				|

		52012PC0566

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA a Portugáliában fennálló túlzott költségvetési hiány megszüntetéséről /* COM/2012/0566 final - 2012/ () */

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
a Portugáliában fennálló túlzott
költségvetési hiány megszüntetéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre (EUMSZ) és különösen annak
126. cikke (7) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
mivel:
(1)       Az EUMSZ 126. cikke
szerint a tagállamoknak kerülniük kell a túlzott költségvetési hiányt.
(2)       A Stabilitási és Növekedési
Paktum az árstabilitás és az erős, fenntartható, munkahelyteremtéshez
vezető növekedés eszközeként a rendezett államháztartás célkitűzésén
alapul.
(3)       A Tanács
2009. december 2-án az EUMSZ 126. cikkének (6) bekezdése
szerinti határozatában megállapította, hogy Portugáliában túlzott hiány áll
fenn, és az EUMSZ 126. cikkének (7) bekezdésével és a túlzott hiány
esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és
pontosításáról szóló 1997. július 7-i 1467/97/EK tanácsi rendelet
3. cikkével összhangban ajánlást hozott a túlzott hiány legkésőbb
2013-ig történő megszüntetéséről. Az ajánlás értelmében annak
érdekében, hogy a költségvetési hiány 2013-ra a GDP 3 %-ában meghatározott
referenciaérték alatti szintet érjen el, a 2010–2013-as időszakban a GDP
1,25 %-ának megfelelő átlagos éves költségvetési erőfeszítésre
van szükség. Az átlagos éves költségvetési erőfeszítés számításakor a
Bizottság szolgálatainak 2009. őszi előrejelzésében szereplő
2011. évi hiány került figyelembevételre kiindulási pontként. A nominális
hiányra vonatkozóan megállapított 3 % alatti cél határidőre való
eléréséhez szükséges teljes költségvetési erőfeszítés kiszámításakor azt
feltételezték, hogy a kibocsátási rés 2015-ig fokozatosan bezárul.
(4)       2010. június 15-én
a Bizottság megállapította, hogy a Tanács 2009. december 2-i
ajánlásával összhangban Portugália eredményes intézkedéseket tett annak
érdekében, hogy a költségvetési hiányt a GDP 3 %-ában meghatározott
referenciaérték alá szorítsa, így a túlzotthiány-eljárás keretében nincs
szükség kiegészítő intézkedésekre.
(5)       Az 1467/97/EK rendelet
3. cikkének (5) bekezdése értelmében a Tanács a Bizottság ajánlása
alapján az EUMSZ 126. cikke (7) bekezdésének megfelelő
felülvizsgált ajánlás elfogadásáról határozhat, amennyiben sor került
eredményes intézkedések meghozatalára, továbbá, ha az említett ajánlás
elfogadását követően a költségvetésre jelentős negatív hatást
gyakorló, előre nem látható gazdasági események következtek be. A
költségvetésre jelentős és negatív hatást gyakorló, előre nem látható
kedvezőtlen gazdasági eseményeket a tanácsi ajánlás alapjául szolgáló
gazdasági előrejelzéssel összevetve kell megvizsgálni.
(6)       Az EUMSZ 126. cikke
(7) bekezdésének és az 1467/97/EK tanácsi rendelet 3. cikkének
megfelelően a Tanácsnak a túlzott hiány meghatározott időszakon belül
történő megszüntetésére irányuló ajánlásokat kell tennie az érintett
tagállam részére. Az ajánlás az érintett tagállam számára legfeljebb hathónapos
határidőt állapíthat meg a túlzott hiány megszüntetésére irányuló
eredményes intézkedések meghozatalára. A túlzott hiány megszüntetéséről
szóló ajánlásában a Tanácsnak továbbá olyan éves költségvetési célok elérését
kell előírnia, amelyek az ajánlást alátámasztó előrejelzések alapján
összhangban vannak a strukturális egyenlegben, azaz az egyszeri és átmeneti
intézkedések nélküli, ciklikusan kiigazított egyenlegben elért, viszonyítási
alapként a GDP legalább 0,5 %-ának megfelelő éves minimális
egyenlegjavulással.
(7)       A 2009-es jelentős, a
reál GDP 2,9 %-os csökkenésével járó visszaesést követően 2010-ben a
portugál gazdaság 1,4 %-os pozitív növekedést elérve talpra állt, ami
nagyrészt az exportot és a magánfogyasztást fellendítő rendkívüli
tényezőknek volt köszönhető. 2011-ben a reál GDP 1,7%-os
csökkenésével a gazdaság ismét recesszióba süllyedt, de a visszaesés mértéke
elmaradt az eredetileg várttól, mivel a nettó export erősödése részben
kompenzálta a háztartások fogyasztása és a beruházások terén mutatkozó
számottevő visszaesést. A munkaerő-piaci helyzet ugyanakkor tovább
romlott. A Bizottság szolgálatai által Portugália gazdasági kilátásaira vonatkozóan
készített legfrissebb, a portugál hatóságok által a gazdasági kiigazítási
program ötödik felülvizsgálata keretében szeptember elején bemutatott
költségvetési intézkedéseket is figyelembe vevő elemzés várakozásai
szerint 2012-ben a reál GDP 3,0 %-kal csökken, ami a hazai kereslet, és
különösen a beruházások további visszaesését tükrözi. Az export ugyanakkor jól
tartja magát, és a visszaeső külső kereslet mellett a tavalyi évhez
képest lassuló bővülés ellenére a piaci részesedések további növekedése
várható. Az euróövezeti kereskedelmi partnerek gyengébb importnövekedése és a
további költségvetési konszolidációs intézkedések miatt a növekedés 2013-ban is
lassú marad, de az export és a beruházások élénkülésének köszönhetően az
év közepe tájára várhatóan szerény mértékben átlendül a pozitív tartományba. Az
év egészét tekintve a GDP várhatóan körülbelül 1%-kal csökken. A
munkanélküliség várhatóan valamivel 16 % felett éri el a csúcspontját
2013-ban.
(8)       Az államháztartás hiánya
2010-ben a GDP -9,8%-ra rúgott, ami enyhe csökkenést jelent a GDP
-10,2 %-ának megfelelő 2009-es értékhez képest. A rossz eredmény
mögött elsősorban egyes állami tulajdonban lévő vállalatok és a
központi kormányzathoz tartozó köz- és magánszféra közötti partnerségek (PPP-k)
átsorolása, valamint két bajba jutott bank megmentésével összefüggésben
felmerülő költségek álltak. Ezeket a hatásokat csak részben ellensúlyozta
egy nyugdíjalapnak az államhoz való áthelyezéséből fakadó egyszeri hatás,
illetve az előző évinél valamivel magasabb bevételek. A 2011-es tényleges
hiány a GDP 4,2 %-a volt, szemben a tervezett 5,9 %-os értékkel. A
nominális javulás hátterében a bankok nyugdíjalapjainak a társadalombiztosítási
rendszerbe való transzferálása áll, amelyet a GDP 1,5 %-ának
megfelelő költségvetési rés megszüntetésére használtak fel. A költségvetés
hiányának korrigálása érdekében a kormány gyorsan reagált az év első
felében: a kiadások visszafogása mellett olyan bevételnövelő
intézkedéseket hozott, mint a személyi jövedelmek egyszeri különadója, illetve
a villamosenergia és a földgáz után fizetendő kedvezményes héamértéknek az
általános adómértékre növelése. A költségvetési rést tehát főként nem
visszatérő hiánynövelő tényezők magyarázzák, nevezetesen a nem
adókból származó bevételek visszaesése a koncessziós és az ingatlanokból
származó bevételek tekintetében, egy állami vállalat és egy PPP adósságainak
elszámolása (mindkettő Madeira regionális kormányához tartozik), továbbá
egy PPP-nek a központi kormányzaton belüli átsorolása a díjfizetés bevezetését
követően.
(9)       A Portugália gazdasági
kilátásaira vonatkozóan a Bizottság szolgálatai által legutóbb készített
elemzés szerint a 2012. évi államháztartási hiány – változatlan politikát
feltételezve – várhatóan 5,3 % lesz, szemben a 2012. évi
költségvetési törvényben és a 2012-es stabilitási programban szereplő, a
GDP 4,5 %-ának megfelelő értékkel. A márciusban módosított
2012. évi költségvetés a GDP 5,5 %-át kitevő konszolidációs
intézkedéseket tartalmaz. A kiadáscsökkentő intézkedések között a bérek és
a nyugdíjak lefaragása, a közszektorban foglalkoztatottak számának csökkentése,
továbbá az egészségügyi, az oktatási és az állami vállalatok tőke- és
folyó kiadásainak visszafogása szerepel. A bevételnövelő intézkedések a
közvetett adók emelésére épülnek, aminek keretében bizonyos árukat és szolgáltatásokat
a kedvezményes és a köztes héamérték alól magasabb adómértékek alá soroltak át.
A közvetlen adózás területét érintő változtatások a személyi jövedelemadó
és a társasági adó tekintetében igénybe vehető levonások és mentességek
körének szűkítése formájában elsősorban az adóalap szélesítésére
irányultak.
(10)     Az előrejelzések szerint
2012-ben a költségvetési tervtől való eltérés a GDP 2,25 %-a körül
lesz, amelynek hátterében elsősorban a gazdaság szerkezetének a kevésbé
adóintenzív export felé történő, a vártnál gyorsabb elmozdulása, illetve a
vártnál magasabb munkanélküliségnek a társadalombiztosítási kiadásoknál
jelentkező terhe áll. A bevételek visszaesése általánosságban
jellemző, a közvetlen és közvetett adóknak, valamint a társadalombiztosítási
járulékbevételeknek a várttól elmaradó alakulásával függ össze. Az adóalapokban
bekövetkezett változás összességében mintegy a GDP 2 %-ának megfelelő
bevételkiesést eredményezett a 2012. évi költségvetésbe betervezett
bevételekhez képest, a GDP 0,25 %-ának megfelelő bevételkiesés pedig
egyszeri intézkedésekre vezethető vissza. A kiadási főösszeg a
terveknek megfelelően alakul: a munkanélküliségi ellátásokra fordított
magasabb kiadásokat az egyéb területeken, különösen az alkalmazottak juttatásait
érintően elért megtakarítások ellensúlyozzák. A GDP 1,5 %-ának
megfelelő összegű megtakarítások (alacsonyabb nettó kamatterhek, az
uniós strukturális alapok átprogramozása) és – adott esetben – repülőtéri
koncesszióból származó egyszeri bevételek segíteni fogják a bevételkiesések
részbeni ellentételezését. Mivel a 2012-es hiánycsökkentő tételek egy
része egyszeri intézkedés, a 2012-es rés a GDP mintegy 1,5 %-ának erejéig
áthúzódik 2013-ra, amelynek hátterében az adóalapok zsugorodása és
munkaerő-piaci folyamatok állnak.
(11)     A Portugália gazdasági
kilátásaira vonatkozóan a Bizottság szolgálatai által készített legfrissebb
elemzés szerint – változatlan politikát feltételezve – 2013-ban az
államháztartási hiány várhatóan eléri a GDP 4,75 %-át, szemben az eredeti
3 %-os célkitűzéssel. A Portugália számára kidolgozott gazdasági
kiigazítási program keretében a változatlan politikát feltételező
forgatókönyv figyelembe veszi a Portugáliának nyújtandó uniós pénzügyi
támogatásról szóló, 2011. május 17-i 2011/344/EU tanácsi végrehajtási
határozatban elfogadott intézkedéseket, valamint a konkrét gazdaságpolitikai
feltételekről szóló, az Európai Unió nevében eljáró Európai Bizottság és a
Portugál Köztársaság közötti egyetértési megállapodás negyedik módosítását. A
konkrét gazdaságpolitikai feltételekről szóló egyetértési megállapodás
negyedik felülvizsgálati frissítése 2013-ra vonatkozóan a GDP mintegy
2 %-ának megfelelő költségvetési konszolidációs intézkedéseket
tartalmazott. Ezek között szerepelt a kiadásoknak az alkalmazottak juttatásainak
lefaragásán, továbbá az oktatás és az egészségügy területét érintő
megszorításokon keresztüli számottevő csökkentése, kiegészítve a központi
igazgatás és az állami vállalatok szerkezetátalakításából származó
megtakarításokkal. A bevételi oldali intézkedések a társasági adó és a személyi
jövedelemadó esetében az adóalapnak az adókedvezmények és adólevonások
visszafogásán keresztüli szélesítésére, illetve a jövedéki adók emelésére
irányultak. A 2012. évi stabilitási program ugyanezen elvek mentén a GDP mintegy
1,4 %-ának megfelelő összegű költségvetési konszolidációs
intézkedéseket tartalmaz.
(12)     A Bizottság szolgálatainak
Portugália gazdasági kilátásaira vonatkozóan készített legfrissebb elemzése
alapján a strukturális hiány 2009-ben a GDP -8,7%-ának, 2010-ben a GDP
-8,5%-ának, míg 2011-ben a GDP -6,3%-ának felelt meg. Számítások szerint a
strukturális hiány 2012-ben eléri a GDP -4,2%-át. Ez a 2010–2012 közötti
időszak tekintetében a GDP 1,5 %-ának megfelelő – a strukturális
hiányok különbségeként számított – átlagos éves költségvetési erőfeszítést
jelent, ami meghaladja a Tanács által a 2010–2013 közötti időszak
tekintetében előírt, a GDP 1,25 %-ának megfelelő minimális
átlagos éves költségvetési erőfeszítést. A makrogazdasági pálya azon
változásait figyelembe véve, amelyek a Tanács 2009. december 2-i ajánlása
alapjául szolgáló előrejelzések és a jelenlegi előrejelzések közötti
eltérésre vezethetők vissza, az átlagos éves költségvetési
erőfeszítés mértéke a 2010–2012 közötti időszakban a becslések
szerint a GDP 0,8 %-ának megfelelő értékkel magasabb. Portugália
2012-ig tehát eredményes intézkedéseket tett a strukturális hiánynak a kijelölt
pályán tartása terén.
(13)     A Bizottság szolgálatai által
kiadott – az EUMSZ 126. cikke (7) bekezdése szerinti,
2009. december 2-i tanácsi ajánlás alapját képező – 2009. évi
őszi előrejelzés 2010-re a portugál gazdaság 0,3%-os növekedését,
majd 2011-re 1,0%-os növekedését vetítette előre. Jóllehet a 2012-es és a
2013-as éveket az előrejelzés már nem fedte le, a jelentős negatív
kibocsátási rés 2015-ig történő fokozatos megszűnésére vonatkozó
feltételezés alapján 2012–2013-ra a 2011. évinél erősebb növekedést
vártak. A reál GDP 2010-es és a 2011-es alakulása nagyban eltért a 2009.
őszi előrejelzésben várt pályától: a rendkívüli tényezőknek
betudható, nem fenntartható növekedés a vártnál nagyobb volt 2010-ben, míg
sokkal kisebb volt 2011-ben. Másrészről a gazdasági növekedés sokkal
kevésbé épült a hazai keresletre. A hazai kereslet 2010-es és 2011-es
összesített hozzájárulása a GDP-hez -5 százalékpont volt, szemben az
előzetesen várt 0,6 százalékponttal. A
munkaerő-piaci helyzet ugyanakkor a Bizottság szolgálatainak 2009.
őszi előrejelzésénél nagyobb mértékben és gyorsabban romlott. A Bizottság szolgálatainak a portugál gazdaságra
vonatkozó legfrissebb előrejelzései jelentős mértékű negatív
növekedést várnak 2012-re és 2013-ra. Valószínűsíthető továbbá, hogy
a növekedés összetételében továbbra is a nettó export lesz meghatározó. Ezek a
növekedési előrejelzések azt mutatják, hogy a portugál gazdaságot váratlan
fejlemények sújtották.
(14)     A bruttó államadósság a
2010-es 93,3 %-ról a GDP 107,8 %-ára nőtt 2011-re, és a
Bizottság szolgálatainak Portugália gazdasági kilátásaira vonatkozóan készített
legfrissebb elemzése szerint az államadósság várhatóan a GDP 119,1 %-ára
nő 2012-ben, 2013-ban pedig eléri a GDP 123,7 %-át, ily módon minden
évben meghaladva a Szerződésben rögzített referenciaértéket. Az
államadósság-ráta ezen emelkedése elsődlegesen a kamatfizetések, köztük a
program keretében kapott kölcsönökhöz kapcsolódó kamatfizetések magasabb
mértékére, kisebb részben pedig az elsődleges hiány alakulására
vezethető vissza. A jelentős volumenű SFA-tételek 2012-ben
GDP-arányosan 3,3 százalékponttal járultak hozzá az adósság növekedéséhez.
A szóban forgó tételek a közszektorbeli szervezetek szállítói által benyújtott
számlák rendezésére irányuló tervvel és egyéb függőben lévő
műveletekkel függnek össze.
(15)     A költségvetési helyzet a
korábbi tanácsi ajánlásban szereplő feltételezésekhez képest jelentősen
romlott, ami a vártnál rosszabb, egyben alacsonyabb adóbevételeket
eredményező gazdasági kilátásokra vezethető vissza. Ehhez társul,
hogy a gazdaság jelentős mértékű zsugorodása meglehetősen
negatív következményekkel jár a foglalkoztatás és a munkanélküliség
szempontjából. A társadalombiztosítási járulékbevételek visszaesésén, illetve a
szociális transzferek mértékének emelkedésén keresztül ez mind a bevételi, mind
pedig a kiadási oldalra kedvezőtlenül hat. Tekintettel a fent említett
tényezőkre, és különösen arra, hogy a költségvetési kilátások az EUMSZ
126. cikke (7) bekezdése szerinti eredeti tanácsi ajánlás kiadása óta
jelentősen romlottak, továbbá arra a tényre, hogy Portugália eredményes
intézkedéseket tett, indokolt lenne egy további évet biztosítani a túlzott
hiány megszüntetésére.
(16)     A túlzott hiány
megszüntetésére szolgáló további egy év biztosítása az államháztartási hiány
tekintetében közbenső célok meghatározását teszi szükségessé: összhangban
a 2011/344/EU tanácsi végrehajtási határozat ötödik módosításában foglaltakkal
a költségvetési hiány 2012-ben legfeljebb a GDP 5,0 %-ának megfelelő
szintet, 2013-ban a GDP 4,5 %-ának megfelelő szintet, míg 2014-ben a
GDP 2,5 %-ának megfelelő szintet érhet el. . A Bizottság szolgálatai
által Portugália gazdasági kilátásaira vonatkozóan kiadott legfrissebb elemzés
alapján az államháztartási hiányra vonatkozó említett célkitűzésekből
adódóan a strukturális költségvetési egyenlegnek 2012-ben a GDP 2,3 %-át,
2013-ban a GDP 1,6 %-át, 2014-ben pedig a GDP 1,3 %-át kitevő
javulására van szükség. A gazdasági kiigazítási program ötödik
felülvizsgálatában meghatározott szükségletekre való tekintettel a portugál
hatóságok további intézkedéseket fognak hozni a 2012-re, 2013-ra és 2014-re
vonatkozó hiánycélok elérése érdekében. A hatóságok ezen felül a következő
évekre vonatkozó készenléti intézkedéseket is ki fognak dolgozni arra az
esetre, ha – a végrehajtási kockázatokra is tekintettel – csúszások merülnének
fel.
(17)     Az elmúlt néhány hónapban
tapasztalt viszonylagos enyhülés ellenére a portugál államadósságra ható piaci
nyomás továbbra is számottevő, és szükség van a konszolidációs
erőfeszítések hitelességének alátámasztására. Ennek előfeltételeként
Portugáliának részletesen ki kell dolgoznia a 2013–2014-re meghatározott
költségvetési célkitűzések eléréséhez szükséges strukturális
intézkedéseket, továbbá fel kell gyorsítania a hiány csökkentését, ha a
gazdasági vagy a költségvetési feltételek a jelenleg vártnál kedvezőbben
alakulnak. A jövőbeli költségvetési csúszások elkerülése érdekében
megfelelő időben hozott intézkedések fontosságára való tekintettel
indokolt három hónapos határidőt megállapítani az eredményes intézkedések
megtételére.
(18)     A 2011/344/EU tanácsi
végrehajtási határozatban meghatározott és a 2011. május 17-i
egyetértési megállapodásban és annak későbbi kiegészítéseiben tovább
részletezett intézkedések végrehajtásához a Tanács július 6-án országspecifikus
ajánlásokat fogadott el Portugália számára. Ezek az intézkedések összességében
egy olyan hiteles és kiegyensúlyozott költségvetési konszolidációs stratégia
elfogadására irányulnak, amelyet strukturális költségvetési intézkedések, az
állami vállalatok és a PPP-k feletti hatékonyabb költségvetési ellenőrzés,
az áru- és szolgáltatási piacok mélyreható és előrehozott strukturális
reformja, valamint a pénzügyi szektornak tartalék eszközökkel kiegészített
feltőkésítésén keresztül történő megerősítése támaszt alá.
(19)     A Portugália számára
kidolgozott gazdasági kiigazítási programnak a 2011/344/EU tanácsi végrehajtási
határozatban meghatározottak szerinti rendszeres felülvizsgálatával
párhuzamosan, háromhavonta sor kerül majd a túlzotthiány-eljárás keretében
vállalt kötelezettségek teljesítésének ellenőrzésére is.
(20)     Portugália teljesíti annak
feltételeit, hogy a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának
felgyorsításáról és pontosításáról szóló 1467/97/EK rendelet 3. cikkének
(5) bekezdésében meghatározott, a túlzott államháztartási hiány
megszüntetésére kitűzött határidő meghosszabbítható legyen,
AJÁNLJA,
HOGY:
(1)
A portugál hatóságok legkésőbb 2014-ig
szüntessék meg a jelenleg fennálló túlzott hiányt.
(2)
Annak érdekében, hogy az államháztartás hiánya
2014-re a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték alá kerüljön, a
Bizottság szolgálatai által Portugália gazdasági kilátásaira vonatkozóan
kiadott legfrissebb elemzés alapján a portugál hatóságoknak 2012-ben a GDP
2,3%-ának, 2013-ban a GDP 1,6%-ának, 2014-ben pedig a GDP 1,3%-ának
megfelelő javulást kell elérniük a strukturális egyenleg tekintetében. Az államháztartási hiányra vonatkozó célt 2012-re a
GDP 5,0%-ának, 2013-ra a GDP 4,5 %-ának, míg 2014-re a GDP 2,5%-ának
megfelelő szinten kell kitűzni.
(3)
A portugál hatóságok hajtsák végre a 2012. évi
költségvetésben és annak márciusi kiegészítésében elfogadott intézkedéseket,
továbbá tegyenek további, a GDP 0,3 %-ának megfelelő összegű
intézkedéseket annak érdekében, hogy a hiányt a GDP 5,0 %-a alatt tartsák.
Ezen intézkedések között szerepel a 2012. évi költségvetés egyes, még nem
megkezdett beruházási projektekhez kapcsolódó előirányzatainak
befagyasztása, a nagy értékű ingatlanok után fizetendő illetékek és a
tőkejövedelmek adójának megemelése, a 2013. évi költségvetés
szociális ellátások csökkentésére irányuló intézkedéseinek előrehozatala,
valamint egyéb olyan intézkedések alkalmazása, amelyek megtakarításokat
eredményeznek a folyó termelőfelhasználás tekintetében, illetve
értékesítésből származó bevételeket generálnak.
(4)
A GDP 4,5 %-ának megfelelő 2013-as
hiánycél elérése érdekében a portugál hatóságok hozzanak tartós konszolidációs
intézkedéseket a GDP 3,0 %-ának megfelelő értékben. Eltérő
rendelkezés hiányában a 2013. évi költségvetési törvényben elfogadandó
intézkedések az alábbiakat tartalmazzák: i) a közalkalmazottak számának, a túlóra-kifizetések
és a nem bérjellegű juttatások jelentős csökkentése útján megvalósuló
bércsökkentés; ii) egyes szociális programok és ellátások hatékonyabb
ellenőrzése és leépítése; iii) az egészségügyi reform és az állami
vállalatokat érintő reform elmélyítése. A bevételi oldalon kilátásba
helyezett intézkedések az alábbiakat tartalmazzák: i) a személyi jövedelemadó
reformja: az adószerkezet egyszerűsítése, egyes adókedvezmények
megszüntetése, az átlagos adókulcs megemelése a progresszivitás egyidejű
javításával; ii) a társasági adó adóalapjának szélesítése a kamatok
levonhatóságának megszüntetésével és iii) az ingatlanadók emelése. Abban az
esetben, ha költségvetési csúszások fordulnának elő 2013-ban, a portugál
hatóságok készenléti intézkedéseket fognak alkalmazni.
(5)
A 2014-es hiánycél elérése érdekében a portugál
hatóságok hozzanak tartós konszolidációs intézkedéseket a GDP 1,75 %-ának
megfelelő értékben. A 2014–2015 folyamán mintegy
4 milliárd EUR-t kitevő intézkedések teljes körű meghatározása
érdekében a gazdasági kiigazítási program hatodik felülvizsgálata keretében sor
kerül a kiadások átfogó felülvizsgálatára, az intézkedések 2013. február
közepéig teljes körűen meghatározásra kerülnek. A 2014–2015 közötti
időszakra vonatkozó költségvetési konszolidációs tervek a 2013-as
stabilitási programban kerülnek teljes körűen meghatározásra.
(6)
Az ezen ajánlásban foglaltak végrehajtása érdekében
az ajánlás elfogadásától számított három hónapon belül a portugál kormánynak
eredményes intézkedést kell tennie, továbbá az 1467/97/EK rendelet
3. cikke (4a) bekezdésének értelmében részletes jelentést kell benyújtania
a célok elérését szolgáló konszolidációs stratégiáról.
A Tanács továbbá felkéri a portugál
hatóságokat az alábbiakra:
- A (6) ajánlásban meghatározott jelentésen
túl, és a Portugáliának nyújtandó uniós pénzügyi támogatásról szóló,
2011. május 17-i 2011/344/EU tanácsi végrehajtási határozatban
rögzített követelményekkel párhuzamosan, háromhavonta jelentésben, illetve
2015-ig a stabilitási programok külön fejezetében számoljanak be az ajánlások
végrehajtása terén elért eredményekről.
- A költségvetési kerettörvénynek az új
európai uniós költségvetési irányítási szabályoknak való megfelelését célzó
megreformálásán keresztül tegyenek további lépéseket az államháztartás
irányításának megújítása terén, továbbá folytassák az átláthatóság és az
ellenőrzés javítását a költségvetési folyamatok mindegyikében, egyúttal
biztosítsák a középtávú költségvetési kerethez és célokhoz való igazodást a
központi kormányzat valamennyi szintjén. Ennek az ajánlásnak a Portugál
Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök


               19.2.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 65/168

         P7_TA(2013)0278
   Az EKSZ szervezetének és működésének 2013. évi felülvizsgálata
   Az Európai Parlament 2013. június 13-i ajánlása az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjéhez és az Európai Bizottság alelnökéhez, a Tanácshoz és a Bizottsághoz az EKSZ szervezetének és működésének 2013. évi felülvizsgálatáról (2012/2253(INI))
   (2016/C 065/24)

      Az Európai Parlament,

               —

               tekintettel az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 27. cikkének (3) bekezdésére, amely előírja az Európai Külügyi Szolgálat létrehozását, amelynek feladata az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének támogatása,

               —

               tekintettel az EUSZ 21. cikkének (3) bekezdésére, amely előírja, hogy a főképviselő segíti a Tanácsot és a Bizottságot az uniós külpolitika különböző területei közti koherencia biztosításában,

               —

               tekintettel az EUSZ 26. cikkének (2) bekezdésére, amely előírja, hogy a Tanács biztosítja az Unió fellépésének egységességét, koherenciáját és eredményességét,

               —

               tekintettel az EUSZ 35. cikkének harmadik bekezdésére, amely előírja, hogy a tagállamok diplomáciai és konzuli képviseletei, valamint az Unió kirendeltségei hozzájárulnak az uniós polgárok számára harmadik országok területén biztosítandó védelemre vonatkozó jog érvényesítéséhez,

               —

               tekintettel az EUSZ 36. cikkére, amely kimondja, hogy az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője/az Európai Bizottság alelnöke (a továbbiakban: főképviselő/alelnök) rendszeresen konzultál az Európai Parlamenttel a közös kül- és biztonságpolitika, valamint a közös biztonság- és védelempolitika főbb vonatkozásairól és alapvető választási lehetőségeiről, továbbá folyamatosan tájékoztatja a Parlamentet e politikák alakulásáról, és gondoskodik arról, hogy az Európai Parlament nézeteit kellőképpen figyelembe vegyék,

               —

               tekintettel az EUSZ 42. cikkére, amely felhatalmazást ad a főképviselőnek/alelnöknek arra, hogy javaslatokat tegyen a közös biztonság- és védelempolitika terén, beleértve a missziók megindítását is, mind nemzeti, mind pedig uniós erőforrások felhasználásával,

               —

               tekintettel az Európai Külügyi Szolgálatot (a továbbiakban: EKSZ) létrehozó 2010. július 26-i tanácsi határozat 13. cikkének (3) bekezdésére, amely előírja, hogy a főképviselőnek 2013 közepére be kell fejeznie az EKSZ szervezetének és működésének felülvizsgálatát, amely többek között a földrajzi egyensúlyra vonatkozó 6. cikk (6) bekezdésének és 6. cikk (8) bekezdésének végrehajtását is magában foglalja, valamint adott esetben az e határozat felülvizsgálatára vonatkozó javaslatokat kell tennie,

               —

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 298. és 336. cikkeire, amelyek meghatározzák a személyzeti ügyekre vonatkozó jogalkotási eljárásokat,

               —

               tekintettel a főképviselő/a Bizottság alelnöke politikai elszámoltathatóságra vonatkozó nyilatkozatára (1) (a továbbiakban: főképviselői/alelnöki nyilatkozat),

               —

               tekintettel az EKSZ 2012. július 24-i, az EKSZ-határozat 6. cikkének (9) bekezdésével összhangban benyújtott, személyzetről szóló jelentésére,

               —

               tekintettel eljárási szabályzata 97. cikkére,

               —

               tekintettel a Külügyi Bizottság jelentésére és a Fejlesztési Bizottság, a Költségvetési Bizottság, a Költségvetési Ellenőrző Bizottság, valamint a Jogi Bizottság véleményére (A7-0147/2013),

               A.

               mivel a Lisszaboni Szerződés bevezette az Európai Unió külső fellépéseinek egységességére, koherenciájára és eredményességére irányuló célkitűzést;

               B.

               mivel az EKSZ egy hibrid jellegű új testület, amely közösségi és kormányközi forrásokat is igénybe vesz, amelynek nincs előzménye az Unióban és így nem várható el, hogy a létrehozását követő két éven belül már teljes körűen működjön; mivel, ennélfogva, a szervezete és működése felülvizsgálatának tisztességes és konstruktív kritikán kell alapulnia;

               C.

               mivel az EKSZ sikere abban mérhető, hogy mennyire tud az Unió részéről átfogó megközelítést alkalmazni napjaink külső kihívásaival szemben, valamint, hogy képes-e elérni a szűkös erőforrások hatékonyabb felhasználását szélesebb körű együttműködés, valamint a méretgazdaságosság uniós és nemzeti szintű elősegítése révén;

               D.

               mivel a főképviselő/alelnök hármas szerepe ennek a koherensebb uniós külpolitikára való törekvésnek a legkézzelfoghatóbb megnyilvánulása;

               E.

               mivel a Bizottságon belüli jelenlegi struktúra nem megfelelően tükrözi a főképviselőnek/alelnöknek az uniós külpolitikában betöltendő sajátos szerepét;

               F.

               mivel a főképviselő/alelnök Lisszaboni Szerződésben meghatározott összetett szerepe szükségessé teszi politikai helyettesi pozíció(k) létrehozását annak érdekében, hogy támogatást kapjon feladatai elvégzéséhez;

               G.

               mivel a közös kül- és biztonságpolitika / közös biztonság- és védelempolitika (KKBP/KBVP) terén strukturális és eljárási okok miatt túl lassú az operatív döntéshozás és végrehajtás; mivel a Maliban kialakult válság során ez ismét nyilvánvalóvá vált, amikor a döntéshozó eljárások és a finanszírozást érintő döntések elfogadása és végrehajtása nem történt meg kellő gyorsasággal;

               H.

               mivel az Európai Külügyi Szolgálatnak egyszerűsített, eredményorientált és hatékony rendszerként kell működnie, amely támogatást tud nyújtani a politikai vezetésnek a külkapcsolatokban, különösen a közös kül- és biztonságpolitika terén, és elősegíti a tanácsi döntéshozatalt; mivel, ennélfogva, az Európai Külügyi Szolgálatnak képesnek kell lennie rövid időn belül, összehangolt formában, különböző szolgálatoktól – beleértve a Bizottságot is – szerzett szakértői segítséget nyújtani; mivel az EKSZ jelenlegi struktúrájában túlságosan magas a vezetői arány és túl sok a döntéshozatali réteg;

               I.

               mivel az uniós harccsoportok által kínált gyors bevetési lehetőségek még nincsenek kihasználva;

               J.

               mivel a múlt tapasztalatai egyértelműen arra mutatnak, hogy a KBVP-missziók irányításához szükség van egy brüsszeli székhelyű állandó műveleti parancsnokság létrehozására;

               K.

               mivel az arab forradalmak esetében nyilvánvalóvá vált, hogy az Unió nem képes rövid időn belül biztosítani az erőforrások – beleértve a személyzet – áthelyezését, az új politikai prioritásokhoz igazodva; mivel az uniós küldöttségek méretének és személyzeti összetételének az Unió stratégiai érdekeit kell tükröznie;

               L.

               mivel az Európai Külügyi Szolgálatnak a stratégiai irány meghatározásában, valamint az uniós pénzügyi finanszírozási eszközök végrehajtásában betöltött szerepét meg kell erősíteni a fő uniós külpolitikai irányvonalaknak megfelelően;

               M.

               mivel újból meg kell erősíteni, hogy az Unió egységes fellépése és nagyobb láthatósága érdekében nemzetközi szinten a fejlesztési kérdések területén jobb koordinációt és felelősségteljes kormányzást kell biztosítani;

               N.

               mivel, különösen a költségvetési megszorítások idején, az EKSZ-nek a nagyobb szinergiák katalizátoraként kell működnie, nemcsak az Unió intézményi keretein belül, hanem az EU és a tagállamok között is;

               O.

               mivel, egy olyan időszakban, amikor a tagállamok kormányai csökkentik diplomáciai és konzuli jelenlétüket, az EKSZ a szorosabb együttműködés és nagyobb szinergiák elősegítésének eszközeként működhet;

               P.

               mivel több figyelmet kellene szentelni az EKSZ, a Bizottság – különösen a DG DEVCO és a Humanitárius Segélyek Hivatala (ECHO) –, illetve a Tanács titkársága közötti párhuzamos tevékenységek és struktúrák elkerülésére;

               Q.

               mivel az a cél, hogy a személyzet egyharmada a tagállamokból kerüljön ki, teljesült, és mivel a három különböző forrásból (a Bizottság, a Tanács titkársága és a nemzeti diplomáciai szolgálatok) származó személyzetet minden szinten, illetve a kirendeltségek és a székhelyek között megfelelően kell elosztani;

               R.

               mivel a nők alulreprezentáltak az AD és vezető pozíciókban, ugyanakkor felülreprezentáltak az AST pozíciókban;

               S.

               mivel a személyzetre vonatkozó szabályok bármilyen módosítását az együttdöntési eljárás keretében kell elfogadni;

               T.

               mivel egyértelműen szükség van arra, hogy az EKSZ megértse és levonja a tanulságokat a korábbi műveleti tapasztalatokból, különösen a konfliktusmegelőzés, a konfliktusrendezés, a válságkezelés, a megbékélés és a béketeremtés terén;

               U.

               mivel két és fél évvel a főképviselői/alelnöki nyilatkozat elfogadása után szükség van az EKSZ Parlament felé történő politikai elszámoltathatóságának alapos felülvizsgálatára, mégpedig abban a tekintetben, hogy milyen mértékben konzultált a Parlamenttel a stratégiai jellegű döntésekkel kapcsolatban, valamint, hogy annak álláspontját és megfontolásait mennyire vette figyelembe;

               V.

               mivel ennek az értékelésnek azzal is foglalkoznia kell, hogy milyen módokon lehet elősegíteni a főképviselő/alelnök és az EKSZ-tisztviselőknek a Parlament és testületei, – beleértve a küldöttségi vezetőket és különleges képviselőket is – előtti megjelenéseit, valamint hogy az EKSZ hogyan követi nyomon a Parlament állásfoglalásait;

               W.

               mivel az uniós külpolitika parlamenti ellenőrzése létfontosságú ahhoz, hogy az uniós polgárok jobban megértsék és támogassák az európai külső fellépést; mivel a parlamenti ellenőrzés fokozza a külső fellépés legitimitását;

               X.

               mivel a kirendeltségek jelenlegi pénzügyi folyamatai rugalmatlanok, és ez túlzott munkateherrel jár a személyzet számára;

               1.

               a következő ajánlásokat címezi a főképviselőnek/alelnöknek, a Tanácsnak és a Bizottságnak, figyelembe véve, hogy kedvező előrelépések történtek az EKSZ létrehozása révén, ugyanakkor többet is el lehetne érni a szinergiák, az intézmények és – a főképviselő, a Bizottság alelnöke és a Külügyek Tanácsának elnöke vegyes szerepköréből létrehozott – politikai vezetés közötti együttműködés terén a Szolgálat szerepének megerősítésén keresztül:

         A vezetésről és egy racionálisabb és hatékonyabb rendszerről a 21. századi diplomácia számára

               2.

               támogassák a főképviselőt/alelnököt sokrétű feladatainak ellátásában politikai helyettes(ek) kinevezése révén, akik elszámoltathatók lennének a Parlament felé, és hivatalba lépésük előtt megjelennének az illetékes parlamenti bizottság előtt, valamint felhatalmazást kapnának arra, hogy a főképviselő/alelnök nevében fellépjenek; biztosítsák, hogy a RELEX szakbiztosok parlamenti ügyekben és nemzetközi szinten teljes körűen képviselhessék a főképviselőt/alelnököt, továbbá, a közös uniós álláspont megerősítésének egyik módjaként fontolják meg a tagállamok külügyminisztereinek bevonását az Unió bizonyos feladataiba és misszióiba;

               3.

               a fentiekre tekintettel egyszerűsítsék az EKSZ parancsnoklási rendjét és erősítsék meg az ügyvezető főtitkár szerepét egyértelmű parancsnoki lánc kialakítása révén a hatékony döntéshozatal és a kellő időben történő politikai válasz érdekében, ezzel összefüggésben ésszerűsítsék az operatív igazgatói és az igazgatásért felelős ügyvezetői igazgatói pozíciókat, valamint csökkentsék és egyszerűsítsék az ügyvezetői igazgatóságok hierarchikus szerkezetét, világosan definiálják a vonatkozó hatásköröket az EKSZ vezetői struktúrájában, valamint a döntéshozatal hatékonysága, egyértelműsége és koherenciája érdekében vizsgálják felül a Vezetőtestületen alapuló jelenlegi struktúrát; ebben a szellemben biztosítsák, hogy a főképviselő/alelnök politikai tanácsokat kapjon – például egy politikai tanácsadó testületen keresztül – valamennyi meghatározó intézményi szereplőtől, lehetővé téve ezáltal, hogy felmérhesse az EKSZ tervezett fellépéseinek hatását;

               4.

               javítsák és erősítsék meg a főképviselő/alelnök koordinátori, kezdeményező és politikai vezető szerepét, különös tekintettel a Külügyek Tanácsának elnöki minőségére, biztosítva, hogy a következő Bizottságban a Bizottság alelnökeként maradéktalanul kibontakozhasson, valamint megbízatást kapjon a RELEX szakbiztosok – más, külügyet érintő megbízatással rendelkező, biztosokkal bővített – csoportjában az elnöki tisztség betöltésére annak érdekében, hogy továbbfejlessze az együttes javaslatok és közös határozatok gyakorlatát;

               5.

               a lehető legteljesebb mértékben használják ki az EKSZ szinergiahatásait, valamint ezzel összefüggésben mérlegeljék azt a lehetőséget, hogy – az EUSZ 31. cikkének (2) bekezdése szerint – a KKB ügyeiről minősített többséggel határozzanak, és hivatalosan is fontolják meg a minősített többségi szavazás KKB-ügyekre történő kibővítését a vonatkozó „passarelle” klauzula révén;

               6.

               biztosítsák, hogy az EKSZ-határozat 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban, az EKSZ vezető szerepet játsszon a megfelelő külső finanszírozási eszközökre vonatkozó stratégiák meghatározásában, és e célból az EKSZ rendelkezzen azzal a szakértelemmel, amellyel irányító szerepet vállalhat ezeken a területeken;

               7.

               ugyanakkor óvják meg a szomszédsági politika „közösségi” jellegét, figyelembe véve, hogy a Parlament elutasítja az uniós politikák bármiféle „kormányköziesítését”, és tekintettel arra, hogy a Szerződés alapján történő felruházás szerint a Bizottság a fő felelős az Unió érdekében és az Unió részéről történő nemzetközi megállapodásokkal kapcsolatos tárgyalásokért;

               8.

               továbbra is erősítsék a Külpolitikai Eszközökért Felelős Igazgatóság és az EKSZ közötti kapcsolatokat;

               9.

               biztosítsák, hogy az Európai Unió különleges képviselői szorosan együttműködjenek az EKSZ-szel, a képviselők személyzetükkel együtt beépüljenek az EKSZ szerkezetébe, és ahol csak lehet, az uniós képviseletek vezetői pozícióját is ők lássák el;

               10.

               hajtsanak végre alapos ellenőrzést a Bizottság és a Tanács titkársága által kialakított, a külpolitikával kapcsolatos struktúrák egységesítése végett, a jelenlegi párhuzamos tevékenységek kiküszöbölése és a költséghatékonyság növelése érdekében; az erről szóló jelentést tegyék hozzáférhetővé a Parlament számára;

               11.

               hasonlóképpen, fejlesszék tovább az intézmények közötti közös műszaki és logisztikai szolgáltatások gyakorlatát, a méretgazdaságosság és hatékonyabb működés érdekében; első lépésként hozzanak létre egy „egységes, közös struktúrát” a Bizottság és az EKSZ korai riasztásért, kockázatelemzésért és biztonsági feladatokért felelős logisztikai szolgálatai számára, amelyek az Unión kívüli eseményekkel foglalkoznak, amely keretben azoknak együtt kell működnie;

               12.

               a tagállamokkal együttműködve vázolják fel a tagállamok diplomáciai szolgálatai és az EKSZ közötti méretgazdaságosság kialakítására vonatkozó közép- és hosszú távú lehetőségeket, beleértve a konzuli szolgáltatások nyújtását is;

               13.

               fogadjanak el egységes megközelítést a tanácsi munkacsoportok elnöksége vonatkozásában, és szüntessék meg e csoportok soros elnökségét;

               14.

               az EUSZ 24. cikkével összhangban biztosítsák, hogy a tagállamok aktívan és fenntartások nélkül támogassák az Unió kül- és biztonságpolitikáját, a lojalitás és kölcsönös szolidaritás szellemében, valamint hogy az Unió fellépéseinek megfelelően járjanak el és támogassák az EKSZ-t küldetése teljesítésében;

               15.

               e célból segítsék elő a tagállamokkal való szorosabb együttműködést és alakítsanak ki a küldöttségek és a nagykövetségek közötti közös politikai jelentéstételi rendszert;

         Az átfogó megközelítést biztosító „megfelelő szerkezet”

               16.

               aknázzák ki a Lisszaboni Szerződésben rejlő valamennyi lehetőséget azáltal, hogy átfogó megközelítést alkalmaznak, amely a közös uniós stratégiai politikai iránymutatásokon túl magában foglalja a diplomáciai, gazdasági, fejlesztési, valamint – végső esetben és az ENSZ Alapokmányával teljes összhangban – a katonai eszközöket is elsősorban az uniós polgárok és szomszédaik, valamint a messzebb élők biztonsága és jóléte megóvása és elősegítése érdekében; ezzel összefüggésben biztosítsák a rövid és hosszú távú intézkedések koherenciáját; biztosítsák továbbá, hogy az EKSZ rendelkezzen azzal a hatáskörrel, hogy a Lisszaboni Szerződés kínálta fontos újítások végrehajtására irányuló javaslatokat terjeszthessen elő, beleértve az állandó strukturált együttműködésre irányuló javaslatokat is;

               17.

               ennek érdekében tegyenek további előrelépéseket egy „megfelelő struktúra” (például egy válságtanács) kialakítására, amely magában foglalja a válságmegelőzést, a válságkezelést, a béketeremtést, a megfelelő külpolitikai eszközöket, valamint a biztonságpolitikai és KBPV-struktúrákat, illetve biztosítja a földrajzi egységek, küldöttségek és a válságkezelésben érintett egyéb politikai részlegek közötti együttműködést, a válságkezelési platform koncepcióját véve alapul; biztosítsák az általános koherenciát és az EKSZ-en belüli párhuzamosságok elkerülését; továbbá javítsák az intézményközi koordinációt és tisztázzák a szerepeket;

               18.

               biztosítsák a hatékony és integrált tervezést, valamint a gyors döntéshozatalt a KBVP-műveletek számára azáltal, hogy összehangolják a Válságkezelési és Tervezési Igazgatóság (CMDP) és a Polgári Tervezési és Végrehajtási Szolgálat (CPCC) tervezési kapacitásait; ezenkívül hozzanak létre egy állandó vezetési struktúrát a Polgári Végrehajtási Szolgálattal egy helyen működő, állandó műveleti székhely kialakítása révén, a katonai és civil műveletek hatékony végrehajtása érdekében, a megfelelő parancsnoki lánc megőrzése mellett;

         A hatékony külső fellépésekhez szükséges pénzügyi eljárási reformok

               19.

               használják ki a költségvetési rendeletben biztosított, az adminisztratív és operációs kiadások pénzügyi kezelésére vonatkozó valamennyi rugalmassági lehetőséget, és adjanak felhatalmazást a küldöttségek vezetőinek arra, hogy – amennyiben a körülmények úgy kívánják –, átruházhassák erre vonatkozó hatáskörüket a helyettesükre és a bizottsági alkalmazottakra, ezáltal elősegítve a küldöttségek irányítását és zökkenőmentes működését, valamint lehetővé téve a küldöttségek vezetőinek, hogy politikai feladatukra összpontosíthassanak;

               20.

               gyorsítsák fel a Külpolitikai Eszközökért Felelős Szolgálatban a közös kül- és biztonságpolitika finanszírozási eljárásait azzal a céllal, hogy biztosítsák válsághelyzetek esetén a rugalmas és kellő időben történő reagálást, különösen pedig a civil KBVP-műveletek gyors és hatékony bevetését; e tekintetben vizsgálják meg, hogy a költségvetési rendelet módosításait be lehet-e vezetni a felügyelet csökkentése nélkül;

               21.

               növeljék az EU külső segítségnyújtásának rugalmasságát és reagálóképességét a külső pénzügyi eszközök programozására és kiadásaira vonatkozó szabályok felülvizsgálata révén;

               22.

               javítsák a pénzügyi elszámoltathatóságot azáltal, hogy az átláthatóságot kiterjesztik valamennyi KKBP költségvetési tételre, beleértve a KBVP-műveleteket, a különleges képviselőket, a nonproliferációt és a konfliktusmegelőzést is;

         A küldöttségek

               23.

               adjanak nagyobb beleszólást az EKSZ-nek az uniós küldöttségekben lévő bizottsági tisztviselők áthelyezésének kérdésébe annak érdekében, hogy az uniós küldöttségek személyzeti összeállítása és mérete tükrözze az Unió stratégiai érdekeit és politikai prioritásait;

               24.

               tegyék meg a szükséges lépéseket annak érdekében, hogy az uniós küldöttségek vezetőinek kinevezése érdem és az uniós érdekek, értékek és politikák alapos ismeretén alapuljon, ezáltal biztosítva a kellő motivációt és a lehető legmagasabb színvonalat és hatékonyságot e kényes tisztségekre kiválasztottaknál;

               25.

               gondoskodjanak róla, hogy – különösen a kis létszámú EKSZ-személyzettel rendelkező küldöttségekben – a küldöttség vezetője, az EKSZ-határozat 5 cikkének (2) bekezdése értelmében, bizottsági tisztviselőt is megbízhasson politikai elemzés és jelentés elkészítésével;

               26.

               ezzel összefüggésben erősítsék meg a küldöttségek vezetőinek az egész személyzet – köztük a bizottsági tisztviselők – feletti jogosítványát, és biztosítsák, hogy a székhelyekből érkező utasítások a küldöttség vezetőjének legyenek címezve;

               27.

               éljenek az EKSZ-határozat és az EUSZ révén nyílt új lehetőségekkel, nevezetesen erősítsék meg a küldöttségek koordináló szerepét, különösen válsághelyzetek esetén, valamint tegyék lehetővé számukra, hogy konzuli védelmet nyújtsanak olyan tagállamok uniós polgárainak, akik az adott országban nem rendelkeznek képviselettel; biztosítsák, hogy a többletfeladatok ne vonjanak el forrásokat már meglévő politikáktól, intézményektől és uniós szintű prioritásoktól;

               28.

               tekintettel arra, hogy az uniós küldöttségek többségében vannak emberi jogi kapcsolattartók, biztosítva az emberi jogok, különösen a női jogok figyelembe vételét az EU valamennyi küldöttségében és hivatalában; továbbá, hogy láthatóvá tegyék a sokszínűségére épülő európai kultúrát; biztosítsák, adott esetben, hogy az uniós küldöttségek meglévő személyzete között legyen egy európai parlamenti kapcsolattartó tisztviselő, akinek az a feladata, hogy megfelelő segítséget nyújtson a harmadik országokban tevékenykedő parlamenti küldöttségeknek, továbbá tájékoztatást nyújtson, azon elv alapján, hogy az uniós küldöttségek valamennyi uniós intézményt egyformán képviselik;

               29.

               biztosítsák továbbá, hogy a küldöttségek megfelelő szakértelemmel bírjanak az olyan szakpolitikai területeken (például az éghajlatváltozás, energiabiztonság, szociális és munkaügyi politikák, kultúra, stb. területén), amelyek az adott országgal folytatott uniós kapcsolatok szempontjából lényegesek;

               30.

               biztosítsák, hogy lehetőség szerint valamennyi küldöttségben legyen jelen egy biztonság- és védelempolitikai attasé is, különösen ott, ahol a küldöttségek politikailag instabil vagy sérülékeny helyzetekben működnek, vagy ahol a közelmúltban szűnt meg egy KBVP-művelet vagy -misszió, a művelet folyamatossága és a politikai környezet megfelelő megfigyelése érdekében;

               31.

               felszólítja a főképviselőt/alelnököt annak elrendelésére, hogy az EU külföldi küldöttségein végezzék el a biztonsági intézkedések és követelmények felülvizsgálatát az arról való meggyőződés érdekében, hogy a biztonsággal kapcsolatos döntéseket az EKSZ hozza, nem pedig külső biztonsági vállalkozások;

         A politikai elszámoltathatóságról szóló nyilatkozat végrehajtása

               32.

               a 2010 júniusában Madridban kötött négyoldalú megállapodással összhangban biztosítsák az EUSZ 36. cikkében előírt kötelezettségek hatékony végrehajtását, nevezetesen a Parlament véleményének megfelelő figyelembe vételét, például azáltal, hogy a közös kül- és biztonságpolitika/közös biztonság- és védelempolitika területeit érintő stratégiák és mandátumok elfogadása előtt proaktív és szisztematikus egyeztetés történik a megfelelő parlamenti bizottságokkal;

               33.

               biztosítsák, hogy az uniós küldöttségek teljes körű politikai jelentést tegyenek a Parlament kulcsfontosságú tisztségviselőinek, szabályozott hozzáférés keretében;

               34.

               biztosítsák, hogy az EUSZ 218. cikkének (10) bekezdésével összhangban a Parlament azonnali és teljes körű tájékoztatást kapjon a nemzetközi megállapodásokról szóló egyeztetések folyamatáról, beleértve a KKBP területeit is;

               35.

               hivatalba lépésük előtt az újonnan kinevezett küldöttségi vezetők és különleges képviselők megjelentek a Külügyi Bizottság előtt – ennek pozitív tapasztalatait alapul véve terjesszék ki ezt a gyakorlatot a KBVP-missziók és -műveletek újonnan kinevezett vezetőire is;

               36.

               biztosítsák, hogy a főképviselő/alelnök általi kinevezésük után a küldöttségek új vezetőit hivatalba lépésük előtt hivatalosan erősítse meg az illetékes parlamenti bizottság;

               37.

               a Külügyek Tanácsa minden egyes ülése előtt rendszeres egyeztetés történjen az illetékes parlamenti bizottsággal, valamint a tanácsi ülést követően kapjon tájékoztatást az adott bizottság;

         Egy európai diplomáciai testületi szellem kialakítása és megszilárdítása

               38.

               mozdítsák elő a közös képzéseket és egyéb konkrét intézkedéseket a különböző diplomáciai, kulturális és intézményi háttérrel rendelkező EKSZ személyzet körében a testületi szellem kialakítása érdekében, és fontolják meg közös képzési kezdeményezések létrehozását az EKSZ személyzete és a nemzeti diplomaták számára, folyamatos szakmai képzésük részeként;

               39.

               ennek szellemében vizsgálják felül a már meglévő uniós és nemzeti szintű képzési és oktatási programokat azzal a céllal, hogy összevonják őket a már meglévő Európai Biztonsági és Védelmi Főiskola mellett;

         Az új személyzeti tagok felvételének alapjai

               40.

               folytassák a nemek közötti egyensúly előmozdítására és megerősítésére tett erőfeszítéseket, az érdemek és kompetenciák megfelelő figyelembe vétele mellett; fektessenek hangsúlyt arra, hogy egyensúly alakuljon ki a küldöttségi vezetők szintjén és más vezetői szinteken; vezessenek be átmeneti intézkedéseket, miközben kidolgoznak egy olyan cselekvési tervet, amely mentori programokat, speciális képzéseket és egy családbarát munkakörnyezet kialakítását is tartalmazná azzal a céllal, hogy elősegítsék a nők nagyobb arányú részvételét, illetve elhárítsák a diplomáciai karrierjüket gátló akadályokat;

               41.

               tegyenek meg minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy orvosolják a földrajzi megoszlás szerinti egyenlőtlenségeket a felsővezetői szinteken, illetve más szinteken és pozíciókban egyaránt, ezzel elősegítve és ösztönözve mind a tisztviselők, mind pedig a tagállamok politikai szerepvállalását, amint azt az EKSZ-határozat 6. cikkének (6) bekezdése és 6. cikkének (8) bekezdése előírja;

               42.

               tekintettel arra, hogy az a cél, hogy a személyzet egyharmada a tagállamokból kerüljön ki, teljesült, biztosítsák, hogy a nemzeti minisztériumokból származó személyzet ne legyen túlsúlyban a vezetői szinteken, és ezáltal a karrierlehetőségek mindenki számára nyitottak legyenek, valamint összpontosítsanak új, állandó uniós alkalmazottak felvételére; e tekintetben vizsgálják meg, hogy az EKSZ-nél dolgozó nemzeti diplomaták milyen módokon jelentkezhetnek a Szolgálaton belüli állandó pozíciókra;

               43.

               annak érdekében, hogy valódi európai testületi szellem alakulhasson ki, valamint, hogy a Szolgálat kizárólag közös európai érdekeket képviseljen, ellenezzenek a tagállamok részéről megnyilvánuló, az EKSZ személyzetének felvételi eljárásába történő bármely beleavatkozási kísérletet; most, hogy az átmeneti időszak lezárult, biztosítsák, hogy az EKSZ kialakíthassa saját független felvételi eljárását, amely nyitott valamennyi uniós intézmény és külső jelentkező felé is, és nyitott versenyvizsga keretében történik;

               44.

               különösen fontolják meg – a Parlamentnek a közös kül- és biztonságpolitika célkitűzései és alapvető döntései meghatározásában betöltött különleges szerepe fényében – a Parlament költségvetési hatáskörét, a külpolitika demokratikus ellenőrzésében betöltött szerepét és a parlamenti külkapcsolatok terén kialakított gyakorlatát, valamint azt a lehetőséget, hogy 2013. július 1-jétől az Európai Parlament tisztviselői is ugyanúgy jelentkezhessenek az EKSZ pozícióira, mint a Tanács és a Bizottság tisztviselői;

               45.

               biztosítsák, hogy az EKSZ rendelkezzen a válságok kezeléséhez szükséges megfelelő készségekkel, különösen a közvetítéshez és a párbeszédhez szükséges készségek kialakításán keresztül;

         Hosszabb távon

               46.

               kéri, hogy – egy jövőbeni egyezmény összefüggésében – tűzzék napirendre a közös kül- és biztonságpolitika/közös biztonság- és védelempolitika és az EKSZ szerepének továbbfejlesztését, beleértve a névváltoztatás kérdését is;

         o
   o o

               47.

               utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az ajánlást az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének/a Bizottság alelnökének, a Tanácsnak, a Bizottságnak, valamint a tagállamok kormányainak és parlamentjeinek.

      (1)  HL C 210., 2010.8.3., 1. o.


title: A Tanács ajánlása (2017. július 11.) Magyarország 2017. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Magyarország 2017. évi konvergenciaprogramját

text:
               9.8.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 261/71

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2017. július 11.)
   Magyarország 2017. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Magyarország 2017. évi konvergenciaprogramját
   (2017/C 261/16)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2016. november 16-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2017. évi európai szemeszterét. Az Európai Tanács 2017. március 9–10-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján 2016. november 16-án elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Magyarországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerülne sor.

               (2)

               A Magyarországra vonatkozó 2017. évi országjelentést 2017. február 22-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2016. július 12-én elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Magyarország által elért eredményeket.

               (3)

               Magyarország 2017. május 2-án benyújtotta 2017. évi nemzeti reformprogramját és 2017. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)

               A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodása és releváns programjai felülvizsgálatát és azokhoz módosítások javaslatát. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok hatékonyságát és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

               (5)

               Magyarország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az adósságszabály hatálya alá tartozik. 2017. évi konvergenciaprogramjában a kormány azt vetíti előre, hogy a GDP-arányos államháztartási hiány a 2016-os 1,8 %-ról 2017-ben és 2018-ban egyaránt 2,4 %-ra nő, majd 2021-re fokozatosan 1,2 %-ra javul. A tervek szerint a középtávú költségvetési cél – 2016-ig a GDP 1,7 %-ának megfelelő, 2017-től pedig a GDP 1,5 %-ára módosított strukturális hiány – 2020-ra teljesül. Az újraszámított (4) strukturális egyenleg alapján azonban úgy tűnik, hogy a középtávú költségvetési célt a programidőszakban nem sikerül elérni. A konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság 2021 végére fokozatosan 61 % közelébe csökken. Az ezeket a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv optimista, ami a hiánycélok megvalósítása tekintetében kockázatot hordoz.

               (6)

               A 2017. évi konvergenciaprogram szerint 2016-ban és 2017-ben a menekültek rendkívüli beáramlása és a biztonsági intézkedések jelentős költségvetési hatással jártak, és a program megfelelő adatokkal igazolja e költségvetési többletterhek mértékét és jellegét. A Bizottság szerint a menekültek rendkívüli beáramlásával kapcsolatos, figyelembe vehető többletkiadások 2015-ben a GDP 0,04 %-át tették ki, 2016 vonatkozásában pedig a menekültek beáramlásával kapcsolatban nem tételezhetők figyelembe vehető többletkiadások. A biztonsági intézkedésekkel kapcsolatos figyelembe vehető többletkiadások 2016-ban a GDP 0,04 %-át tették ki. 2017-ben nem várható további többletkiadás a menekültek rendkívüli beáramlása miatt, a biztonsági intézkedések jelentette költségvetési többletteher ezzel szemben jelenleg a GDP 0,14 %-ára becsülhető. Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében és 6. cikkének (3) bekezdésében foglalt rendelkezések lehetőséget adnak e többletkiadások figyelembevételére, mivel a menekültek beáramlása és a terrorfenyegetettség súlyossága kivételes helyzetet jelentenek, ezek jelentős hatással vannak a magyar államháztartásra, és a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való átmeneti eltérés engedélyezése nem veszélyeztetné a pénzügyi fenntarthatóságot. Ennek megfelelően, a biztonsági intézkedésekkel kapcsolatos többletkiadások figyelembevétele érdekében, a középtávú költségvetési cél eléréséhez 2016-ban szükséges kiigazítás mértékét csökkentette a Bizottság. 2017-et illetően a figyelembe vehető összegekre is kiterjedő végleges értékelésre a magyar hatóságok által megadott tényadatok alapján, 2018 tavaszán kerül majd sor.

               (7)

               A Tanács 2016. július 12-i ajánlása szerint Magyarországnak 2017-ben a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves költségvetési kiigazítást kell végrehajtania a középtávú költségvetési cél elérése érdekében. A Bizottság 2017. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2017-ben jelentős lesz az eltérés ettől a követelménytől.

               (8)

               Költségvetési helyzetét és különösen adósságállományának szintjét figyelembe véve Magyarországnak 2018-ban további kiigazítást kell végrehajtania középtávú költségvetési célja, a GDP 1,5 %-ának megfelelő strukturális hiány elérése érdekében. A Stabilitási és Növekedési Paktum keretében közösen elfogadott kiigazítási mátrix alapján ez a kiigazítás a nettó elsődleges államháztartási kiadások (5) legfeljebb 2,8 %-os nominális növekedését jelenti 2018-ban. Ez a GDP 1,0 %-át kitevő strukturális kiigazításnak felel meg. Változatlan politikát feltételezve fennáll annak a veszélye, hogy az ország 2018-ban jelentősen el fog térni az előírt kiigazítástól. Magyarország ugyanakkor az előrejelzések szerint 2017-ben és 2018-ban egyaránt megfelel majd az adósságszabálynak. A Tanács összességében úgy véli, hogy 2017-től kezdődően további intézkedésekre lesz szükség a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés érdekében. Mindazonáltal az 1466/97/EK rendeletben foglaltak szerint a költségvetési tervek és a költségvetés alakulásának értékelése során a konjunkturális körülmények figyelembevételével kell megvizsgálni a tagállamok költségvetési egyenlegét. Amint azt az országspecifikus ajánlásokat kísérő bizottsági közlemény is nyomatékosítja, a 2018-as költségvetési eredmények értékelése során megfelelően figyelembe kell venni egy olyan költségvetési irányvonal megvalósítására vonatkozó célt, amely hozzájárul mind a folyamatban lévő gazdaságélénkülés megerősítéséhez, mind pedig a magyar államháztartás fenntarthatóságának biztosításához. Ebben az összefüggésben a Tanács nyugtázza, hogy a Bizottság az 1466/97/EK rendeletben foglaltaknak megfelelő átfogó értékelést kíván végezni, különös tekintettel Magyarország konjunkturális helyzetére.

               (9)

               Magyarország versenyképességének javulását és potenciális növekedésének erősödését a magánberuházások és a termelékenység alacsony szintje akadályozza. Az üzleti környezetre és a vállalati beruházásokra különösen az intézményi szféra teljesítményének és irányításának gyengeségei hatnak negatívan. A szabályozási és adózási környezet gyakori változásai jelentik a magyarországi üzleti tevékenység egyik legfőbb akadályát, továbbá hiányzik az érdekelt felek megfelelő bevonása és a tényeken alapuló szakpolitikai döntéshozatal. A szolgáltatási szektorban érvényesülő szabályozási akadályok ugyancsak korlátozzák a piaci erők kibontakozását, és visszafogják a beruházásokat. A restriktív szabályozás (például a kiskereskedelemben) a szolgáltatási szektorban korlátozza a versenyt, és kedvezőtlenül hat az üzleti környezetre.

               (10)

               Az adóbevételek GDP-hez viszonyított aránya Magyarországon változatlanul jóval magasabb, mint a régió egyéb országaiban, és az adórendszer továbbra is kihívásokkal szembesül. 2017-ben a kormány 5 százalékponttal csökkentette a munkáltatók által fizetendő társadalombiztosítási járulékot, és 2018-ban további 2 százalékpontos csökkentést tervez. Ez az intézkedés az alacsony jövedelműek esetében jelentősen csökkentette az adóéket, ami azonban változatlanul magas. Ez különösen az alacsony jövedelmű gyermektelen személyek vonatkozásában van így – esetükben a magyarországi adóék az egyik legmagasabb az Unióban. Az adórendszer továbbra is bonyolult. A 2013 óta tartó csökkenő trend ellenére az ágazati adók – amelyek közül néhány változatlanul jelentősen torzító hatású – továbbra is bonyolulttá teszik az adórendszert, és gyengítik a befektetői bizalmat. Az adórendszer bonyolultsága és kiszámíthatatlansága, illetve a magas megfelelési költségek és a jelentős adminisztratív terhek továbbra is kedvezőtlenül befolyásolják a befektetői bizalmat Magyarországgal szemben.

               (11)

               Az intézményi szféra gyenge teljesítménye kedvezőtlenül hat az üzleti környezetre, és csökkenti a gazdaság növekedési potenciálját. Így különösen a közelmúltban történt kedvező lépések és a közbeszerzési törvény módosítása ellenére a közbeszerzés területén az átláthatóság és a verseny erősítése tekintetében csak korlátozott javulás tapasztalható. A jelenlegi elektronikus közbeszerzési stratégia az átláthatóság növelésének megfelelő alapja, ám végrehajtását, valamint a hatékonyságra és az átláthatóságra gyakorolt hatását figyelemmel kell kísérni. Károsan hat az üzleti környezetre, hogy a korrupciós kockázatok továbbra is magasak, és számottevő hiányosságok mutatkoznak a probléma rendezését célzó intézkedések terén. Magyarországon késedelem mutatkozik továbbá az elektronikus közbeszerzési stratégia végrehajtása terén is. Ez veszélyezteti az e-közbeszerzés időben történő magyarországi bevezetését, amely alapvető fontosságú az átláthatóság erősítése és a verseny növelése szempontjából.

               (12)

               Magyarországon továbbra is különös nehézségek tapasztalhatók a szolgáltatási szektorban, ezen belül egyebek mellett a kiskereskedelemben. Az elmúlt évben a kormány folytatta a korábban a verseny számára nyitott piacokon végrehajtott beavatkozásait, és szigorúbb követelményeket fogadott el a független szolgáltatók által működtetett személyszállítási szolgáltatásokra vonatkozóan. A kormány nem hozott érdemi intézkedéseket, hogy a szabályozási környezet egyszerűsítésére a szolgáltatási szektorban és ezen belül is kiemelten a kiskereskedelmet, a hulladékgazdálkodási közszolgáltatást, a tankönyvkiadást és-forgalmazást, valamint a mobil fizetési rendszereket illetően. A kiskereskedelmi ágazatban hiányzik a világos útmutatás a 400 m2-nél nagyobb alapterületű új üzletek engedélyezésére vonatkozóan. Ez tovább súlyosbítja az átláthatóság és a kiszámíthatóság hiányát az ágazatban. A szabályozási korlátok fennmaradása a szolgáltatási – ezen belül a kiskereskedelmi – szektorban gátolja a piaci erők működését és visszafogja a beruházásokat, miközben a befektetők, így különösen a nemzetközi befektetők számára bizonytalansági tényezőt jelent.

               (13)

               Magyarország versenyképességének és növekedési potenciáljának középtávú támogatásában kulcsfontosságú szerepet játszanak az emberi tőkébe – mindenekelőtt az oktatásba és az egészségügybe – irányuló beruházásokat előmozdító és a munkaerőpiac működésének további javítását ösztönző strukturális reformok. Az inkluzívabb növekedéshez ugyancsak elengedhetetlen a társadalmi igazságosság növelése.

               (14)

               Az országnak az alapkészségek biztosítása terén nyújtott teljesítménye nemzetközi összehasonlításban továbbra is gyenge. Az oktatási rendszerek 2015. évi PISA-felmérésében (OECD Nemzetközi tanulói teljesítménymérés) a korábbihoz képest jelentősen rosszabb eredményt ért el Magyarország, és az Unióban itt az egyik legmagasabb a diákok társadalmi-gazdasági hátterének hatása az oktatási eredményekre. Ugyancsak rendkívül jelentős hatással van az oktatási eredményekre az iskolatípus. A természettudományos tárgyak óraszámának 2016 óta bevezetett csökkentése a szakközépiskolákban várhatóan tovább növeli Magyarország lemaradását a természettudományos készségek terén. A korai iskolaelhagyók aránya az elmúlt öt évben stagnált, és továbbra is különösen magas a roma népesség körében. A hátrányos helyzetű diákok iskolák közötti eloszlása egyenetlen, és a roma gyermekek egyre inkább többségi roma iskolákba és osztályokba járnak. Léteznek olyan intézkedések, amelyek támogatják a romák körében a tanárképzést, a kisgyermekkori nevelést, az iskolai teljesítményt, valamint amelyek a romák körében tapasztalható korai iskolaelhagyással szembeni küzdelmet célozzák. Történtek ugyan lépések a szegregáció kezelésére, de ezek a probléma megszüntetéséhez nem voltak kellően átfogóak és rendszerszintűek. A magasan képzett munkaerő iránti növekvő kereslettel nem tart lépést a felsőoktatásba jelentkezők száma és a felsőoktatást befejezők aránya. A felsőoktatási törvény 2017. évi módosítása tovább nehezítheti a helyzetet.

               (15)

               Az elmúlt években a munkaerőpiacon kedvező fejlemények tapasztalhatók, a munkanélküliség a válság előtti szintre esett vissza. A versenyszféra munkahelyteremtésének, továbbá a több mint 200 000 embernek munkát adó közmunkaprogramnak köszönhetően – mely utóbbi továbbra is a legjelentősebb aktív munkaerőpiaci intézkedés Magyarországon – a foglalkoztatás minden korábbinál magasabb szintű. Az elmúlt években több olyan intézkedés került elfogadásra, amelynek célja a közmunkaprogramból az elsődleges munkaerőpiacra való átmenet megkönnyítése. A közmunkaprogram ugyanakkor még mindig nem kellően célirányos, és hatékonysága a résztvevők nyitott munkaerőpiacba való integrálása tekintetében továbbra is korlátozott. Ugyanakkor bizonyos szektorokban fokozódik a munkaerőhiány. Folyamatban van – részben uniós források támogatásával – más aktív munkaerőpiaci szakpolitikai intézkedések megerősítése, de az elsődleges munkaerőpiacra való átmenet hatékony elősegítéséhez további erőfeszítésekre van szükség. A munkanélküliek profilalkotási rendszere már működik, de még nem teljeskörűen. Az elmúlt években mélyült a nemek közötti foglalkoztatási szakadék, miközben az anyai szerepvállalás hatása a nők foglalkoztatására az uniós országok közül Magyarországon az egyik legerőteljesebb. A munkaerőpiaci részvételre a viszonylag gyenge egészségügyi állapot és az egészségügyi ellátásra való jogosultság tekintetében tapasztalható egyenlőtlenség is hat. A szociális partnerek részvétele a szakpolitikai döntéshozatalban korlátozott.

               (16)

               Egyes szegénységi mutatók visszaestek a válság előtti szintre, de továbbra is magasabbak az uniós átlagnál. Különösen magas – jóllehet csökkenő – a szegénység a gyermekek és a romák körében. Az aktív romák jelentős arányát a közmunkaprogram keretében foglalkoztatják. A nyitott munkaerőpiacba való hatékony integrálásuk ez idáig korlátozott maradt.

               (17)

               A szociális ellátások és az álláskeresési járadékok megfelelősége, valamint a támogatottak köre korlátozott. Az álláskeresési járadékok folyósításának három hónapos időtartama továbbra is a legrövidebb az Unióban, és elmarad az elhelyezkedéshez szükséges átlagos időtartamtól. A szociális segélyek 2015. évi reformja nyomán egyszerűsödött a szociális ellátórendszer, ugyanakkor úgy tűnik, hogy az átalakított rendszer nem garantál egységes és a minimális elvárásoknak megfelelő életszínvonalat a rászorulók számára. Ami a helyi önkormányzatok kezelésében álló ellátásokat illeti, a jogosultsági feltételek és az ellátások szintje tekintetében jelentős mértékű mérlegelési jogkört biztosít a rendszer, ami a kedvezményezettek körében bizonytalansághoz vezet. A foglalkoztatást helyettesítő támogatás továbbra is alacsony szinten van rögzítve, ugyanakkor a magyar hatóságok a célzott pénzbeli ellátások szintjét fokozatosan növelni kívánják a következő években. Három ilyen ellátás összegét már 2017 során kismértékben emelték. További célzott intézkedések segíthetnek a leginkább hátrányos helyzetű csoportok, különösen a gyermekek és a romák anyagi nélkülözésének enyhítésében.

               (18)

               A 2017. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a magyar gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2017. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2017. évi konvergenciaprogramot és a 2017. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Magyarországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak azoknak Magyarország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (19)

               Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2017. évi konvergenciaprogramot, és véleményét (6) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Magyarország 2017-ben és 2018-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágának követelményeivel összhangban 2018-ban hajtson végre jelentős költségvetési kiigazítást, figyelembe véve, hogy erősíteni kell a folyamatban lévő gazdaságélénkülést és biztosítani kell Magyarország államháztartásának fenntarthatóságát.

               2.

               Csökkentse tovább az alacsony jövedelműek adóékét, és egyszerűsítse az adórendszer szerkezetét, különösen a legtorzítóbb hatású ágazati adók csökkentésével. Átfogó és hatékony elektronikus közbeszerzési rendszer bevezetésével erősítse az átláthatóságot és a versenyt a közbeszerzésben, továbbá erősítse meg a korrupció elleni keretet. Erősítse meg a szabályozás kiszámíthatóságát, az átláthatóságot és a versenyt, különösen a szolgáltatási ágazatban és azon belül a kiskereskedelemben.

               3.

               A közmunkaprogramot összpontosítsa jobban a munkaerőpiactól legtávolabb került személyek foglalkoztatására, és – egyebek mellett az aktív munkaerőpiaci intézkedések megerősítésével – nyújtson hatékony támogatást az álláskeresőknek a munkaerőpiacra történő átmenet megkönnyítéséhez. Hozzon intézkedéseket az oktatási eredmények javítására és a hátrányos helyzetű csoportok, különösen a romák inkluzív többségi oktatásban való részvételének növelésére. Javítsa a szociális ellátások megfelelőségét és a támogatottak körét, illetve növelje az álláskeresési járadékok folyósításának az időtartamát.

      Kelt Brüsszelben, 2017. július 11-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         T. TÕNISTE

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 1176/2011/EU rendelete (2011. november 16.) a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (3)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (4)  A konvergenciaprogramban foglalt információk alapján, a közösen elfogadott módszertan szerint a Bizottság által újraszámított strukturális egyenleg.

      (5)  A nettó államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési ellátásokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A törvényben előírt diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve bevételnövelést figyelembe veszik. A bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket nettósítják.

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52005SC0013

Ajánlás a Tanács Véleménye Az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikke harmadik bekezdésével összhangban Luxemburg aktualizált, 2004-2007-re szóló stabilitási programjáról  /* SEC/2005/0013 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 11.1.2005SEC(2005) 13 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEAz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikke harmadik bekezdésével összhangban Luxemburg aktualizált, 2004-2007-re szóló stabilitási programjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSA költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásának megerősítéséről szóló, 1466/97/EK tanácsi rendelet[1] kimondja, hogy a részt vevő, azaz az egységes valutát bevezető tagállamoknak 1999. március 1-ig stabilitási programot kellett benyújtaniuk a Tanácsnak és a Bizottságnak. A rendelet 5. cikke alapján a Tanács minden stabilitási programot megvizsgált a Bizottság és a Szerződés 114. cikke alapján létrehozott bizottság (Gazdasági és Pénzügyi Bizottság) által elkészített értékelés alapján. Miután a Tanács megvizsgálta a programot, a Bizottság ajánlása alapján és a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményét kikérve és elkészítette véleményét. A tagállamok a rendeletnek megfelelően évente benyújtják stabilitási programjuk aktualizálását, amelyet a Tanács ugyanezen eljárások szerint megvizsgálhat.Luxemburg 1999. február 16-án nyújtotta be az 1998–2002 időszakra vonatkozó első stabilitási programját, és ezt a Tanács 1999. március 15-én értékelte[2]. Ezt követően minden évben benyújtotta programja aktualizálását, ez legutóbb 2004. november 30-án történt. A Bizottság szolgálatai az aktualizálást szakmai szempontból értékelték, figyelembe véve saját 2004. őszi gazdasági előrejelzéseiket, és tekintettel a magatartási kódexre[3], a potenciális kibocsátás és a ciklikusan igazított egyenlegek becslésére közösen elfogadott módszertanra, a 2003–2005 közötti időszakra vonatkozó átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokban található ajánlásokra és a Bizottság Tanácsnak és az Európai Parlamentnek írott és a Tanács által elfogadott, a költségvetési politikák összehangolásának erősítéséről szóló, 2002. november 27-i közleményében lefektetett elvekre[4]. Az értékelés a következő:-  Luxemburg a kormány november 26-i jóváhagyása után 2004. november 30-án nyújtotta be a 2004–2007 időszakra vonatkozó stabilitási programjának 2004. évi aktualizálását. Az aktualizálás csak részben teljesíti „a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozó magatartási kódexben” előírt adatokra vonatkozó követelményeket, mert néhány kötelező adat hiányzik.-  Az aktualizálásban ismertetett makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál GDPnövekedése a 2004. évi 4,4 %-ról 2005-ben 3,8 %-ra és 2006-ban 3,3 %-ra lassul, majd 2007-ben ismét felgyorsul 4,3 %-ra. A forgatókönyv valószínűnek tekinthető: a 2004–2006 időszakra vonatkozó adatai meglehetősen közel állnak a Bizottság szolgálatai által 2004. őszén készített előrejelzésekhez. A teljes időszakra nézve a programban szereplő tervezett reál növekedési arányok megegyeznek a Bizottság szolgálataiban a potenciális növekedésre készített becslésekkel.-  Mivel az államháztartási egyenleg a 2003. évi 0,8 %-os többletet követően 2004-ben 1,4 %-os hiányt mutatott, a program célja 2005-ben a hiány 1,0 %-ra való csökkentése és ezen a szinten való stabilizálása 2006-ban és 2007-ben. A program tehát nem tűzi ki a hiány 2005. utáni további csökkentését, de pozitívabb a 2003. évi aktualizálásnál, amely a 2004. évinél sokkal kevésbé derűlátó növekedési kilátásokkal számolt, azt jósolva, hogy a 2003-ban a GDP 0,6 %-át kitevő államháztartási hiány a programidőszak fennmaradó részében mintegy 2 %-ra nő.-  A Bizottság szolgálatainak a közösen elfogadott módszertannal végzett számításai alapján a 2004. évi aktualizálásban szereplő ciklikusan igazított egyenleg várhatóan növekvő többletet mutat az időszak hátralevő részében (2003-ban a hiány csaknem a GDP 1 %-a volt), és 2007-ben eléri a GDP 2 %-át. A ciklikusan igazított egyenleg jelentős javulása azonban nagyrészt a Luxemburg potenciális növekedésének becsléseihez fűződő szokatlan bizonytalansági mozgástérnek és nem a valódi strukturális igazítási erőfeszítéseknek köszönhető.-  Az államháztartási egyenleg fejlődései a program szerint sokkal jobbak a Bizottság 2004. őszi előrejelzéseiben foglaltaknál. Az utóbbit ugyanis a 2005. évi költségvetés kibocsátása előtt véglegesítették, következésképpen azt vette alapul, hogy a politika feltételezhetően nem változik, és hogy melyek a korábbi években megfigyelt kiadási és bevételi irányzatok.-  A program költségvetési céljaihoz fűződő kockázatok arányosak. Egyrészt a luxemburgi bevételi becslések köztudottan óvatosak. Másrészt a program azzal számol, hogy a kiadásoknak az elmúlt években nagyon gyors növekedése lelassul, de nem részletezi, hogy ez mely intézkedések segítségével érhető el. Mindent összevéve tehát a programban bemutatott célok valószínűnek tekinthetőek, de kevéssé törekvőek: amennyiben a hatóságok bejelentett szándékuknak megfelelően továbbra is féken tartják a kiadások növekedését, a célok könnyen elérhetők. Ezen kockázati értékelés alapján a programban szereplő, a ciklikusan igazított egyenleg alakulásában kifejezett költségvetési irányvonal elégséges a Stabilitási és Növekedési Paktumban lefektetett középtávú cél eléréséhez, azaz hogy a költségvetési helyzet a programidőszakon belül (2005-től) egyensúlyközeli legyen. A program azonban névlegesen nem számol az összesített hiány 2005. utáni további csökkenésével, és nem kötelezi el magát arra, hogy az érintett időszak végéig legalább névlegesen közeledjen az egyensúlyi helyzethez, mivel az összesített hiány a GDP 1 %-a körül marad. Úgy tűnik azonban, hogy 2005-től a programban szereplő költségvetési irányvonal elégséges biztonsági sávot nyújt, melyen belül normális ciklikus fluktuációk a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépése nélkül előfordulhatnak.-  Az aktualizálásban megadott becslés szerint az államháztartási adóssághányad a 2003. évi GDP 5,3 %-áról 2004-ben 5,0 %-ra csökken. Az adósság mintegy fele a központi kormánynál, a másik fele pedig a helyi önkormányzatoknál keletkezik, míg a szociális biztonsági intézmények adóssága elhanyagolható. Az adóssághányad az előrejelzés szerint az aktualizálásra vonatkozó időszakban némileg csökken, és 2004-ben a GDP 5,0 %-a, míg 2007-ben a GDP 4,5 %-a lesz. Az összes nettó eszközállomány még kedvezőbb, mert az elmúlt években a becslések szerint a GDP mintegy 50 %-át kitevő jelentős pénzügyi eszközök halmozódtak fel költségvetési többlettel.-  A program az egészségügyi kiadások, különösen a hozzájárulások növekedésének megfékezésére 2004. novemberében elhatározott új intézkedéseket említ. A program az egészségügyi kiadások mérséklésére a parlament által 2004. decemberében elfogadott törvényjavaslatban szereplő további intézkedéseket is közöl . A program említi a következő években a nyugdíjrendszerrel kapcsolatban várható nehézségeket is, melyek abból fakadnak, hogy a foglalkoztatás jelentősen megnőtt Luxemburgban az elmúlt két évtizedben, és egyre nagyobb mértékben érint nem luxemburgi lakóhellyel rendelkező dolgozókat. Konkrét intézkedések a probléma kezelésére még nem szerepelnek a programban, de a közlés szerint 2005 folyamán vitára kerül az ügy.-  Úgy tűnik, hogy a kormányzati adósság nagyon alacsony szintjének és a szociális biztonsági szektorban az elmúlt két évtizedben felgyűlt jelentős tartalékoknak köszönhetően az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága Luxemburgban kedvező, bár az idősödő lakosság a tervek szerint jelentős költségeket ró a költségvetésre. A Bizottság szolgálatainál a jelenlegi kiadásra vonatkozó előrejelzésekkel kapcsolatban végzett kísérleti felmérés szerint azonban a programban vázolt költségvetési stratégia a GDP mintegy 2 %-át kitevő „adórést” eredményezne, melyet a fenntarthatóság teljes biztosítása érdekében be kellene zárni. Az országban körülbelül 20 éven át kivételesen erős volt a foglalkoztatás növekedése, és ez fokozatosan meg fog mutatkozni a nyugdíjasok arányosan növekvő számában. A tartalékok jelentősen hozzájárulhatnának a helyzetből fakadó költségvetési nehézségek enyhítéséhez, és tovább kell folytatni a tartalékképzési politikát, valamint a helyi lakosság, különösen az időskorúak jelenleg alacsony foglalkoztatási rátájának emelését célzó intézkedések meghozatalát.A fontosabb makrogazdasági és költségvetési tervek2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Reál GDP (változás %-ban kifejezve) | SP 2004. nov. | 4,4 | 3,8 | 3,3 | 4,3 |COM | 4,0 | 3,5 | 3,6 | – |SP 2003. nov. | 2,0 | 3,0 | 3,8 | – |HICP infláció (%) | SP 2004. nov. | 2,6 | 3,2 | 1,5 | 1,7 |COM | 3,0 | 2,3 | 1,6 | – |SP 2003. nov. | 1,5 | 1,3 | 1,2 | – |Államháztartási mérleg (GDP %-ában kifejezve) | SP 2004. nov. | -1,4 | -1,0 | -0,9 | -1,0 |COM2 | -0,8 | -1,6 | -2,0 | – |SP 2003. nov. | -1,8 | -2,3 | -1,5 | – |Elsődleges egyenleg (GDP %-ában kifejezve) | SP 2004. nov. | -1,2 | -0,9 | -0,8 | -0,9 |COM2 | -0,6 | -1,4 | -1,8 | – |SP 2003. nov. | -1,6 | -2,1 | -1,5 | – |Ciklikusan igazított egyenleg (% of GDP) | SP 2004. nov.1 | -0,7 | 0,3 | 1,4 | 2,0 |COM2 | 0,4 | 0,3 | 0,7 | – |SP 2003. nov.1 | 0,9 | 1,0 | 2,2 | – |Bruttó államadósság (% of GDP) | SP 2004. nov. | 5,0 | 5,0 | 4,6 | 4,5 |COM2 | 4,9 | 4,8 | 4,7 | – |SP 2003. nov. | 5,2 | 5,0 | 4,4 | – |1 A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. 2 A véglegesítés a 2005. évi költségvetés előterjesztése előtt történt. Források: Stabilitási program (SP); A Bizottság szolgálatainak 2004. őszi gazdasági előrejelzése (COM); a Bizottság szolgálatainak számításai. |Ezen értékelés alapján a Bizottság elfogadta a Luxemburg aktualizált stabilitási programjára vonatkozó tanácsi véleményről szóló csatolt ajánlást, melyet továbbít a Tanácsnak.AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEAz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikke harmadik bekezdésével összhangban Luxemburg aktualizált, 2004-2007-re szóló stabilitási programjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően;ELFOGADTA EZT A VÉLEMÉNYT:1.  2005. [január 18-án] a Tanács megvizsgálta Luxemburg 2004–2007 időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját. Az aktualizálással Lux emburg csak részben teljesíti „a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozó magatartási kódexben” előírt adatokra vonatkozó követelményeket. Nevezetesen a makrogazdasági feltételezésekre vonatkozó néhány kötelező adat hiányzik.2.  Az aktualizálásban szereplő becslés szerint a 2003-ban 2,9 %-os reál GDP növekedés 2004-ben 4,4 %-ra emelkedett. 2005-ben és 2006-ban ez a növekedés várhatóan 3,8 %-ra, illetve 3,3 %-ra lassul, majd 2007-ben felgyorsul, és ismét eléri a 4,3 %-ot. A jelenleg rendelkezésre álló információ szerint ezen forgatókönyv növekedési feltételezései valószínűnek tekinthetők.3.  Az aktualizálás alapjául szolgáló költségvetési stratégia célja a 2004-ben a GDP 1,4 %-ára becsült hiány kis mértékű csökkentése, és 2005-ben a GDP 1,0 %-ának elérése. 2006-ban és 2007-ben a hiány a 2005. évi szinten maradna, és a terv szerint a GDP százalékában kifejezett bevételek és kiadások is állandóak maradnak. Ciklikusan igazítva a Bizottság szolgálatainak a közösen megállapított módszertan szerint végzett számításai szerint 2005-ben a GDP 0,3 %-át kitevő többlet lesz, amely fokozatosan növekedik, és 2007-ben eléri a GDP 2,0 %-át, és ez a negatív kibocsátási rés becsült szélesedését tükrözi. A kibocsátási résekre vonatkozó becslések és a ciklikusan igazított egyenlegek azonban a gazdaság nagyon sajátos jellege miatt Luxemburg esetében szokatlanul nagy bizonytalansági mértéket hagynak, így a mutatókat nagy elővigyázatossággal kell kezelni. Az érintett időszak folyamán az állami beruházások GDP-hez viszonyított aránya nagyjából állandó marad – a GDP mintegy 5 %-a, ami jóval az EU átlaga fölött van.4.  A program költségvetési terveinek kockázatai nagyjából arányosnak tűnnek. Egyrészről a luxemburgi bevételi előrejelzések hagyományosan óvatosak, így a 2004. évi költségvetési eredmény a jelenlegi becsléseknél jelentősen jobb lehet, ez pedig kedvező alaphatást szolgáltathat a program hátralevő éveire. Másrészt a program az elmúlt években a kormányzati kiadásokban tapasztalt rendkívül gyors növekedés lelassulásával számol, de nem részletezi, hogy ez milyen intézkedések segítségével érhető el. Úgy tűnik, a programban szereplő költségvetési irányvonal normális ciklikus fluktuációk esetén elégséges biztonsági sávot nyújt a GDP 3%-ában rögzített hiányküszöb átlépése ellen. A költségvetési irányvonal megfelelőnek tűnik a Stabilitási és Növekedési Paktum középtávú célkitűzésének eléréséhez is, azaz hogy az ország a programidőszak alatt (2005-től) ciklikusan igazítva egyensúlyközeli pozíciót érjen el.5.  Az adóssághányad rendkívül alacsony, és az előrejelzések szerint némileg csökken az aktualizálásban szereplő időszakban, 2004-ben a GDP 5,0 %-a, míg 2007-ben csak a GDP 4,5 %-a lesz. Az összes nettó eszközállomány még kedvezőbb, mert fiskális többlettel jelentős, a becslések szerint körülbelül a GDP 50 %-át kitevő pénzügyi eszközök halmozódtak fel az elmúlt években.6.  Úgy tűnik, Luxemburg kedvező helyzetben van az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát tekintve. A nagy nettó pozitív eszközállomány várhatóan legalább részben ellensúlyozza az öregedés jövőbeni költségeit. A nyugdíjrendszer befizetőinek és a kedvezményezettjeinek aránya azonban romlik, még azon kedvező forgatókönyv esetén is, ha a foglalkoztatás növekedése lépést tart az elmúlt két évtizedben tapasztalt kivételes arányokkal. Tehát megszorításokra van szükség annak biztosítására, hogy a kormányzati kiadások arányban maradnak a bevételekkel, és hogy a tartalékképzési politika fenntartható legyen, valamint intézkedéseket kell hozni a lakosság, különösen az időskorú lakosság jelenlegi alacsony foglalkoztatási rátájának növelésére.Luxemburg aktualizált stabilitási programjának főbb tervei2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Reál GDP növekedés (%) HICP infláció (%) Államháztartási mérleg (GDP %-a) Elsődleges egyenleg (GDP %-a) Ciklikusan igazított egyenleg (GDP %-a)1 Bruttó államadósság (GDP %-a) | 2,9 2,5 +0,8 +1,0 +1,4 5,3 | 4,4 2,6 -1,4 -1,2 -0,7 5,0 | 3,8 3,2 -1,0 -0,9 +0,3 5,0 | 3,3 1,5 -0,9 -0,8 +1,4 4,6 | 4,3 1,7 -1,0 -0,9 +2,0 4,5 |1 A Bizottság szolgálatainak számításai a közösen megállapított módszertan alkalmazásával a programban szereplő információ alapján.[1] HL L 209, 1997.8.2. A szövegben szereplő minden dokumentum megtalálható az alábbi weboldalon:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] HL C 124, 1999.5.5.[3] A Gazdasági és Pénzügyi Bizottságnak az ECOFIN Tanács által 2001.7.10-én elfogadott, a stabilitási és konvergencia programok tartalmáról és formájáról szóló felülvizsgált véleménye.[4] COM(2002) 668, 2002.11.27.