title: A Tanács ajánlása (2019. július 9.) Ausztria 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Ausztria 2019. évi stabilitási programját

text:
               5.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/117

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2019. július 9.)
      Ausztria 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Ausztria 2019. évi stabilitási programját
      (2019/C 301/20)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellően figyelembe vette az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérét. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Ausztriát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (3) (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlás), amely öt ajánlást fogalmaz meg az euroövezetre vonatkozóan (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlások).

                  (2)

                  mivel Ausztria pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Ausztriának gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlást, melyet az alábbi 1–3. ajánlás tükröz. Mindenekelőtt a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitikának a meghatározott területekre történő összpontosítása elő fogja segíteni a beruházások támogatására irányuló második euroövezeti ajánlás teljesítését, míg a munkát terhelő adóktól való elmozdulás hozzájárul majd a munkaerőpiac működésével kapcsolatos harmadik euroövezeti ajánlás teljesítéséhez.

                  (3)

                  Az Ausztriára vonatkozó 2019. évi országjelentést 2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások (4) végrehajtása terén Ausztria által elért eredményeket, az előző években elfogadott ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Ausztria által elért eredményeket.

                  (4)

                  Ausztria 2019. április 24-én benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját és 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

                  (5)

                  Az európai strukturális és beruházási alapoknak (esb-alapok) a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (6)

                  Ausztria jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az adósságszabály hatálya alá tartozik. A kormány a 2019. évi stabilitási programjában arra számít, hogy a GDP-arányos államháztartási többlet a 2018. évi 0,1 %-ról 2019-ben 0,3 %-ra javul, majd a többlet fokozatosan csökken, és 2023-ra a költségvetés kiegyensúlyozott lesz. Az újraszámított strukturális egyenleg (6) alapján a középtávú költségvetési célt – a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiányt – Ausztria továbbra is, a programidőszak egésze során túlteljesíti. A stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság a 2018-as 73,8 %-os értékről 2023-ra várhatóan fokozatosan 59,8 %-ra csökken. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv optimista. A középtávú költségvetési tervezéssel kapcsolatos kockázatok mérsékeltnek tűnnek, és elsősorban a közigazgatást érintően bejelentett költségmegtakarításokra vonatkoznak, mely összeget a személyi jövedelemadó és a társasági adó tervezett reformjára fogják fordítani.

                  (7)

                  A 2018. július 13-i tanácsi ajánlás szerint Ausztriának 2019-ben teljesítenie kell középtávú költségvetési célját, figyelembe véve azon rendkívüli eseményekkel kapcsolatos engedményeket, amelyek vonatkozásában átmeneti eltérést engedélyeztek. Ennek alapján a nettó elsődleges államháztartási kiadások (7) nominális növekedési rátája legfeljebb 2,9 % lehet, ami a strukturális egyenlegnek a GDP 0,3 %-ával egyenértékű javulásának felel meg. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg várhatóan 2019-ben a GDP 0,1 %-ának, 2020-ban pedig a GDP 0,0 %-ának megfelelő javulást mutat majd, vagyis meghaladja a középtávú költségvetési célt. Az előrejelzés szerint Ausztria 2019-ben és 2020-ban megfelel az adósságszabálynak. Összességében a Tanács véleménye az, hogy Ausztria az előrejelzések szerint 2019-ben és 2020-ban meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

                  (8)

                  Ausztria hosszú távon közepes mértékű költségvetési fenntarthatósági kockázatokkal szembesül. Ezek a kockázatok az egészségügyi ellátással, a tartós ápolás-gondozással és a nyugdíjakkal kapcsolatos közkiadások előre jelzett növekedésének tudhatók be. Míg Ausztriában általában magas az egészségügyi szolgáltatásokkal való lefedettség, az állami egészségügyi kiadások az előrejelzések szerint 2070-re 1,3 százalékponttal a GDP 8,3 %-ára emelkednek, ami a 0,9 százalékpontos uniós átlagnál nagyobb mértékű növekedés. A tartós ápolás-gondozásra fordított közkiadások az előrejelzések szerint 2070-re megduplázódnak, és a GDP 1,9 %-áról a GDP 3,8 %-ára emelkednek. A kiadási plafonokat bevezető területi pénzügyi kiegyenlítésről szóló 2017. évi törvénnyel és az egészségügyi alapellátás reformjával, mely a kórházi ágazatra való támaszkodás csökkentésére irányul, megkezdődött a fenntarthatóság kérdésének kezelése. A szociális biztonságról szóló, nemrégiben elfogadott törvény megtakarításokat eredményezhet a kormányzási és igazgatási költségek terén, de előzetes költségeket fog generálni. A minőséget és a költséghatékonyságot tovább lehetne javítani a hatékonyabb közbeszerzéssel (pl. uniós szintű pályáztatással, az ártól különböző odaítélési szempontok alkalmazásával és a pályázatok régiók közötti összevonásával), valamint az e-egészségügyi megoldások szélesebb körű alkalmazásával. A tartós ápolás-gondozás területén az olyan közelmúltbeli szakpolitikai intézkedések, mint például a tartós fekvőbeteg-ellátás finanszírozása céljából az érintett személyek magánvagyona igénybevételének megszüntetéséről hozott döntés, várhatóan növelni, és nem korlátozni fogja a kiadásokat.

                  (9)

                  A nyugdíjkiadások 2036-ban tetőznének, a GDP 1,2 százalékpontjával meghaladva a 2016. évi referenciaértéket. A korábbi reformok ösztönzőleg hatottak a későbbi nyugdíjba vonulásra (a munkaerőpiacról kilépők tényleges életkora a férfiak esetében a becslések szerint 1,5 évvel, a nők esetében 1 évvel nőtt 2014 és 2017 között). A törvényben előírt és a tényleges nyugdíjbavonulási életkor közötti különbség megszüntetése azonban továbbra is kihívást jelent, és elő kell mozdítani a munkával töltött életszakasz meghosszabbítását. Ezen túlmenően a korengedményes és a törvényben előírt nyugdíjkorhatár minimumának kiigazítása elősegítené a hosszú távú fenntarthatóság hatékonyabb javítását az idősödő társadalom összefüggésében. A törvényben előírt nyugdíjkorhatár és a várható élettartam növekedése közötti automatikus kapcsolat bevezetése a jövőben csökkentheti az állami nyugdíjkiadásokat. Egy ilyen csökkenés a becslések szerint a GDP 2,4 százalékát teszi ki 2016 és 2070 között, ellensúlyozva ezzel azt a növekedést, amely a változatlan politika eredménye lenne.

                  (10)

                  Ausztria költségvetési föderalizmusa jelentős egyensúlytalanságokat eredményez szubnacionális szinten a kiadási és a bevételi feladatkörök között. Az adóügyi önállóság helyett a szubnacionális költségvetések az adómegosztás és a kormányközi transzferek bonyolult rendszerére épülnek. Ez gyengíti a költségvetési átláthatóságot és a politikai elszámoltathatóságot, és kevés ösztönzőt nyújt a hatékony állami költekezéshez. A kormányközi költségvetési kapcsolatokról szóló 2017. évi törvény számos változtatást vezetett be a különböző kormányzati szintek közötti költségvetési kapcsolatok észszerűsítése érdekében. A változtatások közé tartozik a megosztott adók elosztásának egyszerűsítése, saját bevételforrás hozzárendelése a tartományokhoz (Länder), valamint a jogalkotási és végrehajtási feladatköröknek a kormányzati szintek közötti átláthatóbb elosztását célzó további reformokról való megállapodás. Ez utóbbit illetően az ún. „Kompetenzbereinigungspaket” (feladatkör-elosztási csomag) az első lépést jelenti a feladatkörök elhatárolása felé, mivel a megosztott szakpolitikai területeket (kizárólag) a szövetségi vagy a tartományi szinthez rendeli, és csökkenti a kölcsönös hozzájárulási jogokat. A törvény azonban csak kevés szakpolitikai területet érint.

                  (11)

                  Ausztria adószerkezetében meghatározó a munkára nehezedő nagy teher (béradók és társadalombiztosítási járulékok). A teher idővel növekedni fog, amennyiben az adósávokat nem indexálják az inflációhoz. A munkát terhelő adók teljes adóbevételen belüli aránya, mely 2017-ben 55,3 %-ot tett ki, az egyik legmagasabb volt az EU-ban (átlag: 49,7 %). A munkát terhelő adóék csökkentését elősegítették a legutóbbi reformok, például az alacsony keresetűek és a munkaadók társadalombiztosítási járulékainak csökkentése, valamint a dolgozó szülők számára nyújtott, az új Család Bónusz plusz program keretében biztosított adókedvezmény. Továbbra is lehetőség van az inkluzívabb és fenntarthatóbb növekedést jobban támogató források felé való elmozdulásra az adószerkezetben. A rendszeres ingatlanadók viszonylag növekedésbarát és progresszív jellegűek, mivel a magasabb jövedelműek valószínűleg nagyobb ingatlanvagyonnal rendelkeznek. A nagyrészt elavult adóbázis miatt azonban a rendszeres ingatlanadókból származó bevételek Ausztriában továbbra is alacsonyak és jóval az uniós átlag alatt vannak. Az adóbázis újraértékelése hozzájárulna a bevételek növeléséhez, és kezelné azokat a méltányossági kérdéseket, amelyeket a földterületek/ingatlanok értékének piaci áraktól való függetlenedése vet fel. A hatékony, jól kialakított vagyonadók szintén méltányosabbá tehetnék az adórendszert, különös tekintettel az Ausztriában kialakult jelentős vagyoni egyenlőtlenségre, valamint az öröklési és az ajándékozási adók hiányára. Végül a környezetvédelmi adók segítenek internalizálni az erőforrás-felhasználás, valamint az egészségügyhöz és az éghajlathoz kapcsolódó szennyező tevékenységek negatív externáliáit. Ebben az összefüggésben felül kell vizsgálni a kedvező adóügyi megítélést, amelyben az ilyen tevékenységek jelenleg részesülnek.

                  (12)

                  A munkaerőpiac javul; a humántőke kiaknázatlan potenciálja azonban visszafogja a termelékenységet és a hosszú távú növekedést, ezért változtatásokra van szükség különösen a nők, az alacsonyan képzett munkavállalók, az idősebb munkavállalók és a migráns hátterű személyek tekintetében. Annak ellenére, hogy a nők általános foglalkoztatási rátája magas (2018-ban Ausztriában 71,7 %, míg az Unióban 67,4 %), a teljes munkaidőben foglalkoztatottak száma továbbra is meglehetősen alacsony. A nők részmunkaidős foglalkoztatása jóval meghaladja az uniós átlagot (2018-ban Ausztriában 47,6 %, míg az EU-ban 30,8 %), ami elsősorban annak tudható be, hogy nincs elegendő gyermekgondozási létesítmény, és magas a nem fizetett gondozási feladatokat ellátó nők aránya. A gyermekgondozási szolgáltatások és a családi szabadságok a jelenlegi formájukban nem járulnak hozzá megfelelően a férfiak és a nők esélyegyenlőségéhez a munkaerőpiacon. A megfizethető, teljes idejű gyermekgondozási szolgáltatásokba és egész napos iskolákba való további beruházások elősegítenék több nő teljes munkaidőben történő foglalkoztatását, a nők munkaerőpiaci potenciáljának jobb kihasználását, és javítanák a termelékenységet és a hosszú távú inkluzív növekedést. A nők részmunkaidős foglalkoztatása teszi ki a nemek közötti, kiigazítatlan bérkülönbség jelentős részét, amely láthatóan továbbra is az uniós átlag felett van (2017-ben Ausztriában 19,9 %, míg az Unióban 16,0 %). Az e különbség mögött meghúzódó egyéb fontos tényezők közé tartozik a nők túlreprezentáltsága a rosszul fizetett ágazatokban, az iskolaválasztással összefüggő szegregáció, a nők alulreprezentáltsága a vezetői és a felügyeleti pozíciókban, valamint a karrier megszakítása. Összességében a nemek között a nyugdíjjövedelmek terén fennálló jelentős különbség (2017-ben Ausztriában 40,5 %, míg az Unióban 35,2 %) nagyrészt a munkával töltött életszakasz során keletkező, nemi alapú jövedelmi egyenlőtlenségek eredménye. Ezen túlmenően a marginálisan alkalmazottak, akiknek többsége nő, nem részesülnek álláskeresési járadékban. Az alacsony képzettségűek körében a magas munkanélküliségi ráta kihasználatlan munkaerőpiaci potenciált jelez. Az összes munkanélküli több mint 44 %-a csak legfeljebb az ún. „Pflichtschule” keretében nyújtott középfokú alapszintű oktatásban részesült. Az aktív munkaerőpiaci intézkedések, amelyek egyre több embert ösztönöznek munkavállalásra vagy munkakeresésre, beleértve az egész életen át tartó tanulási lehetőségeket, továbbra is döntő fontosságúak a migráns hátterű és az alacsonyan képzett felnőttek munkaerőpiaci potenciáljának kiaknázásához. A szociális partnereknek az említett szakpolitikák döntéshozatali folyamatába való bevonása, mely jóllehet hagyományosan erős, kihívásokkal néz szembe.

                  (13)

                  A szakképzett munkaerő hiánya miatt többet kell befektetni az általános oktatásba és képzésbe. A hátrányos helyzetű diákok tanulmányi eredményei nem javultak. Továbbra is jelentős eltérés van a migráns hátterű és a nem migráns hátterű diákok teljesítménye között. Egy 2016-ban elvégzett országos felmérés rámutatott arra, hogy nem megfelelő az alapkészségek szintje, mivel német nyelvből a 8. osztályos tanulók közel egynegyede nem vagy csak részben teljesíti az oktatási normákat. A gyenge társadalmi-gazdasági és/vagy migráns hátterűek esetében az eredmények alig javultak a nemzeti vizsgálatok szerint. Egy közelmúltbeli nemzetközi felmérés szintén megerősítette, hogy a rosszabb társadalmi-gazdasági vagy migráns háttérrel rendelkezők esetében egyre nagyobb a lemaradás az olvasási készség terén. A nemzetközi tanulói teljesítménymérés szerint az osztrák születésű tanulók teljesítménye majdnem három évnyi iskolai oktatásnak megfelelő mértékben felülmúlja az első generációs migránsokét. A közelmúltbeli oktatási reformok részben aláássák a korábbi reformtörekvéseket, és nincsenek összhangban az Unió és az OECD bevált gyakorlataival. Ezzel összefüggésben lelassult az egész napos iskolai férőhelyek bővítése, és fokozódik a szelekció és tagozatosítás az általános iskolákban. Beruházásokra van szükség a társadalmi-gazdasági vagy migráns háttérre visszavezethető, egyenlőtlen oktatási eredmények kezeléséhez. Jóllehet Ausztria a polgárai digitális készségeit tekintve uniós átlag feletti teljesítményt nyújt, az ország mégis lemarad a legjobban teljesítő országok mögött. Egyre nagyobb a szakképzett informatikai munkaerő hiánya a gazdaságban, mivel az egyre növekvő keresletet nem elégíti ki a frissen végzettek kínálata.

                  (14)

                  Ausztria olyan ország, amely jelentős beruházásokat hajt végre a kutatás-fejlesztés terén, és ambiciózus nemzeti célkitűzései vannak e területen. A tudományos és innovációs eredmények azonban nem érik el az uniós „vezető innovátorok” (8) szintjét. A kutatás-fejlesztésbe eszközölt beruházások növelése nem mutatkozik meg teljes mértékben az innovációs eredményekben és a termelékenységnövekedésben. Konkrétan, Ausztria gyengén teljesít a gyorsan növekvő innovatív vállalkozások általi foglalkoztatás terén. A kutatás-fejlesztési beruházások eredményesebbek lennének, ha azok teljes mértékben a kiváló tudományos és úttörő innovációba irányulnának. Ennek érdekében nagyobb mértékben és jobban össze kell kapcsolni a tudományos és az üzleti életet, és ösztönözni kell az együttműködést az intelligens szakosodás prioritásai terén a különböző régiók között és más országokkal. Emellett a további beruházások jelentős termelékenységnövekedést és innovációs eredményeket hozhatnak, többek között az ökoinnováció, a kis- és középvállalkozások (kkv-k) innovációs kapacitása, valamint a kiegészítő immateriális javak terén.

                  (15)

                  Bár Ausztria az uniós átlagnál jobb teljesítményt nyújt a digitalizáció terén, mégsem éri el az uniós „vezető innovátorok” szintjét. Ez a digitális technológiák alkalmazására és azok fejlesztésére is vonatkozik. Ausztria információtechnológiai ágazata viszonylag kicsi, és nem ment keresztül ugyanolyan növekedésen, mint a „vezető innovátor” országok hasonló ágazatai. Emellett a vidéki területek nem rendelkeznek nagysebességű összeköttetéssel, ami növeli a régiók közötti szakadékot a digitalizációban és az innovációs kapacitásokban. Jelentős hiányosságok mutatkoznak az iskolai digitális infrastruktúra tekintetében is, például a vezeték nélküli helyi hálózatokkal való lefedettséget illetően. Ausztria bevezetett néhány finanszírozási programot, hogy javítsa az országban a nagy sebességű internetkapcsolat rendelkezésre állását. Ausztria átfogó digitalizációs stratégiájának újraindítása lehetőséget kínál célok és mutatók elfogadására, valamint a digitalizáció terén szükséges köz- és magánberuházások előrehaladásának nyomon követésére.

                  (16)

                  Az energiahatékonyság és a megújuló energiaforrások részarányának növelése fokozná Ausztria fenntartható növekedési potenciálját, és hozzájárulna az ország 2030-ra kitűzött éghajlat- és energiapolitikai céljainak teljesítéséhez. E célok eléréséhez azonban további erőfeszítésekre lesz szükség. Ezen túlmenően a környezetvédelem és energia területén a kutatás-fejlesztésre fordított állami beruházások szintje elmarad az uniós átlagtól. Az energiahatékonyság javítása és a megújuló energia használatának növelése a kkv-knél hozzájárulna az energiafogyasztás csökkentéséhez. Az épületek felújításába, a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia termelésébe és a fenntartható mobilitásba irányuló beruházások jelentősen fellendíthetik az osztrák gazdaságot. A körforgásos gazdaságra való átálláshoz átfogó stratégiára és a vállalkozások beruházásainak növelésére van szükség.

                  (17)

                  A kedvező gazdasági környezethez kapcsolódó legutóbbi fellendülés ellenére Ausztria még nem tudta helyreállítani a gazdasági növekedés és a versenyképesség mozgatórugóját jelentő teljes tényezőtermelékenység növekedését, mely egy évtizede stagnál. A termelékenységnövekedést támogató ösztönzők a vállalkozások digitális átalakulásához, a vállalatok növekedéséhez és a szolgáltatási szektorban zajló versenyhez kapcsolódnak. Míg Ausztria nagyobb vállalkozásai jól haladnak a digitális technológiák és üzleti modellek átvételével, a kisebb vállalkozások lemaradnak. Különösen fontos a kisebb vállalkozások, köztük a mikrovállalkozások digitalizálása, mivel ezek alkotják az osztrák gazdaság gerincét. A „KMU Digital” (digitális kkv-k) elnevezésű program figyelemre méltó igénybevétele azt mutatja, hogy a kkv-k részéről kereslet és érdeklődés mutatkozik a digitalizációval kapcsolatos tanácsadás iránt. Célravezető lenne a program meghosszabbítása és kiterjesztése, valamint a vállalati digitalizációra irányuló további szakpolitikai összpontosítás Ausztria átfogó digitalizációs stratégiája keretében.

                  (18)

                  Ausztriában az induló, a felfutóban lévő és különösen a rendkívül innovatív vállalkozások továbbra is strukturális kihívásokkal néznek szembe. Ausztria lemarad a hozzá hasonló helyzetű tagállamok mögött a gyorsan növekvő innovatív vállalkozások általi foglalkoztatás terén. Ez rámutat arra az igényre, hogy javítani kell az innovatív vállalkozások felfuttatásának feltételeit, amelyet továbbra is akadályoznak az olyan tényezők, mint a kockázatitőke-szerkezet, amely kevésbé fejlett és eltérő a „vezető innovátor” országokhoz képest. A vállalkozások későbbi szakaszban – például kockázati tőke formájában – történő finanszírozása, valamint a felfutóban lévő innovatív vállalkozásoknak a nyilvános tőkepiacokhoz való hozzáférése szűk keresztmetszetet jelentenek. A bécsi értéktőzsde újonnan létrehozott kis- és középvállalkozási szegmense a helyes irányba tett lépés. A gyorsan növekvő vállalkozások alapvető fontosságúak az új, többek között digitális technológiák és üzleti modellek terjesztésében, és így a termelékenység növelésében.

                  (19)

                  Ausztriában jelentős hozzáférési korlátok és korlátozó szabályok érvényesülnek az üzleti szolgáltatások nyújtása és a szabályozott szakmák gyakorlása tekintetében. Ide tartoznak a részesedésekre vonatkozó egyes előírások, a fenntartott tevékenységek kiterjedt köre és az interdiszciplináris korlátozások. A szabályozási korlátok – különösen az üzletek napi működése tekintetében – hozzájárulnak az osztrák kiskereskedelmi ágazat viszonylag gyenge fejlődéséhez. A magas adminisztratív teher továbbra is sürgető probléma Ausztria vállalkozásai számára. A terhek csökkentésére irányuló erőfeszítések folytatása, valamint a kereskedelmi engedélyekről szóló osztrák törvény (Gewerbeordnung) tervezett értékelése fontos eszközök az üzleti környezet javításában. A szolgáltatási szektorban folyó verseny növelése is segítené Ausztriát a digitális technológiák és üzleti modellek terjesztésével kapcsolatos kihívások kezelésében.

                  (20)

                  Az uniós alapoknak a 2021 és 2027 közötti időszakra vonatkozó programozása elősegítheti az ajánlásokban megjelölt hiányosságok egy részének orvosolását, különösen a 2019. évi országjelentés D. mellékletében szereplő területeken. Ez lehetővé tenné Ausztria számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

                  (21)

                  A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte az osztrák gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Ausztriának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak ezek Ausztria fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Ez tükrözi azon igényt, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (22)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és azt a véleményt (9) fogalmazta meg, hogy Ausztria várhatóan megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek,

            AJÁNLJA, hogy Ausztria 2019-ben és 2020-ban hozzon intézkedéseket a következők érdekében:

         1.

            Biztosítsa az egészségügy, a tartós ápolás-gondozás és a nyugdíjrendszerek fenntarthatóságát, többek között a törvényben előírt nyugdíjkorhatár oly módon történő kiigazításával, hogy az figyelembe vegye a várható élettartam növekedését. Egyszerűsítse és észszerűsítse a költségvetési kapcsolatokat és feladatköröket a kormányzati szintek között, valamint hangolja össze a finanszírozási és kiadási feladatköröket.

         2.

            A munkát terhelő adóktól mozduljon el az inkluzív és fenntartható növekedés szempontjából kevésbé hátrányos források felé. Támogassa a nők teljes munkaidős foglalkoztatását, többek között a gyermekgondozási szolgáltatások javítása révén, és javítsa a munkaerőpiaci eredményeket az alacsonyan képzettek körében, továbbra is együttműködve a szociális partnerekkel. Emelje meg a hátrányos helyzetű csoportok alapkészségeinek szintjét, ideértve a migráns hátterű személyekét is.

         3.

            Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába a kutatás-fejlesztést, az innovációt, a digitalizációt és a fenntarthatóságot, a regionális különbségeket is figyelembe véve. Támogassa a termelékenység növelését a vállalkozások digitalizálásának és a vállalatok növekedésének ösztönzése, valamint a szolgáltatási szektor szabályozási akadályainak csökkentése révén.

         Kelt Brüsszelben, 2019. július 9-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            M. LINTILÄ

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 1176/2011/EU rendelete (2011. november 16.) a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

         (3)  HL C 136., 2019.4.12., 1. o.

         (4)  HL C 320., 2018.9.10., 84. o.

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (6)  A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

         (7)  A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás meghatározása négyéves időszakra való simítással történt. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

         (8)  A 2018. évi innovációs eredménytábla szerint – Vezető innovátor: SE, DK, FI, NL, UK, LU Jelentős innovátor: DE, BE, IE, AT, FR, SI.

         (9)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása (2019. július 9.) Lengyelország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Lengyelország 2019. évi konvergenciaprogramját

text:
               5.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/123

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2019. július 9.)
      Lengyelország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Lengyelország 2019. évi konvergenciaprogramját
      (2019/C 301/21)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellően figyelembe vette az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérét. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Lengyelországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

                  (2)

                  A Lengyelországra vonatkozó 2019. évi országjelentést 2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások (3) végrehajtása terén Lengyelország által elért eredményeket, az előző években elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Lengyelország által elért eredményeket.

                  (3)

                  Lengyelország 2019. április 26-án benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját, 2019. április 29-én pedig 2019. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

                  (4)

                  Az európai strukturális és beruházási alapoknak (esb-alapok) a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az esb-alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (5)

                  Lengyelország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A 2019. évi konvergenciaprogram szerint a kormány azt tervezi, hogy az államháztartási egyenleg a bruttó hazai termék (GDP) 0,4 %-ának megfelelő 2018-as hiányról 2022-re kis mértékben, a GDP 0,6 %-ára romlik majd, 2019-ben a GDP 1,7 %-ának megfelelő hiány, 2020-ban pedig a GDP 0,2 %-ának megfelelő többlet mellett. A GDP 1,1 %-ának megfelelő újraszámított strukturális egyenleg 2022-re megközelíti majd a GDP 1,0 %-ának megfelelő strukturális hiányban meghatározott középtávú költségvetési célt. A 2019. évi konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság-ráta a 2018-as 48,9 %-ról 2022-re várhatóan 40,6 %-ra csökken. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Ugyanakkor 2020-tól kezdődően a tervezett hiánycélok elérésének támogatásához szükséges intézkedések némelyikének operatív részletei nincsenek kellőképpen kidolgozva.

                  (6)

                  A 2019. évi konvergenciaprogram szerint Lengyelország az aszályhoz kapcsolódó kompenzációs intézkedéseket hajtott végre, melyek költségvetési hatása 2018-ban jelentős volt. A konvergenciaprogram megfelelő bizonyítékokkal támasztotta alá e költségvetési többletkiadások mértékét és jellegét. Az aszállyal kapcsolatos kiadások speciális kezelése a rendkívüli eseményekre vonatkozó rendelkezések alkalmazásának tekinthető. A Bizottság szerint 2018-ban a kapcsolódó figyelembe vehető többletkiadások a GDP 0,07 %-át tették ki. Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében és 10. cikkének (3) bekezdésében foglalt rendelkezések lehetőséget adnak e többletkiadások figyelembevételére, mivel az aszály a kivételes jellege miatt rendkívüli eseménynek minősül, a lengyel államháztartásra gyakorolt hatása jelentős, és a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való átmeneti eltérés engedélyezése nem veszélyeztetné a fenntarthatóságot. Ennek megfelelően a Bizottság e többletköltségek figyelembevétele érdekében csökkentette a középtávú költségvetési cél eléréséhez 2018-ban szükséges kiigazítás mértékét.

                  (7)

                  A Tanács 2018. július 13-i ajánlása szerint Lengyelországnak biztosítania kell, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások (5) nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg a 4,2 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2019-ben Lengyelország jelentős mértékben eltér az ajánlott kiigazítástól.

                  (8)

                  2020-ban, tekintettel a GDP 2,0 %-át kitevő, előrevetített lengyelországi kibocsátási résre, a nettó elsődleges államháztartási kiadás nominális növekedési rátája nem haladhatja meg a 4,4 %-ot, összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében közösen elfogadott kiigazítási követelménymátrixból eredő, a GDP 0,6 %-ának megfelelő strukturális kiigazítással. A Bizottság változatlan szakpolitikát feltételező, 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2020-ban Lengyelország jelentősen eltér az említett követelménytől. A Tanács összességében úgy véli, hogy 2019-től meg kell tenni a szükséges intézkedéseket a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés biztosítása érdekében.

                  (9)

                  Lengyelország jelentős előrelépést ért el az adózási fegyelem növelésében. Ezzel egyidejűleg az ország erőteljes gazdasági növekedést élt át, a munkaerőpiac élénk volt, és fokozatosan növekedett a társadalombiztosítási járulékok hatálya alá tartozó munkaszerződések aránya. Mindezen tényezők hozzájárultak az állami bevételek növekedéséhez. A megnövekedett bevétel egy része ciklikus jellegű, és a makrogazdasági környezet romlásával eltűnhet. Az elmúlt években ugyanakkor emelkedtek a GDP-arányos állami kiadások. Több új kiadási kategória tartós jellegű, és lehetséges, hogy módosításuk nem lesz könnyű a közeljövőben. Sőt, Lengyelország államháztartása az idő előrehaladtával magasabb kiadási nyomással szembesül majd, különösen a népesség elöregedése miatt. Ezek a tényezők felerősítik a kiadások kezelésének megerősítésére – így többek között a kiadások hatékonyságának és eredményességének rendszeres értékelésére – szolgáló új eszközök iránti igényt. Noha Lengyelország 2018-ban folytatta a költségvetési rendszer javítására irányuló munkát, az átfogó reform összetett, és több éven keresztül, szakaszokban kerül végrehajtásra. Habár az általános költségvetési keret erős, és vannak olyan független intézmények, amelyek részben ellátják egy költségvetési tanács tipikus feladatait, továbbra is Lengyelország az egyetlen olyan tagállam, amelynek nincs független költségvetési tanácsa. Noha Lengyelország nem ért el haladást a csökkentett hozzáadottértékadó-kulcsok kiterjedt használatának korlátozása terén, a kormány olyan reformot indított el, amely potenciálisan csökkentheti az adókulcsok összetettségét és a hibák előfordulásának valószínűségét.

                  (10)

                  2017-ig nőtt az átlagos nyugdíjbavonulási életkor, ami a korábbi reformoknak, például a korkedvezményes nyugdíjazási lehetőségek visszavonásának és a törvényben előírt nyugdíjkorhatár fokozatos emelésének az eredménye. 2018-ban az átlagos nyugdíjbavonulási életkor a nők és férfiak esetében egyaránt csökkent, ami a törvényben előírt nyugdíjkorhatár 2017 végi csökkentését tükrözi. A tényleges nyugdíjbavonulási életkor további emelése alapvető fontosságú a munkaerőpiaci részvétel, és ezáltal a gazdasági növekedés szempontjából, tekintettel a munkaképes korú népesség csökkenésére. Szintén fontos a jövőbeli nyugdíjak megfelelőségének biztosítása, az időskori szegénység megelőzése és így a nyugdíjrendszer költségvetési fenntarthatóságának javítása is. A törvényben előírt nyugdíjkorhatár 2017. őszi, a nők esetében 60, a férfiak esetében 65 évre való csökkentése jelentős negatív hatást gyakorol majd a jövőbeli nyugdíjellátások szintjére, és e tekintetben jelentős szakadékot teremt a férfiak és a nők között. A meglévő kedvezményes nyugdíjrendszerek a költségvetés számára költségeket jelentenek, és csökkentik a munkavállalók ágazatok közötti mobilitását. A mezőgazdasági termelők speciális társadalombiztosítási rendszere, amelynek költségei a GDP közel 0,8 %-át teszik ki, gátolja a munkaerő-mobilitást és hozzájárul a rejtett munkanélküliséghez a mezőgazdaságban.

                  (11)

                  A kedvező makrogazdasági környezet támogatta a lengyel munkaerőpiac elmúlt években jellemző erős teljesítményét. A foglalkoztatási ráták tovább emelkedtek, miközben a munkanélküliségi ráták több évnyi csökkenést követően 2018-ban 4 % alatti történelmi mélyponton stabilizálódtak. Egyes csoportok – különösen az alacsony képzettségűek, a fogyatékossággal élő személyek és gondozóik, valamint az idősebbek – munkaerőpiaci részvétele azonban a többi tagállamhoz képest alacsony maradt. A lengyel szociális ellátási rendszer nem kellően ösztönöz a munkavállalásra. A gyermekek után járó ellátás csökkentette a szegénységet és az egyenlőtlenséget, de nagyságrendje és kialakítása miatt negatív hatással volt a szülők – főként a nők – munkaerőpiaci részvételére. Az Unióban továbbra is Lengyelországban az egyik legalacsonyabb a formális gyermekgondozásban részt vevő, háromévesnél fiatalabb gyermekek száma. Ezenkívül a tartós ápolás-gondozást főként a családtagok biztosítják, szinte teljes mértékben intézményi támogatás nélkül, és ez megakadályozza a gondozókat a munkavállalásban. A törvényben előírt alacsonyabb nyugdíjkorhatár az idősebb munkavállalók egy részét a munkaerőpiac elhagyására ösztönözte. A nem uniós országokból érkező migráció segítette a növekvő munkaerőigény kielégítését, de a jelek szerint valószínűleg nehezen megvalósítható a migráns munkavállalók további beáramlása.

                  (12)

                  2015 és 2017 között Lengyelország intézkedéseket hozott a munkaerőpiac szegmentációjának kezelése érdekében azáltal, hogy korlátozta az ideiglenes foglalkoztatással való visszaélések lehetőségét, növelte a társadalombiztosítási járulékokat egyes atipikus foglalkoztatási formák esetében, és egyes ilyen szerződések esetében minimálórabért vezetett be. Noha a meghozott intézkedéseknek és a munkaerőhiánynak köszönhetően 2015 óta csökkent a határozott idejű munkaszerződések aránya, és ez a folyamat 2018 során felgyorsult, még mindig a legmagasabbak között van az Unióban. Az ezt a kérdést kezelő további jogszabályi változtatásokra nem került sor, mivel a munka törvénykönyvének reformját végül nem hajtották végre. Az önfoglalkoztatók és az egyes konkrét, nem szabványos munkaszerződések keretében foglalkoztatottak jövőbeli nyugdíjának megfelelősége potenciális problémaforrás.

                  (13)

                  Az egész életen át tartó perspektíván alapuló minőségi oktatási és képzési rendszer – kellő beruházásokkal alátámasztva – a lengyelországi jövőbeli növekedési kilátásokat támogató egyik létfontosságú tényező lehet. Az embereknek a gyorsan változó munkaerőpiacon az elhelyezkedéshez szükséges készségekkel és kompetenciákkal való felruházása döntő fontosságú mind a munkaerőpiaci részvételnek, mind pedig a gazdaság innovációs kapacitásának az ösztönzése szempontjából. A felnőttek oktatásban és képzésben való részvételének aránya jóval alacsonyabb az uniós átlagnál, és a vállalati szakképzés kihasználtsága alacsony. Ez pedig – együttesen bizonyos, a digitális készségek, valamint az írás-olvasási és a számolási készségek terén fennálló hiányosságokkal, különösen a felsőfokú végzettséggel nem rendelkező felnőttek körében – gátolja a foglalkoztathatóságot. A tanárképzés elégtelen minősége és egyes, a készségeikben mutatkozó hiányosságok valószínűleg negatív hatással vannak az oktatás minőségére. A felsőoktatás minőségbiztosítási rendszerében is fellelhetők hiányosságok. A szakképzés és a felsőoktatás közelmúltbeli reformjai ellenére a felnőttoktatás hatékony koordinációja még mindig hiányzik, és nem egyértelmű a különböző szakpolitikai intézkedéseknek az oktatás és képzés minőségére és a készségszintekre gyakorolt hatása.

                  (14)

                  Lengyelország hosszú távú gazdasági kilátásai a gazdaság innovációs kapacitásának fejlesztésétől függenek. Lengyelország az innováció tekintetében azonban továbbra is alacsonyan rangsorol; az ország gazdasági szerkezetének jelentős részét az egyszerű technológiát alkalmazó ágazatok teszik ki, és az innovációs teljesítmény terén jelentősek a regionális különbségek. Noha hoztak néhány intézkedést a tudományos körök és a vállalkozások közötti együttműködés javítására, számos pénzügyi és nem pénzügyi akadály továbbra is fennáll. Mindenekelőtt az összetett adminisztratív eljárások és a tudományos szakembereknek az állami és a magánszektor közös kutatási és fejlesztési (K+F) projektjeinek irányításával kapcsolatos korlátozott ismeretei továbbra is jelentős akadályt képeznek. A klaszterek és formalizált vállalati hálózatok – különösen a kis- és középvállalkozások, valamint nagyvállalatok között – korlátozott szerepet játszanak az innovatív megoldások elterjesztésében. A 2018. évi felsőoktatási reform javítja a lengyel tudományos élet bizonyos aspektusait, de csak részben kínál választ olyan fontos kérdésekre, mint a kutatási ágazat széttagoltsága, a kutatók bérei vagy a lengyel tudomány nemzetközivé válása. A K+F-re fordított bruttó hazai kiadások 2017-ben továbbra is nagyjából az uniós átlag felét tették ki, jelentős regionális eltérésekkel.

                  (15)

                  Az egészségügyi eredmények tovább javultak, de még mindig az uniós átlag alattiak; a férfiak várható élettartama 2017-ben 7,9 évvel volt kevesebb a nőkénél, a legmagasabb és a legalacsonyabb iskolai végzettségű lengyelek közötti különbség pedig 10 év volt 2016-ban. Az egészségügyi ellátórendszerhez való hozzáférést és annak hatékonyságát a kiadások alacsony szintje és a munkaerőhiány befolyásolja. A gyakorló orvosok és nővérek népességhez viszonyított száma a legalacsonyabbak között van az Unióban, és az egészségügyi személyzet egynegyedének életkora meghaladja a nyugdíjkorhatárt. Az egészségügyi szolgáltatások iránti ki nem elégített igények száma 2017-ben csökkent, de továbbra is a legmagasabbak között van az Unióban, és bizonyos eljárások esetében a várakozási idő 2010 óta jelentősen megnőtt. Lengyelország térképeket készített az egészségügyi ellátási igényekről, de ezek egyelőre nem váltak az egészségügyi szolgáltatások megvásárlásával és a beruházásokkal kapcsolatos döntéseket támogató eszközzé. Az egészségügyi rendszer továbbra is túlságosan kórházközpontú, az alapellátás és az ambuláns ellátás pedig továbbra is fejletlen. A tartós ápolási-gondozási rendszer gyenge, hiányoznak belőle a standard szolgáltatások és a következetes stratégiai megközelítés. A legtöbb tartós ápolás-gondozást nem hivatalos gondozók végzik, gyakran családtagok, kevés intézményi támogatással. 2017-ben Lengyelország egészségügyi közkiadásai összesen a GDP 4,7 %-át tették ki, jóval elmaradva a GDP 7 %-át kitevő uniós átlagtól. Lengyelország azt tervezi, hogy a következő években fokozatosan növeli ezeket a kiadásokat. Ez azonban lehet, hogy nehezen lesz megvalósítható, mivel a közepes és magas jövedelmű háztartások szociális juttatásainak emelésére vonatkozóan nemrég bejelentett tervek korlátozni fogják a költségvetési mozgásteret a jövőben.

                  (16)

                  Noha a lengyelországi infrastruktúra jelentősen javult, néhány ágazatban még mindig lényeges összeköttetési hiányosságok jellemzők. A nemzeti útépítési program szerint 2024-ig befejezendő közúti beruházások főként Lengyelország keleti részén összpontosulnak, ezáltal néhány északi régióban gyengébb marad az összeköttetés. Továbbra is jelentős hiányosságok állnak fenn a transzeurópai közlekedési hálózat vasútvonalaiban, és a vasúti beruházások lassabban haladnak előre, mint a közúti beruházások. A halálos közúti balesetek aránya továbbra is a legmagasabbak között van az Unióban. A városokban egyre nagyobb problémákat okoz a mobilitás: a személygépkocsik számának növekedése és a régi gépjárművek magas aránya miatt gyakoriak a torlódások, és magas a légszennyezés. Az elmúlt 5 évben jelentősen nőtt a közúti közlekedésből származó üvegházhatásúgáz-kibocsátás. A közösségi, alacsony kibocsátású és aktív közlekedési módok használatának jelenlegi ösztönzői nem elegendőek e kihívások kezeléséhez. A vezetékes internetkapcsolat elterjedtsége továbbra is az egyik legalacsonyabb az Unióban; az ultragyors szélessávú rendszer főként nagyvárosokban elérhető.

                  (17)

                  A lengyel gazdaság az Unió legalacsonyabb szén-dioxid-hatékonyságú gazdaságai közé tartozik. A magán- és középületek rossz szigetelése hozzájárul a magasabb energiafogyasztáshoz és az energiaszegénységhez. Az Unión belül Lengyelországban vannak továbbá a legmagasabb légszennyezettségű városok, különösen a déli és központi régiókban. A nagyobb energiahatékonyságba való beruházás, különösen az építőipari ágazatban, az alacsony szén-dioxid-kibocsátású és tisztább energiatermelés arányának növelése és a közlekedésből származó alacsonyabb kibocsátások támogatása csökkentené a fosszilis tüzelőanyagoktól való függőséget és visszafogná a légszennyezést, miközben csökkentené a társadalmi költségeket és javítaná az életminőséget. A jelenlegi jogszabályi környezet – többek között a gázkészlet-felhalmozási törvény, a villamosenergia-árak befagyasztásáról szóló törvény és a szárazföldi szélparkokra vonatkozó szabályozás – akadályozhatja a villamosenergia- és gázpiacokba történő beruházásokat és hosszú távon kihathat a lengyel energiaágazat és az energiaintenzív iparágak versenyképességére.

                  (18)

                  Az új és módosított jogszabályok minősége, valamint a stabil és kiszámítható üzleti környezet nagy fontossággal bír a kedvező gazdasági feltételek fenntartása és a magánberuházások növekedésének előmozdítása szempontjából. Az instabil szabályozási keret és a vállalkozások bővülésének egyéb akadályai negatívan hatnak a befektetési tevékenységre és a termelékenységre. Az érdekelt felekkel való hatékony párbeszéd kialakítása segítene a jogszabályok minőségének javításában, és – a szükséges módosítások számának korlátozásával – pozitívan járulna hozzá az üzleti környezet stabilitásához. Ezért a szociális partnerekkel folytatott konzultációk és a nyilvános konzultációk szerepének megerősítése – a konzultációk számára elegendő idő biztosítása, a folyamat során az érdekeltektől gyűjtött vélemények figyelembevételének javítása és a konzultációk alól mentesített törvények számának minimalizálása révén – jelentős mértékben hozzájárulna a jogszabályok gyakori módosításából eredő adminisztratív terhek minimalizálásához, a beruházások növeléséhez és hosszú távon a fenntartható gazdasági növekedés előmozdításához. E tekintetben alapvető fontosságú a jogállamiság és az igazságszolgáltatás függetlenségének biztosítása is. Emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottság 2017 decemberében indokolással ellátott javaslatot nyújtott be a Tanácsnak, amelyben javasolta annak megállapítását, hogy Lengyelországban egyértelműen fennáll a jogállamiság súlyos megsértésének kockázata. Ezek az aggályok egy, az Európai Unió Bírósága által hozott ítélet, valamint a Bíróság előtt folyamatban lévő eljárások tárgyát képezik. A jogbiztonság, valamint a szabályozói, adó- és más politikák minőségébe és kiszámíthatóságába, valamint az intézményekbe vetett bizalom fontos tényezők a beruházási környezet szempontjából.

                  (19)

                  Az uniós alapoknak a 2021 és 2027 közötti időszakra vonatkozó programozása elősegítheti az ajánlásokban megjelölt hiányosságok egy részének orvosolását, különösen a 2019. évi országjelentés D. mellékletében szereplő területeken. Ez lehetővé tenné Lengyelország számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

                  (20)

                  Az elmúlt években erőteljesen bővült az állam szerepe a banki, a biztosítási és az energiaágazatban. Az állami tulajdon növekedése új kihívást jelent a verseny, valamint a szabályozási és irányítási keret számára. Tekintettel az érdekek esetleges összeférhetetlenségére és a szorosabb pénzügyi-állami kapcsolatokra, egyre fontosabbá válik a kormányzás minősége, valamint a szabályozók és a felügyelet függetlensége.

                  (21)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi konvergenciaprogramot, és véleményét (6) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

            AJÁNLJA, hogy Lengyelország 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

         1.

            Biztosítsa, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2020-ban ne haladja meg a 4,4 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Tegyen további lépéseket a költségvetési források hatékonyabb felhasználása érdekében, többek között a költségvetési rendszer továbbfejlesztésével.

         2.

            Biztosítsa a jövőbeli nyugdíjellátások megfelelőségét és a nyugdíjrendszer fenntarthatóságát a tényleges nyugdíjbavonulási életkor növelésére irányuló intézkedésekkel és a kedvezményes nyugdíjrendszerek reformjával. Tegyen lépéseket a munkaerőpiaci részvétel növelése érdekében, többek között a gyermekgondozáshoz és a tartós ápolás-gondozáshoz való hozzáférés javítása révén, és szüntesse meg a tartósabb foglalkoztatási formák útjában álló akadályokat. Mozdítsa elő a minőségi oktatást és a munkaerőpiac szempontjából releváns készségeket, különösen a felnőttkori tanulás révén.

         3.

            Erősítse a gazdaság innovációs kapacitását, többek között a kutatási intézmények, és a vállalkozásokkal való szorosabb együttműködésük támogatása révén. Összpontosítsa a beruházással kapcsolatos gazdaságpolitikát az innovációra, a közlekedésre – különösen a közlekedés fenntarthatóságának javítására –, a digitális és energiainfrastruktúrára, az egészségügyre, valamint a tisztább energiára, a regionális különbségeket is figyelembe véve. Javítsa a szabályozási környezetet, különösen a jogalkotási folyamat során a szociális partnerekkel és a nyilvánossággal folytatott konzultációk szerepének megerősítése révén.

         Kelt Brüsszelben, 2019. július 9-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            M. LINTILÄ

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 1176/2011/EU rendelete (2011. november 16.) a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

         (3)  HL C 320., 2018.9.10., 88. o.

         (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (5)  A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás meghatározása négyéves időszakra való simítással történt. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

         (6)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása (2019. július 9.) Portugália 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Portugália 2019. évi stabilitási programját

text:
               5.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/129

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2019. július 9.)
      Portugália 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Portugália 2019. évi stabilitási programját
      (2019/C 301/22)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellően figyelembe vette az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérét. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Portugáliát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (3) (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlás), amely öt ajánlást fogalmaz meg az euroövezetre vonatkozóan (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlások).

                  (2)

                  mivel Portugália pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Portugáliának gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euróövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 1–4. ajánlás tükröz. Mindenekelőtt a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitikának a meghatározott területekre történő összpontosítása, valamint a többletbevételeknek az államadósság csökkentésére való felhasználása elő fogja segíteni a beruházások támogatására és a költségvetési tartalékok újbóli felépítésére irányuló második euróövezeti ajánlás teljesítését. A munkaerőpiaci szegmentáció csökkentését, a készségek fejlesztését és a szociális védőháló hatékonyságának javítását célzó intézkedések hozzájárulnak majd a munkaerőpiac működésére és a szociális védelmi rendszerre irányuló harmadik euróövezeti ajánlás kezeléséhez. A szabályozásból eredő terhek csökkentését célzó intézkedések elő fogják segíteni az üzleti környezetnek és a termelékenységnek az euróövezeti egyensúly helyreállításához szükséges javítására irányuló első euróövezeti ajánlás teljesítését. A fizetésképtelenségi és behajtási eljárások hatékonyságának növelése hozzájárul majd a nemteljesítő hitelek állományának csökkentésére irányuló negyedik euróövezeti ajánlásnak való megfeleléshez.

                  (3)

                  A Portugáliára vonatkozó 2019. évi országjelentést 2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások (4) és az előző években Portugáliának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Portugália által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, amelynek eredményeit szintén 2019. február 27-én tették közzé. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Portugáliában makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. Mindenekelőtt a jelentős nettó külső kötelezettségállomány, a magán- és az állami szektor adósságállománya és a nemteljesítő hitelek magas aránya az alacsony termelékenységnövekedés mellett sebezhetővé teszi az országot. Továbbra is vannak szakpolitikai hiányosságok, mindenekelőtt a nemteljesítő hitelek állományának csökkentésére és az üzleti környezet javítására előirányzott intézkedések végrehajtása terén. Több reformterv, többek között az államháztartás fenntarthatóságának megszilárdítását célzó fiskális-strukturális reformok elfogadását és végrehajtását nyomon kell majd követni.

                  (4)

                  Portugália 2019. április 30-án benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját és 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

                  (5)

                  A strukturális és beruházási alapok 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (6)

                  Portugália jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az átmeneti adósságszabály hatálya alá tartozik. 2019. évi stabilitási programjában Portugália azzal számol, hogy 2019-ben a GDP 0,2 %-át kitevő mértékű államháztartási hiányt ér el, majd ezt követően 2020-ban a GDP 0,3 %-ának, és további javulás után 2022-ben a GDP 0,7 %-ának megfelelő többletet. Ezek a tervek csak részben veszik figyelembe a banktámogatási intézkedések 2020 utáni esetleges hiánynövelő hatását. Az újraszámított strukturális egyenleg alapján a középtávú költségvetési cél – amelyet a 2019-ben a GDP 0,25 %-át kitevő strukturális többletről 2020-tól a strukturális értelemben kiegyensúlyozott költségvetési pozícióra változtattak – a tervek szerint 2020-ra teljesül. A 2019. évi stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság-ráta 2019-ben várhatóan 118,6 %, 2020-ban pedig 115,2 % lesz, majd 2022-ben 103,7 %-ra csökken. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv 2019-re és 2020-ra megalapozott, a következő évek tekintetében viszont optimista. Ugyanakkor 2019-től kezdődően a kitűzött hiánycélok elérésének támogatásához szükséges intézkedések nincsenek kellőképpen kidolgozva.

                  (7)

                  A 2019. évi stabilitási program nem nyújt információkat a 2017. évi nagy kiterjedésű erdőtüzeket követően bevezetett, az ország területét érintő erdőtüzek megakadályozását célzó megelőző intézkedésekkel kapcsolatos rendkívüli kiadások költségvetési hatásáról. Azonban a portugál hatóságok 2019. május 9-i levelükben megfelelő bizonyítékokkal alátámasztották e költségvetési többletkiadások mértékét és jellegét. A levél kitér konkrétan arra, hogy a 2018. évi költségvetés végrehajtásában a GDP mintegy 0,04 %-ának megfelelő mértékű rendkívüli kiadások szerepelnek az ország területét érintő erdőtüzek megakadályozását célzó megelőző intézkedésekkel összefüggésben. A 2019. május 9-i levél meghatározza a veszélyhelyzet kezeléséhez kapcsolódó, egyszerinek minősülő intézkedések kiadásait, továbbá a megelőzéshez kapcsolódó kiadásokat. E kiadások integrált jellege, valamint a kiadások 2017. évi nagy kiterjedésű erdőtüzekkel való közvetlen kapcsolata miatt az erdőtüzek megelőzésére fordított kiadások egyedi kezelése a rendkívüli eseményekre vonatkozó rendelkezések alkalmazásának tekinthető. A Bizottság szerint a megelőző intézkedésekkel összefüggésben figyelembe vehető többletkiadások mértéke 2018-ban a GDP 0,04 %-ának felel meg. Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében és 6. cikkének (3) bekezdésében foglalt rendelkezések lehetőséget adnak e többletkiadások figyelembevételére, mivel a példátlan, nagy kiterjedésű erdőtüzek rendkívüli eseménynek minősülnek, a portugál államháztartásra gyakorolt hatásuk jelentős, és a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való átmeneti eltérés engedélyezése nem veszélyeztetné a fenntarthatóságot. Ennek megfelelően a Bizottság e többletköltségek figyelembevétele érdekében csökkentette a középtávú költségvetési cél eléréséhez 2018-ban szükséges kiigazítás mértékét.

                  (8)

                  A Tanács 2018. július 13-i ajánlása szerint Portugáliának biztosítania kell, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások (6) nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg a 0,7 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2019-ben jelentős mértékű lesz az eltérés az ajánlott kiigazítástól.

                  (9)

                  A rendkívüli eseményekhez kapcsolódó, átmeneti eltérést megalapozó engedményt is figyelembe véve 2020-ban Portugália várhatóan teljesíteni fogja a középtávú költségvetési célját. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján ez összhangban van a nettó elsődleges államháztartási kiadások legfeljebb 1,5 %-os nominális növekedésével, ami GDP-arányosan 0,5 %-os éves strukturális kiigazításnak felel meg. Változatlan szakpolitikát feltételezve a Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2020-ban Portugália jelentősen eltér ettől a követelménytől. Ugyanakkor az előrejelzés szerint Portugália 2019-ben – a 0,25 %-os engedélyezett éves eltérés eredményeként – megfelel az átmeneti adósságszabálynak, de 2020-ban várhatóan nem fog megfelelni az adósságszabálynak. A Tanács összességében úgy véli, hogy 2019-től kezdődően meg kell hozni a szükséges intézkedéseket a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés biztosítása érdekében. Fontos lenne a többletbevételeket az államadósság-ráta további csökkentésére felhasználni.

                  (10)

                  Portugália költségvetési fenntarthatóságának megerősítése a folyamatos, növekedésbarát költségvetési konszolidáció függvénye, ugyanakkor a beruházások támogatása révén lenne még lehetőség az államháztartás minőségének javítására és a kiadások növekedésbarátabbá tételére (lásd alább). Az állami beruházások – annak ellenére, hogy 2018-ban növekedtek – uniós összehasonlításban nagyon alacsony szinten állnak, és következetesen elmaradnak a kormány által kitűzött célszámoktól. A kötelezettségvállalások ellenőrzésére vonatkozó törvény végrehajtása, a költségvetési kerettörvény szigorú és időben történő végrehajtása, valamint a racionalizálási erőfeszítések folytatása továbbra is kulcsfontosságú a kiadások ellenőrzésének megerősítése és a kiadások hatékonyabbá tétele szempontjából. Az egyes ágazatokban nemrégiben végrehajtott, alulról felfele irányuló egyszeri kiadás-felülvizsgálatok összességében korlátozott hatékonyságnöveléshez vezettek. A nagyobb hatékonyságnövekedés elérése érdekében a kiadás-felülvizsgálatokat ehelyett a portugál költségvetési keret rendszeres részévé kellene tenni. Emellett továbbra is szükség van hatékonyságot növelő mélyebb reformokra és az összkiadások visszafogására irányuló, egyértelmű hierarchikus megközelítésre. Ennek elsősorban egy olyan, közigazgatási reformra vonatkozó stratégiára kell épülnie, amelynek célja a közalkalmazotti létszámoknak a hatékony szolgáltatásnyújtás szükségességével való jobb összeegyeztetése, és amely magában foglalja a személyzet átcsoportosítását és átképzését, valamint előmozdítja az egyéni teljesítményt és a közszolgálat vonzóvá tételét a magasan képzett munkavállalók számára.

                  (11)

                  Portugália államháztartására folyamatos nyomást gyakorolnak a kedvezőtlen demográfiai tendenciák – főként a népességelöregedés –, ami negatív következményekkel jár különösen a nyugdíj- és az egészségügyi rendszer fenntarthatósága szempontjából. Míg a korábbi reformok javították a nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságát, a folyamatban lévő különleges nyugdíjemelések és a korhatár előtti nyugdíjba vonulásra vonatkozó reformok a nyugdíjkiadások további diszkrecionális növekedését eredményezték az elöregedés által vezérelt növekedési tendencián felül. A megfelelő kompenzációs intézkedések hiánya kedvezőtlen hatással lehet a nyugdíjrendszer általános fenntarthatóságára. Az egészségügyi ágazatban 2018-ban folytatódott a költséghatékonyság előmozdítása, többek között a központosított beszerzés fokozottabb igénybevétele, valamint a generikus és biohasonló gyógyszerek nagyobb mértékű felhasználása révén. Ugyanakkor a nem megfelelő költségvetés-tervezés és -végrehajtás, valamint a számviteli ellenőrzési és irányítási gyakorlatok hiányosságai tartósan magas kórházi hátralékokat eredményeznek. A kórházi hátralékok 2018-as átmeneti csökkenése alapvetően a jelentős rendkívüli elszámolási intézkedések miatt következett be. Egy 2019-re vonatkozó új program a kórházi hátralékok strukturális kezelését tervezi oly módon, hogy új irányítási modellt vezet be az állami kórházak számára, és jelentősen növeli éves költségvetésüket. Az, hogy ez a program rövid távon le tudja-e lassítani a kórházi hátralékok felhalmozódását, és ezáltal eléri-e összállományuk strukturális csökkenését, alapvetően a program időben történő és eredményes végrehajtásától függ.

                  (12)

                  Az állami tulajdonú vállalatok nettó eredményének növelése és adósságuk csökkentése elősegítené a portugál államháztartás fenntarthatóbbá tételét. A hatóságok tervei szerint az állami tulajdonú vállalatok nettó eredménye összességében egyensúly közeli szintet ér el 2019-ben, ami késedelmet jelent a már 2018-ban hasonló eredményt ígérő korábbi bejelentésekhez képest. Emellett késés tapasztalható az eredeti tevékenységi tervek betartásának biztosítását célzó intézkedések, illetve az időszerűbb, átláthatóbb és átfogóbb nyomon követésre irányuló törekvések, csakúgy, mint a szükséges korrekciós intézkedések meghozatala terén is. Konkrétan nem biztosítottak megfelelő szintű előzetes átláthatóságot az állami tulajdonú vállalatok feltőkésítés és hitel útján történő finanszírozása tekintetében.

                  (13)

                  Annak ellenére, hogy folyamatban van néhány, a munkaerőpiaci szegmentáció csökkentését célzó intézkedés végrehajtása – például a munkaügyi felügyelőség megerősítése és a közszolgálatban bizonytalan foglalkoztatásban lévő munkavállalókra vonatkozó integrációs program elindítása – az ideiglenes munkavállalók aránya Portugáliában még mindig meghaladja az uniós átlagot. A kormány, a munkáltatók és a munkavállalók képviselői által elfogadott, a munkaerőpiaci szegmentáció és a bizonytalan foglalkoztatás további csökkentését, valamint a kollektív tárgyalások előmozdítását célzó konkrétabb intézkedéseket a parlamentnek még el kell fogadnia és konkrét jogszabályba kell foglalnia.

                  (14)

                  A munkaerőpiaci feltételek javulásának köszönhetően kevesebb embert fenyeget a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázata. E javulás ellenére a jövedelmi egyenlőtlenség továbbra is magas, és a szociális transzfereknek a szegénység csökkentésére gyakorolt hatása korlátozott. Bár a jövedelmi egyenlőtlenség csökkenőben van Portugáliában, továbbra is jelentősen meghaladja az uniós átlagot. A nemzeti szegénységi küszöb mindössze 40 %-át kitevő jövedelmet biztosító minimálbérrendszer megfelelősége az utolsók között van az EU-ban. Felülvizsgálat hiányában a szociális transzferek alacsony eredményességét komoly próbatétel elé állíthatja egy jövőbeni gazdasági lassulás, amelynek során a kiszolgáltatott helyzetben lévők kiemelten érintettek lennének.

                  (15)

                  A munkavállalók alacsony képesítési szintje gátat szab a beruházások és a termelékenység növekedésének. A 25–64 év közötti lakosság mintegy 50 %-a alacsony iskolázottságú, ami jóval meghaladja a 2018-ban 22 %-os uniós átlagot. A képzett munkaerő szűkös rendelkezésre állása a vállalkozások beszámolói szerint komolyan akadályozza a beruházásokat. A felnőttképzés keretében lenne még lehetőség az alacsony képzettségű (az oktatásban az uniós átlag alatt részt vevő) munkavállalók további bevonására, valamint arra, hogy a célzott állami ösztönzőket a munkavállalóik képzése érdekében kiterjesszék a kis- és középvállalkozásokra. A digitális készségek különösen nagy kihívást jelentenek: a portugál lakosság 50 %-a nem rendelkezik alapvető digitális készségekkel, szemben a 43 %-os uniós átlaggal. Az oktatásba és képzésbe, többek között az infrastruktúrába történő beruházás kulcsfontosságú a foglalkoztathatóság és a társadalmi mobilitás javításához.

                  (16)

                  A felsőfokú végzettséggel rendelkezők számának növelésére irányuló erőfeszítések részeként folyamatban vannak a felsőoktatásban való részvétel növelésére irányuló intézkedések, így például az ösztöndíjak jelentős megemelése. Portugáliában a 30–34 éves korosztály 33,5 %-a rendelkezik felsőfokú végzettséggel, ami még mindig elmarad a 40,7 %-os uniós átlagtól. Ennek az arányszámnak a tartósan alacsony volta – különösen az információs és kommunikációs technológiák, a természettudományok, a matematika és statisztika területén végzett hallgatók esetében – negatív következményekkel járhat Portugália termelékenységnövekedésére és innovációs kapacitására. Bár a kormány a probléma megoldására törekszik azáltal, hogy növeli a hallgatói helyek számát ezeken a területeken, és felülvizsgálja a felsőoktatási rendszert, további erőfeszítésekre van szükség.

                  (17)

                  A nemteljesítő hitelek aránya a pénzügyi rendszerben továbbra is viszonylag magas: 9,4 %-os. Mindazonáltal a legtöbb bank jelentős előrelépést tett a nemteljesítő hitelek állományának csökkentésére irányuló célkitűzések teljesítése terén, és a nemteljesítő hitelek állománya a 2016. júniusi tetőzés és 2018. december között 50 %-kal csökkent. Az értékcsökkenést elszenvedett eszközök másodlagos piaca megélénkült, miközben a bankok is felgyorsították a leírásokat és a nemteljesítő hitelek kezelését. A nemteljesítő hitelek megoszlása továbbra is a nemteljesítő vállalati hitelek tartósan magas arányát (65 %) mutatja. Az elmúlt néhány évben a hatóságok számos jogi és intézményi reformot hajtottak végre a fizetésképtelenségre és az adósság-végrehajtásra vonatkozóan. A fizetésképtelenségi eljárás átlagos időtartama azonban továbbra is tartósan hosszú, ahogy a folyamatban lévő bírósági ügyek száma is magas. A jogi és igazságszolgáltatási keretek erősen befolyásolják a behajtási eljárást és a biztosíték eredményes birtokbavételére vonatkozó kilátásokat. A behajtási eljárás hosszú átlagos időtartama nyomást gyakorol a piac által a nemteljesítő eszközök esetében alkalmazott árakra.

                  (18)

                  Az adminisztratív egyszerűsítést célzó reformok nagyrészt az eljárások dematerializálásának és az egyszeri adatszolgáltatás elvének általános végrehajtására korlátozódnak. A közigazgatás korszerűsítése terén elért eredményeket annak jelentősebb egyszerűsítésével kellene kiegészíteni. Prioritásként kell kezelni mindenekelőtt a benyújtandó dokumentumok számának csökkentését, és az engedélyezési rendszereket vagy fel kell váltani az alkalmazandó feltételeknek való megfelelést igazoló egyszerű nyilatkozatokkal, vagy az engedélyezést – az érzékenyebb ágazatok esetében – egyszerűsíteni kell a határozathozatali idő lerövidítése és a hallgatólagos beleegyezés elfogadása révén. Egyes meghatározott ágazatokban még mindig nem történt meg az eljárások egyszerűsítése. Továbbra is túlzó adminisztratív terhekkel kell számolni, főként az építőiparban. Ezen túlmenően a közbeszerzés tervezésében és nyomon követésében jelentkező hiányosságok akadályozzák a versenyt. Strukturált és számszerűsített tervezés bevezetésével, valamint a szerződések végrehajtási szakaszának szorosabb felügyeletével javítani lehetne a közbeszerzés teljesítményét. Annak ellenére, hogy 2017-ben és 2018-ban jelentősen csökkent a közvetlen odaítélések száma, még mindig gyakori ennek a lehetőségnek az igénybevétele.

                  (19)

                  Portugália a pénzügyi támogatási program keretében erőfeszítéseket tett az erősen szabályozott szakmák szabályozásból eredő terheinek csökkentésére, nevezetesen a 2013. évi kerettörvény bevezetésével. Néhány esetben azonban ezt az előrelépést leállította, sőt visszafordította azáltal, hogy az egyes szakmákat illetően szabályzatokat fogadott el, és tilalmat vezetett be a vállalatcsoportokra vonatkozóan. Továbbra is fennállnak az üzleti szolgáltatásokra és a szellemi szabadfoglalkozásokra vonatkozó szabályozási és adminisztratív korlátozások, ami aggályokat vet fel a versennyel, az árszintekkel, az innovációval és a szolgáltatások minőségével kapcsolatban. Mindeddig nem jelentettek be reformterveket sem a szellemi szabadfoglalkozások szabályozására irányuló bizottsági ajánlásokra, sem a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) által (a portugál versenyjogi hatóságokkal együttműködésben) készített, Portugália önszabályozó szakmáira vonatkozó, 2018. évi versenyhatás-értékelési felülvizsgálatra válaszul.

                  (20)

                  A vállalkozások finanszírozáshoz való hozzáférésének feltételei javultak az elmúlt néhány évben, és a finanszírozáshoz való hozzáférést a beruházások fő akadályaként megjelölő cégek aránya jelenleg megfelel az uniós átlagnak. A portugál hatóságok több kezdeményezést indítottak és megerősítettek ezen a területen, így a Capitalizar programot, és más olyan programokat, amelyek konkrét vállalkozástípusokra vagy ágazatokra irányulnak. Ennek ellenére a portugál vállalkozások jellemzően erőteljesen a saját forrásaikra hagyatkoznak a beruházások finanszírozásához, és nem kerül elegendő bankhitel nagyobb termelékenységű cégekhez. A befektetett tőke egy munkavállalóra jutó alacsony szintje komolyan hátráltatja a portugál gazdaság termelési szerkezetének korszerűsítését. Ebben az összefüggésben fontos, hogy növekedjenek a termelőberuházások, és fokozatosan átirányuljanak a növekedési potenciállal rendelkező cégekhez és a magas termelékenységi profilú ágazatokba. Bár az egyéb finanszírozási források – például a kockázati tőke és a saját tőke – bővültek az elmúlt néhány évben, továbbra is jelentősen elmaradnak az uniós átlagtól.

                  (21)

                  Az igazságszolgáltatási rendszer egyre hatékonyabb, de a hosszadalmas eljárások és a jelentős ügyhátralék még mindig súlyos kihívásokat támaszt, különösen a közigazgatási és az adóügyi bíróságok esetében. Miközben folytatódnak a korrupció felszámolására irányuló erőfeszítések, a korrupció megelőzése az összehangolt stratégia hiánya és a szétaprózott felelősségi körök miatt továbbra is problémát jelent.

                  (22)

                  A kutatás-fejlesztés (K+F) területén eszközölt beruházások nemrégiben ismét növekedésnek indultak, de továbbra sem elegendőek a portugál nemzeti kutatási és innovációs rendszer korszerűsítéséhez. Több évnyi hanyatlást követően a kutatásra-fejlesztésre fordított kiadások GDP-hez viszonyított aránya nemrégiben nőtt, és 2017-ben a vállalkozások K+F-intenzitása kis mértékben meghaladta az állami kutatási és fejlesztési intenzitást. Kevés előrelépés történt annak érdekében, hogy Portugália gazdasági szerkezetét a csúcstechnológiai gyártás és a tudásintenzív szolgáltatások területén keletkező magasabb hozzáadott értékből való nagyobb részesedéshez szükséges módon korszerűsítsék. Az immateriális javakba – beleértve a kutatás-fejlesztést, csakúgy, mint a vállalkozások növekedését, innovációs kapacitásuk növelését és az exportpiacokra történő belépésüket lehetővé tevő vezetői készségeket, pénzügyi jártasságot és digitális készségeket is – történő beruházás előmozdítása jelentős potenciált kínál Portugália számára a beruházások és a termelékenységnövekedés fellendítésére.

                  (23)

                  A nem megfelelő tengeri és vasúti összeköttetések megnehezítik az exportorientált vállalkozások számára az egységes piacban rejlő lehetőségek teljeskörű kiaknázását. Földrajzi helyzetéből adódóan Portugália természetes tengeri belépési pont, különösen a transzatlanti útvonalakon. A sinesi (Terminal Vasco da Gama), a Leixões-i és a barreirói új konténerterminálokra irányuló aktuális beruházások és a többi főbb portugál kikötőben (Viana do Castelo, Leixoes, Aveiro, Figueira da Foz, Setubal) folyamatban lévő beruházási projektek véglegesítése növelné e kikötők konténerkezelési kapacitását. A vasút változatlanul nagymértékben kihasználatlan a Spanyolországgal való összeköttetésekben (a kelet-nyugati és az észak-déli folyosón egyaránt). Egy, az Ibériai-félszigetre vonatkozó átfogó terv kidolgozása, amely a spanyol hálózatfejlesztés előnyeinek kiaknázásához magában foglalja a köztes szakaszok, terminálok és összeköttetések azonosítását, valamint a Nemzetközi Vasútegylet szerinti nyomtávolság kialakítása elősegítené Portugália nemzetközi vasúti teljesítményének növelését.

                  (24)

                  Az erőforrás-hatékonysággal és az éghajlatváltozás mérséklésével és az ahhoz való alkalmazkodással kapcsolatos beruházások hozzájárulnának a hosszú távú fenntartható növekedés megvalósításához. Az éghajlatváltozás káros hatásaira – például az árvizekre és az erdőtüzekre – való felkészülés továbbra is kihívást jelent Portugália számára. A 2020-ra kitűzött energiahatékonysági cél teljesítése továbbra is nehézségekbe ütközik, és a 2017-re vonatkozó legfrissebb adatok azt mutatják, hogy az energiafogyasztás egyre nő. Az épületek energiahatékonyságának javítása és a vállalkozások energiafogyasztásának csökkentése terén változatlanul óriási lehetőségek vannak. A határokon átnyúló jobb energetikai összeköttetés fokozottabb versenyt tenne lehetővé, és előmozdítaná a megújuló energia elterjedését.

                  (25)

                  A 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó uniós alapok programozása hozzájárulhat az ajánlásokban azonosított egyes hiányosságok kezeléséhez, különösen az országjelentés D. mellékletében ismertetett területeken. Ez lehetővé tenné Portugália számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket és a legkülső régiók sajátos helyzetét is figyelembe véve. E beruházások sikerének egyik fontos tényezője az ezen alapok kezelését biztosító nemzeti igazgatási kapacitás megerősítése.

                  (26)

                  A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a portugál gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Portugáliának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak azoknak Portugália fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (27)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és véleményét (7) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

                  (28)

                  A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi nemzeti reformprogramot és a 2019. évi stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi. Ezek az ajánlások hozzájárulnak az euróövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlás, különösen az első, a második és a negyedik euróövezeti ajánlás végrehajtásához is. Az alábbi 1. ajánlásban említett költségvetési politikák hozzájárulnak többek között a magas államadóssághoz kapcsolódó egyensúlytalanságok kezeléséhez,

            AJÁNLJA, hogy Portugália 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

         1.

            A rendkívüli események miatt engedélyezett átmeneti eltérés engedményét is figyelembe véve teljesítse a középtávú költségvetési célt 2020-ban. A többletbevételeket használja fel az államadósság-ráta csökkentésére. Javítsa az államháztartás minőségét azáltal, hogy előnyben részesíti a növekedést ösztönző kiadásokat, miközben megerősíti az összkiadások ellenőrzését, a költséghatékonyságot és a megfelelő költségvetés-tervezést, különös figyelmet fordítva a kórházi hátralékok tartós csökkentésére. Javítsa az állami tulajdonú vállalatok költségvetési fenntarthatóságát, és közben biztosítson időszerűbb, átláthatóbb és átfogóbb nyomon követést.

         2.

            Hozzon a munkaerőpiaci szegmentáció kezelésére irányuló intézkedéseket. Növelje a népesség készségszintjét, különösen digitális jártasságukat, többek között azáltal, hogy növeli a felnőttoktatás relevanciáját a munkaerőpiaci szükségletek szempontjából. Növelje a felsőfokú végzettséggel rendelkezők számát, különösen a tudomány és az információs technológia területén. Javítsa a szociális védőháló eredményességét és megfelelőségét.

         3.

            Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába a kutatást és az innovációt, a vasúti közlekedési és a kikötői infrastruktúrát, az alacsony szén-dioxid-kibocsátásra való átállást és az energetikai átmenetet, valamint az energiahálózatok összekapcsolásának bővítését, figyelembe véve a regionális különbségeket is.

         4.

            Tegye lehetővé a nemteljesítő hitelekhez kapcsolódó biztosítékok gyorsabb behajtását azáltal, hogy növeli a fizetésképtelenségi és behajtási eljárások hatékonyságát. Csökkentse a vállalkozásokra nehezedő adminisztratív és szabályozásból eredő terheket, főként azáltal, hogy csökkenti az engedélyezést érintő ágazatspecifikus akadályokat. Dolgozzon ki ütemtervet az erősen szabályozott szakmák korlátozásainak csökkentésére. Növelje a közigazgatási és az adóügyi bíróságok hatékonyságát, különösen az eljárások időtartamának csökkentésével.

         Kelt Brüsszelben, 2019. július 9-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            M. LINTILÄ

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

         (3)  HL C 136., 2019.4.12., 1. o.

         (4)  HL C 320., 2018.9.10., 92. o.

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (6)  A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás meghatározása négyéves időszakra való simítással történt. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

         (7)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.