title: A Bizottság ajánlása ( 2008. január 10. ) az euróra történő jövőbeli átállások megkönnyítését célzó intézkedésekről (az értesítés a C(2007) 6912. számú dokumentummal történt)

text:
               26.1.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 23/30

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2008. január 10.)
   az euróra történő jövőbeli átállások megkönnyítését célzó intézkedésekről
   (az értesítés a C(2007) 6912. számú dokumentummal történt)
   (2008/78/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Miközben az eurót az első körben bevezető országok esetében az euro nemzeti valutává válása és az eurokészpénz bevezetése közötti átmeneti időszak hosszú volt, a jövőbeli átállásokra vonatkozó nemzeti tervek többsége az euro bevezetésének napjától tervezi az eurobankjegyek és -érmék használatát. Ez a különbség és az eurokészpénz széles körű rendelkezésre állása azt eredményezi, hogy az euro bevezetésére készülő tagállamoknak az 1999 és 2002 között követett stratégiától eltérő stratégiát kell megvalósítaniuk.

               (2)

               Ezen eltérő körülmények között a gazdasági szereplőknek az euro bevezetésére történő felkészülését megkönnyítő intézkedésekről szóló, 2000. október 11-i bizottsági ajánlás (1) nem ad megfelelő választ a megváltozott helyzet miatt felmerülő kérdésekre. Az új összefüggések figyelembevételéhez és az eurokészpénz 2002-es, 2007-es és 2008-as bevezetése során szerzett tapasztalatok hasznosításához új ajánlást kell elfogadni,

         AJÁNLJA:
   1. cikk
   Az átállás megszervezésének irányítása
   (1)   A tagállamok alakítsák ki az euro bevezetéséhez szükséges felkészülés megtervezésére, koordinálására és megkönnyítésére alkalmas, célorientált struktúrát.
   (2)   Az euróra történő átállás megszervezésének összes szempontját tartalmazó nemzeti átállási tervet kell kidolgozniuk, amelyet megtárgyalnak a fő gazdasági szereplők képviselőivel (hitelintézetek, kiskereskedelem, információs és kommunikációtechnológiai vállalatok, árusítóautomata-üzletág, fogyasztóvédelmi szervezetek, kereskedelmi kamarák stb.) és rendszeresen frissítik.
   2. cikk
   Az állampolgárok felkészülésének megkönnyítése az euro bevezetésére
   (1)   A nemzeti jogban elő kell írni az árak és egyéb fizetendő, jóváírandó vagy terhelendő pénzösszegek párhuzamos feltüntetését. A kötelező párhuzamos feltüntetést a lehető leghamarabb meg kell kezdeni, miután a Tanács hivatalosan elfogadta a nemzeti valuta és az euro közötti, visszavonhatatlanul rögzített árfolyamot. A tagállamoknak vissza kell tartaniuk a kiskereskedőket attól, hogy az átváltási árfolyam hivatalos elfogadása előtt alkalmazzák a párhuzamos feltüntetést. A tagállamoknak meg kell követelniük a vállalkozásoktól azt is, hogy az átváltási árfolyam rögzítése és az euro bevezetése közötti időszakban külön tüntessék fel az euróval történő fizetés esetén kiszabott bármilyen díjat. A Tanács által elfogadott átváltási árfolyamtól eltérő árfolyam alkalmazását meg kell tiltani. A párhuzamos feltüntetés az euro bevezetése után legalább hat hónapig és legfeljebb egy évig marad kötelező. Ezután meg kell szüntetni, hogy az állampolgárok teljes mértékben hozzászokhassanak az új valutához.
   (2)   A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az állampolgárokat megfelelően tájékoztassák az euróra történő átállással kapcsolatos intézkedésekről, az eurobankjegyek és -érmék védelmével kapcsolatos előírásokról és az eurokészpénz biztonsági jellemzőiről, és segíteniük kell az állampolgárokat, hogy elsajátítsák az új értékskálákat. A tagállamoknak ezt a tájékoztatást az euro bevezetése után is folytatniuk kell egy ideig. Egyedi tájékoztató programokat kell szervezni különösen a sebezhető társadalmi rétegek (idősebb állampolgárok, testi, érzékszervi vagy mentális egészségi problémával küzdő emberek stb.) és olyan személyek számára, akik nehezen jutnak hozzá az információhoz (bevándorlók, hajléktalanok, írástudatlan vagy számolni nehezen tudó emberek stb.).
   (3)   A tagállamok, hitelintézetek és vállalatok szervezzenek képzési programokat, hogy a rendszeres készpénzkezelést végző munkavállalókkal megismertessék az eurót, így biztosítva jobb felismerését, valamint az europénzérmék és -bankjegyek biztonsági jellemzőinek helyes azonosítását és a gyorsabb pénzkezelést. Ismétlődő gyakorlati képzést kell szervezni továbbá csökkent látóképességű személyek számára, hogy fejleszthessék érzékelési memóriájukat az új valuta felismeréséhez.
   (4)   A közigazgatási hatóságoknak pontos információkkal kell ellátniuk a vállalatokat, különösen a kis- és középvállalkozásokat (kkv-k) az átállás menetrendjével, valamint a releváns jogi, adózási és számviteli szabályokkal kapcsolatban. A kereskedelmi szövetségek, euro-infopontok, kereskedelmi kamarák, számviteli szakemberek és üzleti tanácsadók biztosítsák, hogy azok a vállalkozások, amelyekkel kapcsolatban állnak, megtegyék a szükséges előkészületeket és az euro bevezetése után képesek legyenek végrehajtani ügyleteiket az új valutában.
   (5)   A hitelintézetek tájékoztassák ügyfeleiket az euróra történő átállás gyakorlati következményeiről. Különösen fel kell hívniuk a figyelmüket arra, hogy az euro bevezetésének időpontja után többé nem lesz lehetőségük készpénzmentes fizetéseket eszközölni vagy számlát fenntartani a régi nemzeti valutában.
   (6)   A vállalkozásoknak növelniük kell munkatársaik tudatosságát az euro bevezetése tekintetében és szervezzenek eseti tréningeket a személyzet azon tagjainak, akik kapcsolatot tartanak a nyilvánossággal.
   (7)   A tagállamok elsősorban rendszeresen végzett felmérésekkel kísérjék figyelemmel a gazdasági szereplők felkészülését az euróra történő átállásra.
   3. cikk
   Az eurokészpénz gyors bevezetésének biztosítása
   (1)   Azért, hogy csökkenjen a ténylegesen átváltandó pénzösszeg, a fogyasztókat ösztönözni kell arra, hogy az átállás előtti hetekben készpénztöbbletüket bankban helyezzék el. Az általában nemzeti valutára történő hivatkozást tartalmazó szerződésekben, amelyeket a Tanács visszavonhatatlanul rögzített átváltási árfolyamról hozott határozata után kötnek meg, inkább eurót kell használni, amennyiben érvényességük az euro bevezetése utáni időszakra is kiterjed.
   (2)   A hitelintézetek és értékesítési pontok az Európai Központi Bank iránymutatásának (2) megfelelően az átállás előtti hónapokban vegyék igénybe az eurobankjegyek és -érmék előszállításának és továbbszállításának lehetőségét. Az értékesítési pontokra az átállás előtti utolsó hetekben kell továbbszállítani a bankjegyeket és érméket. A kisebb üzletek esetében külön intézkedéseket kell előirányozni, ideértve elsősorban a kiskereskedők számára összeállított, euroérméket tartalmazó érmekészletet. Azért, hogy az értékesítési pontokat ösztönözzék a továbbszállításban történő részvételre, pénzügyi szempontból vonzó, halasztott terhelési feltételeket kell felajánlani számukra. Az állampolgárok számára is biztosítani kell, hogy az átállás előtti három hétben hozzájuthassanak euroérméket tartalmazó kezdőcsomaghoz úgy, hogy minden háztartás legalább egy ilyen érmekészlettel rendelkezzen.
   (3)   Az euro bevezetésekor a bankjegykiadókat át kell állítani eurobankjegyek kiadására. Azokat a bankjegykiadókat, amelyeket technikai okokból nem lehet időben átállítani, be kell zárni. Az átállás előtti és utáni két hétben a hitelintézeteknél történő készpénzfelvétel és átváltás esetén elsősorban kisebb címletű bankjegyeket kell használni.
   (4)   Az értékesítési pontokat kötelezni kell arra, hogy az új pénznem bevezetése után kizárólag euróban adjanak vissza, kivéve ha gyakorlati okokból ezt nem tudják megtenni. Eseti intézkedéseket kell tenni készpénzzel történő előzetes ellátásuk megkönnyítéséhez és az értékesítési pontokon a megnövekedett készpénzmennyiséggel összefüggő nehézségek csökkentéséhez.
   (5)   A bevezetés napján valamennyi kártyás terminált át kell állítani euróra. A fogyasztókat ösztönözni kell arra, hogy az euro bevezetése utáni első napokban gyakrabban vegyék igénybe az elektronikus fizetési módokat.
   (6)   A hitelintézetek nagyobb fiókjait a kettős pénzforgalom első napjaiban nyitva kell tartani, hogy megkönnyítsék a nemzeti valuta átváltását euróra. Az átállás időszakában továbbá meg kell hosszabbítani a bankok nyitvatartási idejét. A kiskereskedőket külön berendezésekkel kell ellátni, hogy lehetővé váljon a gyorsabb készpénzellátás és elkerülhető legyen a sorban állás.
   4. cikk
   Visszaélések megakadályozása és az árakkal kapcsolatos kedvezőtlen megítélés kialakulásának elkerülése
   (1)   A kiskereskedelmi és szolgáltatási ágazattal megállapodást kell kötni arról, hogy az euro bevezetése ne befolyásolja számottevően az árak alakulását. Mindenekelőtt a kiskereskedők ne emeljék áraikat az átállás következtében és próbálják meg minimalizálni az árváltozást, amikor az átváltás után euróban állapítják meg az árakat. Ezeket a megállapodásokat egy, a fogyasztók számára látható és könnyen felismerhető logó elfogadásával és alkalmazásával kézzelfoghatóvá kell tenni. A logót kommunikációs és tájékoztatási kampányokkal kell népszerűsíteni. A fogyasztók szövetségeivel együttműködve szorosan figyelemmel kell kísérni, hogy a kiskereskedők eleget tesznek-e a megállapodás értelmében vállalt kötelezettségeknek. Nemteljesítés esetén visszatartó erejű intézkedéseket kell előirányozni, amelyek a vállalkozás nevének közzétételétől a legkomolyabb esetekben akár pénzbüntetés kiszabásáig is terjedhetnek.
   (2)   A tagállamoknak az átváltási árfolyam elfogadását követő hetekben az árak párhuzamos feltüntetési időszakának végéig szorosan és rendszeresen figyelemmel kell kísérniük az árak alakulását. Az állampolgárokat különösen közvetlenül az átállás előtti és utáni hetekben heti rendszerességgel tájékoztatniuk kell az árak alakulásáról az esetleges negatív megítélés elkerüléséhez.
   (3)   Az átváltás után a nemzeti valutában végrehajtott fizetési tranzakciókra érvényes banki költségeket kell alkalmazni az euróban lebonyolított ügyletekre.
   5. cikk
   Záró rendelkezés
   A tagállamokat felkérik, hogy támogassák ezen ajánlás végrehajtását.
   6. cikk
   Címzettek
   Ennek az ajánlásnak a Szerződés 122. cikke alapján eltéréssel rendelkező tagállamok a címzettjei, valamint az ezekben a tagállamokban működő hitelintézetek, vállalatok, kereskedelmi szövetségek és fogyasztói szervezetek.

      Kelt Brüsszelben, 2008. január 10-én.

            a Bizottság részéről

         Joaquín ALMUNIA

            a Bizottság tagja

      (1)  2000/C 303/05 számú ajánlás (HL C 303., 2000.10.24., 6. o.).

      (2)  Lásd az Európai Központi Bank 2006. július 14-i iránymutatását az euro-készpénzcserére való egyes előkészületekről és az eurobankjegyek és -érmék elő- és továbbszállításáról (EKB/2006/9, HL L 207., 2006.7.28., 39. o.).


				|

		52012PC0255

			Ajánlás A TANÁCS HATÁROZATA az EU Horvátországgal történő bővülésére való tekintettel a Bizottságnak a következő megállapodások kiigazítását célzó tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásáról: az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás, a Norvég Királyság és az Európai Unió közötti, a 2009–2014 közötti időszakra vonatkozó Norvég Finanszírozási Mechanizmusról szóló megállapodás, az egyrészről az Európai Közösség és tagállamai, másrészről a Svájci Államszövetség közötti, a személyek szabad mozgásáról szóló megállapodás, valamint az együttműködésről és vámunióról San Marinóval kötött megállapodás /* COM/2012/0255 final */

			   	INDOKOLÁS
A Horvát Köztársaság Európai Unióhoz
történő csatlakozásáról szóló szerződést[1]
2011. december 9-én írták alá.
Az Európai Unió és tagállamai megállapodást
kötöttek Izlanddal, Liechtensteinnel és Norvégiával az Európai Gazdasági
Térségről, a 2009–2014-es időszakra vonatkozó Norvég Finanszírozási
Mechanizmusról, Svájccal a személyek szabad mozgásáról, San Marinóval pedig az
együttműködésről és vámunióról.
Ezek a megállapodások kiigazítást igényelnek
annak érdekében, hogy Horvátországot szerződő félként a
megállapodásba lehessen foglalni az ország Európai Unióhoz történő
csatlakozásának napjától. A kiigazítás feltételeiről a jelenlegi
szerződő felek és a csatlakozó ország közötti tárgyalások során kell
dönteni. A tárgyalásokat időben el kell kezdeni annak biztosítására, hogy
e megállapodások kiigazítása Horvátország EU-hoz történő csatlakozása
napján hatályba lépjen.
A Horvát Köztársaság csatlakozási
feltételeiről szóló okmány (a továbbiakban: csatlakozási okmány) 6.
cikkével összhangban e tárgyalásokat a Bizottságnak a Tanács által jóváhagyott
tárgyalási irányelvek alapján és a tagállamok képviselőiből álló
bizottsággal konzultálva kell lefolytatnia.
Az Európai Unió és annak tagállamai nevében történő
tárgyalásokat a következő megfontolások alapján kell megindítani:
1. Az Európai Gazdasági Térségről
szóló megállapodás
A Horvát Köztársaság csatlakozási
feltételeiről szóló csatlakozási okmány 6. cikkének (5) bekezdése
értelmében, Horvátország vállalja, hogy az ebben az okmányban megállapított feltételek
szerint csatlakozik az Európai Gazdasági Térséghez (EGT). Az EGT-megállapodás 128.
cikkével összhangban, Horvátország ezért be fogja nyújtani kérelmét az EGT-hez.
Ennek érdekében a Bizottságot fel kell
hatalmazni, hogy az Európai Unió és annak tagállamai nevében tárgyalásokat
folytasson az EGT szerződő feleivel és Horvátországgal,
Horvátországnak az EGT-ben való részvételéről szóló megállapodás megkötése
érdekében.
A 2007-es EGT-bővítési tárgyalások
tapasztalatai alapján lehetséges tárgyalási témaként a következőket
jelölték ki:
–
Eltérések és átmeneti időszakok: A csatlakozási szerződésben megállapított eltéréseket és átmeneti
időszakokat át kell emelni az EGT-ről szóló megállapodásba.
Valószínűtlen, hogy Norvégia, Izland és Liechtenstein ellenezni fogja ezt
az alapelvet.
–
Mezőgazdasági termékek és feldolgozott
mezőgazdasági termékek: Horvátország
meglehetősen korlátozottan vesz részt az EGT-n belüli kereskedelemben. Nem
kizárt azonban, hogy Norvégia és Izland ellentételezést fog kérni a
Horvátországgal fennálló kétoldalú szabadkereskedelmi megállapodásoknak az
ország csatlakozása napjától való felmondásáért. A mezőgazdasági és
feldolgozott mezőgazdasági termékek esetében a kiigazításokat az
EGT-megállapodás 19. cikke és 3. jegyzőkönyve alapján folytatott rendszeres
tárgyalások keretében lehet végrehajtani, szem előtt tartva az e termékek
kereskedelmének folyamatos liberalizációjára irányuló célkitűzést.
–
Az EGT Finanszírozási Mechanizmus és a Norvég
Finanszírozási Mechanizmus: A 2007-es
EGT-bővítési megállapodásban mind a három EGT-tag EFTA-állam elfogadta,
hogy további 72 millió euróval járuljon hozzá a kibővített EGT társadalmi
és gazdasági kohéziójához (21,5 millió EUR Bulgáriának és 50,5 millió EUR
Romániának) 2009. április 30-ig bezárólag. Norvégia egyedül további 68 millió
euróval járult hozzá a gazdasági növekedés és a fenntartható fejlődés
előmozdítására vonatkozó két bilaterális együttműködési programon
keresztül Bulgáriában (20 millió EUR) és Romániában (48 millió EUR). A 2009-2014
közötti időszaktól kezdődően, az Európai Unió, Izland,
Liechtenstein és Norvégia között a 2009–2014 közötti időszakra vonatkozó
EGT Finanszírozási Mechanizmusról szóló megállapodás keretében, mind a három
EGT-tag EFTA-állam összesen 988,5 millió euróval járul hozzá az EGT társadalmi
és gazdasági kohéziójához. A Norvég Királyság és az Európai Unió között
létrejött, a 2009-2014 közötti időszakra vonatkozó Norvég Finanszírozási
Mechanizmusról szóló megállapodáson keresztül, Norvégia hozzájárulása egyedül
összesen további 800 millió EUR. Az EU akkori kiindulási pontja a tárgyalások
során az volt, hogy az EGT-tag EFTA-államok a belső piac részeseiként az
EU-tagállamokkal azonos mértékben élvezik a kibővült belső piac
előnyeit, így nekik is az EU-tagállamokkal azonos mértékben kell részt
venniük a fenntarthatóan és kiegyensúlyozottan fejlődő belső
piac kialakításában az EU-n, illetve az EGT-n belüli társadalmi és gazdasági
egyenlőtlenségek csökkentéséhez való hozzájárulás révén. Figyelembe véve,
hogy a tervek szerint az EGT és Norvégia 2013-ban tárgyalásokat kezd az Európai
Unióval az EGT/Norvég Finanszírozási Mechanizmusokból a 2015-2020 közötti
időszakra vonatkozóan a kedvezményezett országoknak nyújtandó pénzügyi
hozzájárulásról, a Horvátországgal folytatott tárgyalások során helyénvalónak
tűnik ugyanazt a logikát alkalmazni, mint Bulgária és Románia esetében,
valamint az EGT-tag EFTA-államoknak az EGT/Norvég Finanszírozási
Mechanizmusokból pénzügyileg hozzá kell járulniuk a kibővült EU, illetve
EGT társadalmi és gazdasági kohéziójához, azonban 2014-ig e hozzájárulásnak
arányosnak kell lennie, anélkül, hogy a jelenlegi kedvezményezett országokat
megfosztanák a korábban – azonos kritériumok alapján – megállapított
pénzeszközöktől. A Horvátországra vonatkozó kiegészítő pénzeszközök
felosztását ugyanazon kritériumok alapján kell végezni, mint amelyeket a két
meglévő pénzügyi mechanizmus esetében alkalmaztak. A pénzügyi
mechanizmusok felülvizsgálatát illetően emlékeztetni kell arra, hogy az
EGT EFTA-országok és az új EU-tagállamok közt fennálló kétoldalú támogatási
megállapodások hatályukat vesztik ez utóbbi országok Európai Unióhoz
történő csatlakozásának napján.
A Bulgáriával és Romániával folytatott
csatlakozási folyamat során megállapodtak abban, hogy a Bizottság
„ellenőrizheti”, és nem „ellenőrzi” a javasolt projekteket. Ezt
kérdést ismét fel kell venni a tárgyalások témái közé.
Általános szabályként a tárgyalásokat az EGT
bővítéséhez nélkülözhetetlen fő kérdésekre kell korlátozni annak
elkerülése érdekében, hogy a hosszadalmas eljárások veszélyeztessék az EU-és az
EGT-bővítés egyidejű hatálybalépését.
2. Svájc és San Marino
A Horvát Köztársaság csatlakozási
feltételeiről szóló csatlakozási okmány 6. cikkének (2) és (3)
bekezdésével összhangban Horvátország vállalja, hogy csatlakozik a jelenlegi
tagállamok és az Unió által egy vagy több harmadik országgal, vagy egy
nemzetközi szervezettel kötött vagy aláírt megállapodásokhoz. Ugyanezen
rendelkezés értelmében, Horvátországnak az e megállapodásokhoz való
csatlakozásáról az e megállapodásokhoz csatolt és az érintett harmadik
országgal vagy országokkal, illetve nemzetközi szervezettel a Tanács által a
tagállamok nevében egyhangúlag eljárva kötött jegyzőkönyvben kell
megállapodni. E jegyzőkönyveket[2] a Bizottság tárgyalja meg
a Tanács által egyhangúlag jóváhagyott tárgyalási irányelvek alapján és
a tagállamok képviselőiből álló bizottsággal konzultálva, és a
Tanács köti meg.
Ennek érdekében a Bizottságnak ajánlást kell a
Tanács elé benyújtania a Bizottságot a tárgyalások megkezdésére felhatalmazó
tanácsi határozat elfogadására.
A személyek szabad mozgásáról Svájccal
kötött megállapodás
A csatlakozási okmány 6. cikke (3)
bekezdésével összhangban a személyek szabad mozgásáról Svájccal kötött
megállapodás az új EU-tagállam felvétele céljából is kiigazításra szorul. A
következő kérdések tekinthetők lehetséges tárgyalási témának:
Átmeneti időszakok: A személyek szabad
mozgásáról kötött megállapodás olyan átmeneti időszakokat tartalmaz,
amelyek bizonyos feltételek mellett lehetővé teszik Svájc számára, hogy
számszerűleg korlátozza a gazdasági tevékenységhez való hozzáférést. Ezek
az átmeneti időszakok a következőképpen alakulnak: a megállapodás
hatálybalépését követő 12 év (2014. május 31-ig), a megállapodás 2004. évi
jegyzőkönyvének hatálybalépését követő 8 év, a 2004-ben az Unióhoz
csatlakozott tagállamoknak a megállapodás szerződő feleként való
részvétele tekintetében (2014. május 31-ig), valamint a megállapodás 2008. évi
jegyzőkönyvének hatálybalépését követő 10 év, Bulgáriának és
Romániának a megállapodás szerződő feleként való részvétele
tekintetében (2019. május 31-ig)[3]. Az előző
bővítéshez hasonlóan Svájc számára a csatlakozási szerződésben
megállapításra kerültekhez hasonló eltéréseket és átmeneti időszakokat
kell biztosítani. Ki kell számítani Svájc számszerű korlátozásait
figyelembe véve a tagjelölt országból tapasztalható migrációt, valamint annak
lakosságát.
San Marinóval az
együttműködésről és vámunióról kötött megállapodás
Horvátország csatlakozási okmányának 6. cikke
(2) bekezdésével összhangban e megállapodás az új EU-tagállam felvétele
céljából is kiigazításra szorul. Nem jelöltek ki külön tárgyalási pontokat.
A Bizottság ezért azt javasolja a
Tanácsnak, hogy:
–
fogadja el a mellékelt határozatot, amely
felhatalmazást ad a tárgyalások megkezdésére
–
az Európai Gazdasági Térségről szóló
megállapodás kiigazításáról az Európai Uniónak Horvátországgal történő
kibővítésével összhangban,
–
a Norvég Királyság és az Európai Unió közötti, a 2009–2014-es
időszakra vonatkozó Norvég Finanszírozási Mechanizmusról szóló
megállapodás kiigazításáról
–
az egyrészt az Európai Közösség és tagállamai,
másrészt a Svájci Államszövetség közötti, a személyek szabad mozgásáról szóló
megállapodás kiigazításáról az Európai Uniónak Horvátországgal történő
kibővítésével összhangban,
–
valamint az együttműködésről és
vámunióról San Marinóval kötött megállapodás kiigazításáról, az Európai Uniónak
Horvátországgal történő kibővítésével összhangban,
–
adjon ki tárgyalási irányelveket e határozathoz
mellékelve,
–
jelöljön ki egy különbizottságot, amellyel a
tárgyalások folytatása során egyeztetni kell.
Ajánlás
A TANÁCS HATÁROZATA
az EU Horvátországgal történő
bővülésére való tekintettel a Bizottságnak a következő megállapodások
kiigazítását célzó tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásáról: az Európai
Gazdasági Térségről szóló megállapodás, a Norvég Királyság és az Európai
Unió közötti, a 2009–2014 közötti időszakra vonatkozó Norvég
Finanszírozási Mechanizmusról szóló megállapodás, az egyrészről az Európai
Közösség és tagállamai, másrészről a Svájci Államszövetség közötti, a
személyek szabad mozgásáról szóló megállapodás, valamint az
együttműködésről és vámunióról San Marinóval kötött megállapodás
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 218. cikke
(3) és (4) bekezdésére,
tekintettel a Belga Királyság, a Bolgár
Köztársaság, a Cseh Köztársaság, a Dán Királyság, a Németországi Szövetségi
Köztársaság, az Észt Köztársaság, Írország, a Görög Köztársaság, a Spanyol
Királyság, a Francia Köztársaság, az Olasz Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság,
a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Luxemburgi Nagyhercegség, a Magyar
Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Holland Királyság, az Osztrák Köztársaság,
a Lengyel Köztársaság, a Portugál Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság,
a Szlovák Köztársaság, a Finn Köztársaság, a Svéd Királyság, Nagy-Britannia és
Észak-Írország Egyesült Királysága (az Európai Unió tagállamai) és a Horvát
Köztársaság között, a Horvát Köztársaságnak az Európai Unióhoz történő
csatlakozásáról szóló, 2011. december 9-én aláírt szerződésre[4]
és különösen annak 3. cikke (4) bekezdésére,
[5]tekintettel a Horvát Köztársaság csatlakozásának feltételeiről,
valamint az Európai Unióról szóló szerződés, az Európai Unió
működéséről szóló szerződés és az Európai Atomenergia-közösséget
létrehozó szerződés kiigazításáról szóló okmányra és különösen annak 6.
cikke (2) bekezdésének második albekezdésére és 6. cikke (5) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
Mivel az Európai Uniónak Horvátországgal
történő bővítésére való tekintettel az Európai Gazdasági
Térségről szóló megállapodás, a Norvég Királyság és az Európai Unió
közötti, a 2009–2014 közötti időszakra vonatkozó Norvég Finanszírozási
Mechanizmusról szóló megállapodás, az egyrészről az Európai Közösség és
tagállamai, másrészről a Svájci Államszövetség közötti, a személyek szabad
mozgásáról szóló megállapodás, valamint az együttműködésről és
vámunióról San Marinóval kötött megállapodás kiigazítására irányuló
tárgyalásokat meg kell kezdeni,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az
Európai Unió és tagállamai nevében és a mellékletben foglalt tárgyalási
irányelvekkel összhangban, az Európai Uniónak Horvátországgal történő
bővítésére való tekintettel tárgyalásokat folytasson az Európai Gazdasági
Térségről szóló megállapodás, valamint a Norvég Királyság és az Európai
Unió közötti, a 2009–2014 közötti időszakra vonatkozó Norvég
Finanszírozási Mechanizmusról szóló megállapodás módosításairól.
2. cikk
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az
Európai Unió és tagállamai nevében, – az Európai Unióhoz történő
csatlakozásról szóló szerződés hatálybalépése esetén – a Horvát
Köztársaságot is beleértve, az Európai Uniónak Horvátországgal történő bővítésére
való tekintettel tárgyalásokat folytasson az egyrészről az Európai
Közösség és tagállamai, másrészről a Svájci Államszövetség közötti, a
személyek szabad mozgásáról szóló megállapodás, valamint az
együttműködésről és vámunióról San Marinóval kötött megállapodás
módosításairól.
3. cikk
A tárgyalási irányelveket a melléklet
tartalmazza.
4. cikk
A tárgyalásokat a [name of the special
committee to be inserted by the Council]-gal kell lefolytatni.
5. cikk
Ennek a határozatnak a Bizottság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
MELLÉKLET
Tárgyalási irányelvek
az
Európai Uniónak Horvátországgal történő bővítésére való tekintettel
az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás, a Norvég Királyság és
az Európai Unió közötti, a 2009–2014 közötti időszakra vonatkozó Norvég
Finanszírozási Mechanizmusról szóló megállapodás, az egyrészről az Európai
Közösség és tagállamai, másrészről a Svájci Államszövetség közötti, a
személyek szabad mozgásáról szóló megállapodás, valamint az együttműködésről
és vámunióról San Marinóval kötött megállapodás kiigazítására vonatkozóan
1.           Általános célkitűzés
A fenti megállapodások kiigazítása annak
biztosítására, hogy Horvátország számára az Európai Unióhoz történő
csatlakozása napjától lehetővé váljon az e megállapodásokhoz történő
csatlakozás, valamint a kibővített EU-n belül a gazdasági és társadalmi
egyenlőtlenségek csökkentését célzó, vonatkozó pénzügyi hozzájárulások
felülvizsgálata.
2.           a tárgyalások kezdete
Az egyrészt a csatlakozó országgal, másrészt
Izlanddal, Liechtensteinnel, Norvégiával/San Marinoval/Svájccal folytatandó, a
fenti megállapodások kiigazítását célzó tárgyalásokat a lehető leghamarabb
meg kell kezdeni.
3.           A meglévő megállapodások
kiigazítására irányuló eszközök tartalma
Az EU-ba belépő új tagállamnak csatlakoznia
kell a megállapodásokhoz.
Az Európai Gazdasági Térségről szóló
megállapodás és a Norvég Finanszírozási Mechanizmusról szóló megállapodás
A Horvátország csatlakozásának feltételeire
vonatkozó okmányban megállapított eltéréseket és átmeneti időszakokat át
kell emelni az EGT-ről szóló megállapodásba. Horvátország esetében a
meglévő mechanizmusokra alkalmazott kritériumok alapján 2014-ig a
meglévő EGT és Norvég Finanszírozási Mechanizmusok arányos növelését kell
biztosítani. A tárgyalásokat amennyire csak lehetséges, az EGT bővítéséhez
nélkülözhetetlen fő kérdésekre kell korlátozni.
Az egyrészről az Európai Közösség és
tagállamai, másrészről a Svájci Államközösség közötti, a személyek szabad
mozgásáról szóló megállapodás
A csatlakozási okmányban megállapított eltéréseket
és átmeneti időszakokat szükség szerint át kell venni. Ki kell számítani
Svájc számszerű korlátozásait, figyelembe véve a csatlakozó országból
tapasztalható migrációt és lakosságát.
San Marinóval az együttműködésről
és vámunióról kötött megállapodás
Ezt a megállapodást abból a célból kell
kiigazítani, hogy Horvátországot a megállapodásba lehessen foglalni az ország
Európai Unióhoz történő csatlakozásának napjától. További tárgyalásokat
igénylő külön kérdéseket nem jelöltek ki.
4.           Megerősítés és hatálybalépés
A tárgyalásokat gyorsan kell lezárni annak
érdekében, hogy a fenti megállapodások kiigazítását célzó eszközök Horvátország
EU-hoz történő csatlakozása napján hatályba lépjenek. Abban az esetben, ha
a jegyzőkönyvek a csatlakozás napján nem léphetnek hatályba, ideiglenes
alkalmazást kell előirányozni, figyelembe véve az Európai Unió és az
érintett harmadik országok eljárásait.
 PÉNZÜGYI KIMUTATÁS ||
   || DÁTUM:
 1. || KÖLTSÉGVETÉSI TÉTEL: n.v. || ELŐIRÁNYZATOK:
 2. || CÍM:   Az EU bővítésére való tekintettel a következő vegyes megállapodások kiigazítása Horvátország megállapodásba foglalása céljából: az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodás, a Norvég Királyság és az Európai Közösség között létrejött, a 2009-2014 közötti időszakra vonatkozó Norvég Finanszírozási Mechanizmusról szóló megállapodás, az egyrészről az Európai Közösség és tagállamai, másrészről a Svájci Államközösség közötti, a személyek szabad mozgásáról szóló megállapodás, San Marinóval az együttműködésről és vámunióról kötött megállapodás
 3. || JOGALAP: Az EUMSZ 207., 217. és 218. cikke
 4. || CÉLKITŰZÉSEK:
 5. || PÉNZÜGYI HATÁSOK   Nincsenek || 12 HÓNAPOS IDŐSZAK (millió EUR-ban) || FOLYÓ PÉNZÜGYI ÉV [n] (millió EUR-ban) || KÖVETKEZŐ PÉNZÜGYI ÉV [n+1] (millió EUR-ban)
 5.0 || KIADÁSOK -               AZ EU-KÖLTSÉGVETÉS TERHÉRE (VISSZATÉRÍTÉSEK/INTERVENCIÓK) -               A NEMZETI HATÓSÁGOK TERHÉRE -               EGYÉB ||     nincs ||     nincs ||     nincs
 5.1 || BEVÉTELEK -               AZ EU SAJÁT FORRÁSAI (LEFÖLÖZÉSEK/VÁMOK) -               NEMZETI SZINTŰ BEVÉTELEK ||     nincs ||     nincs ||     nincs
   ||   || [n+2] || [n+3] || [n+4] || [n+5]
 5.0.1 || BECSÜLT KIADÁSOK ||   ||   ||   ||
 5.1.1 || BECSÜLT BEVÉTELEK ||   ||   ||   ||
 5.2 || SZÁMÍTÁS MÓDJA:
 6.0 || FINANSZÍROZHATÓ-E A PROJEKT A FOLYÓ KÖLTSÉGVETÉS VONATKOZÓ ALCÍMÉBEN SZEREPLŐ ELŐIRÁNYZATOKBÓL? || IGEN
 6.1 || FINANSZÍROZHATÓ-E A PROJEKT A FOLYÓ KÖLTSÉGVETÉS ALCÍMEI KÖZÖTTI ÁTCSOPORTOSÍTÁSSAL? ||  NEM
 6.2 || SZÜKSÉG LESZ-E PÓTKÖLTSÉGVETÉSRE? ||  NEM
 6.3 || SZÜKSÉG LESZ-E ELŐIRÁNYZATOK BEVEZETÉSÉRE A JÖVŐBENI KÖLTSÉGVETÉSEKBE? ||  NEM
 ÉSZREVÉTELEK:
[1]               [Szerződés a Belga Királyság, a Bolgár Köztársaság,
a Cseh Köztársaság, a Dán Királyság, a Németországi Szövetségi Köztársaság, az
Észt Köztársaság, a Görög Köztársaság, a Spanyol Királyság, a Francia
Köztársaság, Írország, az Olasz Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett
Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Luxemburgi Nagyhercegség, a Magyar
Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Holland Királyság, az Osztrák Köztársaság,
a Lengyel Köztársaság, a Portugál Köztársaság, Románia, a Szlovén Köztársaság,
a Szlovák Köztársaság, a Finn Köztársaság, a Svéd Királyság, Nagy-Britannia és
Észak-Írország Egyesült Királysága (az Európai Unió tagállamai) és a Horvát
Köztársaság között, a Horvát Köztársaságnak az Európai Unióhoz történő
csatlakozásáról, HL L 112., 2012.4.24.]
[2]               Kivéve azokat, amelyek kizárólag vagy elsősorban a
közös kül- és biztonságpolitikával kapcsolatos megállapodásra vonatkoznak.
[3]               A 2004-es és 2008-as jegyzőkönyvvel kiegészített
megállapodás 10. cikke.
[4]               HL L 112., 2012.4.24.
[5]               HL L 112., 2012.4.24.


title: Az EU és Líbia közötti keretmegállapodás Az Európai Parlament 2011. január 20-i ajánlása a Tanácshoz az EU és Líbia közötti keretmegállapodás megkötésére irányuló tárgyalásokról (2010/2268(INI))

text:
               11.5.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               CE 136/99

         2011. január 20., csütörtökAz EU és Líbia közötti keretmegállapodás
   P7_TA(2011)0020
   Az Európai Parlament 2011. január 20-i ajánlása a Tanácshoz az EU és Líbia közötti keretmegállapodás megkötésére irányuló tárgyalásokról (2010/2268(INI))
   2012/C 136 E/19

      Az Európai Parlament,

               —

               tekintettel az Ana Gomes által az Európai Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége képviselőcsoport nevében előterjesztett, Tanácshoz intézett ajánlásra irányuló javaslatra az EU és Líbia közötti keretmegállapodás megkötéséről jelenleg zajló tárgyalásokról (B7-0615/2010),

               —

               tekintettel az Általános Ügyek és Külkapcsolatok Tanácsának az EU és Líbia közötti keretmegállapodás megkötésével kapcsolatos tárgyalások elkezdésére vonatkozó 2007. október 15-i következtetéseire, valamint az Európai Tanács migrációról szóló 2009. június 18–19-i és október 29–30-i következtetéseire,

               —

               tekintettel a Ferrero-Waldner, biztos és El Obeidi, európai ügyekkel foglalkozó titkár által 2007. július 23-án közösen aláírt egyetértési megállapodást,

               —

               tekintettel az EU és Líbia közötti keretmegállapodás megkötéséről szóló, jelenleg is zajló tárgyalásokra,

               —

               tekintettel a 2004 novemberében elindított bengázi HIV cselekvési tervre,

               —

               tekintettel az EU és Líbia között a migráció tekintetében fennálló gyakorlati együttműködésre, valamint a Bizottság és Líbia által 2010. október 4-én aláírt Migrációs Együttműködési Stratégiára,

               —

               tekintettel az 1948. december 10-i Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatára,

               —

               tekintettel a menekültek jogállására vonatkozó 1951. július 28-i Genfi Egyezményre, valamint az 1967. január 31-i jegyzőkönyvre,

               —

               tekintettel a Líbia által aláírt számos emberi jogi okmányra, úgymint a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányára (1970), a gazdasági, szociális és kulturális jogok nemzetközi egyezségokmányára (1970), a faji megkülönböztetés valamennyi formájának kiküszöböléséről szóló nemzetközi egyezményre (1968), a nőkkel szemben alkalmazott hátrányos megkülönböztetések (diszkrimináció) minden formájának kiküszöböléséről szóló egyezményre (1989), a kínzás és más kegyetlen, embertelen vagy megalázó büntetések vagy bánásmódok elleni egyezményre (1989), a Gyermek Jogairól szóló Egyezményre (1993) és a migráns munkavállalók és családtagjaik jogainak védelméről szóló nemzetközi egyezményre (1990),

               —

               tekintettel az ENSZ Közgyűlésének a halálbüntetés alkalmazására vonatkozó moratóriumot sürgető, 2007. december 18-i 62/149. számú határozatára, valamint az ENSZ Közgyűlésének 2008. december 18-i 63/168. számú határozatára, amely a Közgyűlés által 2007-ben elfogadott 62/149. számú határozat végrehajtását szorgalmazza,

               —

               tekintettel az Emberi Jogok és a Népek Jogainak Afrikai Chartájára, és ennek azon jegyzőkönyvére, amely létrehozza az Emberi Jogok és a Népek Jogainak Afrikai Bizottságát; e két dokumentumot Líbia 1987. március 26-án, illetve 2003. november 19-én ratifikálta,

               —

               tekintettel az Afrikai Uniónak az afrikai menekültprobléma sajátos szempontjainak szabályozásáról szóló 1969. szeptemberi egyezményére, amelynek Líbia 1981. július 17- óta része,

               —

               tekintettel az Európai Unió Alapjogi Chartájára,

               —

               tekintettel az egészségügyi személyzet terhére Líbiában kiszabott halálos ítéletről szóló 2007. január 18-i (1), valamint a líbiai kivégzésekről szóló 2010. június 17-i állásfoglalására (2),

               —

               tekintettel eljárási szabályzata 121. cikkének (3) bekezdésére és 97. cikkére,

               —

               tekintettel a Külügyi Bizottság jelentésére (A7-0368/2010),

               A.

               mivel a továbbra is fennálló önkényes kormányzás, illetve az alapvető jogokról és szabadságokról szóló nemzetközi egyezmények rendszeres megsértése ellenére Líbiának bővülő kereskedelmi és politikai kapcsolatai vannak az EU tagállamaival, és a biztonságot és a stabilitást befolyásoló számos kérdésben – például a migráció, a közegészségügy, a fejlesztés, a kereskedelmi és gazdasági kapcsolatok, az éghajlatváltozás, az energiaügy és a kulturális örökség terén – partnere az EU-nak a mediterrán térségben és Afrikában,

               B.

               mivel több uniós tagállam szoros kapcsolatokat ápol Líbiával, és nemzeti vállalataik és bankjaik a líbiai pénzügyi befektetések európai közvetítőiként szolgálnak, és mivel 2008. augusztus 30-án Olaszország barátsági megállapodást kötött Líbiával, amely különböző területeken, többek között a migráció kezelése és a háborús és a gyarmati uralom okozta károkért való jóvátétel terén folytatott együttműködés tekintetében szabályozza a két ország viszonyát; mivel 2010. november 9-én az olasz parlament e szerződés felülvizsgálatára kérte a kormányt,

               C.

               mivel a jelenleg tárgyalt EU–Líbia keretmegállapodás a politikai párbeszéd megerősítésétől a migráció kezelésén, a gazdasági és kereskedelmi kapcsolatok fejlesztésén, az energiabiztonságon át a különböző ágazatokon belüli együttműködés javításáig a területek széles skáláját öleli fel, mivel a keretmegállapodás feladata lehetőséget teremteni a Líbia és az EU közötti politikai párbeszéd fellendítésére,

               D.

               mivel az emberi jogok tiszteletben tartása, a demokrácia és a jogállamiság, csakúgy mint a halálbüntetés ellenzése alapvető uniós elvek; mivel az Európai Parlament szilárdan elkötelezte magát a halálbüntetés egyetemes eltörlése mellett, és többször is sürgette a Líbiában évekig bebörtönzött öt bolgár ápolónő és a palesztin orvos halálbüntetésének visszavonását, valamint az említett személyek szabadon bocsátását, elítélve emellett a líbiai és nem líbiai állampolgárokon Líbiában végrehajtott kivégzéseket,

               E.

               mivel Líbia ratifikálta az Afrikai Uniónak az afrikai menekültprobléma sajátos szempontjai szabályozásáról szóló egyezményét, amely 8. cikkében kiemeli, hogy ez utóbbi egyezmény az ENSZ menekültekről szóló 1951-es egyezményének gyakorlatilag az afrikai kiegészítése, valamint hogy a tagállamoknak együtt kell működniük az ENSZ menekültügyi főbiztosságával, mivel ugyanakkor Líbia nem ratifikálta az ENSZ menekültekről szóló 1951-es egyezményét, amely a menekültek átfogó meghatározását tartalmazó egyetlen nemzetközi egyezmény, és amelyhez kötelező érvényű védőintézkedések és az ENSZ menekültügyi főbiztosának hivatal részéről végzett ellenőrzés specifikus mechanizmusa is társul,

               F.

               mivel elég bizonyíték van a Líbiában széles körben elterjedt gyakorlatra, miszerint nemzeti vagy etnikai származás alapján hátrányosan megkülönböztetik a vendégmunkásokat, különösen pedig faji alapon üldözik az afrikai migráns munkavállalókat, és mivel az Európai Parlament mélységesen aggódik a nők ellen elkövetett erőszakról jelentett esetek miatt,

               G.

               mivel az Európai Unió Alapjogi Chartája 19. cikkének (2) bekezdése kimondja, hogy senki sem toloncolható ki vagy utasítható ki olyan államba, vagy adható ki olyan államnak, ahol komolyan fenyegeti az a veszély, hogy halálra ítélik, kínozzák, vagy más embertelen bánásmódnak vagy büntetésnek vetik alá,

               H.

               mivel Líbiát 2010. május 13-án beválasztották az ENSZ Emberi Jogi Tanácsába, és az ország számos emberi jogi dokumentumot ratifikált, és mivel ennek következtében Líbiának specifikus nemzetközi kötelezettségei vannak az emberi jogok tiszteletben tartása tekintetében, de idáig még nem sikerült konkrét intézkedéseket hoznia az emberi jogok megsértésével kapcsolatos esetek számának csökkentéséért, sem érdemi együttműködésbe kezdenie az ENSZ különeljárásai és ENSZ-egyezmény alapján létrehozott testületekkel; mivel az emberi jogok oszthatatlanok, és mégis, bizonyos gazdasági és jóléti előnyök ellenére, amelyek annak köszönhetőek, hogy az állam a nemzeti jövedelem bizonyos részét szétosztja, a líbiaiak, és a Líbiában élő külföldiek nem élhetnek a polgári és politikai jogok nagy többségével, nevezetesen a szólásszabadság, a társulás és gyülekezés, az igazságos tárgyalás jogával, a munkához való jogokkal, a nők jogaival, és a szabad választások jogával; és mivel gyakran előfordul, és különösen a migráns lakosságot érinti, az önkényes fogva tartás, a kínzás, a nem szándékos eltűnés és a hátrányos megkülönböztetés,

               I.

               mivel Líbiában az állam hatalomgyakorlása nem a jogállamiságban vagy a demokratikus elszámoltathatóságban gyökerezik, és gyakran önkényes és kiszámíthatatlan magatartáshoz vezet külföldi személyekkel és érdekekkel szemben, amint az nemrégiben egy svájci üzletember és a köztörvényes bűncselekményekért kivégzett külföldiek – akiknek személyazonosságát nem hozták nyilvánosságra – esetében is történt,

               1.

               a keretmegállapodás megkötésére irányuló jelenlegi tárgyalásokkal összefüggésben a következő ajánlásokat intézi a Tanácshoz:

                           a)

                           tudomásul veszi a Tanács azon közelmúltbeli döntését, hogy végül engedélyezi korlátozott számú parlamenti képviselőnek az EU–Líbia keretmegállapodásról való tárgyalásra a Bizottságnak adott meghatalmazást; ugyanakkor sajnálja, hogy e döntés késett, és kéri, hogy ez EP kapjon engedélyt az összes tárgyalás alatt álló nemzetközi megállapodáshoz való hozzáférésre az EUMSz 218. cikkének (10) bekezdésével összhangban, amelynek értelmében a Parlamentet haladéktalanul és teljes körűen tájékoztatni kell a folyamat minden állomásáról;

                           b)

                           üdvözli az EU és Líbia közötti tárgyalások elkezdését mint az EU és a mediterrán region, illetve Afrika közötti új kapcsolat kialakításának első lépését; úgy véli, hogy a Líbiával való együttműködés hasznára válik az olyan ügyek megoldásának, mint például a biztonság és stabilitás, a migráció, a közegészségügy, a fejlődés, a kereskedelem, az éghajlatváltozás, az energia és a kultúra kérdései;

                           c)

                           szorgalmazza, hogy a Tanács és a Bizottság határozottan javasolja Líbiának a menekültekről szóló 1951-es Genfi Egyezmény, és annak 1967-es jegyzőkönyve ratifikálását, ideértve az ENSZ menekültügyi főbiztosságával folytatandó teljes körű együttműködést is, annak érdekében, hogy Líbia szavatolja a migránsok megfelelő védelmét és jogait, és olyan menekültügyi jogszabályokat fogadjon el, amelyek ennek megfelelően elismerik a menekültek státuszát és jogait, különösen a közös kitoloncolás tilalmát és a visszaküldés tilalmának elvét;

                           d)

                           emlékezteti a Tanácsot és a Bizottságot kötelezettségükre, hogy szavatolják azt, hogy az EU külpolitikája teljes mértékben megfelel az Alapjogi Chartának, különösen ez utóbbi 19. cikkének, amely tiltja a közös kitoloncolást és elismeri a visszaküldés tilalmának elvét;

                           e)

                           sürgeti a Tanácsot és a Bizottságot, hogy kérje a líbiai hatóságokat az ENSZ menekültügyi főbiztosságának jogszerű líbiai jelenlétét biztosító egyetértési megállapodás aláírására olyan felhatalmazással, amely lehetővé teszi a szervezet számára teljes körű hozzáférési és védelmi tevékenységeinek gyakorlását;

                           f)

                           szorgalmazza, hogy a Tanács és a Bizottság garantálja azt, hogy a Líbiával kötendő visszafogadási megállapodás csak illegális bevándorlókra legyen érvényes, kizárva tehát mindazokat, akik menedékkérőnek, menekültnek, vagy védelemre szoruló személynek vallják magukat, és megismétli, hogy a visszaküldés tilalmának elve minden olyan személyre alkalmazandó, aki halálbüntetés, embertelen bánásmód vagy kínzás kockázatának van kitéve;

                           g)

                           felszólítja a Tanácsot, hogy az ENSZ menekültügyi főbiztossága által elismert menekültek esetében a megállapodással létrehozott 2010. október 4-i migrációs együttműködési munkatervnek megfelelően ajánlja fel az áttelepülés lehetőségét;

                           h)

                           felszólítja a Tanácsot és a Bizottságot, hogy fokozzák az ENSZ menekültügyi főbiztossága tevékenységének nyújtott támogatásukat, miközben elősegítik azt, hogy a líbiai hatóságok tiszteletben tartsák az országban igazolványok nélkül tartózkodó migránsok esetében a nemzetközi humanitárius standard tiszteletben tartását, ide értve az ENSZ menekültügyi főbiztosságának fogvatartási központjaiba való rendszeres bejutást;

                           i)

                           felhívja a Tanácsot és a Bizottságot, hogy az ENSZ menekültügyi főbiztossága (UNHCR), a Nemzetközi Migrációs Szervezet (IOM), a Migrációs Politika Kidolgozásáért Felelős Nemzetközi Központ (ICMPD) ajánljon fel olyan segítséget Líbia számára, amely az embercsempészet problémájának kezelésére irányul a régióban, különös figyelemmel a nők és gyerekek védelmére, beleértve a legális bevándorlók integrációját, valamint az országban elfogott illegális bevándorlók körülményeinek javítását szolgáló segítségnyújtást is; ennél fogva örömmel veszi tudomásul a Malmström biztos asszony, Füle biztos és a líbiai hatóságok által 2010. októberben aláírt megállapodást egy migrációs együttműködési munkatervről;

                           j)

                           sürgeti a Bizottságot, hogy az EU-Líbia Partnerségi Megállapodás céljaira használt külső pénzügyi eszközökkel kapcsolatosan minden részletes információt tárjon a Parlament elé;

                           k)

                           sürgeti a Tanácsot, hogy biztassa Líbiát a halálbüntetés moratóriumának kihirdetésére az ENSZ Közgyűlésének 2007. december 18-i és 2008. december 18-i állásfoglalásaival összhangban, a halálbüntetés eltörlésének célzatával, illetve a Líbiában 2008 óta kivégzett összes személyt tartalmazó statisztikák kibocsátására, valamint arra, hogy közölje az adott személyek identitását és az elítélésük alapjául szolgáló vádakat; kéri a főképviselőt/alelnököt, hogy mutassa meg, milyen politikai fontosságot tulajdonít az EU a halálbüntetés eltörlésének, azáltal, hogy ezt a kérdést rendszeresen megemlíti a líbiai hatóságok előtt;

                           l)

                           felhívja a Tanácsot, hogy ragaszkodjon a Nemzetközi Büntetőbíróságra vonatkozó záradék keretmegállapodásba történő felvételéhez, arra irányítva Líbiát, hogy megfontolja a Római Statútum ratifikálását;

                           m)

                           felkéri a Tanácsot, hogy ajánljon együttműködést Líbiának olyan programokban, amelyek erősítik a regionális szinergiákat a fenntartható fejlődést és az olyan környezetvédelmi kérdéseket illetően, mint például a klímaváltozás, a vízkészletek szűkössége és az elsivatagosodás;

                           n)

                           felszólítja a Tanácsot és a Bizottságot, hogy a keretmegállapodásról folytatott tárgyalások során bátorítsa Líbia részvételét az euro-mediterrán partnerségben és az Uniónak a Mediterráneumot érintő fő projektjeiben;

                           o)

                           felszólítja a Tanácsot és a Bizottságot, hogy teljes körűen tegyen eleget az EUMSz 218. cikkében meghatározott kötelezettségének azáltal, hogy megfelelően tájékoztatja a Parlamentet arról, mire törekszik az EU a keretmegállapodásra irányuló tárgyalások „Energia” c. fejezete szerint Líbiával folytatott „nukleáris együttműködés” címén, annak minden politikai és biztonsági vonzatát is beleértve;

                           p)

                           gratulál a líbiai egészségügyi hatóságoknak és szakembereknek a HIV-AIDS kezelésével kapcsolatosan az orvosi és tudományos kapacitás figyelemre méltó javulása miatt, amit az EU és Líbia által közösen végrehajtott bengázi cselekvési terv révén sikerült elérni, továbbá helyet ad az ilyen együttműködéseknek más fertőző betegségekre és más líbiai gyógyászati központokra való kiterjesztésére irányuló kérésnek; kéri az uniós tagállamokat, hogy terjesszék ki a szakosodott kezeléseket a líbiai betegekre is, többek között azáltal, hogy megkönnyítik a specializált európai intézményekben történő ideiglenes kezelést;

                           q)

                           véleménye szerint a keretmegállapodásnak tartalmaznia kell a civil társadalom megerősítését, a modernizáció támogatását, a demokratikus reformokat, a független média és a független igazságszolgáltatás ösztönzését, valamint az üzleti élet, a tudományos világ, a nem kormányzati szervezetek és más líbiai szereplők számára nagyobb teret nyitó egyéb erőfeszítések támogatását szolgáló intézményi kapacitásbővítésre vonatkozó segítségnyújtást;

                           r)

                           felszólítja a Tanácsot és a Bizottságot, hogy gondoskodjanak arról, hogy a kereskedelmi célzatú programok a vállalatoknak, különösen a kis- és középvállalkozásoknak exportképességeik növelése érdekében nyújtandó, érdemi támogatásra összpontosítanak;

                           s)

                           felszólítja a Tanácsot és a Bizottságot, hogy bátorítsák Líbiát, hogy teljes mértékben tartsa meg az ENSZ menekültügyi főbiztosi intézményébe való belépésekor tett ígéreteit, és ezáltal azt is szorgalmazza, hogy Líbia intézzen állandó meghívást az ENSZ különeljárásai keretében kinevezettekhez, mint például a bírósági tárgyalás nélküli, azonnali vagy önkényes kivégzések kérdésével foglalkozó különmegbízotthoz, a kínzással foglalkozó különmegbízotthoz, a szólásszabadság ügyével foglalkozó különmegbízotthoz, a fajgyűlölet, faji alapú megkülönböztetés, idegengyűlölet és ezekkel kapcsolatos intolerancia kortárs eseteivel foglalkozó különmegbízotthoz, akárcsak az erőszakos és akaratlan eltüntetéssel foglalkozó munkacsoporthoz, valamint az önkényes fogva tartással foglalkozó munkacsoporthoz, ahogyan ezt a Líbiával foglalkozó legutóbbi egyetemes időszakos felülvizsgálat kérte; ugyanebben a szellemben kér szabad bejutást az országba az emberi jogok álfogó helyzetének független felmérése céljából;

                           t)

                           kéri a Tanácsot annak biztosítására, hogy a schengeni vízumokat szükségtelen késedelem nélkül adják ki a líbiaiak számára, annak vizsgálatára, hogy milyen más könnyítő eljárások jöhetnek szóba, és a líbiai hatóságok meggyőzésére, hogy ez utóbbiak könnyítsék meg a vízumhoz jutást a Líbiában tartózkodó vagy szakmai tevékenységet végző európaiak számára;

                           u)

                           javasolja egy EU-delegáció mielőbbi felállítását Tripoliban;

               2.

               utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az ajánlást a Tanácsnak és tájékoztatás céljából a Bizottságnak, valamint az európai uniós tagállamok kormányainak.

      (1)  HL C 244. E, 2007.10.18., 208. o.

      (2)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2010)0246.


   HU
HU    HU
 ---pagebreak---                     EURÓPAI BIZOTTSÁG
                                                  Brüsszel, 2010.12.22.
                                                  SEC(2010) 1593 végleges
                      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAK
     a Mozambikkal kötött halászati partnerségi megállapodáshoz csatolt jegyzőkönyv
   megújítására irányuló tárgyalásoknak az Európai Unió nevében történő megkezdésére a
                           Bizottságnak adandó felhatalmazásról
HU                                                                                HU
 ---pagebreak---                            A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAK
       a Mozambikkal kötött halászati partnerségi megállapodáshoz csatolt jegyzőkönyv
   megújítására irányuló tárgyalásoknak az Európai Unió nevében történő megkezdésére a
                               Bizottságnak adandó felhatalmazásról
   1.       INDOKOLÁS
   Az Európai Unió és a Mozambiki Köztársaság a felek által 2006. december 21-én parafált
   halászati megállapodás1 keretében – amely 2007. január 1-jén lépett hatályba – jegyzőkönyvet
   kötöttek. A jegyzőkönyv – amely az uniós hajóknak halászati lehetőségeket biztosít, és
   meghatározza a pénzügyi ellentételezést – 2011. december 31-én lejár.
   A Bizottság egy olyan új jegyzőkönyv megtárgyalását javasolja, amely megfelel a tagállami
   flották tényleges lehetőségeinek és igényeinek, és amely összhangban van a halászati
   partnerségi megállapodásokra vonatkozóan 2004. júliusban közzétett tanácsi
   iránymutatásokkal.
   Ezért a Bizottság felkéri a Tanácsot, hogy hagyja jóvá az ehhez az ajánláshoz csatolt
   tárgyalási irányelveket.
   2.       AJÁNLÁS
   A fenti megfontolások alapján a Bizottság a következőket ajánlja:
   – a Tanács hatalmazza fel a Bizottságot a Mozambiki Köztársasággal létrejött halászati
      partnerségi megállapodás keretében megkötött jegyzőkönyv megújítására irányuló
      tárgyalások megnyitására és lefolytatására,
   – az ügyben a Bizottságot jelölje ki az Unió főtárgyalójának;
   – a Bizottság a tárgyalásokat az Európai Unió működéséről szóló szerződésben foglalt
      rendelkezésekkel összhangban a különleges bizottsággal konzultálva folytassa le;
   – a Tanács hagyja jóvá az ehhez az ajánláshoz csatolt tárgyalási irányelveket.
   1
           A Tanács 2007. november 22-i 2007/798/EK határozata (HL L 331., 2007.12.17.).
HU                                                   2                                          HU
 ---pagebreak---                                           MELLÉKLET
   Tárgyalási irányelvek
   – A tárgyalások célja az Európai Unió és a Mozambiki Köztársaság között létrejött halászati
     partnerségi megállapodás keretében megkötött jegyzőkönyv megújítása a Bizottság 2002.
     december 23-i közleménye nyomán született, 2004. július 15-i tanácsi következtetésekkel
     összhangban, és a szóban forgó országban fennálló emberi jogi helyzet
     figyelembevételével.
   – Kívánatos, hogy a jegyzőkönyv záradékot tartalmazzon az emberi jogokat és a
     demokratikus alapelveket sértő esetek következményeire vonatkozóan.
   – Annak érdekében, hogy az új jegyzőkönyv biztosítsa a felelősségteljes és fenntartható
     halászat előmozdítását, a Bizottság a tárgyalások során a következő célokat tartja szem
     előtt:
            • az európai flotta hajói számára a Mozambiki Köztársaság kizárólagos gazdasági
              övezetéhez való hozzáférés biztosítása, valamint a szükséges engedélyek
              megadása ahhoz, hogy e hajók az említett övezetben halászhassanak;
            • a rendelkezésre álló legmegalapozottabb tudományos szakvélemények megfelelő
              figyelembevétele;
            • a halászati erőforrásokhoz való hozzáférés biztosítása a jelenlegi jegyzőkönyvben
              meghatározott paraméterek alapján és az utóbbi években tapasztalt
              fejleményeknek megfelelően történjen;
            • az ágazati politikáról folyó párbeszéd megerősítése a felelősségteljes halászat
              előmozdítása érdekében, összhangban Mozambik fejlesztési céljaival, különösen a
              halászat felügyelete és ellenőrzése, a halászati erőforrások kezelése, valamint a
              halászati termékek higiéniai jellemzőinek javítása tekintetében.
            •
HU                                               3                                              HU


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007PC0211

Ajánlás a Tanács határozata Bulgáriának és Romániának az Európai Unióról szóló szerződés K.3 cikke alapján, az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló 1995. július 26-i egyezményhez való csatlakozásáról  /* COM/2007/0211 végleges - CNS 2007/0079 */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 25.4.2007COM(2007) 211 végleges2007/0079 (CNS)AjánlásA TANÁCS HATÁROZATABulgáriának és Romániának az Európai Unióról szóló szerződés K.3 cikke alapján, az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló 1995. július 26-i egyezményhez való csatlakozásáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSBulgária és Románia 2005. évi csatlakozási okmánya[1] egyszerűsített rendszert vezetett be Bulgáriának és Romániának a tagállamok által az EU-Szerződés 34. (korábbi K.3) cikke vagy az EK-Szerződés 293. cikke alapján megkötött egyezményekhez (és jegyzőkönyvekhez) történő csatlakozására. Ezért az ezen egyezményekhez való csatlakozáshoz nem szükséges külön jegyzőkönyvek megtárgyalása és kötése (ami 27 tagállam ratifikációját vonná maga után): a csatlakozási okmány 3. cikkének (3) bekezdése ugyanis előírja, hogy Bulgária és Románia egyszerűen a csatlakozási okmány alapján csatlakozik ezen egyezményekhez és jegyzőkönyvekhez.A csatlakozási okmány 3. cikkének (3) és (4) bekezdése ezért előírja, hogy a Tanács határozatot fogad el, amelyben meghatározza ezen egyezmények Bulgária és Románia vonatkozásában történő hatályba lépésének időpontját, és elvégzi ezen egyezményeknek a két új tagállam csatlakozása miatt szükséges megfelelő kiigazításait (beleértve az egyezmények bolgár és román nyelvű változatának elfogadását, amelyek egyaránt hitelesek lesznek). A Tanács a Bizottság ajánlására, az Európai Parlamenttel folytatott konzultációt követően jár el.A csatlakozási okmány I. melléklete felsorolja az érintett hét bel- és igazságügyi egyezményt és jegyzőkönyvet.A felsorolásban szerepel az Európai Unióról szóló szerződés K.3 cikke alapján, az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló 1995. július 26-i egyezmény, az Európai Unióról szóló szerződés K.3 cikke alapján, az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezménynek az Európai Közösségek Bírósága általi előzetes döntéshozatal révén történő értelmezéséről szóló 1996. november 29-i jegyzőkönyv, az Európai Unióról szóló szerződés K.3. cikke alapján, az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezményben a jövedelmek tisztára mosásának fogalmáról és a szállítóeszközök rendszámának az egyezménybe foglalásáról szóló 1999. március 12-i jegyzőkönyv és az Európai Unióról szóló szerződés 34. cikke alapján, az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezménynek egy vámügyirat-azonosítási adatbázis létrehozása tekintetében történő módosításáról szóló 2003. május 8-i jegyzőkönyv.A Bizottság tanácsi határozatra vonatkozó ezen ajánlásának célja, hogy a csatlakozási okmány 3. cikkének (4) bekezdésével összhangban elvégezze a Bulgáriának és Romániának a fent említett egyezményhez és jegyzőkönyvekhez történő csatlakozásával szükségessé vált kiigazításokat.2007/0079 (CNS)AjánlásA TANÁCS HATÁROZATABulgáriának és Romániának az Európai Unióról szóló szerződés K.3 cikke alapján, az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló 1995. július 26-i egyezményhez való csatlakozásárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre,tekintettel Bulgária és Románia csatlakozási szerződésére,tekintettel Bulgária és Románia csatlakozási okmányára (a továbbiakban: csatlakozási okmány) és különösen annak 3. cikke (4) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására[2],tekintettel az Európai Parlament véleményére[3],mivel:(1) Az Európai Unióról szóló szerződés K.3 cikke alapján, az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezményt[4] (a továbbiakban: az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezmény) 1995. július 26-án írták alá Brüsszelben, és 2005. december 25-én lépett hatályba.(2) Az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezményhez a következő jegyzőkönyveket csatolták:-  az Európai Unióról szóló szerződés K.3 cikke alapján, az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezménynek az Európai Közösségek Bírósága általi előzetes döntéshozatal révén történő értelmezéséről szóló 1996. november 29-i jegyzőkönyv[5] (a továbbiakban: a Bíróság általi értelmezésről szóló jegyzőkönyv), amely 2005. december 25-én lépett hatályba;-  az Európai Unióról szóló szerződés K.3. cikke alapján, az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezményben a jövedelmek tisztára mosásának fogalmáról és a szállítóeszközök rendszámának az egyezménybe foglalásáról szóló 1999. március 12-i jegyzőkönyv[6] (a továbbiakban: a jövedelmek tisztára mosásának fogalmáról szóló jegyzőkönyv), amely 90 nappal azt követően lép hatályba, hogy az e jegyzőkönyvről szóló tanácsi aktus elfogadásának napján az Európai Unióhoz tartozó tagállamok közül a legutolsó is teljesítette bejelentési kötelezettségét;-  az Európai Unióról szóló szerződés 34. cikke alapján, az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezménynek egy vámügyirat-azonosítási adatbázis létrehozása tekintetében történő módosításáról szóló 2003. május 8-i jegyzőkönyv[7] (a továbbiakban: a vámügyirat-azonosítási adatbázis létrehozásáról szóló jegyzőkönyv) amely az érintett nyolc tagállam vonatkozásában 90 nappal azt követően lép hatályba, hogy az e jegyzőkönyvről szóló tanácsi aktus elfogadásának napján az Európai Unióhoz tartozó tagállamok közül a nyolcadik is teljesítette értesítési kötelezettségét.(3) Az Európai Unióhoz történő csatlakozását követően a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia letétbe helyezte az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezményre vonatkozó csatlakozási okiratát; a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Litvánia, Magyarország, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia letétbe helyezte a három jegyzőkönyvre vonatkozó csatlakozási okiratát; Lettország letétbe helyezte a Bíróság általi értelmezésről szóló jegyzőkönyvre vonatkozó csatlakozási okiratát.(4) A csatlakozási okmány 3. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy Bulgária és Románia csatlakozik a csatlakozási okmány I. mellékletében felsorolt, a tagállamok által aláírt egyezményekhez és jegyzőkönyvekhez, beleértve az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezményt és annak jegyzőkönyveit is. Ezek Bulgária és Románia tekintetében a Tanács által meghatározott időpontban lépének hatályba.(5) A csatlakozási okmány 3. cikkének (4) bekezdésével összhangban a Tanácsnak el kell végeznie a fent említett egyezményekhez és jegyzőkönyvekhez történő csatlakozás miatt szükséges valamennyi kiigazítást,A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:1. cikkAz informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezmény, a vámügyirat-azonosítási adatbázis létrehozásáról szóló jegyzőkönyv, a Bíróság általi értelmezésről szóló jegyzőkönyv és a jövedelmek tisztára mosásának fogalmáról szóló jegyzőkönyv e határozat mellékletében szereplő bolgár és román nyelvű változata ugyanazokkal a feltételekkel hiteles, mint az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezménynek és jegyzőkönyveinek a többi nyelvi változata.2. cikkA vámügyirat-azonosítási adatbázis létrehozásáról szóló jegyzőkönyvvel és e határozattal módosított, az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezmény, valamint az ahhoz csatolt, a Bíróság általi értelmezésről szóló jegyzőkönyv és a jövedelmek tisztára mosásának fogalmáról szóló jegyzőkönyv e határozat elfogadását követő első hónap első napján lép hatályba Bulgária, Románia és az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezmény hatálya alá tartozó többi tagállam között. Bulgária, Románia és az összes többi tagállam között azon a napon lép hatályba, amikor az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezmény az érintett tagállamokban hatályba lép.3. cikkEz a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.Kelt Brüsszelben, […]-án/-éna Tanács részérőlaz elnökMELLÉKLET Az informatika vámügyi alkalmazásáról szóló egyezmény, a Bíróság általi értelmezésről szóló jegyzőkönyv, a jövedelmek tisztára mosásának fogalmáról szóló jegyzőkönyv és a vámügyirat-azonosítási adatbázis létrehozásáról szóló jegyzőkönyv bolgár és román nyelvű szövege.[1] HL L 157., 2005., 203. o.[2] HL C […]., […]., […]. o.[3] HL C […]., […]., […]. o.[4] HL C 316., 1995.11.27., 34. o.[5] HL C 151., 1997.5.20., 16. o.[6] HL C 91., 1999.3.31., 2. o.[7] HL C 139., 2003.6.13., 2. o. (Helyesbítés: HL C 56, 2005.3.5., 46. o. és HL C 191, 2005.8.5., 18. o.)