title: A Tanács ajánlása ( 2012. július 10. ) az azon tagállamok gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatások végrehajtásáról, amelyek pénzneme az euro

text:
               24.7.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 219/95

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2012. július 10.)
   az azon tagállamok gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatások végrehajtásáról, amelyek pénzneme az euro
   2012/C 219/28
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 136. cikkére, összefüggésben a 121. cikke (2) bekezdésével,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Megalakulása óta az eurocsoport jelentős szerepet tölt be és különleges felelőssége van az euroövezet gazdasági kormányzásában. A gazdasági válság egyértelműen rávilágított az euroövezetben lévő szoros kölcsönhatásokra, és hangsúlyossá tette egyfelől az azon országok közötti erős tovagyűrűző hatásokat figyelembe vevő koherens együttes politikai irányvonal, másfelől a gazdasági környezetben bekövetkező változásokra történő gyors válaszadást elősegítő hatékony politikai koordinációs rendszer szükségességét, amelyek pénzneme az euro.

               (2)

               A Tanács országspecifikus ajánlásokat adott ki minden egyes olyan tagállam részére, amelynek pénzneme az euro (a továbbiakban: az euroövezet tagállamai). Ezek az ajánlások az egyes országok gazdasági kihívásaival foglalkoznak, és ezzel egyidejűleg központi szerepet töltenek be az egész euroövezet stabilitásának és növekedésének meghatározásában. Az euroövezet tagállamai az Euro Plusz Paktum keretében számos, további jelentős szakpolitikai reform mellett kötelezték el magukat, amelyek célja a versenyképesség növelése, a foglalkoztatás élénkítése, az államháztartás fenntarthatóságához való hozzájárulás, és a pénzügyi stabilitás megerősítése. 2012. március 2-án az euroövezet tagállamai, valamint nyolc másik tagállam (a továbbiakban: nem euroövezeti tagállamok) aláírta a gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló szerződést, amelyben arról állapodtak meg, hogy a tagállamok valamennyi, megvalósítani kívánt jelentősebb gazdaságpolitikai reformot előzetesen megvitatnak, és amennyiben szükséges, egymás között koordinálnak. A költségvetés-tervezetek benyújtásából és a jelentős gazdaságpolitikai reformtervek megvitatásából álló, euroövezeten belüli előzetes koordináció hozzá fog járulni ahhoz, hogy figyelembe lehessen venni a tagállami intézkedések euroövezet egészére gyakorolt tovagyűrűző hatását.

               (3)

               A nemzeti költségvetési irányítást erősítő, jól megtervezett költségvetési kereteknek nagy jelentőségük van az államháztartás megfelelő irányításában, és hozzájárul az államháztartások fenntarthatóságához az euroövezet egészében. Az euroövezet állam- és kormányfői 2011 júliusában és októberében vállalták, hogy a tagállamok költségvetési keretrendszerére vonatkozó követelményekről szóló, 2011. november 8-i 2011/85/EU tanácsi irányelvben (1) előirányzott nemzeti költségvetési kereteket már 2012 végén (az irányelvben meghatározott ütemezéshez képest korábban) bevezetik, és hogy az intézkedéseik túl fognak mutatni az irányelv előírásain. Ezen túlmenően 2012. március 2-án az euroövezeti tagállamok nyolc nem euroövezeti tagállammal együttesen a gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló Szerződés aláírásával a nemzeti költségvetési irányítás erősítése mellett kötelezték el magukat, nevezetesen oly módon, hogy a középtávú költségvetési cél elérése érdekében kötelező szabályokat vezettek be a kormányzatok költségvetési egyenlegére vonatkozóan.

               (4)

               A költségvetési konszolidáció elérésére tett erőfeszítések az euroövezetben bekövetkezett válság leküzdésének egyik központi elemét képezik. Az uniós költségvetési keretrendszer lehetővé teszi, hogy a tagállamok konszolidációja – költségvetési mozgásterük és makrogazdasági körülményeik függvényében – eltérő ütemben valósuljon meg. A Stabilitási és Növekedési Paktum, valamint a gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló Szerződés a strukturális egyenlegekre összpontosít, és így lehetővé teszi a gazdasági ciklus és az egyszeri intézkedések államháztartásra gyakorolt hatásainak figyelembevételét. A túlzott hiány kiigazítására vonatkozó tanácsi ajánlásokra válaszul adott intézkedések hatékonyságának értékelésére a strukturális adatok alapján kerül sor. A konszolidáció megfelelő összetételének kulcsszerepe van abban, hogy megerősítse az euroövezet konszolidációjának állandó jellegébe vetett bizalmat, és korlátozza annak a növekedésre gyakorolt rövid távú kedvezőtlen hatását. Kiemelten kell kezelni a növekedést ösztönző kiadásokat, különösen a beruházási kiadásokat; az euroövezet számos tagállamában lehetett olyan beruházási projekteket találni, amelyek egyéni és társadalmi megtérülése meghaladná a jelenlegi alacsony kamatokat. Az államháztartások hosszú távú fenntarthatóságának biztosítása érdekében a hosszú távú jogosultságok, nevezetesen az egészségügyi ellátások és a nyugdíjak haladéktalan reformjára van szükség. Megfelelő adópolitika, mint például az élőmunkát terhelő adóktól való elmozdulás, valamint az adóalapok bővítése és az adócsalás elleni hatékonyabb fellépés hozzájárulhatna a konszolidációhoz, valamint növelné a versenyképességet, és kedvezőbb feltételeket teremtene a növekedéshez.

               (5)

               A pénzügyi rendszer stabilitása és jó működése az előfeltétele annak, hogy el lehessen kerülni az euroövezet lassú növekedésével járó „elveszett évtized” veszélyét, és növelni lehessen a befektetők bizalmát. Mivel a bankok mérlegében további tőkeáttétel-csökkentésre van szükség, fontos annak biztosítása, hogy az rendezett módon és a reálgazdaságba történő megfelelő hiteláramlás fenntartásával történjék. A pénzügyi piac széttöredezettsége újonnan megjelenő tendenciájának ellensúlyozására további előrelépésre van szükség a felügyeleti struktúrák és gyakorlatok integrációjában, valamint a határokon átnyúló válságkezelésben.

               (6)

               Az euroövezeten belüli makrogazdasági egyensúlyhiányok rendezett felszámolása elengedhetetlen az euroövezet fenntartható növekedéséhez és stabilitásához. Az egyensúlyhiányok csökkenésének folyamata már elkezdődött, de annak határozott folytatására van szükség. Az egyensúlyhiányok korrekciójára irányuló intézkedésekre nagyobb szükség van a deficites országokban, ahol a versenyképesség javítása és az erőforrások kereskedelemképes szektorokba történő átcsoportosításának megkönnyítése érdekében reformokra van szükség. A többlettel rendelkező országok pedig azzal járulhatnak hozzá az egyensúly helyreállításához, hogy a belföldi keresletre, a nem kereskedelemképes tevékenységekre és a beruházási lehetőségekre bénítóan ható szükségtelen szabályozási és egyéb megszorításokat megszüntetik.

               (7)

               A gazdasági unió továbbfejlődésének előfeltétele, hogy felismerjük az euroövezet tagállamainak kölcsönös függőségét, továbbá azt a hasznot is, amelyet e pénzügyi unió stabilitása hozhat tagjainak és az Unió egészének. Ami a jövőt illeti, azoknak a tagállamoknak, amelyek hivatalos pénzneme az euro, el kell mélyíteniük integrációjukat, hogy elérjék a teljes gazdasági és pénzügyi uniót.

               (8)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK tanácsi rendelettel (2) összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2012. február 15-én elfogadta a 2012. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2012. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást,

         AJÁNLJA, hogy az euroövezet tagállamai a tagállamok gazdaságpolitikájának koordinálására vonatkozó tanácsi hatáskör sérelme nélkül, különösen az eurocsoporton belüli gazdaságpolitikai koordináció keretében a 2012 és 2013 közötti időszakban egyenként vagy csoportosan hozzanak intézkedéseket annak érdekében, hogy:

               1.

               Megszilárdítsák az eurocsoport munkamódszereit, hogy a csoport felelősséget vállalhasson az együttes politikai irányvonalért, hatékonyan reagálhasson a gazdasági környezet változásaira, valamint, hogy irányíthassa a gazdaságpolitika koordinálását az euroövezet tagállamaira vonatkozó megerősített felügyeleti keretben.

               2.

               Intenzívebbé tegyék az eurocsoporton belüli szakpolitikai koordinációt, mégpedig az információk megosztása, valamint a költségvetési tervek és a potenciálisan tovagyűrűző hatással rendelkező nagyobb reformok megvitatása révén; gondoskodjanak a stabil és erős euroövezet érdekében szükséges reformok végrehajtásáról; ennek részét képezi az euroövezet tagállamaihoz intézett tanácsi ajánlások végrehajtása, amelyek a nemzeti szintű problémák kezelése mellett az euroövezet egészére hatással vannak.

               3.

               Növeljék a költségvetési fegyelmet és erősítsék meg a költségvetési intézményeket országos és annál alacsonyabb szinteken, hogy ezzel is növeljék a piaci bizalmat az euroövezet költségvetéseinek közép- és hosszú távú fenntarthatósága iránt; az euroövezet állam- és kormányfőinek 2011. júliusi és októberi, valamint 2012. március 2-i megállapodásának fényében már 2012 végére átültessék jogszabályaikba a 2011/85/EU irányelvet, és még erősebbé tegyék a költségvetési irányítást, különösen azzal, hogy valamennyi euroövezeti tagállam bevezeti nemzeti szabályozásába a strukturális alapon meghatározott kiegyensúlyozott költségvetési szabályokat és az automatikus korrekciós mechanizmusokat.

               4.

               A 2012. március 1–2-i Európai Tanács következtetéseire építve koherens aggregát költségvetési irányvonalat biztosítsanak az euroövezet vonatkozásában, mégpedig a költségvetési konszolidációra való törekvés révén, a tanácsi javaslatokban és határozatokban részletezett módon, mindezt az országspecifikus makroszintű pénzügyi helyzetet figyelembe vevő Stabilitási és Növekedési Paktum szabályaival összhangban. A jelentős és potenciálisan emelkedő kockázati prémiumokkal sújtott tagállamoknak korlátozniuk kell a nominális költségvetési egyenlegre vonatkozó célkitűzéstől való eltérést, vártnál rosszabb makrogazdasági feltételek között is. A többi tagállamnak szerephez kell engednie az automatikus stabilizátorokat a – strukturális alapon értékelt – kiigazítási pálya mentén, és készen kell állnia a konszolidáció ütemének felülvizsgálatára, amennyiben a makrogazdasági feltételek tovább romlanának. Az államháztartási kiadások és bevételek összetételének tükröznie kellene a kiadási tételek és bevételi források növekedésre gyakorolt hatását. Valamennyi rendelkezésre álló költségvetési tartalékkeretet a közberuházások élénkítésére kell felhasználni az euroövezetben, egyebek mellett az egyes országok eltérő finanszírozási költségeinek figyelembevételével.

               5.

               Javítsák az euroövezeti pénzügyi rendszer működését és stabilitását. Felgyorsítsák az integráltabb pénzügyi architektúrára való áttérést, amely magába foglalja a bankok felügyeletét és a határokon átnyúló válságmegoldást is.

               6.

               Végrehajtsák azokat a strukturális reformokat, amelyek egyúttal elősegítik a rugalmas bérkorrekciót is, és amely– a differenciált költségvetési irányvonallal együtt – előmozdítaná az euroövezeten belüli makrogazdasági egyensúlyhiányok rendezett felszámolását és ezzel a növekedést és a foglalkoztatást. Ez olyan nemzeti intézkedéseket foglalna magában, amelyek figyelembe veszik az adott ország helyzetét, és szem előtt tartják az euroövezet egyes tagállamaihoz intézett tanácsi ajánlásokat.

      Kelt Brüsszelben, 2012. július 10-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         V. SHIARLY

      (1)  HL L 306., 2011.11.23., 41. o.

      (2)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.


title: RECOMMENDATION FROM THE COMMISSION TO THE COUNCIL to authorise the Commission to open negotiations on behalf of the European Union for the renewal of the protocol to the Fisheries Partnership Agreement with the Kingdom of Morocco

text:
   HU
HU    HU
 ---pagebreak---                  EURÓPAI BIZOTTSÁG
                                                 Brüsszel, 2011.2.11.
                                                 SEC(2011) 170 végleges
                    A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAK
      a Marokkói Királysággal kötött halászati partnerségi megállapodáshoz csatolt
   jegyzőkönyv megújítására irányuló tárgyalásoknak az Európai Unió nevében történő
                megkezdésére a Bizottságnak adandó felhatalmazásról
HU                                                                                HU
 ---pagebreak---                             A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAK
          a Marokkói Királysággal kötött halászati partnerségi megállapodáshoz csatolt
      jegyzőkönyv megújítására irányuló tárgyalásoknak az Európai Unió nevében történő
                        megkezdésére a Bizottságnak adandó felhatalmazásról
   1.        INDOKOLÁS
   Az Európai Unió és a Marokkói Királyság halászati partnerségi megállapodást kötött,
   melyhez jegyzőkönyvet csatoltak; a jegyzőkönyv 2006. május 22-én került elfogadásra1 és
   2007. február 28-án lépett hatályba. Az uniós hajók részére halászati lehetőségeket biztosító
   és a pénzügyi hozzájárulást meghatározó jegyzőkönyv 2011. február 27-én hatályát veszti.
   A jelenlegi megállapodás az északi szélesség 27° 40’-től délre lévő vizeken alkalmazandó.
   Összhangban az említett, a nemzetközi jog hatálya eső terület sajátosságaival, valamint azon
   jogi feltételekkel, amelyek betartására az EU és Marokkó az erre a területre is vonatkozó
   kétoldalú megállapodásban kötelezte magát, a Bizottság a 2010. év során több ízben is
   felkérte Marokkót, hogy értékelje, milyen előnyökkel jár a jelenlegi megállapodás az érintett
   populáció szempontjából. Marokkó a kérésre december 13-án válaszolt. Miközben a helyzet
   értékelése ily módon folyamatban van, a jelenlegi jegyzőkönyvet célszerű egy évre
   megújítani, mert ez lehetővé tenné a jegyzőkönyv felülvizsgálatáról szóló tárgyalások
   megfelelő garanciákkal történő lezárását, illetve addig is a halászati tevékenység folytatását.
   Ezért a Bizottság felkéri a Tanácsot, hogy hagyja jóvá az ehhez az ajánláshoz csatolt
   tárgyalási irányelveket.
   2.        AJÁNLÁS
   A fentiekre való tekintettel a Bizottság a következőket javasolja:
   – A Tanács hatalmazza fel a Bizottságot a Marokkói Királysággal létrejött halászati
       partnerségi megállapodáshoz csatolt jegyzőkönyv megújítására irányuló tárgyalások
       megkezdésére és lefolytatására;
   – A megújítás időtartama korlátozódjék egy évre;
   – Az ügyben az Unió főtárgyalója a Bizottság legyen;
   – A Bizottság a tárgyalásokat az Európai Unió működéséről szóló szerződésben foglalt
       rendelkezésekkel összhangban a különleges bizottsággal konzultálva folytassa le;
   – A Tanács hagyja jóvá az ehhez az ajánláshoz csatolt tárgyalási irányelveket.
   1
            HL L 141., 2006.5.29., 1. o.
HU                                                                                HU
 ---pagebreak---    MELLÉKLET
   Tárgyalási irányelvek
   – A tárgyalások célja az Európai Unió és a Marokkói Királyság között létrejött halászati
     partnerségi megállapodáshoz csatolt jegyzőkönyv megújítása a Bizottság 2002. december
     23-i közleménye nyomán született 2004. július 15-i tanácsi következtetésekkel
     összhangban.
   – A felelősségteljes és fenntartható halászat előmozdításának biztosítása érdekében a
     Bizottság a tárgyalások során a következő célokat tartja szem előtt:
           – A jelenlegi jegyzőkönyvnek az EU és Marokkó közötti halászati kapcsolatok új
              jogi keretének elfogadását elősegítő megújítása egy évre, az alábbi feltételekkel:
           – A halászati lehetőségek felülvizsgálata, összhangban a rendelkezésre álló
              legmérvadóbb tudományos szakvéleményekkel;
           – Rendszeres jelentéstétel az ágazati politika végrehajtásáról közösen megállapított
              mutatók alapján, ideértve a jegyzőkönyv regionális hatását is.
           –
HU                                                                                HU


title: A Bizottság ajánlása ( 2010. március 17.) az élelmiszerekben fellelhető perfluor-alkilezett anyagok nyomon követéséről (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               18.3.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 68/22

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2010. március 17.)
   az élelmiszerekben fellelhető perfluor-alkilezett anyagok nyomon követéséről
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2010/161/EU)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A perfluor-alkilezett anyagok ipari és fogyasztói alkalmazása igen széles körű, többek között az alábbiak előállítására hasznáják: szövetek és szőnyegek szennyeződésálló rétege, élelmiszerekkel való érintkezésre szánt papírtermékek olajálló rétege, tűzoltóhab, a bányászat és az olajfúrás terén használt felületaktív anyagok, padlófényező és rovarirtó. A perfluor-alkilezett anyagok fontos csoportját képezik a (per)fluorozott szerves felületaktív anyagok, melyek sorába tartozik a perfluor-oktán-szulfonát (PFOS) és a perfluor-oktánsav (PFOA).

               (2)

               A PFOS és a PFOA széles körű használatának köszönhetően azok sói és prekurzorai fellelhetők a környezetben, a halak, madarak és emlősök szervezetében. Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (EFSA) ezért felkérte az élelmiszerláncba bekerülő szennyező anyagok tudományos testületét, dolgozzon ki véleményt arról, hogy a PFOS-nak és sóinak való emberi expozíció tekintetében mennyire játszik jelentős szerepet az élelem, és mennyiben járulnak hozzá a különböző élelmiszerek és élelmiszerekkel érintkező anyagok e kitettséghez; az EFSA továbbá a testület tanácsát kérte a perfluorinozott szerves vegyületek kockázatértékelése terén végrehajtandó, további lépésekkel kapcsolatban.

               (3)

               Az élelmiszerláncba bekerülő szennyező anyagok tudományos testülete 2008. február 21-én szakvéleményt (1) fogadott el a PFOS-ról, a PFOA-ról és azok sóiról.

               (4)

               Szakvéleményében az EFSA megállapította, hogy a PFOS és a PFOA a lakosság nagy részére valószínűleg nincs káros hatással, azonban bizonytalanság merült fel a fent említett anyagoknak az élő szervezetek fejlődésére gyakorolt hatása tekintetében. Az EFSA szerint ezért olyan további adatokra van szükség, amelyek az élelmiszerekben és az emberi szervezetben fellelhető perfluor-alkilezett anyagok mennyiségéről tájékoztatnak, és amelyek elsősorban a kitettségre vonatkozó tendenciák nyomon követésére szolgálnak.

               (5)

               A környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról (persistent organic pollutant, POP) szóló stockholmi egyezmény értelmében a szerződő felek feladata a POP anyagok, azok helyettesítő anyagai, valamint a POP-listára javasolt anyagok („candidate POPs”) nyomon követése; az egyezmény B. melléklete az előállítási és használati korlátozás tárgyát képező anyagok között felsorolja a PFOS-t és sóit, valamint a perfluor-oktán-szulfonil-fluroidot,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               A tagállamok számára javasolt a 2010 és 2011 közötti időszakban nyomon követni az élelmiszerben fellelhető perfluor-alkilezett anyagok előfordulását. A nyomon követést – a fogyasztói szokásokat tükröző módon – az élelmiszerek széles körére, így az állati eredetű élelmiszerekre, köztük halakra, húsokra, tojásra, tejre és az azokból készült termékekre, valamint növényi alapú élelmiszerekre is ki kellene terjeszteni, hogy a kitettség mértékéről megfelelő becslést lehessen készíteni.

               2.

               A tagállamoknak az egyes élelmiszerek dioxin- és dioxinszerű PCB-tartalmának hatósági ellenőrzésére szolgáló mintavételi és vizsgálati módszerek megállapításáról szóló, 2006. december 19-i 1883/2006/EK bizottsági rendelet (2) I. melléklete szerinti mintavételi eljárások betartásával kellene biztosítaniuk, hogy a minták a mintavétel alapjául szolgáló tételre nézve reprezentatívak legyenek.

               3.

               A tagállamok számára javasolt a perfluor-alkilezett anyagok elemzése a PFOS és a PFOA vegyületek, valamint lehetőség szerint olyan prekurzoraik kimutatása céljából, mint a perfluor-oktán-szulfonamid, az N-etil-perfluor-oktán-szulfonamid-etanol és a 8:2 fluor-telomer-alkohol. A tagállamoknak lehetőség szerint ki kellene terjeszteniük a vizsgálatokat a PFOS-hez és a PFOA-hoz hasonló, de eltérő lánchosszúságú (C4–C15) vegyületek, valamint polifluoralkil-foszfát felületaktív anyagok – köztük a 8:2 di-polifluoralkil-foszfát felületaktív anyagok és a 8:2 mono-polifluoralkil-foszfát felületaktív anyagok – élelmiszerekben való jelenlétének felbecsülésére is.

               4.

               A tagállamoknak a takarmány- és élelmiszerjog, valamint az állat-egészségügyi és az állatok kíméletére vonatkozó szabályok követelményeinek történő megfelelés ellenőrzésének biztosítása céljából végrehajtott hatósági ellenőrzésekről szóló, 2004. április 29-i 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) III. mellékletének megfelelően kellene elemezniük a perfluor-alkilezett anyagokat, olyan elemzési módszer alkalmazásával, amelyről már bebizonyosodott, hogy az általa nyert eredmények megbízhatók. Ideális esetben a visszanyerési aránynak 70–120 % között kellene lennie, 1 μg/kg mennyiségmeghatározási határral.

               5.

               A tagállamok számára javasolt, hogy az EFSA által meghatározott információk mellett a nyomon követés során nyert, teljes súly alapján kifejezett adatokat is rendszeresen eljuttassák az EFSA számára; az adatok adatbázisba rendezése érdekében az adatküldésnek az EFSA által megszabott elektronikus jelentéstételi formában kellene történnie. A tagállamoknak – a kitettségre vonatkozó tendenciák nyomon követése céljából – el kellene juttatniuk az EFSA-hoz azokat az előző évekből rendelkezésre álló adatokat is, amelyeket egy bizonyítottan megbízható eredményekkel járó elemzési módszer felhasználásával nyertek.

      Kelt Brüsszelben, 2010. március 17-én.

            a Bizottság részéről

         John DALLI

            a Bizottság tagja

      (1)  Az élelmiszerláncba bekerülő szennyező anyagok tudományos testületének a perfluor-oktán-szulfonátra (PFOS), a perfluor-oktánsavra (PFOA) és azok sóira vonatkozó szakvéleménye, The EFSA Journal (2008) 653., 1–131. o.

      (2)  HL L 364., 2006.12.20., 32. o.

      (3)  HL L 165., 2004.4.30., 1. o.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Maltaand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Malta 2011-2014

text:
    EURÓPAI BIZOTTSÁG
                                     Brüsszel, 2011.6.7.
                                     SEC(2011) 812 végleges
                             Ajánlás
                    A TANÁCS AJÁNLÁSA
             Málta 2011. évi reformprogramjáról
      és Málta 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó
aktualizált stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről
                   {SEC(2011) 726 végleges}
 ---pagebreak---                                                        Ajánlás
                                              A TANÁCS AJÁNLÁSA
                                         Málta 2011. évi reformprogramjáról
                               és Málta 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó
                   aktualizált stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2)
   bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
   felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre1 és
   különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására2,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:
   (1)     Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta az Európai Bizottság „Európa
           2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló
           javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a
           kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak
           érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség
           területén rejlő lehetőségeit.
   (2)     A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira
           vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én
           pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról
           szóló határozatot3, amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A
           tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban
           vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.
   1
           HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
   2
           HL C [...]., [...], [...]. o.
   3
           A 2011. évre érvényben tartotta a Tanács 2011. május 19-i 2011/308/EU határozata.
HU                                                         2                                        HU
 ---pagebreak---    (3) A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az első éves növekedési jelentést, amely az
       Európa 2020 stratégiára épülve az EU-ban követett gazdasági kormányzás új
       ciklusának kezdetét jelenti, és elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai
       koordináció első európai szemeszterét.
   (4) Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács 2011. február 15-i és március 7-i
       következtetéseivel összhangban és a Bizottság éves növekedési jelentésének fényében)
       jóváhagyta a költségvetési konszolidáció és a strukturális reformok prioritásait.
       Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget élvez majd a költségvetések megszilárdítása, a
       költségvetési fenntarthatóság helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci
       reformokkal való csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen
       a növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a
       prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy
       konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.
   (5) Az Európai Tanács 2011. március 25-én arra is felkérte az Euró Plusz Paktumban részt
       vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat
       stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba
       beépíthessék.
   (6) Málta 2011. április 28-án benyújtotta 2011. évi nemzeti reformprogramját,
       2011. április 29-én pedig a 2011-2014 közötti időszakra vonatkozó, 2011. évi
       aktualizált stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a
       két program értékelésére egyidejűleg került sor.
   (7) A gazdasági válság bekövetkeztekor az export és a beruházások meredeken zuhantak,
       a reál GDP 3,4 %-kal csökkent 2009-ben. A kormányzat által is támogatott
       foglalkoztatás csak mérsékelt visszaesést mutatott. Az export és az üzleti beruházások
       2010-es erős megugrásának köszönhetően Máltán a gazdasági aktivitás érzékelhetően
       fellendült 2010-ben, és lassú ütemben a munkanélküliség is csökkent. Tekintettel az
       államadósság magas szintjére (a GDP 61,5 %-a 2008-ban), a kormány nem
       folyamodott jelentős nagyságrendű költségvetési ösztönzőkhöz, és így a 2009-es
       költségvetési hiány (a GDP 3,7 %-a) alatta maradt az euróövezet egészére értelmezett
       hiánymutatónak. A költségvetési hiány és az adósságráta mutatói 2010-ben jórészt
       stabilak maradtak.
   (8) Az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti aktualizált stabilitási program elemzése
       alapján a Tanács úgy véli, hogy a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó
       makrogazdasági pálya némileg optimista, különösen a programidőszak későbbi
       éveiben. A 2010-ben a GDP 3,6 %-ának megfelelő hiány a stabilitási program szerint
       2011-re a Szerződés szerinti referenciaérték alá kerül. A strukturális szintű
       egyensúlyként meghatározott középtávú cél fokozatos elérését fenntartható,
       alapvetően kiadásoldali konszolidációt megfogalmazó vállalással kell alátámasztani. A
       stabilitási program viszont nem számol a középtávú célnak a programidőszak alatt
       történő elérésével. A tervek szerint az adósságráta a GDP 68 %-ának megfelelő 2010-
       es csúcsáról 63,7 %-ra csökken 2014-ig, ami az erősödő és pozitív elsődleges
       egyenlegnek köszönhető. A Bizottság számításai szerint a strukturális kiigazítás éves
       átlagos mértéke a 2012-2014 közötti időszakban nagyjából összhangban van a
       Stabilitási és Növekedési Paktummal. A költségvetési mutatók azonban a tervezettnél
       rosszabbul is alakulhatnak az esetleges túlköltekezések és a 2011 utáni konszolidációs
       erőfeszítéseket alátámasztó intézkedésekre vonatkozó információk hiánya miatt.
HU                                              3                                             HU
 ---pagebreak---    (9)  A középtávú célkitűzés elérésére irányuló költségvetési konszolidáció végrehajtása
        kulcsfontosságú kihívás Málta számára. Jóllehet a 2011-es költségvetés tartalmazott a
        túlzott hiány 2011-es korrekciójára irányuló intézkedéseket, az esetleg megcsúszások
        esetén további lépésekre lenne szükség. A konkrét intézkedésekkel még nem
        alátámasztott középtávú konszolidációs stratégia hitelességét javítaná egy szilárdabb
        többéves költségvetési keret. A többéves célkitűzések egyik legfőbb gyengesége a nem
        kötelező jellegükből fakad, ami mögött a költségvetési tervezés relatíve rövid távú
        szemlélete húzódik meg. A stabilitási programban szerepel egy kiadási szabály
        bevezetésének mérlegelése is.
   (10) A népesség elöregedésének a nyugdíjrendszert is magába foglaló hosszú távú
        költségvetési hatásai Máltán sokkal jelentősebbek, mint az EU átlagát tekintve. Az
        idősebb munkavállalók munkaerő-piaci részvétele nagyon alacsony, ami a még mindig
        relatíve alacsony nyugdíjkorhatárra, a korengedményes nyugdíjazás igénybevételének
        elterjedtségére és az idősebb nők munkaerő-piaci részvételének rendkívül alacsony
        szintjére vezethető vissza. A 2006-os nyugdíjreform nagyon lassú lépésekben ugyan,
        de növeli a nyugdíjkorhatárt, és nagyvonalúbb indexálási megállapodásokon és a
        garantált állami minimumnyugdíj bevezetésén keresztül kezeli a jövőbeli nyugdíjak
        megfelelőségének kérdését. A nemzeti reformprogram ismerteti a folyamatban lévő
        konzultációkat a nyugdíj-munkacsoport további nyugdíjreformra vonatkozó
        javaslatairól, így például a nyugdíjkorhatár és a várható élettartam közötti explicit
        kapcsolat megteremtéséről, és nyugdíjrendszer kötelező második, és önkéntes
        harmadik pillérének bevezetéséről. A nemzeti reformprogram nem tartalmaz viszont
        átfogó stratégiát az aktív időskorra vonatkozóan, amely kiegészíthetné a folyamatban
        lévő és tervezett jogszabályi változásokat. A feketemunka viszonylag magas aránya
        hosszú távon kockázatot jelent az államháztartás fenntarthatóságára nézve. E probléma
        kezelésére a kormány felvázol néhány intézkedést a nemzeti reformprogramban, de
        hiányoznak a javaslatok az adókedvezmények rendszerének olyan irányú
        felülvizsgálatára, amivel kifizetődővé lehetne tenni a legális munkavégzést. Málta
        számára egy másik meghatározó kihívás a nők munkaerő-piaci részvételének növelése,
        hiszen a nők foglalkoztatási rátája az egész EU-ban Máltán a legalacsonyabb. A
        nemzeti reformprogramban a kormány a női munkavállalókat célzó kezdeményezések
        sorát fogalmazta meg. Végrehajtásukra és hatásuk értékelésére 2012-ben fog sor
        kerülni.
   (11) Az elmúlt években Máltán intenzív ipari szerkezetátalakítás zajlott le: a munkaigényes
        gyártási folyamatok helyébe új, nagy hozzáadott értékű tevékenységek léptek. Ez a
        képesítések munkaerő-piaci kereslete és kínálata közötti eltolódásokhoz vezetett, ami
        rávilágított az új ágazatok által igényelt készségek – elsősorban a felsőoktatáson
        keresztül történő – biztosításának szükségességére, ami egyben Málta gazdasági
        alapjának további diverzifikációját is szolgálja.
   (12) Az EU-n belül Máltán a legmagasabb a korai iskolaelhagyók aránya: a mutató 2009-
        ben 36,8%-on állt, szemben a 14,4%-os uniós átlaggal. Málta tartja a negatív rekordot
        a felsőfokú vagy annak megfelelő végzettséggel rendelkezők arányát tekintve is a 30–
        34 év közötti korcsoportban (2009-ben 21,1%-kal, szemben az 32,3%-nak megfelelő
        uniós átlaggal). Málta 2020-ra a korai iskolaelhagyók arányát 29%-ra akarja szorítani,
        a 30–34 éves korosztályban a felsőfokú vagy annak megfelelő végzettséggel
        rendelkezők arányát pedig 33%-ra szeretné növelni. 2011-ben Málta intézkedéseket
        vezetett be annak érdekében, hogy az iskolából esetlegesen idő előtt kikerülőket
HU                                               4                                             HU
 ---pagebreak---         szakképzéssel és második          esélyt   kínáló    tanulási    lehetőségekkel   vonzó
        karrierlehetőségek felé terelje.
   (13) Málta egyike azon kevés uniós tagállamoknak, ahol általános bérindexálási
        mechanizmus működik. A béremelések a megélhetési költségek alakulásának
        megfelelő kötelező kiigazításokhoz kapcsolódnak, ami az infláció alakulásának
        megfelelő béremeléseket eredményez, de arányosan magasabb emelésekkel a bérskála
        alsó végén. A minimálbér mellett ez a fajta kiigazítás még tovább gyengítheti a
        versenyképességet a munkaigényes ágazatokban. A kérdéskör különösen fontos az
        energiaárak közelmúltbeli növekedésének fényében, hiszen ez ár-bér spirálhoz
        vezethet.
   (14) Az energia tekintetében Málta szinte teljes egészében az importált olajra van utalva,
        ami miatt a gazdaság ki van szolgáltatva az olajár változásának. Ez és a máltai
        energiahálózat hiányosságai problémákat okozhatnak a vállalkozói környezet és a kkv-
        k versenyképessége szempontjából. Az energiának a megújuló energiaforrásokból való
        előállítása terén kínálkozó lehetőségek kihasználása egyrészt javítaná a
        versenyképességet, másrészt hozzájárulna az energiapolitikai és az éghajlatváltozással
        kapcsolatban kitűzött célok eléréséhez. Mindazonáltal a nemzeti reformprogram kevés
        információt tartalmaz az energiapolitikai intézkedésekről, így nehéz megítélni azok
        megvalósíthatóságát és költséghatékonyságát.
   (15) Málta egy sor vállalást tett az Euró Plusz Paktum keretében4. Ezek a vállalások a
        Paktum két területéhez kapcsolódnak: a versenyképességhez és az államháztartás
        fenntarthatóságához. A fiskális politikával kapcsolatban tett vállalások az
        elszámoltathatóságot és a költségvetési keret átláthatóságát érintik, amit kiegészítenek
        a költségvetési fegyelem növelését szolgáló mechanizmusok bevezetésére vonatkozó
        elképzelések. A termelékenységgel kapcsolatos intézkedések az üzleti környezet és a
        vállalkozások finanszírozási feltételeinek javítására, valamint a szolgáltatási piacon,
        különösen a telekommunikációs ágazatban folyó verseny fokozására irányulnak. Noha
        szerepelnek a nemzeti reformprogramban, az Euró Plusz Paktumhoz kapcsolódó
        kötelezettségvállalások nem érintik a foglalkoztatást és a pénzügyi stabilitást.
        Miközben a hatóságok a termelékenység növelésére összpontosítanak, nem ismerik el
        azt, hogy bérindexálás mostani rendszere kihat Málta versenyképességére. Az Euró
        Plusz Paktumhoz kapcsolódó vállalásokat a Bizottság értékelte és figyelembe vette az
        ajánlások kidolgozásakor.
   (16) A Bizottság értékelte Málta stabilitási programját és nemzeti reformprogramját,
        valamint az Euró Plusz Paktum keretében tett vállalásait5. Figyelembe vette nemcsak a
        programok Málta fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája
        szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós
        szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél az
        uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az Európai Unió átfogó gazdasági
        kormányzását. Ennek fényében a Bizottság úgy véli, hogy bár a középtávú célkitűzés
        eléréséhez megcélzott út helyes, de a konszolidációs stratégiát jelentős kockázatok
        övezik, mivel az nincs konkrét intézkedésekkel alátámasztva, és fennáll a korábban
   4
        Az Euró Plusz Paktumban tett vállalásokkal kapcsolatos további részletek a SEC(2011) 726
        dokumentumban találhatók.
   5
        SEC(2011) 726.
HU                                              5                                                HU
 ---pagebreak---           már tapasztalt túlköltekezés veszélye. Ezen felül a középtávú költségvetési keret nem
          kötelező jellege nem feltétlenül fogja elősegíteni a költségvetési fegyelmet. Az
          elöregedő népesség relatíve magas hosszú távú költségei, és különösen a
          nyugdíjkiadások miatt a máltai államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát
          kockázatok övezik. A nemzeti reformprogram megjeleníti ugyan a máltai gazdaság
          előtt álló főbb strukturális kihívásokat, de bizonyos kérdéseket, így különösen a
          gazdaságban meglévő munkaerő-potenciál jobb kihasználását, a bérezési
          mechanizmusnak a bérek és a termelékenység jobb összehangolását szolgáló
          reformját, vagy az energiadiverzifikációt indokolt lenne alaposabban megvizsgálni.
   (17)   Ezen értékelés fényében és figyelembe véve a 2010. február 16-i, az Európai Unió
          működéséről szóló szerződés 126. cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlást, a
          Tanács megvizsgálta Málta 2011. évi aktualizált stabilitási programját, arról alkotott
          véleményét6 az alábbi ajánlás és különösen annak (1) és (2) pontja tükrözi. Figyelembe
          véve az Európai Tanács 2011. március 25-i következtetéseit, a Tanács megvizsgálta
          Málta nemzeti reformprogramját.
   AJÁNLJA, HOGY Málta a 2011-2012 közötti időszakon belül tegyen intézkedéseket a
   következők érdekében:
   (1)      Biztosítsa, hogy a túlzott hiány 2011-ben korrigálásra kerül, valamint álljon készen
            az esetleges megcsúszások megelőzésére szolgáló kiegészítő intézkedések
            megtételére, továbbá hozzon konkrét intézkedéseket a 2012-re vonatkozó hiánycélok
            alátámasztására. A középtávú konszolidációs stratégia hitelességének megerősítése
            céljából határozza meg az átfogó intézkedéseket, és egy kötelező erejű, szabályalapú,
            többéves költségvetési keretben rögzítse a fiskális célokat, továbbá javítsa a
            költségvetés végrehajtásának monitoringját.
   (2)      A nyugdíjkorhatár fokozatos emelésének felgyorsításán, illetve a várható
            élettartammal való összekapcsolásán keresztül hozzon intézkedéseket a
            nyugdíjrendszer fenntarthatóságának biztosítására. A magasabb kötelező
            nyugdíjkorhatár mellé dolgozzon ki átfogó stratégiát az aktív időskorra vonatkozóan,
            tegye kevésbé vonzóvá a korengedményes nyugdíjazás lehetőségét és ösztönözze a
            nyugdíjcélú magánmegtakarításokat.
   (3)      A felsőoktatásba való bejutás javítására szolgáló intézkedéseken és a szakképzési
            rendszer hatékonyságának megerősítésén keresztül hangolja össze az oktatási
            rendszerben szerezhető végzettségeket a munkaerőpiac szükségleteivel. A korai
            iskolaelhagyás okainak feltárásán, elemzésén és mérésén keresztül 2012-ig tegyen
            intézkedéseket a jelenség visszaszorítása érdekében, az intézkedések
            eredményességének vizsgálatához pedig dolgozzon ki rendszeres monitoring- és
            jelentési mechanizmust.
   (4)      A szociális partnerekkel egyeztetve és a nemzeti gyakorlatnak megfelelően
            reformálja meg a automatikus bérindexálás rendszerét, hogy a bérek növekedése
            jobban tükrözze a munkaerő termelékenységének és versenyképességének alakulását.
   6
          Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdése alapján.
HU                                                     6                                          HU
 ---pagebreak---    (5)     A megújuló energiaforrásokba való beruházások előbbre hozásán, illetve az
           infrastruktúrafejlesztésre és az energiahatékonyság elősegítésére rendelkezésre álló
           uniós források teljes körű kihasználásán keresztül fokozza a Málta importolaj-
           függőségének csökkentésére irányuló erőfeszítéseket.
   Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.
                                               a Tanács részéről
                                               az elnök
HU                                               7                                              HU


title: Az Európai Parlament és a Tanács ajánlása ( 2006. december 18. ) az egész életen át tartó tanuláshoz szükséges kulcskompetenciákról

text:
               30.12.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 394/10

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2006. december 18.)
   az egész életen át tartó tanuláshoz szükséges kulcskompetenciákról
   (2006/962/EK)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 149. cikke (4) bekezdésére és 150. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel a Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
   a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárással összhangban (3),
   mivel:

               (1)

               A lisszaboni Európai Tanács (2000. március 23-24.) arra a következtetésre jutott, hogy egy európai keretrendszernek kell meghatároznia az egész életen át tartó tanulás révén biztosítandó új alapvető készségeket, amelyek kulcsfontosságú intézkedések Európa globalizációra és a tudásalapú gazdaság irányába történő elmozdulásra adott válaszában, valamint hangsúlyozta, hogy Európa fő tőkéjét az emberek képezik. Azóta ezeket a következtetéseket rendszeresen megismételték; többek között a brüsszeli Európai Tanács (2003. március 20-21. és 2005. március 22-23.) tett így, valamint szerepel a 2005-ben jóváhagyott, újraindított lisszaboni stratégiában is.

               (2)

               A 2001. március 23-24-i stockholmi és a 2002. március 15-16-i barcelonai Európai Tanács támogatta az európai oktatási és képzési rendszerek konkrét jövőbeli célkitűzéseinek és a munkaprogramnak (az Oktatás és képzés 2010 munkaprogram) 2010-ig történő megvalósítását. E célkitűzések magukban foglalják a tudástársadalomban szükséges készségek fejlesztését, továbbá a nyelvtanulás előmozdításának, a vállalkozások fejlesztésének sajátos célkitűzéseit, valamint az oktatás európai dimenziója erősítésének általános igényét.

               (3)

               „Az egész életen át tartó tanulás európai térségének megvalósításáról” szóló bizottsági közlemény és az azt követő, az egész életen át tartó tanulásról szóló, 2002. június 27-i tanácsi állásfoglalás (4) prioritásként határozta meg „az új alapvető készségekre” vonatkozó rendelkezéseket, és hangsúlyozta, hogy az egész életen át tartó tanulásnak magában kell foglalnia az óvodáskortól a nyugdíjba vonulás utáni évekig tartó tanulást.

               (4)

               A Közösség foglalkoztatás terén elért teljesítményének javításával összefüggésben a brüsszeli Európai Tanács (2003. március és 2003. december) hangsúlyozta annak szükségességét, hogy oly módon kell fejleszteni az egész életen át tartó tanulást, hogy különös hangsúlyt kapjanak a munkanélküli és inaktív személyeket érintő tényleges és megelőző jellegű intézkedések. Ez a foglalkoztatási munkacsoport azon jelentésére épül, amely kiemelte az arra irányuló igényt, hogy az emberek képesek legyenek alkalmazkodni a változáshoz, valamint hangsúlyozta az emberek munkaerő-piaci integrációjának fontosságát és az egész életen át tartó tanulás kulcsfontosságú szerepét.

               (5)

               2003 májusában a Tanács európai referenciaszinteket („referenciaértékek”) fogadott el, kifejezve ezáltal az európai átlagteljesítmény mérhető javítása iránti elkötelezettségét. Ezek a referenciaszintek magukban foglalják az olvasási, írási és szövegértési készséget, a korai iskolaelhagyást, a felső középfokú végzettség megszerzését és a felnőttek egész életen át tartó tanulásban való részvételét és szorosan kötődnek a kulcskompetenciák fejlesztéséhez.

               (6)

               A Tanács 2004 novemberében elfogadott, az oktatás szélesebb körű szerepéről szóló jelentése kiemelte, hogy az oktatás hozzájárul a közös kulturális háttér megőrzéséhez és megújításához a társadalomban, valamint az alapvető társadalmi és állampolgári értékek, mint például az állampolgárság, az egyenlőség, a tolerancia és a tisztelet elsajátításához, és különösen fontos egy olyan időszakban, amikor valamennyi tagállam szembesül azzal a kérdéssel, hogyan is kezelje a növekvő társadalmi és kulturális sokféleséget. Ezenfelül a társadalmi kohézió megerősítésében az oktatás szerepének fontos részét képezi a munkába állás és a munkahely megtartásának lehetővé tétele az emberek számára.

               (7)

               Az oktatás és képzés lisszaboni célkitűzései terén megvalósult fejlődésről szóló, a Bizottság által 2005-ben elfogadott jelentés rámutatott, hogy nem történt előrelépést sem a 15 éves korúak körében a gyenge olvasási, írási, szövegértési készséggel rendelkezők arányának csökkentése, sem pedig a felső középfokú végzettséggel rendelkezők arányának növelése terén. Némi előrelépés volt tapasztalható a korai iskolaelhagyás csökkentése terén, de az előrehaladás jelenlegi mértéke mellett nem fogjuk elérni a 2003 májusában tartott Tanács által elfogadott 2010-es referenciaszinteket. A felnőttek részvétele a tanulásban nem növekszik elég gyorsan ahhoz, hogy elérjük a 2010-es referenciaszintet, és az adatok azt mutatják, hogy az alacsonyan képzett emberek esetében kevésbé valószínű, hogy további képzésben vesznek részt.

               (8)

               Az európai társadalmi partnerek által 2002 márciusában elfogadott, a kompetenciák és képesítések egész életen át tartó fejlesztését szolgáló fellépések keretszabálya hangsúlyozta, hogy a vállalkozásoknak egyre gyorsabban kell struktúráikat a változásokhoz igazítaniuk, ha versenyképesek akarnak maradni. A fokozott csapatmunka, a hierarchia csökkentése, a felelősség átruházása és a sokféle feladat ellátására irányuló fokozódó igény vezet a tanuló szervezetek fejlődéséhez. E tekintetben a szervezetek azon képessége, hogy a kompetenciákat azonosítani, mobilizálni és elismerni képesek, valamint fejlesztésüket valamennyi alkalmazottuk számára ösztönözni tudják, képezi az alapját az új versenyképes stratégiáknak.

               (9)

               A szakoktatásról és szakképzésről szóló 2004-es maastrichti tanulmány jelentős szakadékról számol be az új állásokhoz megkövetelt és az európai munkaerő által elért végzettségi szintek között. E tanulmány szerint az európai munkaerő több mint egyharmada (80 millió fő) alacsonyan képzett, míg becslések szerint 2010-re az új állások majdnem 50 %-a követel majd meg felsőfokú végzettséget, épphogy 40 % alatt lesz a felső középiskolai osztályok elvégzését igénylő állások aránya, és csak körülbelül 15 %-uk lesz elérhető az alapfokú végzettségűek számára.

               (10)

               A 2004-ben elfogadott, az Oktatás és képzés 2010 munkaprogramról szóló közös tanácsi/bizottsági jelentés megerősítette az arra irányuló igényt, hogy a tagállamok egész életen át tartó tanulási stratégiái részeként minden polgárt fel kell vértezni a számára szükséges kompetenciákkal. A reform ösztönzése és elősegítése érdekében a jelentés közös európai referenciák és elvek kidolgozását javasolja, és prioritást nyújt a kulcskompetenciák keretének.

               (11)

               Az Európai Ifjúsági Paktum, amely a brüsszeli Európai Tanács (2005. március 22-23.) következtetéseinek mellékletét képezi, hangsúlyozta az alapképességek fejlesztése bátorításának szükségességét.

               (12)

               Annak szükségessége, hogy a fiatalokat felvértezzük a szükséges kulcskompetenciákkal, valamint az oktatásban szerzett tudásszint fejlesztése integráns részét képezi a 2005 júniusi Európai Tanács által elfogadott, az „Integrált iránymutatások a növekedésért és foglalkoztatásért 2005-2008” című dokumentumnak. A foglalkoztatási iránymutatások a kompetenciákat érintő új követelményekre adott válaszként különösen az oktatási és képzési rendszerek kiigazítására szólítanak fel, a szakmai igényeknek és kulcskompetenciáknak a tagállamok reformprogramjai részét képező helyesebb azonosítása révén. A foglalkoztatási iránymutatások ezen kívül előírják a nemek közötti egyenlőség biztosítását valamennyi fellépés keretében, valamint azt, hogy az Európai Unióban el kell érni a 70 %-os átlagos, illetve a nők körében a 60 %-os foglalkoztatottságot.

               (13)

               Ezen ajánlásnak azáltal kell hozzájárulnia az európai társadalom új szükségleteihez igazodó, a jövő-orientált, minőségi oktatás és képzés fejlesztéséhez, hogy támogatja és kiegészíti a tagállamok annak biztosítására irányuló fellépéseit, hogy az alapoktatási és szakképzési rendszerek minden fiatal számára eszközöket kínáljanak kulcskompetenciáik olyan szintre való fejlesztéséhez, amely felvértezi őket a felnőttkorra, és amely alapot teremt a további tanulásra és a munkába állásra, valamint hogy ezek a felnőttek kompetenciáikat fejleszteni és frissíteni tudják koherens és átfogó egész életen át tartó tanulási szolgáltatások biztosítása révén. Ezen ajánlásnak a kulcskompetenciák közös európai referenciakeretét kell biztosítania a politikák alkotói, az oktatást és képzést nyújtók, a szociális partnerek, a munkáltatók és maguk a tanulók számára, annak érdekében, hogy ezáltal segítse elő a nemzeti reformokat, valamint a tagállamok és a Bizottság közötti információcserét az „Oktatás és képzés 2010” munkaprogram keretein belül a közösen megállapított európai referenciaszintek elérése érdekében. Továbbá az ajánlás támogatja a többi kapcsolódó politikát is, mint például a foglalkoztatási és szociálpolitikát és a fiatalokat érintő többi politikát.

               (14)

               Mivel ezen ajánlás céljait, nevezetesen, hogy olyan közös referenciapont megteremtésével támogassa és egészítse ki a tagállamok fellépéseit, amely ösztönzi és megkönnyíti a nemzeti reformokat és a tagállamok közötti további együttműködést, a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani és ezért azok közösségi szinten jobban megvalósíthatók, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében meghatározottak szerinti szubszidiaritás elvének megfelelően . Az e cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez az ajánlás nem lépi túl az e célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket és ezen ajánlás végrehajtását meghagyja a tagállamok számára,

         AJÁNLJA, HOGY:
   a tagállamok fejlesszék a kulcsfontosságú kompetenciák mindenki számára való biztosítását az egész életen át tartó tanulási stratégiáik részeként, ideértve az általános írástudás elérésére vonatkozó stratégiát is, valamint ennek érdekében használják referencia-eszközként a mellékelt „Kulcskompetenciák az egész életen át tartó tanuláshoz – Európai referenciakeret”-et (a továbbiakban: referenciakeret), annak érdekében, hogy:

               1.

               biztosítsák, hogy az alapoktatás és szakképzés valamennyi fiatal számára felkínálja azokat az eszközöket, amelyekkel a kulcskompetenciákat olyan szintre fejleszthetik, amely felkészíti őket a felnőttkorra, és amely a további tanulás és a munkába állás alapját képezi;

               2.

               biztosítsák megfelelő intézkedéseket meghozását azon fiatalok érdekében, akiknek személyes, szociális, kulturális vagy gazdasági körülményeik miatti oktatási hátrányuk révén különleges támogatásra van szükségük ahhoz, hogy tanulási képességeiket kiaknázhassák;

               3.

               a felnőttek egész életük során képesek legyenek kulcskompetenciáik fejlesztésére és frissítésére, és különös figyelmet fordítsanak azokra a célcsoportokra, amelyeket a nemzeti, regionális és/vagy helyi vonatkozásban prioritásként határoztak meg, például a képességeik frissítésére szoruló személyekre;

               4.

               megfelelő infrastruktúrák álljanak rendelkezésre a felnőttek folyamatos oktatására és képzésére, beleértve a tanárokat és oktatókat, az elismerési és értékelési eljárásokat, az egész életen át tartó tanuláshoz és a munkapiachoz való egyenlő hozzáférést biztosító intézkedéseket, illetve a tanulók olyan támogatását, amely figyelembe veszi a felnőttek eltérő igényeit és kompetenciáit;

               5.

               biztosítsák az egyes polgárok számára elérhető felnőttoktatási és – képzési lehetőségek koherenciáját a foglalkoztatáspolitikához, valamint a szociális, kulturális és innovációs politikához és a fiatalokat érintő egyéb politikákhoz való szoros kapcsolatok és a társadalmi partnerekkel és más érdekeltekkel folytatott együttműködés révén;

         TUDOMÁSUL VESZI A BIZOTTSÁG AZON SZÁNDÉKÁT, HOGY:

               1.

               hozzájárul a tagállamok oktatási és képzési rendszereinek fejlesztésére és az ezen ajánlás végrehajtására és terjesztésére irányuló erőfeszítéseihez, beleértve referenciakeret referenciaként történő felhasználását az egymástól tanulás és a jó gyakorlatok cseréjének megkönnyítésére, valamint az Oktatás és képzés 2010 munkaprogram megvalósítása során elért eredményekről szóló kétéves jelentés elkészítéséhez és az elért eredmények nyomonkövetéséhez;

               2.

               a referenciakeretet referenciaként alkalmazza a közösségi oktatási és képzési programok végrehajtása során, és biztosítja ezen programok kulcskompetenciák segítségével történő elsajátításának előmozdítását;

               3.

               elősegíti a referenciakeret szélesebb körű alkalmazását a kapcsolódó közösségi politikákban és különösen a foglalkoztatási, ifjúsági, kulturális és szociális politika végrehajtásában, valamint további kapcsolatokat alakít a társadalmi partnerekkel és más olyan szervezetekkel, amelyek ezen a téren tevékenykednek;

               4.

               felülvizsgálja a referenciakeret hatását az Oktatás és képzés 2010 munkaprogrammal összefüggésben, és 2010. december 18. jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a szerzett tapasztalatokról és a jövőt érintő következtetésekről.

      Kelt Brüsszelben, 2006. december 18.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         J. BORRELL FONTELLES

            a Tanács részéről

            az elnök

         J.-E. ENESTAM

      (1)  HL C 195., 2006.8.18.,109. o.

      (2)  HL C 229., 2006.9.22., 21. o.

      (3)  Az Európai Parlament 2006. szeptember 26-i álláspontja (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2006. december 18-i határozata.

      (4)  HL C 163., 2002.7.9., 1. o.

      MELLÉKLET
      KULCSKOMPETENCIÁK AZ EGÉSZ ÉLETEN ÁT TARTÓ TANULÁSHOZ – EURÓPAI REFERENCIAKERET
      Háttér és célkitűzések
      Mivel a globalizáció újabb és újabb kihívásokkal szembesíti az Európai Uniót, minden polgárnak széles körű kulcskompetenciákra lesz szüksége ahhoz, hogy rugalmasan alkalmazkodjon a gyorsan változó és rendkívüli mértékben összefonódó világhoz.
      Az oktatás kettős, társadalmi és gazdasági, szerepéből adódóan kulcsfontosságú szerepet játszik annak biztosításában, hogy az európai polgárok elsajátítsák az ezekhez a változásokhoz való rugalmas alkalmazkodáshoz szükséges kulcskompetenciákat.
      Az oktatásnak, az egyéni kompetenciák különbözőségére építve mindenekelőtt meg kell felelnie a tanulók eltérő szükségleteinek, mégpedig azáltal, hogy esélyegyenlőséget és hozzáférést biztosítanak azoknak a csoportoknak, amelyeknek a személyes, szociális, kulturális és gazdasági körülményekre visszavezethető oktatásbeli hátrányuk miatt különösen szükségük van a támogatásra ahhoz, hogy kiteljesíthessék az oktatásukban rejlő potenciált. Az ilyen csoportokra jelentenek példát a gyenge alapkészségekkel, különösen a gyenge olvasási, írási és szövegértési készséggel rendelkező emberek, a korai iskolaelhagyók, a tartós munkanélküliek, a hosszú ideig tartó távollét után a munkába visszatérők, az idősebbek, a bevándorlók és a fogyatékkal élők.
      Ebben az összefüggésben a referenciakeret fő célkitűzései a következők:

                  1.

                  a tudásalapú társadalomban való személyes önmegvalósításhoz, az aktív állampolgári részvételhez, a társadalmi kohézióhoz és a foglalkoztathatósághoz szükséges kulcskompetenciák azonosítása és meghatározása;

                  2.

                  a tagállamok munkájának támogatása annak biztosítása terén, hogy az alapoktatás és szakképzés végére a fiatalok olyan szintre fejlesszék kulcskompetenciáikat, amely felvértezi őket a felnőttkorra, valamint amely alapját képezi a további tanulásnak és a munkába állásnak, valamint, hogy ezek a felnőttek képesek legyenek e kompetenciáikat egész életük során fejleszteni és frissíteni;

                  3.

                  európai szintű referenciaeszköz biztosítása a politikai döntéshozók, az oktatási szolgáltatást nyújtók, a munkáltatók és maguk a tanulók számára, hogy elősegítsék a közösen megállapított célokra irányuló nemzeti és európai szintű erőfeszítéseket;

                  4.

                  a további fellépések keretének biztosítása közösségi szinten, mind az Oktatás és képzés 2010 munkaprogram, mind pedig a közösségi oktatási és képzési programok keretein belül.

            Kulcskompetenciák
      A kompetenciákat itt az adott helyzetben megfelelő ismeretek, készségek és attitűdök ötvözeteként határoztuk meg. A kulcskompetenciák azok a kompetenciák, amelyekre minden egyénnek szüksége van a személyes önmegvalósításhoz és fejlődéshez, az aktív polgársághoz, a társadalmi beilleszkedéshez és a foglalkoztatáshoz.
      E referenciakeret a következő kulcskompetenciákat határozza meg:

                  1.

                  Az anyanyelven folytatott kommunikáció;

                  2.

                  Az idegen nyelveken folytatott kommunikáció;

                  3.

                  Matematikai kompetencia és alapvető kompetenciák a természet- és műszaki tudományok terén;

                  4.

                  Digitális kompetencia;

                  5.

                  A tanulás elsajátítása;

                  6.

                  Szociális és állampolgári kompetenciák;

                  7.

                  Kezdeményezőkészség és vállalkozói kompetencia, valamint

                  8.

                  Kulturális tudatosság és kifejezőkészség.

            Valamennyi kulcskompetenciát egyformán fontosnak kell tekinteni, hiszen mindegyik hozzájárulhat a sikeres élethez a tudásalapú társadalomban. Sok kompetencia részben fedi egymást és egymásba fonódik: az egyik területhez elengedhetetlenül szükséges elemek támogatják a másik terület kompetenciáit. Az alapkészségek megléte a nyelv, az írás, olvasás, számolás, valamint az információs és kommunikációs technológiák (IKT) terén elengedhetetlen alapja a tanulásnak, míg a tanulás elsajátítása támogatást nyújt minden tanulási tevékenység számára. Számos olyan téma van, amely a referenciakeret egészében alkalmazásra kerül: a kritikus gondolkodás, a kreativitás, a kezdeményezés, a problémamegoldás, a kockázatértékelés, a döntéshozatal és az érzelmek konstruktív kezelése szerepet játszik mind a nyolc kulcskompetencia esetében.
      1.   Az anyanyelven folytatott kommunikáció (1)

      Fogalommeghatározás:
      az anyanyelven folytatott kommunikáció annak képessége, hogy az egyén koncepciókat, gondolatokat, érzéseket, tényeket és véleményeket tud kifejezni és értelmezni szóban és írásban egyaránt (hallott szöveg értése, beszédkészség, olvasott szöveg értése és íráskészség), valamint hogy nyelvileg helyes és kreatív módon kapcsolódik be a társadalmi és kulturális tevékenységek teljes körébe; az oktatásba és képzésbe, a munkába, a családi életbe és a szabadidős tevékenységekbe.
      Az ehhez a kompetenciához kapcsolódó elengedhetetlen ismeret, készségek és attitűd:
      A kommunikációs kompetencia az anyanyelv elsajátításából következik, ami természeténél fogva kapcsolódik az egyén azon kognitív képességének fejlődéséhez, hogy a világot értelmezi és másokhoz viszonyul. Az anyanyelven folytatott kommunikáció megköveteli az egyéntől, hogy rendelkezzen a szókincs, a funkcionális nyelvtan és a nyelvi funkciók ismeretével. Ez magában foglalja a verbális kapcsolattartás fő típusait, az irodalmi és nem irodalmi stílusok körét, a különféle nyelvi stílusok és regiszterek fő sajátosságait, és a nyelv és a kommunikáció változását különféle helyzetekben.
      Az egyénnek rendelkeznie kell azzal a készséggel, hogy mind szóban, mind írásban kommunikálni tudjon különféle kommunikációs helyzetekben, és hogy figyelemmel kísérje és a helyzet követelményeihez igazítsa kommunikációját. Ez a kompetencia magában foglalja tovább azt, hogy az egyén különféle típusú szövegeket meg tud különböztetni és fel tud használni, információt tud keresni, összegyűjteni és feldolgozni, segédeszközöket alkalmazni, szóbeli és írásbeli érveit a helyzetnek megfelelő módon, meggyőzően tudja megfogalmazni és kifejezni.
      Az anyanyelven folytatott kommunikáció irányában megnyilvánuló pozitív attitűd magában foglalja a kritikus és építő jellegű párbeszédre való hajlamot, az esztétikai minőség tiszteletét és az erre irányuló törekvést, valamint a másokkal fennálló kapcsolat iránti érdeklődést. Ehhez szükséges a nyelv másokra gyakorolt hatásának tudatosítása és a nyelv pozitív és társadalmilag felelős módon való értése és használata.
      2.   Idegen nyelveken folytatott kommunikáció (2)

      Fogalommeghatározás:
      az idegen nyelveken folytatott kommunikáció az anyanyelven folytatott kommunikáció túlnyomó részben azonos készségeivel jellemezhető: a koncepciók, a gondolatok, érzések tények és vélemények megértésének, kifejezésének és értelmezésének szóban és írásban történő képességén alapul (hallott szöveg értése, beszédkészség, olvasott szöveg értése és íráskészség) a társadalmi és kulturális tevékenységek megfelelő keretein belül – az oktatásban és a képzésben, a munkában, a családi életben és szabadidős tevékenységek során – az egyén kívánalmainak és szükségleteinek megfelelően. Az idegen nyelveken folytatott kommunikáció továbbá olyan készségeket igényel, mint például a közvetítés és az interkulturális megértés. Az egyén nyelvtudásának szintje változó lehet a négy dimenzió (hallott szöveg értése, beszédkészség, olvasott szöveg értése és íráskészség), az eltérő nyelvek és az egyén társadalmi és kulturális háttere, környezete és igényei és/vagy érdeklődése tekintetében.
      Az ehhez a kompetenciához kapcsolódó elengedhetetlen ismeret, készségek és attitűd:
      Az idegen nyelvek ismerete a szókincs és a funkcionális nyelvtan ismeretét, valamint a verbális kapcsolat és a nyelv szintjeinek fő típusaira való rálátást követeli meg. Fontos a társadalmi hagyományoknak, valamint a nyelvek kulturális vonzatának és változatosságának ismerete.
      Az idegen nyelven folytatott kommunikációhoz elengedhetetlen készségek magukban foglalják a szóbeli üzenetek megértésének, a beszélgetések kezdeményezésének, folytatásának és lezárásának, valamint az egyén igényeinek megfelelő szövegek olvasásának, megértésének és előállításának képességét. Az egyénnek továbbá képesnek kell lennie a segédeszközök megfelelő használatára, és az egész életen át tartó tanulás részeként a nyelv nem formális keretek között történő tanulására is.
      A pozitív attitűd magában foglalja a kulturális sokféleség tiszteletét, és a nyelvek és az interkulturális kommunikáció iránti érdeklődést és kíváncsiságot.
      3.   Matematikai kompetenciák és alapvető kompetenciák a természet- és műszaki tudományok terén
      Fogalommeghatározás:

                  A.

                  A matematikai kompetencia a matematikai gondolkodás fejlesztésének és alkalmazásának képessége a mindennapok problémáinak megoldása érdekében. A magabiztos számolni tudásra alapozva a hangsúly a folyamaton és a tevékenységen, valamint a tudáson van. A matematikai kompetencia, különböző szinteken magában foglalja a matematikai gondolkodásmód alkalmazásának képességét és az erre irányuló hajlamot (logikus és térbeli gondolkodás), valamint az ilyen jellegű megjelenítést (képletek, modellek, szerkezetek, grafikonok, táblázatok).

                  B.

                  A természettudományi kompetencia arra a képességre és hajlandóságra utal, hogy az alkalmazott tudást és módszertant a természeti világ magyarázatához használjuk annak érdekében, hogy problémákat ismerjünk fel, és bizonyítékokra alapozott következtetéséket vonjunk le. A műszaki tudományok terén meglévő kompetenciát úgy tekintik, mint e tudásnak és módszertannak az érzékelt emberi akaratra vagy szükségletekre válaszként adott alkalmazását. A természettudományi és technológiai kompetencia magában foglalja az emberi tevékenység által okozott változások megértését és az egyes polgár felelősségét.

            Az ehhez a kompetenciához kapcsolódó elengedhetetlen ismeret, készségek és attitűd:

                  A.

                  A matematika terén szükséges ismeret magában foglalja a számok, a mértékek és szerkezetek, az alapműveletek és az alapvető matematikai megjelenítési formák alapos ismeretét, a matematikai fogalmak és koncepciók és azon kérdések létének ismeretét, amelyekre a matematika válasszal szolgálhat.
                  Az egyénnek rendelkeznie kell azzal a készséggel, hogy alkalmazni tudja az alapvető matematikai elveket és folyamatokat a mindennapok során, otthon és a munkahelyen, valamint hogy követni és értékelni tudja az érvek láncolatát. Az egyénnek képesnek kell lennie arra, hogy matematikai úton indokoljon, megértse a matematikai bizonyítást és a matematika nyelvén kommunikáljon, valamint hogy megfelelő segédeszközöket alkalmazzon.
                  A matematika terén a pozitív attitűd az igazság tiszteletén és azon a törekvésen alapszik, hogy a dolgok okát és azok érvényességét keressük.

                  B.

                  A műszaki és természettudományok terén szükséges ismeret magában foglalja a természeti világ alapelveit, az alapvető tudományos koncepciókat, elveket és módszereket, technológiát és technológiai termékeket és folyamatokat, valamint a tudomány és a technológia természeti világra gyakorolt hatásának megértését. Ennek eredményeképpen ezeknek a kompetenciáknak lehetővé kell tenniük, hogy az egyének jobban megértsék a tudományos elméletek, alkalmazások és a technológia társadalmi előnyeit, korlátozásait és kockázatait nagy vonalakban (a döntéshozatallal, értékekkel, erkölcsi kérdésekkel, kultúrával stb. kapcsolatban).
                  A készségek magukban foglalják annak képességét, hogy technológiai eszközöket és gépeket, valamint tudományos adatokat alkalmazzunk és módosítsunk annak érdekében, hogy elérjünk egy célt vagy bizonyítékokra alapozott döntést hozzunk vagy végkövetkeztetésre jussunk. Az egyénnek továbbá képesnek kell lennie arra, hogy felismerje a tudományos kutatás alapvető jellemzőit és közölni kell tudnia a hozzájuk vezető következtetéseket és indoklást.
                  A kompetencia magában foglalja a kritikus értékelés és kíváncsiság attitűdjét, az etikai kérdések iránti érdeklődést és a biztonság és fenntarthatóság iránti egyforma tiszteletet – különösen a tudományos és technológiai fejlődés tekintetében az önmagunkkal, családunkkal, közösségünkkel és a globális problémákkal kapcsolatban.

            4.   Digitális kompetencia
      Fogalommeghatározás:
      a digitális kompetencia magában foglalja az információs társadalmi technológiák (IST) magabiztos és kritikus használatát a munka, a szabadidő és a kommunikáció terén. Ez az IKT terén meglévő alapvető készségeken alapul: számítógép használata információ visszakeresése, értékelése, tárolása, előállítása, bemutatása és cseréje céljából, valamint a kommunikáció és az együttműködő hálózatokban való részvétel céljából az interneten keresztül.
      Az ehhez a kompetenciához kapcsolódó elengedhetetlen ismeret, készségek és attitűd:
      A digitális kompetencia megköveteli a természetnek, az IST szerepének és lehetőségeinek alapos értését és ismeretét a mindennapokban: személyes és társadalmi életünkben és a munkában. Magában foglalja a fő számítógépes alkalmazásokat, mint például a szövegszerkesztést, adattáblázatokat, adatbázisokat, információtárolást és -kezelést, valamint az internet által kínált lehetőségek és esetleges veszélyek megértését és az elektronikus média útján történő kommunikációt (e-mail, hálózati eszközök) a munka, a szabadidő, az információ megosztása és az együttműködő hálózatépítés, a tanulás és kutatás számára. Az egyénnek továbbá értenie kell, hogyan támogathatja az IST a kreativitást és innovációt, és tudatában kell lennie az elérhető információ hitelessége és megbízhatósága körülötti problémáknak és az IST interaktív használatához tartozó jogi és etikai elveknek.
      A szükséges készségek magukban foglalják: az információ megkeresésének, összegyűjtésének és feldolgozásának képességét és kritikus és szisztematikus alkalmazását, értékelve a fontosságát és megkülönböztetve a valóst a virtuálistól a kapcsolatok felismerése során. Az egyénnek rendelkeznie kell azzal a készséggel, hogy eszközöket tudjon alkalmazni komplex információ előállítására, bemutatására és megértésére, és képesnek kell lennie az internetalapú szolgáltatások elérésére, a velük való kutatásra és használatukra. Az egyénnek képesnek kell továbbá lennie az IST alkalmazására a kritikus gondolkodás, kreativitás és innováció támogatása érdekében.
      Az IST használata kritikus és megfontolt attitűdöt követel az elérhető információ és az interaktív média felelősségteljes használata tekintetében. Ezt a kompetenciát támogatja továbbá a kulturális, társadalmi és/vagy szakmai célokat szolgáló közösségekben és hálózatokban való részvétel iránti érdeklődés.
      5.   A tanulás elsajátítása
      Fogalommeghatározás:
      a tanulás elsajátítása az a képesség, amellyel az egyén a tanulásra törekszik és azzal foglalkozik, megszervezi saját tanulását, beleértve az idővel és információval való hatékony gazdálkodást is, mind az egyéni, mind a csoportos tanulás során. Ez a kompetencia magában foglalja az egyén tanulási folyamatának és szükségleteinek ismeretét, az elérhető lehetőségek felismerését, és az akadályok megszüntetésének képességét az eredményes tanulás érdekében. Ez a kompetencia az új tudás és készségek megszerzését, feldolgozását és asszimilálását, továbbá útmutatások keresését és alkalmazását jelenti. A tanulás elsajátítása rávezeti a tanulót, hogy az előzetesen tanultakra és élettapasztalatára építsen annak érdekében, hogy a tudást és készségeket helyzetek sokaságában tudja használni és alkalmazni: otthon, a munkában, az oktatásban és képzésben. A motiváció és a magabiztosság elengedhetetlen az egyén kompetenciái tekintetében.
      Az ehhez a kompetenciához kapcsolódó elengedhetetlen ismeret, készségek és attitűd:
      Míg a tanulás az egyes munka- vagy karrierbeli célok felé mutat, az egyénnek ismernie kell a szükséges kompetenciákat, ismereteket, készségeket és képesítéseket. Mindenesetre, a tanulás elsajátítása megköveteli az egyéntől, hogy ismerje és értse a számára előnyös tanulási stratégiákat, készségei és szakképesítése erős és gyenge pontjait, valamint hogy képes legyen megtalálni a számára elérhető oktatási és képzési lehetőségeket és útmutatást és/vagy támogatást.
      A tanulás elsajátításának készsége először is megköveteli az olyan alapvető készségek elsajátítását, mint az írás, az olvasás, a számolás és az IKT készségek, amelyekre a további tanuláshoz van szükség. Ezen készségekre építve az egyénnek képesnek kell lennie az új tudás és készség elérésére, megszerzésére, feldolgozására és asszimilálására. Ez az egyén tanulási, karrier- és munkabeli mintáinak hatékony kezelését követeli meg, és különösen azt a képességet, hogy rendületlenül kitartson a tanulás mellett, hogy huzamosabb időn keresztül tudja figyelmét összpontosítani, valamint hogy kritikusan mérlegelje a tanulás szándékát és célját. Az egyénnek tudnia kell időt szánni az önálló és önfegyelemmel folytatott tanulásra, de a tanulási folyamat részeként képesnek kell lennie a másokkal végzett munkára is – élvezve a heterogén csoport előnyeit –, és meg kell tudni osztania másokkal, amit megtanult. Az egyénnek képesnek kell lennie saját tanulásának megszervezésére, munkájának értékelésére, valamint tanács, információ és támogatás kérésére, ha szükséges.
      A pozitív attitűd magában foglalja azt a motivációt és magabiztosságot, amely az egész életen át ösztönöz és sikerre visz a tanulás terén. A problémamegoldó attitűd egyaránt támogatja a tanulást és az egyén azon képességét, hogy akadályokat szüntessen meg és változásokat kezeljen. Annak vágya, hogy az előzetesen tanultakat és az élettapasztalatokat alkalmazzuk, valamint a tanulás lehetőségének keresésére és a tanulásnak az élet minden területén való alkalmazására irányuló kíváncsiság a pozitív attitűd elengedhetetlen eleme.
      6.   Szociális és állampolgári kompetencia
      Fogalommeghatározás:
      ezek magukban foglalják a személyi, interperszonális és interkulturális kompetenciákat és meghatározzák a viselkedés minden olyan formáját, amely arra teszi képessé az egyént, hogy hatékony és építő módon vegyen részt a társadalmi és szakmai életben, különösen az egyre sokfélébb társadalomban, továbbá ha szükséges, konfliktusokat tudjon megoldani. Az állampolgári kompetencia felvértezi az egyént, hogy teljes körben részt tudjon venni a közügyekben, alapozva a társadalmi és politikai koncepciókról és struktúrákról meglévő tudására, és arra az elkötelezettségre, hogy aktívan és demokratikus módon vegyen mindezekben részt.
      Az ehhez a kompetenciához kapcsolódó elengedhetetlen ismeret, készségek és attitűd:

                  A.

                  A szociális kompetencia kapcsolódik az egyéni és társadalmi jól-léthez, és megköveteli annak megértését, ahogyan az egyén saját ideális fizikai és mentális egészségét biztosítani tudja, ideértve ennek a maga és családja, illetve közvetlen társadalmi környezete számára szolgáló forrásként való felismerését, valamint annak ismeretét, ahogyan az egészséges életvitel mindehhez hozzá tud járulni. A sikeres interperszonális és társadalmi részvétel érdekében elengedhetetlen a viselkedési szabályok és a különféle társadalmakban és környezetben általánosan elfogadott magatartás megértése (pl. a munkahelyen). Az is ugyanennyire fontos, hogy tudatában legyünk az egyénnel, csoporttal, munkaszervezettel, nemek közti egyenlőséggel és megkülönböztetésmentességgel, társadalommal és kultúrával kapcsolatos alapvető koncepcióknak. Elengedhetetlen az európai társadalmak multikulturális és társadalmi-gazdasági dimenzióinak, valamint annak megértése, ahogyan a nemzeti kulturális identitás kölcsönhatásba lép az európai identitással.
                  E kompetencia alapkészsége magában foglalja azt a képességet, hogy építő módon tudunk kommunikálni különféle környezetekben, toleranciát tudunk mutatni, különféle nézőpontokat tudunk kifejezni és megérteni, bizalmat keltő módon tudunk tárgyalni és képesek vagyunk az együttérzésre. Az egyénnek képesnek kell lennie kezelni a stresszt és a frusztrációt, és építő módon kell ezeket kifejezésre juttatnia, továbbá különbséget kell tudnia tenni a személyes és a szakmai szféra között.
                  A kompetencia az együttműködés, a magabiztosság és az integritás attitűdjén alapul. Az egyénnek érdeklődnie kell a társadalmi-gazdasági fejlemények és az interkulturális kommunikáció iránt, valamint értékelnie kell a sokféleséget és tisztelnie kell másokat, valamint felkészültnek kell lennie az előítéletek leküzdésére és a kompromisszumra egyaránt.

                  B.

                  Az állampolgári kompetencia a demokrácia, az igazságosság, az egyenlőség, az állampolgárság és a polgári jogok fogalmának ismeretén alapul, beleértve azt is, ahogyan mindezek az Európai Unió alapjogi chartájában és a nemzetközi nyilatkozatokban kifejezésre jutnak, és ahogyan ezeket a különféle intézmények helyi, regionális, nemzeti, európai és nemzetközi szinten alkalmazzák. Magába foglalja az aktuális események, valamint a nemzeti, az európai és a világtörténelem fő eseményeinek és tendenciáinak ismeretét. Tudatosítani kell továbbá a társadalmi és politikai mozgalmak céljait, értékeit és politikáit. Az európai integráció és az EU struktúráinak, főbb célkitűzéseinek és értékeinek ismerete, valamint a sokféleség és a kulturális identitás tudatosítása Európában szintén létfontosságú.
                  A állampolgári kompetenciához kapcsolódó készségek arra a képességre vonatkoznak, hogy az egyén hatékonyan működik együtt másokkal a közügyekben, valamint szolidaritást és érdeklődést mutat a helyi és szélesebb közösséget érintő problémák megoldásában. Jelenti a közösségi vagy szomszédos tevékenységekben való részvételt és valamennyi, a helyitől a nemzeti és európai szintig megvalósuló döntéshozatal kritikus és alkotó elemzését és a bennük való részvételt, különösen szavazás útján.
                  A pozitív attitűd alapját az emberi jogok teljes körű tisztelete teremti meg, ideértve az egyenlőséget mint a demokráciának, a különféle vallási vagy etnikai csoportok értékrendszerei közötti különbségek tiszteletének és megértésének alapját. Ez magába foglalja azon érzés kimutatását, hogy valaki egy környékhez, országhoz, az EU-hoz, Európához és általában a világhoz tartozik, valamint hajlandóságot arra, hogy valamennyi szinten részt vegyen a demokratikus döntéshozatalban. Magába foglalja a felelősségérzetnek, valamint azon közös értékek megértésének és tiszteletben tartásának kimutatását, amelyek a közösségi kohézió biztosításához szükségesek, például a demokratikus elvek tiszteletben tartása. Az alkotó részvétel magában foglalja továbbá az állampolgári tevékenységeket, a társadalmi sokféleség és kohézió, valamint a fenntartható fejlődés támogatását, és az arra való készséget, hogy az egyén tisztelje mások értékeit és magánéletét.

            7.   Kezdeményezőkészség és vállalkozói kompetencia
      Fogalommeghatározás:
      a kezdeményezőkészség és vállalkozói kompetencia az egyén azon képességére utal, hogy elképzeléseit meg tudja valósítani. Ide tartozik a kreativitás, az innováció és a kockázatvállalás, valamint annak képessége, hogy az egyén célkitűzései érdekében terveket készít és visz véghez. Ez segíti az egyéneket – nemcsak a mindennapi életükben otthon és a társadalomban, hanem a munkahelyükön is – abban, hogy megértsék a munkájuk tágabb környezetét, és képessé teszi őket arra, hogy megragadják a lehetőségeket, valamint az olyan speciálisabb készségek és tudás alapját képezi, amelyre azoknak van szükségük, akik társadalmi vagy kereskedelmi tevékenységet hoznak létre, vagy ilyen tevékenységhez járulnak hozzá. Ez magában foglalja az etikai értékekkel kapcsolatos tudatosságot és ösztönzi a jó vezetési gyakorlatot.
      Az ehhez a kompetenciához kapcsolódó elengedhetetlen ismeret, készségek és attitűd:
      A szükséges tudás magában foglalja az elérhető lehetőségek felismerésének képességét a személyes, szakmai és/vagy üzleti tevékenységek esetében, ideértve a „szélesebb palettát” érintő olyan kérdéseket, amelyek az emberek életének és munkájának hátterét biztosítják, mint például a gazdaság működésének átfogóbb megértése és azok a lehetőségek és kihívások, amelyek a munkaadóval vagy szervezettel szemben merülnek fel. Az egyénnek továbbá tudatában kell lennie a vállalkozások etikai helyzetének, és annak, ahogyan a jó érdekében fel lehet őket használni, például a tisztességes kereskedelem vagy a társadalmi célú vállalkozás révén.
      A készségek a proaktív projektmenedzsmenthez (ideértve például a tervezés, a szervezés, az irányítás, a vezetés és a delegálás, az elemzés, a kommunikálás, a beszámolás, az értékelés és rögzítés képességét), az eredményes képviselethez és tárgyaláshoz és annak képességéhez kapcsolódnak, hogy egyénileg és csapatban együttműködve is képes legyen valaki dolgozni. Elengedhetetlen az egyén erős és gyenge pontjai megítélésének képessége, valamint az a képesség, hogy az egyén a kockázatokat értékelni és adott esetben vállalni tudja.
      A vállalkozói attitűdöt a kezdeményezőkészség, a proaktivitás, a függetlenség és az innováció jellemzi a személyes és társadalmi életben, valamint a munkában egyaránt. Magában foglalja továbbá a célkitűzések elérését szolgáló motivációt és eltökéltséget, legyenek ezek személyes vagy másokkal közös célok vagy törekvések, beleértve a munkával kapcsolatosakat is.
      8.   Kulturális tudatosság és kifejezőkészség
      Fogalommeghatározás:
      elképzelések, élmények és érzések kreatív kifejezése fontosságának elismerése a különböző művészeti ágakban kifejezési formákon keresztül, ideértve a zenét, az előadóművészetet, irodalmat és a képzőművészetet.
      Az ehhez a kompetenciához kapcsolódó elengedhetetlen ismeret, készségek és attitűd:
      A kulturális tudás magában foglalja a helyi, a nemzeti és az európai kulturális örökség, valamint világban elfoglalt helyük megértését. Ez magában foglalja a fő kulturális művek alapvető ismeretét, ideértve a népszerű kortárs kultúrát. Elengedhetetlenül fontos megérteni Európa és a világ más régiói kulturális és nyelvi sokféleségét, az ennek megőrzésére irányuló igényt, és az esztétikai tényezők jelentőségét a mindennapokban.
      A készségek egyaránt kapcsolódnak a tisztelethez és a kifejezéshez: a művek és előadások tisztelete és élvezete, valamint a művészeti ágak/kifejezési formák sokfélesége révén megvalósuló önkifejezés, amely az egyén veleszületett képességeire épül. A készségek továbbá magukban foglalják annak képességét, hogy az egyén össze tudja kapcsolni saját kreatív és kifejező nézőpontját mások véleményével, valamint hogy fel tudja ismerni azokat a társadalmi és gazdasági lehetőségeket, amelyeket kulturális jellegű cselekvésben tud megvalósítani. A kulturális kifejeződés nélkülözhetetlen a kreatív képességek fejlesztésében, ami a különböző szakmai összefüggésekbe is átvihető.
      A saját kultúra alapos megértése és az identitásérzés az alapja a kulturális kifejezés sokfélesége iránti nyitott attitűdnek és tiszteletnek. A pozitív megközelítés lefedi továbbá a kreativitást, és az arra való hajlamot, hogy a művészi önkifejezés és a kulturális életben való részvétel révén finomítsuk esztétikai befogadóképességünket.

         (1)  Az európai multikulturális és többnyelvű társadalmakban elismert tény, hogy az anyanyelv esetleg nem minden esetben a tagállam hivatalos nyelve, és hogy a hivatalos nyelven való kommunikáció képessége előfeltétele az egyén teljes körű társadalmi részvételének. Egyes tagállamokban előfordulhat, hogy az anyanyelv csak egyike a hivatalos nyelveknek. Az ilyen esetekre alkalmazandó intézkedések az egyes tagállamok hatáskörébe tartoznak, különleges igényeiknek és körülményeiknek megfelelően.

         (2)  Fontos annak felismerése, hogy sok európai él kétnyelvű vagy többnyelvű családban és közösségben, és lehet, hogy annak az országnak a nyelve, amelyben élnek, nem az anyanyelvük. E csoportok esetében lehet, hogy ez a kompetencia inkább hivatalos nyelvre, mint idegen nyelvre utal. E kompetenciának az integrációjuk érdekében történő fejlesztésére irányuló igényük, motivációjuk és társadalmi és/vagy gazdasági okaik különbözni fognak például azokétól, akik utazás vagy munka céljára tanulnak idegen nyelvet. Az ilyen esetek kezelését célzó és a meghatározást ennek megfelelően alkalmazó intézkedések az egyes tagállamok hatáskörébe tartoznak sajátos igényeikkel és körülményeikkel összhangban.