|

52010DC0116

A bizottság ajánlása a Mikronéziai Szövetségi Államokkal kötött halászati partnerségi megállapodáshoz csatolt jegyzőkönyv megújítására irányuló tárgyalásoknak az Európai Unió nevében történő megkezdésére a Bizottságnak adandó felhatalmazásról (a Bizottság előterjesztése)  /* COM/2010/0116 végleges */

	[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |Brüsszel, 2010.3.29.COM(2010)116 véglegesA BIZOTTSÁG AJÁNLÁSAa Mikronéziai Szövetségi Államokkal kötött halászati partnerségi megállapodáshoz csatolt jegyzőkönyv megújítására irányuló tárgyalásoknak az Európai Unió nevében történő megkezdésére a Bizottságnak adandó felhatalmazásról(a Bizottság előterjesztése)A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSAa Mikronéziai Szövetségi Államokkal kötött halászati partnerségi megállapodáshoz csatolt jegyzőkönyv megújítására irányuló tárgyalásoknak az Európai Unió nevében történő megkezdésére a Bizottságnak adandó felhatalmazásrólINDOKOLÁSAz Európai Unió és a Mikronéziai Szövetségi Államok 2006. április 25-én halászati partnerségi megállapodást[1] kötöttek. A megállapodáshoz csatolt jegyzőkönyv, amely 2007. február 26-án lépett hatályba, és a megállapodásban előírt halászati lehetőségek és pénzügyi kifizetések megállapításáról szól, 2010. február 25-én lejár.A Bizottság a halászati partnerségi megállapodásokra vonatkozó 2004. évi tanácsi következtetésekkel összhangban javasolja egy újabb, a tagállami flották lehetőségeihez és szükségleteihez jobban igazodó jegyzőkönyvről szóló tárgyalások megkezdését.Ezért a Bizottság felkéri a Tanácsot, hogy hagyja jóvá az ehhez az ajánláshoz csatolt tárgyalási irányelveket.AJÁNLÁSA fentiek alapján a Bizottság a következőket ajánlja:-  a Tanács hatalmazza fel a Bizottságot a Mikronéziai Szövetségi Államokkal kötött halászati partnerségi megállapodáshoz csatolt jegyzőkönyv megújítására irányuló tárgyalások megkezdésére és lebonyolítására;-  a Tanács az ügyben a Bizottságot jelölje ki tárgyalónak;-  az Európai Unió működéséről szóló szerződés rendelkezéseinek megfelelően a Bizottság egy különbizottsággal egyeztetve folytassa a tárgyalásokat;-  a Tanács hagyja jóvá az ehhez az ajánláshoz csatolt tárgyalási irányelveket.MELLÉKLETTárgyalási irányelvekA tárgyalások célja az Európai Unió és a Mikronéziai Szövetségi Államok között létrejött halászati partnerségi megállapodáshoz csatolt jegyzőkönyv megújítása, figyelembe véve a Bizottság 2002. december 23-i közleménye nyomán született 2004. július 15-i tanácsi következtetéseket.Annak érdekében, hogy az új jegyzőkönyv biztosíthassa a felelősségteljes és fenntartható halászat ösztönzését, a Bizottság a tárgyalások során a következő célokat tartja szem előtt:-  az európai flotta hajói számára a Mikronéziai Szövetségi Államok kizárólagos gazdasági övezetéhez való hozzáférés, valamint a szükséges engedélyek megadása ahhoz, hogy az említett övezetben tonhalra halászhassanak;-  a rendelkezésre álló legmegalapozottabb tudományos szakvélemények figyelembevétele;-  az erőforrásokhoz való kellő hozzáférés biztosítása a jelenlegi jegyzőkönyvben meghatározott feltételeknek és azok utóbbi években tapasztalt alakulásának megfelelően;-  az ágazati politikáról folyó párbeszéd megerősítése a felelősségteljes halászat ösztönzése érdekében, összefüggésben a Mikronéziai Szövetségi Államok azon fejlesztési céljaival, amelyek a halászat felügyeletére és ellenőrzésére, a halászati erőforrások kezelésére, valamint a halászati termékek egészségügyi és higiéniai jellemzőinek javítására vonatkoznak.[1] A 2006. április 25-i 805/2006/EK rendelet (HL L 151., 2006.6.6., 1. o.).


title: A Tanács ajánlása (2015. július 14.) Svédország 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Svédország 2015. évi konvergenciaprogramját

text:
               18.8.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 272/18

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2015. július 14.)
   Svédország 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Svédország 2015. évi konvergenciaprogramját
   (2015/C 272/05)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát. A stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2015. július 14-én elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást, 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (3). Ezek együttesen alkotják az „integrált iránymutatásokat”, és a tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe ezeket.

               (3)

               A Tanács 2014. július 8-án ajánlást (4) fogadott el Svédország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Svédország 2014. évi aktualizált konvergenciaprogramját.

               (4)

               A Bizottság 2014. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2015. évi európai szemeszterét. Szintén 2014. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Svédországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (5)

               Az Európai Tanács 2014. december 18-án jóváhagyta a beruházások ösztönzéséhez, a strukturális reformok intenzívebb folytatásához és a felelősségteljes, növekedésbarát költségvetési konszolidációhoz szükséges prioritásokat.

               (6)

               A Bizottság 2015. február 26-án közzétette a Svédországra vonatkozó 2015. évi országjelentését. Az országjelentésben a Bizottság megvizsgálta a 2014. július 8-án elfogadott országspecifikus ajánlások kapcsán Svédország által elért eredményeket. Az országjelentés tartalmazza az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálat eredményeit is. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Svédországban makrogazdasági egyensúlyhiányok tapasztalhatók, amelyek szakpolitikai intézkedéseket és nyomon követést tesznek szükségessé. A legfontosabb probléma az, hogy a háztartások adósságszintje még mindig igen magas, ráadásul az emelkedő lakásárak, a tartósan alacsony kamatlábak, az erőteljes adóügyi ösztönzők és a korlátozott lakáskínálat miatt egyre nő. Továbbra is figyelmet kell fordítani a magánszektor adósságállományával kapcsolatos makrogazdasági fejleményekre is.

               (7)

               2015. április 23-án Svédország benyújtotta 2015. évi nemzeti reformprogramját, 2015. április 24-én pedig 2015. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)

               Svédország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. 2015. évi konvergenciaprogramjában a kormány azt vetíti előre, hogy az államháztartási hiány fokozatosan javulni fog (2015-ben a GDP 1,4 %-ára), míg 2018-ban egyensúlyba kerül, a középtávú költségvetési cél – a GDP 1 %-ának megfelelő strukturális hiány – pedig a programozási időszak egésze folyamán teljesülni fog. A GDP-arányos államadósság a várakozások szerint 2015-ben 44,2 %-on tetőzik, majd ezt követően 2018-ra fokozatosan 40,0 %-ra csökken. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Ugyanakkor intézkedéseket kell kidolgozni annak támogatására, hogy a 2016 utáni időszakban el lehessen érni a kitűzött hiánycélokat. A Bizottság 2015. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg 2015-ben várhatóan a – 1 %-os középtávú cél körül fog alakulni, 2016-ban pedig tovább javulva eléri a GDP – 0,9 %-ának megfelelő értéket. A konvergenciaprogram értékelése alapján és a Bizottság 2015. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint Svédország várhatóan meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (9)

               Számos más tagállammal ellentétben Svédországban nem történt jelentősebb korrekció a lakásárak terén, így azok 2013 közepe óta ismét erős növekedési pályán vannak. A Bizottság részletes vizsgálata szerint a svédországi lakásárak a fundamentális értékük felett alakulnak. Ez részben a kedvező alaptényezőknek, azaz a magasabb rendelkezésre álló jövedelemnek, az alacsony kamatlábaknak és az erős demográfiai tendenciáknak köszönhető. Az országjelentés azonosította a lakásárak alakulásának kereslet- és kínálatoldali mozgatórugóit is. Eszerint a keresleti oldalon különösen kedvezően alakultak a hitelfelvételi ösztönzők. Ezenfelül a svéd adórendszer is jellemzően felfelé tolja a lakásárakat, mivel az Unió egészét tekintve a legerősebb adóügyi ösztönzőket biztosítja a lakástulajdon megszerzésére. Ez ugyanakkor hozzájárult a svédországi háztartások adósságállományának növekedéséhez, amely már jelenleg is számottevő, és gyorsabb ütemben nő, mint az Unió egyéb térségeiben. Noha a háztartások összességében jelentős vagyonnal rendelkeznek, és a rendelkezésre álló jövedelem az elmúlt években emelkedett, a lakossági szektor a korábbinál sérülékenyebb lett, és a háztartások nagymértékű eladósodottsága kockázatot jelent a makrogazdasági stabilitás szempontjából. A személyi jövedelemadó adósságösztönző hatásának csökkentése érdekében Svédországnak fokozatosan korlátoznia kellene a jelzáloghitel-kamattörlesztések adóból történő leírhatóságát, vagy növelnie kellene a rendszeres ingatlanadókat. A háztartások adósságállománya növekedési ütemének csökkentése érdekében ezenfelül erőfeszítéseket kell tenni a jelzáloghitelek lassú ütemű amortizációjának felgyorsítására is.

               (10)

               A kínálati oldalon mutatkozó strukturális hatékonysági problémák lakáshiányt eredményeznek, és hozzájárulnak a lakásárak emelkedéséhez. Ezek a kedvezőtlen tényezők korlátozzák a munkaerő mobilitását, és szociális problémákhoz vezetnek a veszélyeztetett csoportok tekintetében. A kínálatot visszaszorítja a meglévő lakásállomány rossz hatékonyságú kihasználása és az új lakások építése terén tapasztalható strukturális beruházáshiány. Mindenekelőtt erősebb ösztönzőket kell adni az önkormányzatoknak arra, hogy aktívan előmozdítsák az építőipari beruházásokat, és megoldást találjanak a veszélyeztetett csoportok lakásigényeire. Ösztönözni kell a versenyt az építőiparban, ehhez pedig teljes mértékben átlátható közbeszerzési eljárásokat kell biztosítani. A tervezési és fellebbezési folyamatok hosszadalmasak és bonyolultak, ezért indokolt lenne ésszerűsíteni őket. A rugalmatlan bérleti piac a jelek szerint nem alkalmas arra, hogy feladatának eleget téve enyhítse a lakásár-nyomást vagy támogassa a mobilitási igényeket: ennek oka főként a bérleti díjak magas fokú ellenőrzése lehet. Ezt a problémát a bérleti díjmegállapítási rendszer fokozatos reformja révén kellene megoldani. Ez egyrészt nagyobb eltéréseket tenne lehetővé a lakbérszintek között – ami adott esetben a meglévő lakásállomány jobb kihasználását eredményezhetné –, másrészt növelné a szabadságot a lakástulajdonosok és a bérlők között létrejövő szerződések tekintetében.

               (11)

               A kormány lépéseket tesz az oktatási eredmények javítása érdekében, miután az elmúlt évtizedben jelentős mértékben romlott az oktatás szintje, ami hozzájárul a viszonylag nagyarányú ifjúsági munkanélküliséghez. A kormány intézkedéseket tesz az oktatásból a foglalkoztatásba történő átmenet megkönnyítése, valamint az alacsony képzettségű fiatalok és a migráns hátterű személyek munkaerő-piaci integrációjának javítása érdekében is. Nyomon kell követni az e területen elért előrehaladást.

               (12)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Svédország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2015. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Svédországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak a programoknak Svédország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (13)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot, és azt a véleményt (5) fogalmazta meg, hogy Svédország megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (14)

               A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a konvergenciaprogramot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Svédország 2015–2016-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Az adóügyi ösztönzők kiigazítása – a jelzáloghitel-kamattörlesztések adóból történő leírhatóságának fokozatos korlátozása vagy a rendszeres ingatlanadók növelése, valamint a jelzáloghitelek amortizációjának felgyorsítása – révén állítsa meg a háztartások adósságállományának növekedését. A lakáspiaci strukturális alulkínálat enyhítése érdekében ösztönözze a versenyt az építőiparban, ésszerűsítse az építkezésekhez kapcsolódó tervezési és fellebbezési eljárásokat, és vizsgálja felül a bérleti díjak megállapításának rendszerét, hogy a lakbérek piacorientáltabb szinten mozoghassanak.

      Kelt Brüsszelben, 2015. július 14-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. GRAMEGNA

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  Ezeket a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) érvényben hagyta.

      (4)  A Tanács 2014. július 8-i ajánlása Svédország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Svédország 2014. évi konvergenciaprogramját (HL C 247., 2014.7.29., 132. o.).

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


				|

		52012PC0738

			Ajánlás A TANÁCS HATÁROZATA a Görögországnak a költségvetési felügyelet megerősítésére és elmélyítésére, valamint Görögországnak a túlzott hiány helyzetének orvoslásához szükségesnek ítélt mértékű hiánycsökkentésre irányuló intézkedések meghozatalára való felszólításáról szóló 2011/734/EU határozat módosításáról /* COM/2012/0738 final */

			   	INDOKOLÁS
A Görögország költségvetési fegyelmének és
felügyeletének összehangolására vonatkozó intézkedéseket, valamint a
Görögországnak szóló gazdaságpolitikai iránymutatásokat az EUMSZ 126. cikkének
(9) bekezdése, valamint 136. cikke alapján a 2011/734/EU tanácsi határozat
rögzíti. A határozat felszólította Görögországot, hogy hozzon a túlzott hiány
legkésőbb 2014-ig történő megszüntetésére irányuló intézkedéseket,
biztosítva a 2009–2014 közötti időszakban a strukturális egyenlegnek a GDP
legalább 10 %-át kitevő javulását.
A határozatnak való megfelelés nem csupán a
túlzott hiány esetén követendő eljárás vonatkozásában fontos, hanem az
euróövezeti tagállamok által az országgal kötött hitelkeret-megállapodás révén
és az Európai Pénzügyi Stabilitási Eszköz (EFSF) keretében Görögországnak
biztosított finanszírozás szempontjából is.
A 2012. évi államháztartási hiány várhatóan
13,4 milliárd EUR lesz, ezzel az ország betartja a tanácsi határozatban a
hiányra vonatkozóan megállapított 14,8 milliárd EUR összegű felső
határértéket. Az államháztartási hiány várhatóan a GDP 6,9 %-a lesz, ez
jóval alatta marad a 2012. évi hiányra vonatkozóan megállapított, a GDP
7,3 %-át kitevő felső határnak. Az elsődleges hiány ebben
az évben valószínűleg a GDP körülbelül 0,5 %-ával elmarad a céltól.
Az eredmény összességében tükrözi a 2012. márciusi kötvénycsere-ügyletet
követően a tervezettnél kisebb mértékű kamatfizetést.
Görögország november 11-én elfogadta a 2013.
évi költségvetést, amely a GDP körülbelül 5 %-át kitevő megtakarítást
jelentő intézkedésekkel biztosítja a költségvetési konszolidáció
folytatását. Emellett november 7-én elfogadta a középtávú költségvetési
stratégiát, többek között olyan intézkedésekkel, amelyekkel az
elkövetkezendő években biztosítható a hiány további csökkentése.
Görögország a 2011/734/EU tanácsi határozatnak megfelelően eredményes
intézkedéseket tett. Görögország a 2009–2012 közötti időszakban
biztosította a strukturális egyenleg javulását, amely már most meghaladja a
Tanács által a 2009–2014 közötti időszakra meghatározott, a GDP legalább
10 %-át kitevő javulást. A becslések szerint a görögországi
strukturális hiány GDP-arányosan 13,9 százalékponttal javult, a 2009. évi
14,7 %-os hiányról 2012-ben várhatóan 1,5 %-ra.
A gazdasági tevékenység a jelenlegi
előrejelzések szerint sokkal gyengébb a 2011/734/EU határozat 2012.
márciusi elfogadásakor vártnál. A görög gazdaság az ötödik egymást követő
évben van recesszióban. A Bizottság szolgálatainak 2012. őszi
előrejelzése szerint a reál-GDP – szemben az előző tanácsi
határozatban 2012-re és 2013-ra előrejelzett 4,7 %-kal és
0,0 %-kal – 6,0 %-kal zsugorodik 2012-ben és 4,2 %-kal 2013-ban,
amelyet 2014-ben csupán 0,6 %-os növekedés követ. Ezzel szemben a 2012.
márciusi tanácsi határozat még azon a feltételezésen alapult, hogy a növekedés
már 2013-ban beindul. A gazdasági kilátások jelentős romlása tükrözi a két
választás közepette kialakuló görögországi politikai bizonytalanságot, a
külső kereslet gyengülését és a program-végrehajtás, valamint a köz- és
magánforrásokból származó kifizetések elhúzódásának hatásait.
A gazdasági forgatókönyv e jelentős
romlása változatlan politika mellett az államháztartási kilátások ennek
megfelelő rosszabbodását jelenti, és megnehezíti a túlzott hiány 2014-ig,
a 2011/734/EU tanácsi határozatban meghatározott határidőig történő
megszüntetését. A kedvezőtlen gazdasági feltételekre tekintettel indokolt
a kiigazítási időszak meghosszabbítása. Mindenekelőtt a tanácsi
határozatban a túlzott hiány megszüntetésére vonatkozóan Görögország számára
megállapított határidőt két évvel, 2016-ig meg kell hosszabbítani. A
túlzott hiány megszüntetésére irányuló költségvetési célokat az államháztartás
nominális elsődleges egyenlege alapján kell megállapítani. Az
elsődleges hiánynak 2012-ben 2 925 millió EUR-nak (a GDP
1,5 %-a) kell lennie, majd az elsődleges egyenlegnek 2013-ban 0 EUR-t
(a GDP 0 %-a), 2014-ben 2 775 millió EUR-t (a GDP
1,5 %-a), 2015-ben 5 700 millió EUR-t (a GDP 3,0 %-a), 2016-ban pedig
9 000 millió EUR-t (a GDP 4,5 %-a) kell elérnie.
Figyelembe véve ezeket a fejleményeket,
amelyek megerősítik a kormány ambiciózus reformcsomagjának szükségességét,
a Görögország gazdasági kiigazítási programjáról szóló egyetértési
megállapodásba foglalt szakpolitikai feltételeket aktualizálni kell. A feltételek
nemcsak a költségvetési konszolidációs intézkedéseket érintik, hanem azokat az
intézkedéseket is, amelyek a növekedés elősegítéséhez és a negatív
szociális hatások minimálisra csökkentéséhez szükségesek.
Figyelembe véve az adósság fenntarthatóságának
javítására irányuló, az euróövezeti tagállamokkal egyeztetett kezdeményezéseket
és egyes, Görögország által mérlegelt adósságcsökkentő intézkedéseket,
valamint a költségvetési hiány csökkenését és a nominális GDP-nek a
strukturális szakpolitikai intézkedésekből következő jelentősebb
növekedését, az adósságnak a GDP-hez viszonyított aránya 2013-ban várhatóan
eléri a csúcsot, majd 2014-től csökkenni kezd és 2016-ban 160 % alá
kerül. Ez javítja az adósságpálya fenntarthatóságát anélkül, hogy módosulna az
elsődleges többlet elérését célzó költségvetési pálya.
A Bizottság a 2011/734/EU határozat
módosításáról szóló tanácsi határozatra irányuló ajánlást fogadott el és
továbbított a Tanácsnak.
Ajánlás
A TANÁCS HATÁROZATA
a Görögországnak a költségvetési felügyelet
megerősítésére és elmélyítésére, valamint Görögországnak a túlzott hiány
helyzetének orvoslásához szükségesnek ítélt mértékű hiánycsökkentésre
irányuló intézkedések meghozatalára való felszólításáról szóló 2011/734/EU
határozat módosításáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 126. cikke (9)
bekezdésére és 136. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
mivel:
(1)       Az Európai Unió
működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 136. cikke (1) bekezdésének
a) pontja rendelkezik arról, hogy a költségvetési fegyelem és a költségvetési
felügyelet összehangolásának erősítése céljából lehetőség van
kifejezetten az euróövezeti tagállamokra vonatkozó intézkedések elfogadására.
(2)       Az EUMSZ 126. cikke
megállapítja, hogy a tagállamoknak kerülniük kell a túlzott költségvetési
hiányt, és meghatározza az erre vonatkozó, túlzott hiány esetén követendő
eljárást. A Stabilitási és Növekedési Paktum, amely korrekciós ága keretében
végrehajtja a túlzott hiány esetén követendő eljárást, támogatja azokat az
állami intézkedéseket, amelyek a gazdasági helyzet figyelembevétele mellett a
költségvetés stabilitásának mihamarabbi visszaállítását célozzák.
(3)       A Tanács 2009. április 27-én
az Európai Közösséget létrehozó szerződés (EKSZ) 104. cikke (6) bekezdése
szerinti határozatában megállapította, hogy Görögországban túlzott hiány áll
fenn.
(4)       A Tanács 2010. május 10-én az
EUMSZ 126. cikkének (9) bekezdése és 136. cikke alapján elfogadta a 2010/320/EU
határozatot[1]
Görögországnak a költségvetési felügyelet megerősítésére és elmélyítésére,
valamint a túlzott hiány helyzetének orvoslásához szükségesnek ítélt
mértékű, legkésőbb 2014-ig megvalósítandó hiánycsökkentésre irányuló
intézkedések meghozatalára való felszólításáról. A Tanács 2014-et határozta meg
határidőként a túlzott hiány helyzetének orvoslására, az államháztartási
hiány esetében pedig éves célokat rögzített.
(5)       A 2010/320/EU határozatot
több alkalommal jelentős mértékben módosították. Mivel további módosításokat
kívántak tenni, a határozatot 2011. július 12-én a 2011/734/EU tanácsi
határozat[2]
keretében, az áttekinthetőség érdekében át kellett dolgozni. Ez a
határozat első alkalommal 2011. november 8-án módosult[3].
(6)       A 2011/734/EU tanácsi
határozatot 2012. március 13-án a Bizottság ajánlását követően ismét
módosították[4]
több szempontból, többek között a költségvetési kiigazítási pálya tekintetében,
a túlzott hiány megszüntetésére irányuló határidő változatlanul hagyásával[5]. A határozat megerősítette
az arra vonatkozó ajánlást, hogy Görögország hozzon a túlzott hiány
legkésőbb 2014-ig történő megszüntetésére irányuló intézkedéseket,
biztosítva a 2009–2014 közötti időszakban a strukturális egyenlegnek a GDP
legalább 10 %-át kitevő javulását.
(7)       Az 1467/97/EK rendelet 5.
cikkének (2) bekezdése szerint, amennyiben az EUMSZ 126. cikkének (9)
bekezdésével összhangban eredményes intézkedésekre került sor, és a felszólítás
elfogadását követően az államháztartásra jelentős negatív hatással
lévő, előre nem látható kedvezőtlen gazdasági események
következnek be, a Tanács az EUMSZ 126. cikke (9) bekezdésének megfelelően
a Bizottság ajánlása alapján határozhat a felszólítás módosított változatának
elfogadásáról.
(8)       A jelenlegi
előrejelzések szerint a gazdasági tevékenység sokkal gyengébb a
2011/734/EU tanácsi határozat legutóbbi módosításának 2012. márciusi
elfogadásakor vártnál. 2012-ben és 2013-ban mind a reál-, mind a nominális GDP
szintje várhatóan sokkal alacsonyabb lesz. A görög nemzeti számlák legutóbbi,
2012. októberi felülvizsgálata a tanácsi határozatban levő mögöttes
adatokkal összehasonlítva a reál-GDP jelentősebb zsugorodását tárta fel. A
Bizottság szolgálatainak 2012. őszi előrejelzése szerint a reál-GDP –
szemben az előző tanácsi határozatban 2012-re jelzett 4,7 %-os
visszaeséssel és 2013. évi 0 %-os növekedéssel 6,0 %-kal zsugorodik
2012-ben és további 4,2 %-kal 2013-ban, amelyet 2014-ben csupán
0,6 %-os növekedés követ. A gazdasági forgatókönyv e jelentős romlása
változatlan politika mellett az államháztartási kilátások ennek megfelelő
rosszabbodását jelenti.
(9)       Az államháztartási hiány
2012-ben várhatóan a GDP 6,9 %-a lesz, ez jóval alatta marad a tanácsi
határozatban a (ESA95 alapú) hiányra vonatkozóan 2012-re megállapított, a GDP
7,3 %-át kitevő felső határnak. Nominális értelemben a 2012. évi
államháztartási hiány várhatóan 13,4 milliárd EUR lesz a tanácsi határozatban a
hiányra vonatkozóan előírt 14,8 milliárd EUR összegű felső
határértékkel szemben. Az elsődleges hiány azonban a vártnál súlyosabb
recesszió miatt valószínűleg némileg magasabb lesz a GDP 1,0 %-ában
meghatározott célnál. A becslések szerint a strukturális hiány
Görögországban GDP-arányosan 13,9 százalékponttal javul, a 2009. évi
14,7 %-os hiányról 2012-ben várhatóan 1,5 %-ra. Görögország a 2009–2012
közötti időszakban így biztosította a strukturális egyenleg javulását,
amely már most meghaladja a Tanács által a 2009–2014 közötti időszakra
meghatározott, a GDP legalább 10 %-át kitevő javulást. A görög
parlament 2012. november 11-én elfogadta a 2013. évi költségvetést, amely a GDP
5 %-át meghaladó, több mint 9,2 milliárd EUR volumenű
megtakarítást tartalmaz. A 2013. évi költségvetés a 2013–2016 közötti
időszakra szóló középtávú költségvetési stratégia részét képezi; a stratégiát
néhány nappal korábban, 2012. november 7-én fogadta el a görög parlament. A
középtávú költségvetési stratégia és az annak végrehajtására vonatkozó
jogszabályok meglehetősen terjedelmes és az időszak elejére
ütemezett, 2016-ra a GDP 7 %-át meghaladó költségvetési konszolidációt
irányoznak elő, amit strukturális intézkedések átfogó készlete támaszt
alá. Ezen fejlemények figyelembevételével a Görögország gazdasági kiigazítási
programjáról szóló egyetértési megállapodásba foglalt szakpolitikai
feltételeket aktualizálni kell. A Görögország által vállalt kötelezettségek
nemcsak a költségvetési konszolidációs intézkedéseket érintik, hanem azokat az
intézkedéseket is, amelyek a növekedés elősegítéséhez és a negatív
szociális hatások minimálisra csökkentéséhez szükségesek. Összességében
Görögország 2012-ben eredményes intézkedéseket tett a hiány csökkentésére a
2011/734/EU tanácsi határozatnak megfelelően.
(10)     A konszolidált államadósság
2012-ben várhatóan 11,1 milliárd EUR-val csökken, a tanácsi határozatban
megállapított 26,95 milliárd EUR-hoz képest. Ez a vártnál alacsonyabb
privatizációs bevételekkel és az államadósság vártnál szintén alacsonyabb
konszolidációjával magyarázható, valamint az elhatárolások kiigazításának és az
egyéb kamatmódosításoknak a tervezettnél kedvezőtlenebb alakulásával. A
statisztikai adatok felülvizsgálatát követően alacsonyabb nominális GDP-re
tekintettel és a rosszabb makrogazdasági kilátások ismeretében a GDP-arányos
adósság 2012-ben valószínűleg 162,5 %-ra növekszik. Az adósság
fenntarthatóságának javítására irányuló, az euróövezeti tagállamokkal
egyeztetett kezdeményezések és egyes, Görögország által mérlegelt
adósságcsökkentő intézkedések javítják az adósságpálya fenntarthatóságát
anélkül, hogy módosítanák az elsődleges többlet eléréséhez szükséges költségvetési
pályát. Figyelembe véve a költségvetési hiány csökkenését és a nominális
GDP-nek a strukturális szakpolitikai intézkedések nyomán bekövetkező
erősebb növekedését is, az adósság-GDP arány várhatóan 2013-ban eléri a
csúcsot, majd 2014-től csökkenni kezd és 2016-ban 160 % alá kerül.
(11)     Az eredményes intézkedések
ellenére a gazdasági forgatókönyv e jelentős romlása változatlan politika
mellett az államháztartási kilátások ennek megfelelő rosszabbodását
jelenti, és megnehezíti a túlzott hiány 2014-ig, a 2011/734/EU tanácsi
határozatban meghatározott határidőig történő megszüntetését. A
kedvezőtlen gazdasági eseményekre tekintettel indokolt a kiigazítási
időszak meghosszabbítása. Mindenekelőtt a tanácsi határozatban megállapított
határidőt két évvel, 2016-ig meg kell hosszabbítani. A módosított
gazdasági kiigazítási programban meghatározott pálya alapján az elsődleges
egyenlegre vonatkozóan a 2013–2016 közötti négyéves időszakra
meghatározott célok a következők: a GDP 0 %-a, 1,5 %-a,
3 %-a és 4,5 %-a. A módosított pálya azt jelenti, hogy az
államháztartás költségvetési egyenlege 2016-ban a GDP 3 %-a alá kerül. A
meghosszabbítástól függetlenül a cél eléréséhez 2013–2014-ben változatlanul
rendkívül nagy költségvetési erőfeszítésre lesz szükség és azt jelentős
mértékben az időszak elejére kell ütemezni. A határidő módosítása
ellenére így fennmarad a program hitelessége, szem előtt tartva a
konszolidáció gazdasági és szociális hatásait és annak szükségességét, hogy meg
kell őrizni a kormány iránti bizalmat, miszerint képes kezelni a
költségvetési kihívásokat.
(12)     Az e határozatban előírt
valamennyi intézkedés alapvető a szükséges költségvetési kiigazítás
megvalósításához. Egyes intézkedések közvetlen hatást gyakorolnak Görögország
költségvetési helyzetére, míg mások strukturális intézkedések, amelyek
eredményeként középtávon javul a költségvetési irányítás és a költségvetés
helyzete stabilabbá válik.
(13)     A görög kormány pénzügyi
helyzetének rendkívül súlyos romlása miatt az euróövezet tagállamai úgy döntöttek,
hogy a Nemzetközi Valutaalap által biztosított multilaterális
segítségnyújtáshoz kapcsolódva stabilitási támogatást nyújtanak Görögországnak
az euróövezet egésze pénzügyi stabilitásának védelme érdekében. 2012 márciusa
óta az euróövezet tagállamai által biztosított támogatás kétoldalú
hitelkeret-megállapodás és az EFSF keretében nyújtott hitel formájában valósul
meg. A hitelezők úgy döntöttek, hogy támogatásukat attól teszik
függővé, hogy Görögország tiszteletben tartja-e az e határozattal
módosított 2011/734/EU határozatot. Görögországnak mindenekelőtt a
megállapított ütemtervnek megfelelően végre kell hajtania az ebben a
határozatban meghatározott intézkedéseket,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A 2011/734/EU határozat a következőképpen
módosul:
1.         Az 1. cikk helyébe a következő
szöveg lép:
„(1)   Görögországnak a lehető
leggyorsabban, de legkésőbb 2016-ig meg kell szüntetnie a jelenleg
fennálló túlzott hiányt.
(2)     A túlzott hiány megszüntetését célzó
kiigazítási pálya 2012-ben legfeljebb 2 925 millió EUR (a GDP
1,5 %-a) elsődleges (a kamatkiadásokat nem tartalmazó)
államháztartási hiány elérésére törekszik, majd 2013-ban legalább 0 millió EUR
(a GDP 0,0 %-a), 2014-ben legalább 2 775 millió EUR (a GDP
1,5 %-a), 2015-ben legalább 5 700 millió EUR (a GDP 3,0 %-a),
illetve 2016-ban 9 000 millió EUR (a GDP 4,5 %-a)
elsődleges többlet elérésére. Az elsődleges hiányra/többletre
vonatkozó fenti célok azt feltételezik, hogy az ESA-alapú államháztartási hiány
a következőképpen alakul: 2012-ben a GDP 6,9 %-a, 2013-ban a GDP
5,4 %-a, 2014-ben a GDP 4,5 %-a, 2015-ben a GDP 3,4 %-a,
2016-ban pedig a GDP 2,0 %-a. A becslések szerint ennek eredményeként a
ciklikusan kiigazított elsődleges egyenlegnek a GDP-hez viszonyított
aránya a 2012. évi 4,1 %-ról 2013-ban 6,2 %-ra, 2014-ben, 2015-ben és
2016-ban pedig legalább 6,4 %-ra javulhat, a ciklikusan kiigazított
államháztartási hiány GDP-hez viszonyított aránya 2012-ben –1,3 %,
2013-ban 0,7 %, 2014-ben 0,4 %, 2015-ben 0,0 % és 2016-ban –0,4%
lehet, a kamatfizetések profilját tükrözve. Az eszközök (pénzügyi és nem
pénzügyi eszközök) privatizációjából származó bevételek, a banki
feltőkésítéshez kapcsolódó tranzakciók, valamint az euróövezeti nemzeti
központi bankok, köztük a Görög Nemzeti Bank ‑ a görög államkötvények
beruházási portfólió állományából eredő – jövedelmére vonatkozó 2012.
február 21-i eurócsoport-határozathoz kapcsolódó valamennyi transzfer, nem
csökkenthetik az előírt költségvetési konszolidációs erőfeszítést, és
nem vehetők figyelembe e célok értékelése során.
(3)     A (2) bekezdésben említett kiigazítási
pálya összhangban van a GDP-arányos konszolidált államadósság alakulásával:
2013-ban a GDP 172,5 %-a, 2014-ben 171,4 %-a, 2015-ben 166,2 %-a
és 2016-ban 157,3 %-a.”
2.         A 2. cikk a (10) bekezdés után a
következő bekezdéssel egészül ki:
„(10a)            Görögország késedelem nélkül és
legkésőbb [a határozat elfogadásának
dátuma]-ig elfogadja a következő intézkedéseket:
a)      a 2013. évi költségvetés és a középtávú
költségvetési stratégia 2016-ig, valamint az e határozat IA. mellékletében
ismertetett intézkedések és a megfelelő végrehajtási jogszabályok. A
középtávú költségvetési stratégiának részleteznie kell a tartós költségvetési
konszolidációs intézkedéseket, amelyek biztosítják a 2012–2016 közötti hiányra
vonatkozóan e határozatban megállapított felső határ betartását és az
adósság/GDP-arány fenntartható csökkenő pályára állítását;
b)      aktualizált privatizációs terv
előterjesztése a parlamentnek és az eszközfejlesztési terv féléves
aktualizálásának közzététele;
c)      a teljes és közvetlen tulajdonjog
(részvények vagy koncessziós jogok) átruházása a HRADF (Hellenic Republic Asset
Development Fund – a Hellén Köztársaság Eszközfejlesztési Alapja) privatizációs
eszközeinek portfóliójába a következők esetében: az Egnatia autópálya, valamint
Elefsina, Lavrio, Igoumenitsa, Alexandropolis, Volos, Kavala, Corfu, Patras,
Heraklion és Rafina regionális kikötői;
d)      annak biztosítása, hogy a
szakminisztériumok és egyéb releváns szervek lehetővé tegyék a
köztulajdonnal foglalkozó főtitkárság számára az állami tulajdonban
levő ingatlanok vagyonleltárához való teljes hozzáférést;
e)      az állami tulajdonú vállalatok (PPC, OLP
és OLTH kikötői hatóságok, HELPE, EYATH és EYDAP, kikötők stb.)
olyan, törvényben előírt rendelkezéseinek módosítása és/vagy hatályon
kívül helyezése, amelyek a magánrészvényesek szavazati jogainak korlátozása
tekintetében eltérnek a társasági jogtól;
f)       az adóigazgatással foglalkozó
főtitkár szerepét és képesítését meghatározó jogszabályok, és
előírások a pénzügyminiszter számára a döntéshozatali hatásköröknek a
főtitkárra való átruházása tekintetében;
g)      tapasztalt adóellenőrök alkalmazása
olyan tevékenységek elvégzésére, amelyek az azonnali bevételi szükségletekre
irányulnak, alapvető végrehajtási területek, például a nagyadózókkal
foglalkozó egység teljes körű működésének biztosítása 100 auditor
átcsoportosítása révén, a nagy vagyonnal rendelkező magánszemélyekkel és a
nagy jövedelmű önálló vállalkozókkal foglalkozó funkcionális egység
létrehozása és megfelelő személyzetének biztosítása 50 tapasztalt
adóellenőr alkalmazása révén, akik közvetlenül elszámoltathatók az
adóigazgatási főtitkár felé;
h)      a Miniszterek Tanácsáról szóló törvény
(amely felváltja a Miniszterek Tanácsáról szóló, 2012. október 29-én elfogadott
törvényt), amelynek célja a költségvetés végrehajtásának erősítése és a
stabil költségvetési irányítás előmozdítása, és amely az eredeti törvényt
kiegészítő, következő rendelkezéseket tartalmazza: i. annak
meghatározása, hogy minden év december végéig együttműködési megállapodás
aláírására kerül sor a Pénzügyminisztérium és az egyéb minisztériumok között,
valamint a szakminisztériumok és a felügyelt szervek vezetői között (így
lefedve a teljes államháztartást); ii. a kiegyensúlyozott költségvetésre
vonatkozó jelenlegi korlátok megerősítése a helyi önkormányzatok esetében
a hatékonyság fokozása érdekében, ideértve a korrekciós és a szankcionálási
mechanizmusokat; iii. az állami tulajdonú vállalatok jelenlegi ellenőrzési
rendszerének szigorítása, érvényesítési mechanizmus bevezetése az egyes állami
tulajdonú vállalatok számára meghatározott konkrét céloktól való eltérések
esetére; és iv. a helyi önkormányzatok és az állami tulajdonú vállalatok
operatív kötelezettségvállalásait tartalmazó, minden év december végéig létrehozandó
nyilvántartásra vonatkozó konkrét célok meghatározását szolgáló keret
kialakítása; tartalmaz továbbá egy, a központi kormányzat korrekciós
transzfereire vonatkozó keretet, a céloktól való eltérések éven belüli és
esetleg a következő években történő kezelése és annak biztosítása
érdekében, hogy a hátralékok ne növekedjenek; a törvény kifejezetten
rendelkezik arról, hogy az állami eszközök privatizációjából befolyó bevétel
közvetlenül egy elkülönített számlára kerül a cash-flow ellenőrzése
érdekében, a hivatalos finanszírozás nem megfelelő felhasználásának
elkerülése és az adósság kellő időben történő visszafizetésének
biztosítása céljából; a céloktól való eltérés esetén kötelezően
alkalmazandó automatikus kiadáscsökkentést állapít meg, annak biztosításával,
hogy a hátralékok nem növekednek;
i)       a nemzeti egészségügyi szolgáltató
szervezet (EOPYY) jelenlegi pénzügyi helyzetének javítását szolgáló
intézkedéscsomag és annak biztosítása, hogy a költségvetési végrehajtás
2012-ben és 2013-ban közelebb kerül a kiegyensúlyozott költségvetéshez, többek
között a következőkkel: i. az ellátások rendszerének ésszerűsítése;
ii. a magánszolgáltatók által biztosított egészségügyi ellátás esetében a
költségmegosztás növelése; iii. támogatásvolumen-megállapodások megkötése és az
ún. case-mix (betegadatok osztályozása) megállapodások felülvizsgálata a
magánszolgáltatókkal; iv. az EOPYY-val szerződésben álló magánszolgáltatók
által nyújtott diagnosztikai és fizioterápiás szolgáltatások díjainak és
számának felülvizsgálata, annak érdekében, hogy a kapcsolódó költségek 2013-ban
legalább 80 millió EUR-val csökkenjenek; v. az ártámogatott orvosi eszközökre
vonatkozó referenciaár-rendszer bevezetése; és vi. az OGA-tagok által fizetett
járulékok fokozatos növelése az EOPYY más tagjai által fizetett járulékok
átlagos szintjére;
j)       a gyógyszerek ártámogatásához kapcsolódó
következő intézkedések: i. a gyógyszerkiadások ellenőrzésére irányuló
előírások, mely ellenőrzés vészhelyzeti intézkedések (ideértve
például az árak általános csökkentését) alkalmazását indítja el, amennyiben a
visszakövetelési mechanizmus valamilyen okból nem tudja elérni a célt. Ezeknek
az intézkedéseknek egyenértékű megtakarítást kell biztosítaniuk; ii.
miniszteri rendelet, amely 2013-ra új visszakövetelési küszöbértéket állapít
meg (2,4 milliárd EUR a járóbeteg-ellátás esetében); iii. a gyógyszerek
árlistájának és a támogatott gyógyszerek listájának frissítése,
mindenekelőtt csak a krónikus betegségekkel összefüggő
költséghatékony „csomagok” támogatása, gyógyszerek áthelyezése a pozitív
listáról a nem támogatott, illetőleg a vény nélkül kiadható gyógyszerek
listájára, valamint a Nemzeti Gyógyszerészeti Szervezet által kidolgozott
referenciaár-rendszer bevezetése. Ezeket a listákat a 89/105/EGK tanácsi
irányelvnek megfelelően legalább évente kétszer frissíteni kell; valamint
iv. a felírt gyógyszernek ugyanolyan hatóanyagot tartalmazó, az adott
referenciakategóriába tartozó legolcsóbb gyógyszerrel való helyettesítése a
gyógyszertárakban (generikus készítményekkel való kötelező
helyettesítés).”
3.         A 2. cikk (11) bekezdése helyébe a
következő bekezdés lép:
„(11)  Görögország 2012. december végéig elfogadja
az alábbi intézkedéseket:
a)      a személyi jövedelemadó és a társasági
adó reformja az adórendszer egyszerűsítése, az adóalap szélesítése és a
mentességek és preferenciális rendszerek megszüntetése céljából;
b)      a szükséges elsődleges és másodlagos
jogszabályok, a privatizációs terv gyors végrehajtásának biztosítása érdekében;
c)      szabályozási keret létrehozása a
vízművek számára;
d)      az adóigazgatás javítására irányuló
intézkedések, a teljesítményértékelés bevezetése, a kockázatelemzési módszerek
használatának javítása és adósságkezelésre specializálódott egységek
létrehozása, valamint megerősítése;
e)      az állami szervek szállítók felé fennálló
tartozásainak és az adó-visszatérítéseknek az elszámolására irányuló terv
kidolgozása és közzététele;
f)       a másodlagos/kiegészítő állami
nyugdíjalapok működésére irányuló reform végrehajtásának befejezése és a
közszféra területén működő valamennyi alap összevonása;
g)      a gyógyszercégek által fizetendő
5 %-os visszatérítés (amely a kórházak által elszámolt gyógyszerekre már
érvényes) alkalmazását az EOPYY-gyógyszertárakban értékesített valamennyi
termékre kiterjesztő jogszabály;
h)      a generikus gyógyszerek arányának
növelése, hogy elérje a gyógyszertárakban értékesített gyógyszerek teljes
volumenének 35 %-át;
i)       belső ellenőrök kinevezése
valamennyi kórházban és a kötelezettségvállalási nyilvántartások elfogadása
minden kórházban.”
4.         A 2. cikk a következő
bekezdésekkel egészül ki:
„(12)  Görögország 2013. március végéig elfogadja
az alábbi intézkedéseket:
a)      a kisfeszültségű hálózatot használó
fogyasztók végfelhasználói árainak kiigazítására irányuló miniszteri rendelet
kibocsátása;
b)      a középtávú költségvetési stratégia
aktualizálása hároméves kötelező kiadási felső határokkal a
kormányzat alszektorai számára;
c)      személyzeti tervek elfogadása a
szakminisztériumokban;
d)      nagyobb mértékben autonóm adóigazgatás
létrehozása és az autonómia mértékének, az irányítási keretnek, az
elszámoltathatóságnak, az adóigazgatás vezetője jogi hatáskörének és a
szervezet kezdeti személyzetének meghatározása;
e)      a közszolgálatban alkalmazandó új, teljes
körű korrupcióellenes terv kibocsátása és közzététele, többek között az
adó- és vámigazgatásra vonatkozó konkrét előírásokkal.
f)       szabványos eljárás teljes
működésének biztosítása az ingatlanok jogi értékének felülvizsgálatához a
piaci árakhoz való közelítésük érdekében, a tőkeadókkal foglalkozó
igazgatóság felelőssége mellett;
g)      negyven új ingatlan (ezek alkotják a
privatizációs tervben a 2. és a 3. ingatlanvagyon-tételt) átruházása a
HRADF-nek.”
„(13)  Görögország 2013. június végéig elfogadja
az alábbi intézkedéseket:
a)      a teljes körűen
működőképes adóellenőri létszám növelése a kitűzött cél
szerint 2000 főre;
b)      adózási eljárásra vonatkozó új szabályzat
elfogadása;
c)      annak biztosítása, hogy valamennyi
központi beszerző szerv alkalmazza az elektronikus közbeszerzést minden
pályázati eljárása során.”
„(14)  Görögország 2013. szeptember végéig
elfogadja az alábbi intézkedéseket:
a)      a kormány elfogadja a szükséges
jogszabályokat a strukturális költségvetési egyenlegre vonatkozó – automatikus
korrekciós mechanizmust tartalmazó – szabály bevezetése érdekében.”
5.         A 2011/734/EU határozat melléklete
e határozat IA. mellékletével egészül ki.
2. cikk
Ez a határozat a róla szóló értesítés napján
lép hatályba.
3. cikk
Ennek a határozatnak a Görög Köztársaság a
címzettje.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
Melléklet:
„IA. melléklet:
A 2013–2016 közötti időszakra vonatkozó középtávú
költségvetési stratégiához kapcsolódó intézkedések
A középtávú költségvetési stratégia 2016-ig a
következő további intézkedéseket foglalja magában:
1.           A bérek
racionalizálása 2013-ban legalább 1 100 millió EUR-val, majd 2014-től
további 247 millió EUR-val.
2.           Nyugdíj-megtakarítások
2013-ban legalább 4 800 millió EUR összegben, majd 2014-től további
423 millió EUR összegben.
3.           Az állam működési
kiadásainak visszafogása 2013-ban legalább 239 millió EUR-val, majd
2014-től további 285 millió EUR-val.
4.           Az oktatáshoz kapcsolódó
kiadások racionalizálásából és hatékonyságának javításából eredő
megtakarítások 2013-ban legalább 86 millió EUR összegben, majd 2014-től
további 37 millió EUR összegben.
5.           Megtakarítások az állami
tulajdonú vállalatoknál 2013-ban legalább 249 millió EUR összegben, majd
2014-től további 123 millió EUR összegben.
6.           A védelmi célú operatív
kiadások visszafogása 2013-ban legalább 303 millió EUR, majd 2014-től
további 100 millió EUR megtakarítás elérése érdekében.
7.           Megtakarítások az egészségügyi
és gyógyszerkiadások terén 2013-ban legalább 455 millió EUR összegben, majd
2014-től további 620 millió EUR összegben.
8.           A szociális ellátások
racionalizálásából eredő megtakarítások 2013-ban legalább 217 millió
EUR, majd 2014-től további 78 millió EUR összegben.
9.           A helyi önkormányzatokhoz
transzferált állami összegek visszafogása 2013-ban legalább 50 millió
EUR-val, majd 2014-től további 160 millió EUR-val.
10.         Az állami beruházási
költségvetés (hazai finanszírozású állami beruházások) kiadásainak
visszafogása 2013-ban legalább 150 millió EUR-val, majd 2014-től további
150 millió EUR-val.
11.         A bevételek növelése
2013-ban legalább 1 668 millió EUR-val, majd 2014-től további
1 820 millió EUR-val.”
[1]               HL L 145., 2010.6.11., 6. o.
[2]               HL L 296., 2011.11.15., 38. o.
[3]               A Tanács 2011/791/EU határozata (HL L 320., 2011.12.3.,
28. o.).
[4]               A legutóbbi módosítás a március 13-i 2012/211/EU tanácsi
határozat (HL L 113., 2012.4.25., 8. o.).
[5]               A Tanács március 13-i 2012/211/EU határozata (HL L 113.,
2012.4.25., 8. o.).


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007SC0065

Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Németország 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról  /* SEC/2007/0065 */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 23.1.2007SEC(2007) 65 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Németország 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁS1. ElőzményekA Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Németország első stabilitási programját 1999 januárjában nyújtották be. A Tanács a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 1999. március 15-én véleményt fogalmazott meg a stabilitási programról. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.2. Az aktualizált program értékelésének előzményeiA Bizottság, miután megvizsgálta Németország 2006. november 30-án benyújtott legfrissebb aktualizált stabilitási programját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).Az új stabilitási programban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:1.  az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét2.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ága alapján megítélt helyzetét (a túlzott hiány esetén követendő eljárást)3.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a stabilitási program előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint4.  a Bizottság értékelését a 2006. októberi nemzeti reformprogramról.2.1. A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítményeAz elmúlt tíz évben Németország az újraegyesítés utáni egyensúlyzavarok kiigazításának időszakán ment keresztül. A bérek visszafogása javította az árak külső versenyképességet és Németország – különösen 2000-től kezdve – jelentősen növelte részesedését az exportpiacokon. Meg kell említeni, hogy Németország árainak külső versenyképességét olyan időszakban sikerült helyreállítani, amikor más euro-övezeti országokban alacsonyabbak voltak a hosszú távú kamatlábak. Németország azonban a közelmúltban megtapasztalta, hogy az erőteljes exportteljesítmény nem mindig vezet azonnal a belföldi kereslet emelkedéséhez.Németország növekedési problémái főként strukturális jellegűek. A gazdaság teljesítményét főként a termelési tényezők termelékenységének összességében lanyha növekedése és a magas strukturális munkanélküliség okozta. A potenciális növekedés nemcsak a múltbelinél lényegesen alacsonyabb, hanem a többi euro-övezeti országétól is elmarad. A gazdaságpolitika előtt álló kihívás a növekedési feltételek javítása, egyszerre kezelve a bérek járulékait, a termelési tényezők termelékenységét, valamint kisebb mértékben a tőkeképződést. E nehéz feladatot a közelmúltban tapasztalt javulás ellenére szigorú költségvetési feltételek mellett kell végrehajtani.Egyes területeken, például a munkaerőpiacon, vagy a mikrogazdaságban a kutatás és az innováció ösztönzésével kapcsolatban a német hatóságok reformokat kezdeményeztek, amelyeknek még időre van szükségük a kívánt hatás eléréséhez. Más területeken, például a társasági adót illetően, a reform lehetőségét még vizsgálják. Mindamellett – főként a munkaerőpiacon – valószínűleg további intézkedésekre lesz szükség ahhoz, hogy a potenciális növekedést hosszú távon lényegesen fel lehessen lendíteni.2.2. Túlzott hiány esetén követendő eljárás Németország esetébenA Szerződés 104. cikkének (7) bekezdésével és az 1467/97/EK rendelet 3. cikkének (4) bekezdésével összhangban a Tanács 2003. január 21-én ajánlást címzett Németországnak, amelyben felszólítja Németországot, hogy lehetőleg minél hamarabb, de legkésőbb 2004-re vessen véget a túlzott hiánynak. Az ajánlást nyilvánosságra hozták. A 2004. december 14-i bizottsági közlemény megállapításai alapján, amelyekkel a Tanács 2005. január 18-án egyetértett, a 2003. november 25-i tanácsi következtetések és az Európai Bíróság 2004. július 13-i ítélete által létrehozott egyedi körülmények fényében a 2005. évet kell a túlzott hiány kiigazítására meghatározott releváns határidőnek tekinteni.Mivel a 2005-ös államháztartási hiány meghaladta a GDP 3 %-ában meghatározott plafont, a Tanács 2006. március 14-én úgy határozott, hogy a 104. cikk (9) bekezdésével összhangban felszólítja Németországot, hogy „minél hamarabb, de legkésőbb 2007-re” tegye meg a túlzott hiány korrekciójához szükségesnek ítélt hiánycsökkentő intézkedéseket. A Tanács kérése konkrétan arra irányult, hogy „2006-ban és 2007-ben Németországnak biztosítania kell az egyszeri és átmeneti intézkedések nélküli, ciklikus hatásoktól megtisztított egyenlegének legalább egy százalékpontot kitevő kumulatív javulását.” Emellett Németországot felkérték, hogy „[tegye meg] a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy a strukturális értelemben vett kiegyensúlyozott költségvetésben megnyilvánuló középtávú célkitűzés felé vezető költségvetési konszolidáció a túlzott hiány kiigazítását követően, a strukturális hiánynak évente a GDP legalább 0,5 %-os csökkentése révén fenntartható legyen.” Miután Németország július 5-én benyújtotta a végrehajtási jelentést, a Bizottság 2006. július 19-én közleményben tájékoztatta a Tanácsot, hogy Németország megfelelő intézkedéseket tett a túlzott hiánynak a Tanács által megszabott határidőn belül történő korrekciójára, és hogy az adott időpontban nem volt szükséges a túlzott hiány esetén követendő eljárás további lépéseinek megtételére. 2006. október 10-i ülésén a Tanács csatlakozott e véleményhez.2.3. Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés2006. március 14-én a Tanács véleményt fogadott el a 2005–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programról. A Tanács üdvözölte, hogy „a programban foglaltak szerint a kormány a költségvetési konszolidációt prioritásként kezeli”, de megállapította, hogy „a költségvetési célok eléréséhez és az államháztartás fenntarthatóságához kockázatok kapcsolódnak”. A Szerződés 104. cikkének (9) bekezdésével összhangban hozott március 14-i tanácsi határozatra is tekintettel a Tanács felkérte Németországot, hogy:-  „2006-ban és 2007-ben biztosítsa a legalább egy százalékpontnak megfelelő, tervezett, kumulatív strukturális kiigazítást, amely a költségvetési hiányt legkésőbb 2007-re hiteles és fenntartható módon a GDP 3 %-a alá csökkentené;-  A túlzott hiány kiigazítását követően gyorsan érje el a középtávú költségvetési célkitűzést a strukturális egyensúly évi legalább 0,5 százalékpontos csökkentésén keresztül, nevezetesen a kiadások tervezett, a társadalombiztosítási járulékok tervezett csökkentése érdekében történő visszafogásának szigorú végrehajtása, valamint annak biztosítása által, hogy a társasági adóra irányulóan bejelentett reform ne veszélyeztesse a költségvetési konszolidációt;-  A költségvetési keret javítása érdekében hajtsa végre a szövetségi rendszer reformjára irányuló terveket, hozzájárulva így annak biztosításához, hogy a költségvetési célok a kormányzat valamennyi szintjén megvalósuljanak.”2.4. A Bizottság értékelése a 2006. októberi nemzeti reformprogramrólNémetország 2006. október 18-án nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. Németország nemzeti reformprogramja a következő kulcsfontosságú kihívásokat/prioritásokat azonosítja: tudásalapú társadalom; jól működő és versenyképes piacok; üzleti környezet; az államháztartás fenntarthatósága (beleértve a fenntartható növekedést és a szociális biztonságot); ökológiai innováció; valamint a munkaerőpiac reformja.A Bizottság a program értékelése alapján (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés[2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy Németország összességében jó eredményeket ér el a nemzeti reformprogram végrehajtásában, különösen a kulcsfontosságú makro- és mikrogazdasági kihívások és az elsődleges fellépések terén. A foglalkoztatás terén az előrehaladás lassú. A megállapított erősségeket és gyengeségeket értékelve Németországnak azt ajánlották, hogy tegyen intézkedéseket az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, az áruk és a szolgáltatások piacának versenye, valamint a strukturális munkanélküliség terén.Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[3]; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |-  AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Németország 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:5.  [2007. február 27-én] a Tanács megvizsgálta Németország 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját.6.  A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése a 2006-os 2,3 %-ról átmenetileg 1,4 %-ra lassul 2007-ben, a programidőszak hátralévő részében pedig átlagosan 1,75 % lesz. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében (a GDP 2006-os növekedésére vonatkozó első hivatalos becslés 2,5 %) úgy tűnik, hogy a Bizottság szolgálatainak a potenciális növekedésre vonatkozó előrejelzéséhez képest a forgatókönyv 2008-ig megalapozott, az azt követő évek esetében pedig enyhén kedvező növekedési feltételezéseken alapul. A program inflációs előrejelzése magasnak tűnik.7.  A program szerint az államháztartási hiány 2006-ban a GDP 2,1 %-a lesz (a legfrissebb kormányzati közlemény ezt 1,9 %-ra módosította), szemben a stabilitási program előző változatában foglalt, a GDP 3,3 %-ának megfelelő céllal. A költségvetés váratlanul magas adóbevételekben részesült, amelyeket a Stabilitási és Növekedési Paktummal összhangban nem költöttek el 2006-ban. Az adóteher (az adókból és társadalombiztosítási járulékokból származó bevétel) a jelenlegi előrejelzés szerint 2006-ban a GDP mintegy 40 %-ára nő, ez körülbelül a GDP 1 %-ával magasabb, mint a program előző változatában. Az államháztartás kiadásait 2006-ban szoros ellenőrzés alatt tartották. A valamelyest szűkebb költségvetési eredmény oka a monetáris transzferek alacsonyabb szintje, amit az okozott, hogy a munkaerőpiac javulása miatt váratlanul enyhült a német szövetségi munkaügyi hivatalok helyzete. A kamatkiadások és a támogatások a vártnál alacsonyabbak voltak.8.  A középtávú költségvetési stratégia fő célja az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítása. Ennek elérése érdekében a program a költségvetési konszolidáció folytatását, és eközben a növekedési és foglalkoztatási feltételek javítását javasolja. A túlzott hiány 2006-ra tervezett korrekcióját követően a hiány mértéke az előrejelzések szerint évente 0,5 százalékponttal csökken (kivéve 2008-ban), és végül 2010-ben a GDP 0,5 %-át teszi majd ki. Az elsődleges egyenleg javulása ugyanezt a mintát követi, a többlet 2010-ben eléri a GDP 2 %-át. Miközben a költségvetés bevételi oldalon kiigazító intézkedéseket tartalmaz, nevezetesen a központi héakulcs 16 %-ról 19 %-ra emelését, éves összehasonlításban mind a kiadási, mind a bevételi arány csökkenő tendenciát követ. A kiadási arány 2010-re 2,5 százalékponttal csökkenve a GDP 43 %-ára esik, amit főként a szociális kiadások lefaragásával kívánnak elérni. Ugyanebben az időszakban a bevétel/GDP-arány az előrejelzések szerint 2010-re 1,5 százalékponttal csökkenve a GDP 42 %-ára esik; az adók arányának emelkedését (például a héakulcs 2007-es emelését) nagyjából ellensúlyozza a társadalombiztosítási járulékok arányának csökkenése (ami a munkanélküliségi járulék 2007-es csökkentésének és a járulékok arányának negatív tendenciájának köszönhető), miközben a nem adóból származó bevételek csökkennek. A program előző változatával összehasonlítva a költségvetési célok minden évre magasabbak, noha 2008-ra nem terveznek kiigazítást.9.  A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a tervek szerint a GDP mintegy 2 %-át kitevő 2006. évi hiányról a GDP 0,5 %-át kitevő hiányra javul a programidőszak végén, évente átlagosan csaknem a GDP 0,5 %-ával javulva. A stabilitási program előző változatával egyezően a program strukturális egyensúlyi pozíciót határoz meg középtávú költségvetési célkitűzésként, amelyet a program szerint nem érnek el a programidőszak alatt. Mivel a középtávú célkitűzés szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 1,5 %-át kitevő hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok számára kijelölt sávon belül van, és megfelelően tükrözi a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedését és az adósságrátát.10.  A programban szereplő költségvetési előrejelzések kockázatai 2007 tekintetében nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek, ezután azonban az előre jelzettnél rosszabbul alakulhat a költségvetés teljesítménye. Fennáll annak a kockázata, hogy a szociális kiadások arányának tervezett csökkenése nem érhető el további, a programban nem ismertetett intézkedések nélkül. Az aktualizált program is kimondja, további reformokra van szükség a munkaerőpiacon és a társadalombiztosításban. Jelentős, a programban becsült költségvetési terhet meghaladó kockázat ered a társasági adó 2008-ra tervezett reformjából is. Ekképpen előfordulhat, hogy a társasági adóból származó bevételek esetleges csökkenését további kiadás-visszafogással kell ellensúlyozni. Az említett reformot leszámítva a bevételi előrejelzések megbízhatónak tűnnek. Mindamellett a költségvetési kiigazítást veszélyeztető negatív kockázatok összességében fennmaradnak, különösen a kiigazítási pályának a későbbi évek alatt történő végrehajtása tekintetében.11.  E kockázatértékelés alapján a programban szereplő költségvetési irányvonal alkalmas arra, hogy 2006-ig, a Tanács által megszabott határidő előtt egy évvel megszüntesse a túlzott hiányt. Ezenkívül a 2007 után bekövetkező normál makrogazdasági ingadozások esetén elegendő biztonsági tartalékot nyújt a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben, noha 2008 vonatkozásában fennállnak bizonyos kockázatok. A túlzott hiány megszüntetését követő években a középtávú célkitűzés irányába ható kiigazítás program szerinti ütemét – főként 2008-ban – erősíteni kell annak érdekében, hogy összhangban legyen a Stabilitási és Növekedési Paktummal, amely az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében előírja, hogy a strukturális egyenleg éves javításának irányadó mértéke a GDP 0,5 %-a, kedvező gazdasági időszakokban viszont magasabbnak kell lennie, kedvezőtlen időszakokban pedig lehet alacsonyabb. 2008-ban, amikor gazdaságilag „kedvező időszakok” várhatók, nem tervezik a strukturális egyenleg javítását. A szükséges strukturális kiigazítási pálya követése gyakorlatilag lehetővé tenné a középtávú célkitűzés programidőszakbeli megvalósítását.12.  A bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ban a GDP 67,9 %-án állt, azaz meghaladta a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaértéket. A program előrejelzése szerint az adósságráta a programidőszak alatt 3,5 százalékponttal csökken. Az adósságráta a programban előre jelzettnél kedvezőtlenebbül alakulhat, tekintve a költségvetési célokat fenyegető kockázatokat és a programban feltételezett adósságcsökkentő állományalkalmazkodások bizonytalanságát. E kockázatértékelés alapján előfordulhat, hogy az adósságráta a programidőszak alatt nem csökken elegendően a referenciaérték felé.13.  Az elöregedés hosszú távú költségvetési hatása Németországban közel van az EU-átlaghoz, noha a már lezajlott nyugdíjreformnak köszönhetően a nyugdíjkiadások valamelyest kisebb mértékben nőttek, mint sok más országban. Törvénytervezetet dolgoztak ki a kötelező nyugdíjkorhatár fokozatos lépésekben, 67 évre való emeléséről, 2012-től kezdődően. Noha lesznek kivételek a magasabb nyugdíjkorhatár alól, a lépés javítani fogja az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát. A magánnyugdíj-takarékossági megoldások továbbfejlesztése kedvező hatással járna a nyugdíjjövedelmekre. A kiinduló költségvetési egyenleg még a népesség elöregedése okozta hosszú távú költségvetési hatások nélkül is kockázatot jelent az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára nézve. Sőt, a bruttó adósság jelenlegi szintje meghaladja a Szerződésben foglalt referenciaértéket. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintve Németország összességében közepes kockázattal szembesül.14.  A stabilitási program a középtávú költségvetési stratégia szempontjából nem értékeli minőségileg a nemzeti reformprogram 2006. októberi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program nem ad rendszerezett tájékoztatást a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, költségvetési előrejelzései pedig nem veszik kifejezetten figyelembe a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A stabilitási programnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. A társasági adó 2008. évi reformja és az egészségügyi reform mindkét programban szerepel. Ezenkívül a szövetségi rendszer reformjának második szakaszában mindkét program felül kívánja vizsgálni a kormányzat szintjei közötti kapcsolatokat annak érdekében, hogy fokozza az egyes területek elszámoltathatóságát. A stabilitási program ebben az összefüggésben felismeri továbbá egy olyan intézményi keret kiépítésének szükségességét, amely a kormányzat valamennyi szintjén biztosítaná a költségvetési fegyelmet és korán fellépne a felmerülő költségvetési válsághelyzetekkel szemben.15.  Az államháztartási területen tervezett intézkedések nagyjából megfelelnek a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak.16.  Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program az előírt és a nem kötelező adatok tekintetében részben hiányos[6].Az aktualizált program összességében úgy tűnik, hogy összhangban van a túlzott hiány 2006-ban – a Tanács által megszabott határidő előtt egy évvel – történő kiigazításával, a következő években pedig némi előrehaladás várható a középtávú célkitűzés irányába. A költségvetési célok elérésének azonban vannak kockázatai.A fenti értékelés alapján Németországot felkérik arra, hogy:i. A gazdaságilag „kedvező időszakokban” erősítse a középtávú célkitűzés irányába ható strukturális kiigazítást 2008-ban és az azt követő években: tartsa szoros ellenőrzése alatt a kiadásokat, és eközben biztosítsa, hogy a társasági adó bejelentett reformja nem teszi kockára a költségvetési konszolidációt;ii. Az adósságszint és a nyugdíjkiadások előre jelzett emelkedése miatt a középtávú célkitűzés elérésével és, különösen az egészségügyben, reformok végrehajtásával javítsa az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát;iii. Javítsa a költségvetési keretet annak érdekében, hogy a kormányzat összes szintjén erősítse a költségvetési fegyelmet, különösen a szövetségi rendszer reformjának második szakaszára vonatkozó tervek végrehajtása révén.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Reál-GDP (%-os változás) | SP 2006. november | 0,9 | 2,3 | 1,4 | 1,75 | 1,75 | 1,75 |BIZ 2006. november | 0,9 | 2,4 | 1,4 | 2,0 | -- | -- |SP 2006. február | 0,9 | 1,5 | 1 | 1,75 | 1,75 | -- |HICP infláció (%) | SP 2006. november | -- | -- | -- | -- | -- | -- |BIZ 2006. november | 1,9 | 1,8 | 2,2 | 1,2 | -- | -- |SP 2006. február | -- | -- | -- | -- | -- | -- |Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | SP 2006. november1 | -1,2 | -0,3 | -0,3 | -0,2 | 0,0 | 0,0 |BIZ 2006. november5 | -1,3 | -0,2 | -0,4 | 0,1 | -- | -- |SP 2006. február1 | -0,9 | -0,7 | -1,1 | -0,7 | -0,4 | -- |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. november | -3,2 | -2,1 | -1,5 | -1,5 | -1 | -0,5 |BIZ 2006. november | -3,2 | -2,3 | -1,6 | -1,2 | -- | -- |SP 2006. február | -3,3 | -3,3 | -2,75 | -2 | -1,5 | -- |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. november | -0,5 | 1/2 | 1 | 1 | 1,5 | 2 |BIZ 2006. november | -0,5 | 0,4 | 1,1 | 1,5 | -- | -- |SP 2006. február | -0,5 | -,5 | ,5 | 1 ¼ | 1,5 | -- |Ciklikusan kiigazított egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. november1 | -2,6 | -2,0 | -1,5 | -1,5 | -1,0 | -0,6 |BIZ 2006. november | -2,6 | -2,2 | -1,4 | -1,2 | -- | -- |SP 2006. február1 | -2,9 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1,1 | -- |Strukturális egyenleg2 (a GDP %-ában) | SP 2006. november3 | -2,7 | -2,0 | -1,5 | -1,5 | -1,0 | -0,6 |BIZ 2006. november4 | -2,7 | -2,2 | -1,4 | -1,2 | -- | -- |SP 2006. február | -3,0 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1,1 | -- |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | SP 2006. november | 67,9 | 67,9 | 67 | 66,5 | 65,5 | 64,5 |BIZ 2006. november | 67,9 | 67,8 | 67,7 | 67,3 | -- | -- |SP 2006. február | 67,5 | 69 | 68,5 | 68 | 67 | -- |Megjegyzések: 1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. 2Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). 3Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a program szerint (a GDP 0,1 %-a 2005-ben, hiánycsökkentők). 4Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint (a GDP 0,1 %-a 2005-ben, hiánycsökkentők). 5A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 1,2 %-os, 1,3 %-os, 1,4 %-os és 1,4%-os becsült potenciális növekedés alapján. Forrás: Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi gazdasági előrejelzései (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai |[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006) 816.[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM(2006) 574, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] A program nem szolgáltat adatot a HICP-inflációról, a szociális juttatások összességéről, az állományalkalmazkodásokról, valamint a munkavállalók kompenzációjáról és az adóbevételek bontásáról, amelyeket elkülönítve adtak meg a Bizottság számára.


				|

		52013DC0364

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Lettország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Lettország 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2013/0364 final - 2013/ () */

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Lettország 2013. évi nemzeti
reformprogramjáról
és Lettország 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának
tanácsi véleményezéséről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke
(2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[2],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[3],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Az Európai Tanács
2010. március 26-án elfogadta az Európai Bizottság „Európa 2020”
elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a
növekedést és foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló
javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít,
amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa
lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.
(2)       A Bizottság javaslatai
alapján a Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió
gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást
(2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok
foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[4], melyek együtt alkotják az
„integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti
gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált
iránymutatásokat.
(3)       Az állam-, illetve
kormányfők 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és
Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges
ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és
euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó
intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az
Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások
végrehajtása iránt.
(4)       A Tanács
2012. július 6-án ajánlást fogadott el Lettország 2012. évi nemzeti
reformprogramjáról, valamint véleményezte Lettország 2011–2015-ös
időszakra vonatkozó, aktualizált konvergenciaprogramját.
(5)       A Bizottság
2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést[5], amely elindította a
gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak
2012. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján
elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[6], amelyben Lettországot nem
sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra
kerül sor.
(6)       Az Európai Tanács
2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési
konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló
prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési
konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak
történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a
versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi
következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(7)       Lettország 2013. április 29-én
benyújtotta a 2012–2016-os időszakra vonatkozó 2013. évi
konvergenciaprogramját, majd 2013. május 2-án 2013. évi nemzeti
reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két
program értékelésére egyidejűleg került sor.
(8)       A 2013. évi
konvergenciaprogramnak az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti értékelése
alapján a Tanács úgy ítéli meg, hogy a programban szereplő költségvetési
előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A
programidőszakban a gazdasági növekedés várhatóan némileg lassul, évi
mintegy 4 %-ra, miközben az előrejelzés szerint az áremelkedés
mérsékelt marad. 2012-ben az államháztartási hiány jóval a GDP 3 %-a alá
csökkent és már ebben az évben, az előző programban
előirányzottnál lényegesen korábban, teljesült a középtávú költségvetési
cél. A program megerősíti a –0,5 %-ban meghatározott korábbi
középtávú célt, ami megfelelően tükrözi a Paktum célkitűzéseit. A
programban felvázolt költségvetési stratégia célja a középtávú célon alapuló
strukturális költségvetési pozíció fenntartása úgy, hogy az attól való eltérés
csak a rendszerszintű nyugdíjreform járulékos hatására korlátozódjon; a
2013, 2015 és 2016 során végrehajtandó reform értelmében fokozatosan nő a
társadalombiztosítási járulékoknak a tőkefedezeti rendszerbe kerülő
aránya. Az újraszámított strukturális egyenleg, mint referencia
felhasználásával készült átfogó értékelés, többek között a diszkrecionális
intézkedések hatásától megtisztított kiadások elemzése alapján azonban úgy
tűnik, hogy a strukturális egyenleg 2013-ban GDP-arányosan 1,0
százalékponttal, azaz a rendszerszintű nyugdíjreform inkrementális
hatásánál jóval nagyobb mértékben, 2014-ben pedig további 0,2 százalékponttal
eltér a középtávú céltól. A tervek szerint az államadósság a teljes
programidőszakban jóval 60 % alatt marad, a GDP 40,7 %-ának
megfelelő 2012-es értékről 2013-ban 44,5 %-ra növekszik, mivel a
kormány eszközöket halmoz fel az adósságtörlesztésre, majd a törlesztések
hatásának érzékelhetővé válásával 2014-től csökkenni fog, és a
programidőszak végére eléri a 34,6 %-ot. A lett parlament 2013
januárjában elfogadta a költségvetési fegyelemről szóló törvényt, amely
2013 márciusában lépett hatályba. Tényleges végrehajtása esetén az új törvény
nagymértékben megszilárdítaná Lettország költségvetési keretrendszerét,
hatékony mechanizmust biztosítana a kiadásnövekedés visszafogásához a
gazdaságilag kedvező időszakokban, és a szabályokon alapuló többéves
költségvetés-tervezés alapjául szolgálna.
(9)       Lettország csökkentette a
munka adóterhét és tervei szerint 2014-ben és 2015-ben további lépéseket tesz
ebben a tekintetben. Azonban az alacsony jövedelműek esetében az adóék
változatlanul a legmagasabbak között van az EU-ban, ami azt jelzi, hogy az
adópolitikát úgy kell átalakítani, hogy ösztönözze az alacsony
képzettségűek foglalkoztatását. Emellett a munkaerő megadóztatása
felől a rendszeresített vagyonadók, valamint a természeti és egyéb
erőforrások igénybevételére kivetett adók felé történő elmozdulásnak
javítania kell a strukturális egyenleget. A környezetvédelmi adók továbbra sem
eléggé kiforrottak, túlnyomórészt üzemanyag-adó formájában jelennek meg,
ugyanakkor az egyéb energiaforrásokra, a szennyezésre és a természeti
erőforrások igénybevételére kivetett adók is az uniós átlag alatt vannak.
Az adóalapnak a környezetvédelmi adók egyéb forrásaira történő
kiterjesztése elősegítené a környezetvédelmi célok elérését. A kormány
fokozta erőfeszítéseit a feketegazdaság elleni küzdelem terén, és ezeket
az intézkedéseket fenn kell tartani.
(10)     Bár a válságot követő
strukturális kiigazítás sikeres volt, a markáns „fellendülés-visszaesés”
(„boom-bust”) ciklussal kapcsolatos tapasztalatok felhívják a figyelmet arra,
hogy megfelelő mikro- és makroprudenciális szakpolitikák révén a jövőben
nyomon kell követni a hitelbővülést és a beáramló külföldi betétekre
épülő banki finanszírozás stabilitását.
(11)     Lettország számos intézkedést
tett a nagyfokú tartós munkanélküliség és az ifjúsági munkanélküliség
visszaszorítására. 2012-höz képest 2013-ban növekedett az aktív
munkaerő-piaci intézkedésekre fordított finanszírozás és az intézkedések
terjedelme, új intézkedéseket hajtottak végre, beleértve a munkanélküliek
profiljának meghatározását és az álláskereséshez nyújtott segítség javítását.
Mindazonáltal a tartós munkanélküliség és az ifjúsági munkanélküliség még
mindig magas, a munkanélküliek és a szociális ellátásokban részesülők
aktivizálása csekély mértékű, és a szociális szolgáltatásokhoz való
hozzáférés gyenge. Aggályok merülnek fel azzal kapcsolatban, hogy a szakoktatás
és -képzés nem nyújt megfelelő minőségű képzettséget a
munkaerő számára és csak korlátozottan áll rendelkezésre minőségi
szakképzés. Átfogó pályaválasztási tanácsadás kialakítására, valamint a szakoktatási
és -képzési reform végrehajtásának folytatására van szükség, többek között a
szakmai képzés és a tanulószerződéses gyakorlati képzési elem
minőségének és hozzáférhetőségének javításával.
(12)     A lett népesség jelentős
részét veszélyezteti a szegénység és a társadalmi kirekesztettség (40 %),
és a gyermekek esetében az arány még nagyobb (43,6 %). Összességében a
szegénységi küszöb alatt élők aránya 2012-ben némileg nőtt, ami azt
jelzi, hogy a növekedés nem jelenti automatikusan a szegénység csökkenését, és
célzott politikákra van szükség. Lettország intézkedéseket tett a
munkanélküliek és a gyermekek szegénységének felszámolása érdekében. Kevés
közvetlen intézkedés történt azonban a szociális támogatási rendszer
problémáinak kezelése terén, különösen, ami az átláthatóságot, az ellátás
megfelelőségét és terjedelmét, valamint a szociális ellátásokban
részesülők aktivizálására irányuló intézkedések elégtelenségét illeti.
Költségvetési mozgástér hiányában Lettország csökkentette a garantált
minimálbér szintjét és megszüntette ennek az ellátásnak az állami
költségvetésből történő finanszírozását. Ezek a döntések
valószínűleg súlyosbítják a rendkívüli szegénységet és felerősítik a
szociális támogatáshoz való hozzáférés terén fennálló egyenlőtlenséget az
önkormányzatok szintjén, miközben visszafogják a szociális támogatással
összefüggő szakpolitikai fejlesztésre és a támogatások ellenőrzésre
irányuló központi kormányzati beruházásokat. A helyzet romlásának
megakadályozása érdekében ezeknek a döntéseknek a hatásait nyomon kell követni.

(13)     Lettország ambiciózus reformot
javasolt, amely várhatóan jelentős pozitív hatással jár a
felsőoktatási rendszer minősége szempontjából. A reformtervek a
következőkre terjednek ki: az akkreditációs eljárás átdolgozása, az
egyetemek tudományos és irányítási funkciónak elkülönítése, új finanszírozási
modell kidolgozása és a felsőoktatási intézmények konszolidációja. A
tervek azonban még korai szakaszban vannak, és az előirányzott pozitív
hatások érvényesüléséhez megfelelő végrehajtásukra van szükség. Emellett
2013-ban sor kerül a tudományos intézmények és fejlesztési stratégiáik
hatékonyságának értékelésére. Ez a fontos értékelés hozzájárul a tudományos
intézmények jövőbeli reformjának és finanszírozásának alátámasztásához,
támogatva Lettország megerősített innovációs tevékenységét.
(14)     Lettország
energiatakarékosságra irányuló szakpolitikai intézkedéseket hajtott végre a
gazdaság fő ágazataiban. A következő években az energiamegtakarítás
70 %-a várhatóan az építőiparban valósul meg. Az épületszigetelési
projektek végrehajtása azonban lassú, és a lezárt projektek száma továbbra is
csekély a nagy energiaveszteségű épületállomány nagyságához képest. Ezen a
területen jelentős hatékonyságjavítást lehetne elérni, mivel a lett
háztartások energiaintenzitása 2010-ben uniós viszonylatban a legmagasabbak
között volt. 2012-ben Lettország előrelépést tett villamosenergia-piacának
a verseny előtti megnyitása és a regionális piacokon való részvétel terén.
Az üzleti szférában teljes mértékben megvalósul a villamosenergia-szolgáltatókkal
történő közvetlen szerződéskötés, ez a háztartások esetében pedig
önkéntes alapon történik. A tervek szerint Lettország 2013 júniusában
csatlakozik a Nord Pool Spot (skandináv áramtőzsde) keretében folyó
kereskedéshez. Nem történt azonban előrelépés a földgázpiac megnyitása
terén és továbbra is fennáll az egy forrástól való függőség. A hatóságok
nehéz tárgyalások elé néznek a földgáztároló tulajdonjogáról és irányításáról,
ami a regionális gázpiac megfelelő működése szempontjából alapvető
jelentőségű.
(15)     A lett igazságszolgáltatást a
polgári igazságszolgáltatási rendszerben jelentkező hatékonyságbeli
hiányosságok jellemzik. A rendszernek számos kedvezőtlen eleme van, így a
polgári és kereskedelmi ügyekben jellemző hosszadalmas első fokú
eljárások, és a bírósági ügyhátralékhoz vezető alacsony befejezési arány.
Az ügyintézési idő a fizetésképtelenséggel kapcsolatos eljárásokban
különösen hosszú. Emellett sok ügyben első fokon nem születik döntés, ami
a legfelsőbb bíróságig minden szinten késedelmet okoz. Nemrég történtek
intézkedések a rendszer hatékonyságának és minőségének javítására, de
hatásukat még korai lenne megítélni. Különösen fontos kellő figyelmet
fordítani az igazságszolgáltatási rendszeren belül az
humánerőforrás-menedzsmentre. A Bírói Tanács nagyobb fokú bevonása, az
igazságszolgáltatási rendszeren belül az irányítási pozíciók szerepének
újragondolása és a bírók intenzívebb képzése hozzájárulna az
igazságszolgáltatás minőségének javításához. A fizetésképtelenségre
vonatkozó törvény módosítását 2012 végéig elhalasztották. A módosítások hatálya
azonban korlátozott és nem kezeli átfogó módon a törvény hiányosságait. Nem
megfelelő például a törvény gyakorlati végrehajtása, különösen a
következőkkel összefüggésben: a felszámolók szerepe, felelősségi körük
a bírókkal szemben és az eszközök tényleges értékesítése, valamint a
magánszemélyek fizetésképtelenségével kapcsolatos kérdések, ezeket szintén
kezelni kell.
(16)     Az európai szemeszterrel
összefüggésben a Bizottság elvégezte Lettország gazdaságpolitikájának átfogó
elemzését, értékelte a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot.
Figyelembe vette nemcsak a programok Lettország fenntartható költségvetési,
valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott
jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak
és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió átfogó gazdasági
kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való
beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–6. ajánlás tükrözi a Bizottság
európai szemeszter keretében tett ajánlásait.
(17)     A Tanács ezen értékelés
fényében megvizsgálta Lettország konvergenciaprogramját, és arról alkotott
véleményét[7]
különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,
AJÁNLJA, hogy Lettország 2013–2014-ben
tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           Erősítse meg a
költségvetési stratégiát annak biztosításához, hogy a középtávú céltól való
eltérés csak a rendszerszintű nyugdíjreform járulékos hatását tükrözze. E
stratégia keretében csökkentse az alacsony jövedelműek adóját az adózásnak
a jövedéki adók, a rendszeresített vagyonadók és/vagy a környezetvédelmi adók
felé történő elmozdítása révén. Tartsa fenn az adózási fegyelem javítására
és a feketegazdaság felszámolására irányuló intézkedéseket. Folytassa a költségvetési
keret megszilárdítását a költségvetési fegyelemről szóló törvény és a
többéves költségvetés-tervezés hatékony végrehajtásával.
2.           Kezelje a tartós
munkanélküliség és az ifjúsági munkanélküliség problémáját az aktív
munkaerő-piaci intézkedések és a célzott szociális szolgáltatások
terjedelmének és hatékonyságának növelése révén. Javítsa a fiatalok
foglalkoztathatóságát, többek között az ifjúsági garancia révén, alakítson ki
átfogó pályaválasztási tanácsadást, hajtson végre reformokat a szakoktatás és -képzés
terén és javítsa a tanulószerződéses gyakorlati képzés minőségét és
hozzáférhetőségét.
3.           Kezelje a nagyarányú
szegénység problémáját a szociális támogatási rendszer reformjával, amely
magában foglalja a lefedettség bővítését, az ellátás megfelelőségének
javítását és a szociális ellátásokban részesülők aktivizálására irányuló
intézkedések erősítését. Erősítse meg a gyakorlati végrehajtás
mechanizmusait a gyermekszegénység eredményes visszaszorítása érdekében.
4.           Hajtsa végre a
felsőoktatás tervezett reformját, amely a következőkre vonatkozik: új
– a minőséget jutalmazó – finanszírozási modell kialakítása, az
akkreditációs rendszer reformja, az intézmények konszolidációja és a
nemzetköziesítés előmozdítása. A jelenleg folyó független értékelésre
alapozva tegyen további lépéseket a kutatóintézetek korszerűsítése
érdekében.
5.           Folytassa az
energiahatékonyság javítását, különösen a lakóépületek és a távfűtési
hálózatok vonatkozásában, ösztönözze az energiaköltségek csökkentését és az
olyan fogyasztási szerkezet kialakítását, amely az energiahatékony termékeket
részesíti előnyben. Javítsa az uniós energiahálózatokkal való
összeköttetést és tegyen intézkedéseket a földgázpiac liberalizálására, többek
között a harmadik felek tárolókapacitáshoz való hozzáférésére vonatkozó
egyértelmű szabályokkal.
6.           Fejezze be az
igazságszolgáltatás hatékonyságának és minőségének javítására irányuló,
folyamatban lévő reformokat és csökkentse az ügyhátralékot, valamint az
eljárások időtartamát, beleértve a fizetésképtelenséggel összefüggő
ügyeket is. Hajtson végre átfogó intézkedéseket a humánerőforrás
vonatkozásában és tegyen lépéseket a közvetítésre vonatkozó jogszabályok
végrehajtása és a választottbírósági rendszer ésszerűsítése érdekében.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               COM(2013) 364 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 és P7_TA(2013)0053.
[4]               A Tanács 2013. április 22-i 2013/208/EU határozata.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése
értelmében.


title: Az Európai Központi Bank ajánlása ( 2013. november 15. ) az Európai Unió Tanácsa számára a Latvijas Banka külső könyvvizsgálóiról (EKB/2013/42)

text:
               22.11.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 342/1

         AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA
   (2013. november 15.)
   az Európai Unió Tanácsa számára a Latvijas Banka külső könyvvizsgálóiról
   (EKB/2013/42)
   2013/C 342/01
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára, és különösen annak 27.1. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Központi Bank („EKB”) és azon tagállamok, amelyek pénzneme az euro, nemzeti központi bankjainak beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt, és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

               (2)

               A 2013/387/EU tanácsi határozat (1) 1. cikkében foglaltak alapján Lettország teljesítette az euro bevezetéséhez szükséges feltételeket, és a 2003-as csatlakozási okmány (2) 4. cikkében említett, Lettországra vonatkozó eltérés 2014. január 1-jei hatállyal megszűnik.

               (3)

               A Latvijas Bankáról szóló törvény 43. cikkében foglaltak alapján 2014. január 1-jétől a Latvijas Banka éves pénzügyi beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt és a Tanács által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

               (4)

               Az ezen ajánlás által javasolt külső könyvvizsgálók a Latvijas Banka jelenlegi könyvvizsgálói, akik a 2012–2014-es pénzügyi évekre kerültek kijelölésre.

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   Ajánlott, hogy a 2014-es pénzügyi évre a Latvijas Banka külső könyvvizsgálójaként a SIA Ernst & Young Balticot jelöljék ki.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2013. november 15-én.

            az EKB elnöke

         Mario DRAGHI

      (1)  Az euro Lettország általi, 2014. január 1-jén történő bevezetéséről szóló, 2013. július 9-i tanácsi határozat (HL L 195., 2013.7.18., 24. o.).

      (2)  HL L 236., 2003.9.23., 33. o.