               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.6.5.
            COM(2019) 523 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Románia 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Románia 2019. évi konvergenciaprogramját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Románia 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Románia 2019. évi konvergenciaprogramját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre
                  2
                és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. Kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Romániát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (2)A Romániára vonatkozó 2019. évi országjelentést
                  3
                2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Romániának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Románia által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, amelynek eredményeit szintén 2019. február 27-én tették közzé
                  4
               . Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Romániában makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. Konkrétan a romló költségalapú versenyképességhez és a folyó fizetési mérleg egyre nagyobb hiányához kapcsolódóan találtak gyenge pontokat egy olyan gazdaságban, amelyet az expanzív fiskális politika és a kiszámíthatatlan üzleti környezet jellemez. Bizonyos közelmúltbeli jogalkotási kezdeményezések kockázatot jelentenek a pénzügyi szektor működésére nézve, és kedvezőtlenül hathatnak a magánberuházásokra.

               (3)Románia 2019. május 9-én benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját, 2019. május 8-án pedig 2019. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  5
                23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést
                  6
               .

               (5)Románia jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. 2019. évi konvergenciaprogramja szerint a kormány 2019-re a GDP 2,8 %-ának megfelelő államháztartási hiánnyal, majd azt követően fokozatosan, 2022-re a GDP 2,0 %-ig csökkenő hiánnyal számol. Az újraszámított strukturális egyenleg
                  7
                alapján a – a GDP 1 %-ának megfelelő strukturális hiányként meghatározott – középtávú költségvetési célt a programidőszak alatt nem tervezik elérni. A konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság 2022-ig várhatóan 40% alatt marad. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv optimista. Ugyanakkor a tervezett hiánycélok elérésének támogatásához szükséges intézkedések nincsenek kellőképpen kidolgozva.

               (6)2018. június 22-én a Tanács az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 121. cikkének (4) bekezdése szerint megállapította, hogy Romániában 2017-ben a középtávú költségvetési céltól való jelentős, megfigyelhető eltérés következett be. Tekintettel a megállapított jelentős eltérésre, a Tanács 2018. június 22-i ajánlásaiban arra szólította fel Romániát, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások
                  8
                nominális növekedési rátája 2018-ban ne haladja meg a 3,3 %-ot, 2019-ben pedig az 5,1 %-ot; ez mindkét évben a GDP 0,8 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. 2018. december 4-én a Tanács megállapította, hogy Románia a neki címzett 2018. június 22-i tanácsi ajánlás nyomán nem tett eredményes intézkedéseket, és módosított ajánlást bocsátott ki. Az új ajánlásban a Tanács felkérte Romániát, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg a 4,5 %-ot, ami a GDP 1,0 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. 2019. június XX-én/-án a Tanács megállapította, hogy Románia a 2018. december 4-i tanácsi ajánlás nyomán nem tett eredményes intézkedéseket. Ezen túlmenően a 2018. évi eredményadatokból megállapítást nyert, hogy Románia 2018-ban jelentős mértékben eltért az ajánlott kiigazítástól. Az EUMSZ 121. cikkének (4) bekezdésével és az 1466/97/EK rendelet 10. cikkének (2) bekezdésével összhangban a Bizottság 2019. június 5-én figyelmeztetést adott ki Románia számára, mely szerint 2018-ban jelentős eltérés volt megfigyelhető a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától. 2019. június XX-án/-én elfogadott ajánlásában a Tanács megerősítette, hogy Romániának meg kell tennie a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg a 4,5 %-ot, ami a GDP 1,0 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2019-ben Románia eltér ettől az ajánlástól.

               (7)2019. június XX-i ajánlásában a Tanács 2020 tekintetében azt ajánlotta Romániának, hogy hajtsa végre az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedése ne haladja meg a 5,1 %-ot, ami a GDP 0,75 %-át kitevő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Bizottság változatlan szakpolitikát feltételező, 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2020-ban Románia eltér ettől a követelménytől. Emellett a Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2019-ben és 2020-ban meghaladja a Szerződés szerint a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaértéket. Összességében a Tanács úgy véli, hogy összhangban a 2019. június XX-án/-én Romániának címzett, a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való jelentős, megfigyelhető eltérés korrekciójára irányuló ajánlással, az erősen romló költségvetési kilátások tükrében 2019-től jelentős további intézkedésekre lesz szükség a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés érdekében.

               (8)Románia költségvetésének tervezése során rendszeresen figyelmen kívül hagyják a nemzeti költségvetési keret rendelkezéseit. A strukturális hiányra vonatkozó nemzeti szabály a GDP 1 %-át meg nem haladó strukturális hiányként meghatározott középtávú költségvetési célnak való megfelelést vagy ahhoz való közelítést ír elő. Románia 2016-ban eltávolodott a középtávú költségvetési céltól és azóta is távolodó pályán van, megsértve saját nemzeti deficitszabályát. A 2018. évi költségvetés 2018 őszén elfogadott két módosításával ismét eltértek több olyan kiegészítő szabálytól, amelyek a folyamatban lévő pénzügyi év során tiltják a költségvetési hiány és a kiadások felső határának növelését. A kormány által 2019 februárjában elfogadott és a parlament által márciusban jóváhagyott 2019. évi költségvetés ismét több költségvetési szabálytól eltért, többek között a strukturális hiányra vonatkozó szabálytól is. Továbbá, a korábbi évekhez hasonlóan a hatóságok a jogszabályban rögzített augusztusi határidőig nem küldték el a parlamentnek a középtávú költségvetési stratégia frissítését, így az nem töltheti be megfelelően az iránymutató szerepét. A korábbi évekhez hasonlóan a hatóságok nem tettek eleget azon követelménynek sem, hogy nyilatkozatot írjanak alá arról, hogy a 2019. évi költségvetés és a költségvetési stratégia tiszteletben tartja a költségvetési felelősségre vonatkozó szabályokat és elveket.

               (9)Az adózási fegyelem továbbra is gyenge. A hozzáadottérték-adó tekintetében az elméletileg várható és a ténylegesen beszedett bevételek közötti különbség változatlanul nagyon magas. A kiterjedt informális gazdaság további kihívást jelent az adózási fegyelem szempontjából, és a be nem jelentett munkavégzés magas aránya miatt jelentős bevételek esnek ki az állami költségvetésből. Továbbá a készpénzfizetés elterjedtsége elősegíti az adókijátszást. Az elmúlt évben Románia korlátozott haladást ért el az adózási fegyelem és az adóbehajtás javítására irányuló, ismételt országspecifikus ajánlásnak való megfelelés terén. Az adóhatóság informatikai rendszeréhez kapcsolódó elektronikus pénztárgépek bevezetése meglehetősen lassan halad. Az adóhatóság lépéseket tesz az adófizetők ellenőrzését szolgáló kockázatértékelési rendszer felállítása érdekében.

               (10)A pénzügyi szektor megszilárdítására irányuló több éves folyamatos erőfeszítések után egy sor kormányzati és parlamenti jogalkotási kezdeményezéssel a pénzügyi stabilitást 2018-ban ismét nyomás alá helyezték. A bankok eszközeire kivetett, a kormány által 2018 decemberének végén sürgősségi rendelettel, hatásvizsgálat és az érdekelt felekkel folytatott konzultáció nélkül elfogadott adó számos komoly aggályt vetett fel a bankok prudenciális helyzetére, a monetáris politika végrehajtására, és végső soron a beruházásokra és a gazdasági növekedésre gyakorolt negatív hatásával kapcsolatban. Elfogadásának módja és rendelkezési jelentős negatív hatást gyakoroltak az árfolyamra, az államháztartás piacokról történő hitelfinanszírozásának lehetőségeire, és végső soron az érdekelt felek működési kockázatokról kialakított benyomásaira. Jóllehet az adó egyes ellentmondásos szempontjait 2019 márciusában módosították, a változtatásokat ismét sürgősségi kormányrendelettel és hatásvizsgálat nélkül fogadták el. A bankok eszközállományára kivetett adó legproblémásabb elemeit megszüntették. Ugyanakkor az új megfogalmazás alapján az adó torzíthatja a hitelezési ösztönzőket, ami a gazdaságnak nyújtott hitelek helytelen allokációjához vezethet. Meg kell vizsgálni a módosítások monetáris politikai transzmissziót érintő lehetséges következményeit. A parlament által 2018 végén elfogadott számos jogalkotási kezdeményezés – melyeket ugyan az alkotmánybíróság 2019 márciusában alkotmányellenesnek nyilvánított – további terhet rótt a bankszektorra, és megerősítette a kiszámíthatatlan jogi keretről kialakult általános véleményt. A múltbeli tapasztalatok azt mutatják, hogy ilyen kezdeményezéseket a törvényhozás ismét előterjeszthet.

               (11)A parlament által 2018 decemberében elfogadott új nyugdíjtörvény valószínűleg kockázatot jelent az államháztartás fenntarthatósága szempontjából. A nyugdíjak indexálásához használt fő paraméter, a nyugdíjpont 2019 szeptemberében 15 %-kal, 2020 szeptemberében pedig 40 %-kal fog nőni. A nyugdíjtörvény több, a nyugellátások kiszámításához használt paramétert megváltoztatna. Különösen a nyugdíjpontérték emelkedik, mivel a továbbiakban a meglévő nyugdíjak indexálási tényezője nem az árakhoz igazodna, hanem tartósan a bérekből és az árakból állna össze. Ezen túlmenően lerövidül az egyén nyugdíj-megállapításánál figyelembe vett járulékfizetési időszak, ami nagyobb nyugdíjkiadást eredményez az új nyugdíjaknál. Másrészről az új nyugdíjakra vonatkozó korrekciós index eltörlése (amely eddig az első nyugdíjat részben a bérekhez kapcsolta) mérsékli nyugdíjkiadások általános, a többi paraméter által okozott növekedését. Néhány, a nyugdíjak megfelelőségét érintő strukturális probléma továbbra is megoldatlan. A tényleges átlagos nyugdíjkorhatár közel van az uniós átlaghoz, de nem egyenlő a nők és a férfiak között. A nők esetében rövidebb járulékfizetési időszakkal párosítva mindez jelentős egyenlőtlenséget eredményez a nemek között a nyugdíjak terén.

               (12)A nyugdíjrendszer 2008-ban bevezetett reformjából fokozatosan kihátráltak. A második pillérhez tartozó nyugdíjalapokba történő járulékfizetések ütemezett – terv szerint 2016-ra a bruttó bérek 6 %-ig történő – növelésének ismételt halasztásai után a járulékfizetés mértékét 2018-tól a bruttó bérek 3,75 %-ára csökkentették. A második pillérhez tartozó nyugdíjalapokat tovább gyengítette a kormány által 2018 végén sürgősségi rendelettel elfogadott intézkedéscsomag. Az ezen alapokba történő járulékfizetést öt évnyi minimális járulékfizetési időszak leteltével opcionálissá tették. A második pillérhez tartozó nyugdíjalap-kezelő társaságokra vonatkozó minimális tőkekövetelményeket jelentősen megemelték, ami kiváltotta azt a kockázatot, hogy alapkezelő társaságok hagyják el a román piacot. A bruttó járulékok után szedett igazgatási díjakat ugyancsak jelentősen csökkentették, ami potenciálisan kihat az alapkezelő társaságok pénzügyi eredményeire, és növeli a piacról való távozásuk valószínűségét. Ez negatív hatással lehet a helyi tőkepiac fejlődésére és az intézményi befektetők csoportjaira, valamint megfoszthatja a gazdaságot a hosszú távú befektetések egyik nagyon is szükséges forrásától. Emellett a második pillér gyengítése vagy leépítése kevésbé diverzifikált nyugdíjjövedelmet eredményez, ami által a nyugdíjak fokozottabb politikai és demográfiai kockázatoknak lesznek kitéve. 2019 márciusában a kormány sürgősségi rendelettel fenntartotta az alapkezelő társaságokra vonatkozó új minimális tőkekövetelményeket, de 2019 decemberéig elhalasztotta a pótlólagos tőkebefizetés határidejét. A 2018 decemberében elfogadott, a második pillérbe tartozó alapok életképességét veszélyeztető sürgősségi rendelet más rendelkezései nem változnak.

               (13)Az oktatási és képzési rendszer minőségével és inkluzivitásával kapcsolatos kihívások negatívan hatnak Románia inkluzív növekedési potenciáljára. Az oktatásra fordított kiadások mértéke továbbra is az egyik legalacsonyabb az Unióban, különösen az oktatás azon szintjein, amelyek kulcsfontosságúak a (változatlanul nagy arányú) korai iskolaelhagyás megelőzése, az esélyegyenlőség biztosítása és a későbbi életszakaszokban jelentkező egyenlőtlenségek elleni küzdelem szempontjából. A minőségi kisgyermekkori nevelésben és gondozásban való részvétel az uniós átlag alatt marad, többek között a létesítmények hiánya miatt. Ez kihat a nők munkaerőpiaci részvételére és a készségek korai megszerzésére. Lemaradás tapasztalható az iskolai hálózat korszerűsítése és a demográfiai tendenciák kezelésére irányuló optimalizálás terén: az iskolák 10 %-a túlzsúfolt, 58 %-a viszont kapacitásfelesleggel rendelkezik. Az alapkészségek és a digitális készségek elsajátítása jelentős nehézségekbe ütközik. A tanároknak a tanulóközpontú megközelítés alkalmazására való képessége nem eléggé fejlett. A város és a vidék közötti egyenlőtlenségek továbbra is fennállnak, és a veszélyeztetett csoportok – köztük a romák – továbbra is korlátozott hozzáféréssel rendelkeznek a magas színvonalú, inkluzív oktatáshoz.

               (14)A munkaerőpiac egyre nagyobb nyomás alatt áll, mivel a munkanélküliségi ráta (2018-ban 4,2 %) nagyon alacsony, miközben a munkaerő csökken, és továbbra is szakemberhiány van. A nők aktivitási rátája alacsony, különösen a fiatalok és a középkorúak esetében. Ez főként a személyes és családi kötelezettségeknek, valamint a 0–3 év közötti gyermekek intézményes gyermekgondozásban való alacsony részvételének tudható be. Az aktív munkaerőpiaci intézkedések korlátozott választ adnak a munkaerőpiaci igényekre: az intézkedések elsősorban a pénzügyi ösztönzőkre, nem pedig a személyre szabott és átfogó megközelítésekre összpontosítanak. Az állami foglalkoztatási szolgálat tervezett reformjának késedelme továbbra is jelentős akadálya a munkáltatók és a munkavállalók számára nyújtott szolgáltatások korszerűsítésének. A továbbképzés és az integrált szolgáltatásnyújtás ugyancsak fejlesztésre szorul. A készségek fejlődése nincs összhangban a bővülő gazdasági ágazatok igényeivel, a munkaadók 81 %-a nehezen tudja betölteni az üres álláshelyeket. Az infokommunikációs ágazat növekszik, ugyanakkor a természettudományok, a technológia, a műszaki tudományok vagy a matematika területén szerzett végzettséggel rendelkező 20–29 éves román állampolgárok száma csökkent 2014 és 2016 között. Jelenleg nem készül átfogó vagy ágazati szintű értékelés a készségigényekre vonatkozóan, és a készségekre vonatkozó előrejelzéseket nem használják fel, ez pedig akadályozza az oktatási és képzési rendszer munkaerőpiaci igényekhez történő igazítását. A szakemberhiány kezelése érdekében megkezdődött a duális szakképzés bevezetése. A diákok és a szülők azonban a szakképzést továbbra is csak második lehetőségnek tekintik, és a szakképzésben frissen végzettek viszonylag alacsony foglalkoztatási rátája azt jelzi, hogy a munkaerőpiac igényeihez való alkalmazkodás nehézséget okoz. A felsőoktatás sem igazodik kellőképpen a munkaerőpiachoz. Noha a felsőfokú végzettséggel rendelkezők aránya az elmúlt évtizedben megduplázódott, továbbra is alacsony.

               (15)A közelmúltbeli javulás ellenére a szegénység és a jövedelmi egyenlőtlenség továbbra is magas, a regionális különbségek pedig egyre mélyülnek. Minden harmadik román állampolgár továbbra is ki van téve a szegénység és a társadalmi kirekesztődés kockázatának, és ez a probléma fokozottan érinti az olyan csoportokat, mint a gyermekek, a romák, a fogyatékkal élők és az idősebbek. A szociális ellátórendszer által nyújtott szolgáltatások minősége és lefedettsége nem kielégítő, a szolgáltatások földrajzi eloszlása egyenlőtlen, és a szolgáltatások nem igazodnak a közösségek sajátos igényeihez. A közigazgatási területi egységeknek csak mintegy 20 %-a adott ki engedélyeket szociális szolgáltatások nyújtására. A szolgáltatások általában gazdagabb vagy városi területekre összpontosulnak, miközben a szegényebb, vidéki területeken és régiókban nagyobb szükség lenne rájuk. A foglalkoztatási, oktatási, egészségügyi és szociális szolgáltatások korlátozott integrációja nem teszi lehetővé a különböző hátrányos helyzetű csoportok fenntartható társadalmi befogadását. A fogyatékossággal élő személyek csak korlátozott támogatást kapnak az önálló életvitelhez és a munkaerőpiacra való belépéshez. A roma közösség helyzete igen csekély előrelépést mutat. Az elégtelen lakáskörülmények problémája a legsúlyosabb az Unióban, és hátrányosan érinti a társadalmi befogadást. A lakhatást segítő intézkedéseket stratégiai keret nélkül decentralizálják, és a szegény közösségek gyakran nem rendelkeznek elegendő pénzügyi forrással. A legtöbb szociális ellátás alapjaként használt szociális referenciaindexet 2008 óta nem aktualizálták, és a minimálbérhez viszonyítva is jelentősen leértékelődött. Ennek eredményeként az alacsony és nagyon alacsony munkaintenzitású emberek esetében a szegénységi arányok 2010 óta a felével nőttek. Nem megfelelő az atipikus munkavállalók szociális biztonsága sem. Az atipikus munkavállalók közül minden harmadik ki van téve a súlyos anyagi nélkülözés kockázatának. Az alkalmi és idénymunkások számára a munkanélküliséggel, szülési szabadsággal, balesetekkel és a foglalkozási sérülésekkel kapcsolatos társadalombiztosítási ellátások hivatalosan nem biztosítottak. A pénzügyi felzárkózást elősegítő minimumjövedelem 2016-ban megkezdett, a társadalombiztosítási ellátások lefedettségét és megfelelőségét javítani hivatott reformjának végrehajtását 2021-re tovább halasztották.

               (16)A szociális párbeszéd egyik jellemzője, hogy alacsony a kollektív megállapodások hatálya alá tartozók aránya, különösen ágazati szinten, ami részben az ágazatok jelenlegi meghatározásából is fakad. A hatóságok a gazdasági ágazatok meghatározásának felülvizsgálatára irányuló terveket kezdeményeztek, de még nem született megállapodás. A kollektív tárgyalási kereten túl a szociális partnereket megfelelő időben és érdemi módon csak korlátozottan vonják be a szakpolitikai kérdésekről és reformokról folytatott egyeztetésekbe. Szociális párbeszédre elsősorban formális keretek között, a Gazdasági és Szociális Tanácsban és a szociális párbeszédért felelős bizottságokban kerül sor. Mindazonáltal a párbeszéd és az egyeztetések kialakult kerete ellenére ezen intézmények stabilitása és szerepe az elmúlt évben meggyengült.

               (17)A mérsékelt bérnövekedés évei után jelenleg Romániában tapasztalható az egyik leggyorsabb bérnövekedési ütem az Unióban. Ennek hátterében a közszféra béreit és a minimálbért növelő kormányzati intézkedések, a rekordalacsony munkanélküliség és a strukturális munkaerőhiány áll. A minimálbért továbbra sem szisztematikus módon, objektív mechanizmus nélkül határozzák meg. Az elmúlt évek egymást követő emelései azt eredményezték, hogy 2017-re minden harmadik munkavállaló minimálbért keres, és ez az arány közel négyszerese a 2011-es értéknek.

               (18)Az egészségügyi rendszer számos kihívással szembesül. Az alulfinanszírozottság, az állami források nem hatékony felhasználása és a reformok hiánya korlátozza az egészségügyi rendszer hatékonyságát. A folytatódó kivándorlás miatt jelentős hiány van orvosokból és nővérekből. Az egészségügyi infrastruktúra állapota és a hálapénz meghatározó szerepe továbbra is problémát jelent. A vidéki területeken élők és a veszélyeztetett csoportok számára korlátozott az egészségügyi szolgáltatásokhoz való hozzáférés. Ezek a tényezők viszont negatív hatással vannak az emberek egészségére, amely a közelmúltbeli javulás ellenére az uniós átlag alatt marad. Nagy szükség lenne a közösségi ellátás javítására, de ez késedelmet szenved. A közösségi ellátó központok létrehozására irányuló kísérleti projekt késéssel indult, ami kihatással volt az integrált ellátási szolgáltatások bevezetésére. A tartós ápolási-gondozási ágazat nem áll készen a rohamosan öregedő népesség kezelésére. Nagyon kevés otthoni és napközi ellátást biztosító szolgálat van, ezek is főként magasabb jövedelmű területeken koncentrálódnak. A tartós ápolás-gondozás lefedettsége és az erre fordított közkiadások a legalacsonyabbak között vannak az Unióban, és a tartós ápolás-gondozáshoz, rehabilitációhoz és a palliatív ellátáshoz való hozzáférés gyenge.

               (19)Az infrastruktúra – többek között a közlekedési, energetikai, hulladékgazdálkodási és szennyvízkezelési ágazat – minősége továbbra is gyenge, és korlátozza Románia növekedési kilátásait. A Románia uniós csatlakozása utáni jelentős közberuházások ellenére a fizikai infrastruktúra továbbra sem kellően fejlett. A közúti és vasúti hálózatok általános állapota és megbízhatósága nagyon rossz. Az infrastruktúra nem tud lépést tartani a növekvő gazdaság által generált forgalmi igényekkel. A közúthálózat a legkevésbé fejlettek közé tartozik az Unióban, a vasúti ágazat reformja lemaradásban van. Az utóbbi öt évben jelentősen nőtt a közúti közlekedésből származó üvegházhatásúgáz-kibocsátás. Emellett a karbantartási beruházások komoly alulfinanszírozottsága miatt csökkent a vonatok sebessége, ami kihatással volt a vasúti teherszállítás szállítási idejére. A városi közlekedés krónikus alulfinanszírozástól, az ágazat rossz szervezettségétől és a helyi szolgáltatók gyenge igazgatási kapacitásától szenved. Emellett az energia-, hulladék-, víz- és szennyvíz-infrastruktúra, valamint az energiahálózatok összekapcsolása továbbra is hiányosságokat mutat. A hulladékgazdálkodási rendszer esetében továbbra is nagyon alacsony mértékű a települési hulladék újrahasznosításának aránya és nagyon magas a hulladéklerakóba kerülő hulladék aránya. Változatlanul kihívást jelent az energiahatékonysági cél elérése, és különösen az épületek energiahatékonyságának javítása terén van még sok tennivaló.

               (20)Románia általános innovációs kapacitása továbbra is alacsony, és jövőbeni versenyképességét megkérdőjelezi a külföldi tulajdonú és a hazai cégek közötti jelentős termelékenységi és innovációs szakadék. Románia költi a legkevesebbet (a GDP 0,5 %-át) kutatásra és fejlesztésre az Unióban, és a közfinanszírozású kutatási és fejlesztési kiadások 2017-re a GDP 0,21 %-ára csökkentek, jóllehet 2011-ben még a GDP 0,32 %-ának megfelelő mértékűek voltak, ez pedig hátráltatja a kapacitásépítést. Ennek következtében a közfinanszírozású tudományos bázis színvonala továbbra is nagyon alacsony, a tudományos és az üzleti szféra közötti kapcsolatok pedig fejletlenek. Mivel a természettudományok, a technológia, a műszaki tudományok és a matematika területén a felsőfokú végzettséget szerzők száma is tovább csökkent, a szakképzett munkaerő hiánya komoly kihívást jelent a román gazdaság innovatív potenciálja számára. A román innováció és versenyképesség javulásához elengedhetetlen a digitalizáció kihívásának való megfelelés. Románia gyengén teljesít a digitális gazdaság és társadalom fejlettségét mérő mutató számos eleme tekintetében, ideértve a digitális közszolgáltatásokat, a teljes lakosság digitális készségeit és a vállalkozások digitalizációját.

               (21)Románia korlátozott haladást ért el azon országspecifikus ajánlások végrehajtása terén, amelyek az állami beruházások vonatkozásában a projektek rangsorolásának és előkészítésének megerősítésére vonatkoztak. A pénzügyminisztérium feladata a 100 millió RON-t (21 millió EUR) meghaladó állami beruházási projektek prioritási listájának elkészítése és végrehajtásuk nyomon követése, de a projekteket a szakminisztériumok kezelik. A kiemelt projektek listája jelenleg megközelítőleg 130 projektet tartalmaz, főként a közlekedés területén. E kiemelt projektek többsége az uniós alapokból társfinanszírozható lenne. Az uniós források felhasználását hátráltatja többek között az, hogy korlátozottak a nagy beruházási projektek előkészítéséhez, rangsorolásához és végrehajtásához szükséges igazgatási kapacitások. Annak ellenére, hogy nagy infrastrukturális projektek vannak előkészület alatt és küldik be ezeket az Európai Bizottsághoz jóváhagyásra, néhány fontos projekt – például a Nagyszeben–Pitești közötti autópálya (amely Rajna-Duna és a Keleti/kelet-földközi-tengeri TEN-T folyosókkal biztosít összeköttetést) – még mindig hiányzik, és a megvalósítás általában továbbra is késedelmet szenved. Másrészt az uniós források felhasználását eddig az előző programozási időszakra kidolgozott projektek határozták még, míg a jelenlegi időszakhoz tartozó, előkészület alatt lévő új projekteket még nem dolgozták ki teljesen.

               (22)A hatékony közbeszerzés kulcsfontosságú az olyan fontos szakpolitikai célkitűzések eléréséhez Romániában, mint a közkiadások hatékonyságának növelése, a közigazgatás korszerűsítése, valamint az innováció, a fenntartható és inkluzív növekedés előmozdítása. Románia korlátozott haladást ért el a közbeszerzés átláthatóságának javítását célzó országspecifikus ajánlásnak való megfelelés terén. A közbeszerzés hatékonysága továbbra is problémát jelent, másrészről pedig megkérdőjeleződött egyes intézkedések – például az előzetes ellenőrzés egyszerűsítésének – visszafordíthatatlansága. A nemzeti közbeszerzési stratégia nagy hangsúlyt helyez a Nemzeti Közbeszerzési Hivatal által végzett egységes előzetes ellenőrzés fontosságára. Fennáll a kockázata annak, hogy bizonyos vissza-visszatérő jogalkotási kezdeményezések aláássák a stratégia célkitűzéseinek elérését. A közbeszerzési jogszabályok kiszámíthatósága és stabilitása továbbra is fontos kihívást jelent, és a nemzeti közbeszerzési stratégiát nem hajtják végre maradéktalanul.

               (23)A közpolitika megvalósítása egyre kiszámíthatatlanabbá vált, ami rányomja bélyegét az üzleti környezetre. Erre egy közelmúltbeli példa a kormány által sürgősségi rendelettel, az érdekelt felekkel folytatott konzultáció vagy hatásvizsgálat nélkül elfogadott átfogó intézkedéscsomag, amely a bankszektor működését, a második nyugdíjpillérhez tartozó nyugdíjalap-kezelőket, az energiai és távközlési vállalatokat érintette. A szabályozási hatásvizsgálatok elkészítését formalitásnak tekintik, a hatásvizsgálatok minősége és tényleges felhasználása ágazatonként jelentős eltéréseket mutat. A szabályozási hatásvizsgálatok és a szakpolitikai tervek vonatkozásában a minőségellenőrzés csak korlátozottan érvényesül. Nincs a fenntarthatóság nyomán követésére szolgáló, átlátható jelentéstételi rendszerrel és utólagos értékelésekkel kiegészülő mechanizmus. Fontos jogalkotási kezdeményezéseket gyakran csak az elfogadásukat megelőzően jelentenek be. Az érdekelt feleket csak korlátozottan vonják be a reformok kialakításába és végrehajtásába, és bár az erre szolgáló intézményi struktúrák rendelkezésre állnak, valódi párbeszédre ritkán kerül sor. A nehézkes közigazgatási eljárások különösen a kis- és középvállalkozásokat érintik hátrányosan. Például a vállalkozások alapítására vonatkozó körülményes adminisztratív eljárások, vagy a szolgáltatókra – többek között a szabályozott szakmák gyakorlóira – vonatkozó szabályozási előírások akadályozzák a piac további fejlődését. A közigazgatás humánerőforrás-menedzsmentjére vonatkozó jogszabályok elfogadása továbbra is késik. A feladatkörök és az erőforrások nagyfokú széttagoltsága kihat a nyújtott közszolgáltatások konzisztenciájára és elérhetőségére, különösen helyi szinten. A különböző közszolgáltatásokkal kapcsolatos nemzeti és regionális stratégiák nincsenek jól átültetve integrált intézkedések formájában regionális és helyi szinten. A közszolgáltatások finanszírozása egyenlőtlen az országban, és gyakran nem felel meg a helyi igényeknek. Nem vesznek figyelembe olyan tényezőket, mint a szolgáltatástípusonkénti egységes stratégiai megközelítés, a meglévő hiányosságok és új szolgáltatások kialakítása iránti igények. A helyi önkormányzatok bevételei tekintetében nem biztosított a stabilitás és a kiszámíthatóság. Korlátozott intézkedések történtek a decentralizálandó feladatkörök és a pénzügyi források közötti egyensúly javítása érdekében, amely lehetővé tenné, hogy a helyi önkormányzatok minőségi szolgáltatásokat tudjanak nyújtani. További intézkedésekre van szükség a helyi szintű igazgatási kapacitások fejlesztése érdekében.

               (24)Az állami tulajdonban lévő vállalatok kulcsszerepet játszanak a kritikus infrastrukturális ágazatokban, így például az energia és a vasúti közlekedés terén. Gazdasági és pénzügyi teljesítményük a közelmúltban a kedvező makrogazdasági környezetnek köszönhetően javult. A pénzügyi és működési eredmények átláthatósága és közzététele azonban nem javult, a vállalatirányítási szabályokat továbbra is csak elvétve alkalmazzák. A konkrét példák közé tartozik az ideiglenes igazgatótanácsok ismételt kinevezése, amely eltér a törvény szellemétől, valamint a jogszabályoknak nem eleget tevő vállalatokkal szemben alkalmazható jogérvényesítési eszközök mellőzése. Nem mérséklődtek az azzal kapcsolatos kockázatok, hogy számottevően gyengülhetnek az állami tulajdonban lévő vállatokra vonatkozó jogszabályok. Ez már a 2015. és 2016. évi országspecifikus ajánlások nyomán elért haladás megfordulásával fenyeget. Ennek következtében sérültek az állami források hatékony felhasználásának előmozdításához szükséges kulcsfeltételek, és megnyílt az út a torzult beruházási döntések előtt. Az állami tulajdonban lévő nagyobb vállalatok közül több tulajdonjogának az új állami fejlesztési és beruházási alapba történő áthelyezése az alap és az alap portfóliójában lévő vállalatok tekintetében egyaránt erős vállalatirányítási szabályok végrehajtását teszi szükségessé.

               (25)Az elmúlt év fejleményei aggályokat vetettek fel a jogállamiság tekintetében, és megerősítették a korábbi súlyos aggályokat Románia által az igazságszolgáltatási rendszer reformja és a magas szinten elkövetett korrupció kezelése terén elért korábbi eredmények visszafordíthatatlanságát és fenntarthatóságát illetően. Ezeket a kérdéseket vizsgálják az együttműködési és ellenőrzési mechanizmus keretében. Az igazságszolgáltatásra vonatkozóan három törvényt módosítottak már, és e módosítások számos olyan intézkedést tartalmaztak, amelyek gyengítik az igazságszolgáltatás függetlenségét biztosító jogi garanciákat. Ezek valószínűleg aláássák nemcsak a bírák és ügyészek napi munkájának hatékonyságát, hanem az állampolgárok igazságszolgáltatásba vetett bizalmát is. Az olyan intézkedések, mint az igazságszolgáltatási tisztviselők által állítólagosan elkövetett bűncselekményekre szakosodott ügyészségi egység létrehozása nyomás alá helyezték az igazságszolgáltatási intézményeket és magukat az egyes tisztviselőket is. A büntető törvénykönyv és a büntetőeljárásról szóló törvény módosítására irányulóan megkezdett lépések kedvezőtlenül befolyásolnák a nyomozások és a büntetőeljárások hatékonyságát, valamint szűkítik a korrupció bűncselekményének fogalmát. További aggályok merültek fel a magas rangú igazságszolgáltatási tisztviselők elbocsátási és kinevezési eljárásaival kapcsolatban is. Közelmúltbeli bejelentések arra engednek következtetni, hogy az igazságszolgáltatási rendszer reformjával kapcsolatos intézkedéseket esetleg újragondolják.

               (26)Az együttműködési és ellenőrzési mechanizmus keretében a Bizottság folytatja a romániai igazságügyi reform és a korrupció elleni küzdelem nyomon követését. Ezek a területek ezért nem szerepelnek a Romániának címzett országspecifikus ajánlásokban, azonban fontosak ahhoz, hogy az országban pozitív társadalmi-gazdasági környezet alakuljon ki.

               (27)A 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó uniós alapok programozása hozzájárulhat az ajánlásokban azonosított egyes hiányosságok kezeléséhez, különösen az országjelentés
                  9
                D. mellékletében ismertetett területeken. Ez lehetővé tenné Románia számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve. E beruházások sikerének egyik fontos tényezője az ezen alapok kezelését biztosító nemzeti igazgatási kapacitás megerősítése.

               (28)A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a román gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi konvergenciaprogramot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Romániának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak ezek Románia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintettel arra az igényre, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (29)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi konvergenciaprogramot, és véleményét
                  10
                különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

               (30)A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi nemzeti reformprogramot és a 2019. évi konvergenciaprogramot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–2. és a 4–5. ajánlás tükrözi. Az 1. ajánlásban említett költségvetési intézkedések hozzájárulnak többek között a versenyképességgel és a külső pozícióval összefüggő egyensúlyhiány kezeléséhez,

               AJÁNLJA, hogy Románia 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.Biztosítsa a Tanács 2019. június XX-i ajánlásának való megfelelést a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való jelentős eltérés korrekciója céljából. Biztosítsa a költségvetési keret maradéktalan alkalmazását. Javítsa az adózási fegyelmet és az adóbehajtást.

               2.Tartsa fenn a pénzügyi stabilitását és biztosítsa bankszektor ellenálló képességét. Biztosítsa az állami nyugdíjrendszer fenntarthatóságát és a második pillérhez tartozó nyugdíjalapok hosszú távú életképességét.

               3.Javítsa az oktatás minőségét és befogadó jellegét, különösen a romák és más hátrányos helyzetű csoportok esetében. Különösen a szakképzés és a felsőoktatás munkaerőpiaci relevanciájának növelése útján javítsa a készségeket, többek között a digitális készségeket. Növelje a szociális szolgáltatások lefedettségét és minőségét, valamint fejezze be a pénzügyi felzárkózást elősegítő minimumjövedelem reformját. Javítsa a szociális párbeszéd működését. Biztosítsa, hogy a minimálbér meghatározása objektív kritériumok alapján, a munkahelyteremtés és a versenyképesség céljával összhangban történjen. Javítsa az egészségügyi ellátás költséghatékonyságát és az ellátáshoz való hozzáférést, többek között a járóbeteg-szakellátásra való átállás révén.

               4.Helyezze a közlekedést – és különösen annak fenntarthatóságát –, a karbonszegény energiát és az energiahatékonyságot, a környezetvédelmi infrastruktúrát, valamint az innovációt a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába. Javítsa a nagy projektek előkészítését és rangsorolását, továbbá gyorsítsa fel a végrehajtásukat. Javítsa a közbeszerzés hatékonyságát, és biztosítsa a nemzeti közbeszerzési stratégia teljes körű és fenntartható végrehajtását.

               5.A döntéshozatal minőségének és kiszámíthatóságának javítása, azaz többek között az érdekelt felekkel folytatott megfelelő konzultációk, érdemi hatásvizsgálatok és a közigazgatási eljárások egyszerűsítése által biztosítsa, hogy jogalkotási kezdeményezések ne ássák alá a jogbiztonságot. Erősítse meg az állami tulajdonban lévő vállalatok vállalatirányítását.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

                     (3)

                        SWD(2019) 1022 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

                     (8)

                        A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

                     (9)

                        SWD(2019) 1022 final.

                     (10)

                        Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.2.5.
            COM(2019) 71 final
            Ajánlás
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezményének (185. sz. CETS) második kiegészítő jegyzőkönyvére vonatkozó tárgyalásokon való részvétel engedélyezéséről

               INDOKOLÁS

               1.HÁTTÉR-INFORMÁCIÓK

               Az információs és kommunikációs technológiák fejlődése – miközben páratlan lehetőségeket biztosít a emberiségnek – kihívásokat is jelent többek között a büntető igazságszolgáltatás, és így a kibertérben érvényesülő jogállamiság tekintetében. Virágzik a kiberbűnözés és a számítógépes információs rendszerekben elektronikus bizonyítékokat maga után hagyó egyéb bűnözés, miközben egyre gyakoribb, hogy az ilyen bűncselekményekre vonatkozó bizonyítékokat külföldi, több, változó vagy ismeretlen joghatóságban, vagyis a felhőben tárolják, a bűnüldözés hatáskörét ugyanakkor továbbra is területi határok korlátozzák.

               Az Európai Bizottság a 2015. áprilisi európai biztonsági stratégiában
                  1
                kötelezettséget vállalt arra, hogy felülvizsgálja az internet felhasználásával elkövetett közönséges bűncselekmények nyomozása előtti akadályokat, különösen az elektronikus bizonyítékokhoz való határokon átnyúló hozzáférés tekintetében. A Bizottság 2018. április 17-én javaslatot tett a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek a büntetőügybeli elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról szóló rendeletre
                  2
               , valamint a jogi képviselőknek a büntetőeljárásban bizonyítékok összegyűjtése céljából történő kinevezéséről szóló harmonizált szabályok meghatározásáról szóló irányelvre (a továbbiakban: elektronikus bizonyítékokról szóló javaslatok)
                  3
               . E javaslatok célja, hogy az Európai Unión belül felgyorsítsák a más joghatóságban letelepedett szolgáltató által tárolt és/vagy birtokolt elektronikus bizonyítékok biztosításának és beszerzésének eljárását.

               Az Európa Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezménye

               Az Európa Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezményének (185. sz. CETS) célja a számítógépes hálózatok felhasználásával elkövetett bűncselekmények elleni küzdelem megkönnyítése. Az Egyezmény olyan rendelkezéseket tartalmaz, amelyek (1) összehangolják a bűncselekmények nemzeti büntető anyagi jogi elemeit és a kiberbűnözés terén meglévő kapcsolódó rendelkezéseket, (2) rendelkeznek az ilyen bűncselekmények, valamint a számítógépes információs rendszer segítségével elkövetett más bűncselekmények vagy elektronikus bizonyítékokhoz kapcsolódó bűncselekmények felderítéséhez és büntetőeljárás alá vonásához szükséges belső büntető eljárásjogi hatáskörökről, valamint (3) gyors és hatékony nemzetközi együttműködési rendszer létrehozására irányulnak. Az Egyezmény nyitott az Európa Tanács tagállamai és a tagsággal nem rendelkező országok számára. Jelenleg 62 ország, köztük az Európai Unió 26 tagállama
                  4
                részes állama az Egyezménynek. Az Egyezmény nem irányozza elő, hogy az Európai Unió csatlakozhat az Egyezményhez. Az Európai Uniót mindazonáltal megfigyelő szervezetként ismerik el az Egyezmény Bizottságában (T-CY). Ennek alapján az Európai Unió részt vesz az Egyezmény Bizottságának ülésein.

               Az Egyezmény 46. cikke (1) bekezdésének c) pontja úgy rendelkezik, hogy a Felek adott esetben időszakonként konzultációt folytatnak egymással annak érdekében, hogy elősegítsék az Egyezmény esetleges kiegészítésének vagy módosításának mérlegelését. A számítástechnikai bűnözésről szóló egyezmény részes felei már egy ideje vizsgálják a meglévő kihívásokat, valamint a nemzeti igazságügyi és rendőri hatóságok azzal kapcsolatos nehézségeit, hogy a nyomozás során hozzájussanak a számítástechnikai adatok formájában lévő elektronikus bizonyítékokhoz. Erre 2012 és 2014 között az adatokhoz való határokon átnyúló hozzáféréssel foglalkozó munkacsoport, 2015 és 2017 között pedig a felhőben található bizonyítékokkal foglalkozó csoport keretében került sor.

               Az Egyezmény második kiegészítő jegyzőkönyvére vonatkozó tárgyalások

               A felhőben található bizonyítékokkal foglalkozó csoport
                  5
                javaslatait követően a számítástechnikai bűnözésről szóló egyezmény Bizottsága (T-CY) több ajánlást fogadott el, többek között a számítástechnikai bűnözésről szóló egyezmény
                  6
                megerősített nemzetközi együttműködésről szóló második kiegészítő jegyzőkönyvére (a továbbiakban: második kiegészítő jegyzőkönyv) vonatkozó tárgyalásokról. A számítástechnikai bűnözésről szóló Egyezmény Bizottsága 2017 júniusában jóváhagyta a második kiegészítő jegyzőkönyv 2017 szeptembere és 2019 decembere közötti elkészítésére vonatkozó megbízást.

               A megbízás szerint a második kiegészítő jegyzőkönyv a következő elemeket tartalmazhatja:

               ·A hatékonyabb kölcsönös jogsegélyre vonatkozó rendelkezések, mindenekelőtt:

               –az előfizetői információkra vonatkozó kölcsönös jogsegély iránti megkeresések egyszerűsített rendszere;

               –közlésre kötelező nemzetközi határozatok;

               –az igazságügyi hatóságok közötti közvetlen együttműködés a kölcsönös jogsegély iránti megkeresések során;

               –közös nyomozások és közös nyomozócsoportok;

               –angol nyelvű megkeresések;

               –a tanúk, sértettek és szakértők audió/video eszközök révén történő meghallgatása;

               –sürgősségi kölcsönös jogsegély eljárások;

               ·Az előfizetői információk, a megőrzés iránti megkeresések és a sürgősségi megkeresések tekintetében a más joghatóságokban működő szolgáltatókkal való közvetlen együttműködést lehetővé tévő rendelkezések;

               ·Az adatokhoz való határokon átnyúló hozzáféréssel kapcsolatos meglévő gyakorlatokra vonatkozó egyértelműbb keret és erőteljesebb biztosítékok;

               ·Biztosítékok, az adatvédelmi követelményeket is beleértve.

               A második kiegészítő jegyzőkönyv különböző rendelkezéseire vonatkozó tárgyalások eltérő sebességgel haladnak. A megbízásban körvonalazott négy fő munkaterület tekintetében a munkacsoportbeli aktuális helyzet a következő:

               ·A jegyzőkönyv szerkesztésével foglalkozó 2018. júliusi plenáris ülés előzetesen elfogadta a „Megkeresések nyelvére” és a „Sürgőségi kölcsönös segítségnyújtásra” vonatkozó rendelkezéseket.

               ·A jegyzőkönyv szerkesztésével foglalkozó 2018. novemberi plenáris ülés előzetesen elfogadta a „Videokonferenciáról’ szóló rendelkezéseket.

               ·A jegyzőkönyv szerkesztésével foglalkozó 2018. novemberi plenáris ülés emellett lehetőséget nyújtott részletes vitákra (a „Joghatóságra” és a „Jóváhagyási mintára” vonatkozó rendelkezésekről) és frissítésekre („A szolgáltatókkal való közvetlen együttműködés”, „Közlésre kötelező nemzetközi határozatok”, „A lekérdezések kibővítése/hitelesítési adatokon alapuló hozzáférés”, „Közös nyomozások és közös nyomozócsoportok”, valamint „Nyomozati technikák”).

               ·Más kérdésekben még nem történt elegendő előrehaladás (biztosítékok, az adatvédelmi követelményeket is beleértve).

               2.A JAVASLAT CÉLKITŰZÉSE

               A Bizottság annak érdekében nyújtja be ezt az ajánlást a Tanácshoz, hogy felhatalmazást kapjon a második kiegészítő jegyzőkönyvre vonatkozó tárgyalásokon az Európai Unió és annak tagállamai nevében történő részvételre, valamint hogy a tárgyalási irányelvekre irányuló csatolt tervezetnek megfelelően a Tanács az EUMSZ 218. cikke alapján elfogadja a tárgyalási irányelveket, és kijelölje a Bizottságot tárgyaló félnek.

               Az EUMSZ 3. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az Unió kizárólagos hatáskörrel rendelkezik „nemzetközi megállapodás megkötésére [...] annyiban, amennyiben az a közös szabályokat érintheti, vagy azok alkalmazási körét megváltoztathatja.” Egy nemzetközi szerződés akkor érintheti a közös szabályokat vagy változtathatja meg azok alkalmazási körét, ha a megállapodás hatálya alá tartozó terület átfedésben van az uniós jogszabályokkal vagy nagyrészt az uniós jog hatálya alá tartozik.

               Az Európai Unió az EUMSZ 82. cikkének (1) bekezdése és 16. cikke alapján közös szabályokat fogadott el a második kiegészítő jegyzőkönyv tekintetében mérlegelt kérdésekről. A hatályos európai uniós jogi keret mindenekelőtt kiterjed a bűnüldözésre és büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködésre vonatkozó eszközökre, ilyen például a büntetőügyekben kibocsátott európai nyomozási határozatról szóló 2014/41/EU irányelv
                  7
               , az Európai Unió tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló egyezmény
                  8
               , az Eurojustról szóló (EU) 2018/1727 rendelet
                  9
               , az Europolról szóló (EU) 2016/794/EU rendelet
                  10
               , a közös nyomozócsoportokról szóló 2002/465/IB tanácsi kerethatározat
                  11
               , a joghatóság gyakorlásával kapcsolatos, büntetőeljárások során felmerülő összeütközések megelőzéséről és rendezéséről szóló 2009/948/IB tanácsi kerethatározat
                  12
               . Ezenfelül az Unió több olyan irányelvet fogadott el, amelyek megerősítik a gyanúsítottak és a vádlottak eljárási jogait
                  13
               .

               A külkapcsolatok terén az Európai Unió számos kétoldalú megállapodást kötött az Unió és harmadik országok között, ilyenek például az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok
                  14
               , valamint az Európai Unió és Japán
                  15
                közötti kölcsönös jogsegélyről szóló megállapodások.

               A személyes adatok védelme az Uniós Szerződésekbe és az Európai Unió Alapjogi Chartájába foglalt alapvető jog, és a személyes adatok kizárólag az (EU) 2016/679 rendeletnek (az általános adatvédelmi rendelet)
                  16
                és az (EU) 2016/680 irányelvnek (a rendőrségi adatvédelmi irányelv)
                  17
                megfelelően kezelhetők. A magán- és a családi élet, az otthon és a kapcsolattartás tiszteletben tartásához fűződő, mindenkit megillető alapvető jogot ugyancsak belefoglalták az Alapjogi Chartába, és e jog szempontjából rendkívül fontos a magánélet tiszteletben tartása a személyek közötti kapcsolattartás során. Az elektronikus hírközlési adatok kizárólag a 2002/58/EK irányelvnek (elektronikus hírközlési irányelv)
                  18
                megfelelően kezelhetők.

               Ezenfelül annak értékeléséhez, hogy a közös szabályok hatálya nagymértékben kiterjed-e egy adott területre, nem csupán az érintett területre vonatkozó uniós jog jelenlegi állapotát kell figyelembe venni, hanem annak jövőbeni fejlesztését is olyan mértékben, amennyiben ez előre látható az elemzés idején. A második kiegészítő jegyzőkönyv hatálya alá tartozó terület közvetlenül releváns a vonatkozó közös szabályok előre látható jövőbeni fejlesztései vonatkozásában. Az elektronikus bizonyítékokhoz való határokon átnyúló hozzáférésre vonatkozó 2018. áprilisi bizottsági javaslatok ugyancsak fontosak ebben a tekintetben
                  19
               .

               A javaslatok hatálya kiterjed az Európai Unión belül szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatók konkrét típusaira. Egy szolgáltató akkor kínál szolgáltatásokat az Európai Unión belül, ha egy vagy több tagállam felhasználói számára lehetővé teszi szolgáltatásainak igénybevételét, továbbá ha érdemi kapcsolatban áll az Unióval, például valamely tagállamban telepedett le, vagy nagyszámú felhasználónak nyújt szolgáltatásokat ebben a tagállamban. Azok a szolgáltatók, amelyek nincsenek jelen az Európai Unióban, kötelesek jogi képviselőt kinevezni, akivel szemben érvényesíteni lehet a közzétételre kötelező határozatokat.

               Az Európai Tanács október 18-i következtetései leszögezik, hogy „Megoldásokat kell találni az elektronikus bizonyítékokhoz való, határokon átnyúló gyors és hatékony hozzáférés biztosítására a terrorizmus, valamint a súlyos és szervezett bűnözés más formái elleni hatékony uniós, illetve nemzetközi szintű küzdelem érdekében; a jogalkotási ciklus végéig meg kell állapodni az elektronikus bizonyítékokra, a pénzügyi információkhoz való hozzáférésre, valamint a pénzmosás elleni hatékonyabb küzdelemre vonatkozó bizottsági javaslatokról. A Bizottságnak sürgősen be kell nyújtania az elektronikus bizonyítékokkal kapcsolatos nemzetközi tárgyalásokra vonatkozó tárgyalási megbízásokat is.”.

               A Bizottság elektronikus bizonyítékokról szóló javaslatai alapot teremtenek az összehangolt és koherens megközelítés kialakításához az Európai Unión belül, és az Európai Unió közreműködésével nemzetközi szinten is, megfelelően figyelembe véve az európai uniós szabályokat, beleértve az európai uniós tagállamok és azok állampolgárai közötti megkülönböztetésmentességre vonatkozó szabályokat. Jóllehet a Bizottság az elektronikus bizonyítékokról szóló javaslatokra vonatkozó hatásvizsgálatában már megállapította, hogy az elektronikus bizonyítékokhoz való határokon átnyúló hozzáférésre vonatkozó, biztosítékokkal ellátott két- vagy többoldalú megállapodások hasznosan egészíthetik ki a javaslatokat, a Bizottság úgy döntött, hogy a harmadik felekkel folytatandó nemzetközi tárgyalások megkezdése előtt javaslatot tesz az elektronikus bizonyítékokhoz való határokon átnyúló hozzáférés megfelelő módozataira és biztosítékaira vonatkozó uniós szabályokra
                  20
               .

               A Bizottság nemzetközi szinten továbbra is megfigyelőként vesz részt az Európa Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezménye keretében folytatott, vonatkozó megbeszéléseken
                  21
               . Az elektronikus bizonyítékokhoz való határokon átnyúló hozzáférés rendszeresen szerepelt a közelmúltbeli EU–USA bel- és igazságügy-miniszteri találkozók napirendjén

               A Bizottság egyidejűleg fogadta el a két ajánlást a számítástechnikai bűnözésről szóló egyezmény második kiegészítő jegyzőkönyvére vonatkozó tárgyalásokon való részvétel, és az Amerikai Egyesült Államokkal folytatandó tárgyalások megkezdése érdekében. Bár a két folyamat eltérő ütemben fog haladni, azok egymáshoz kölcsönösen kapcsolódó kérdésekre vonatkoznak, és az egyik tárgyaláson vállalt kötelezettségek közvetlen hatással lehetnek a tárgyalások más fejezeteire.

               Jóllehet az elektronikus bizonyítékokról szóló javaslatok az uniós piacon szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatók konkrét típusaival foglalkoznak, fennáll a harmadik országok jogszabályaival ellentétes kötelezettségek kockázata. Az említett kollízió kezelése érdekében és a nemzetközi jóviszony elvének megfelelően, az elektronikus bizonyítékokra vonatkozó javaslatok különleges mechanizmusokról rendelkező előírásokat tartalmaznak arra az esetre, ha a szolgáltató bizonyíték iránti megkereséskor egy harmadik ország jogából eredő ellentétes kötelezettségekkel szembesül. E mechanizmusok kiterjednek az ilyen helyzet tisztázására irányuló felülvizsgálati eljárásra is. Helyénvaló, hogy az Európa Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezményének második kiegészítő jegyzőkönyve törekedjen arra, hogy a számítástechnikai bűnözésről szóló egyezmény részes feleire ne vonatkozzanak ellentétes kötelezettségek.

               Ezért úgy tekinthető, hogy a második kiegészítő jegyzőkönyv megkötése érintheti a közös szabályokat vagy megváltoztathatja azok hatályát.

               Az Unió ennek megfelelően (az EUMSZ 3. cikkének (2) bekezdése alapján) kizárólagos hatáskörrel rendelkezik a számítástechnikai bűnözésről szóló egyezményt kiegészítő második kiegészítő jegyzőkönyv megtárgyalására.

               A második kiegészítő jegyzőkönyv tárgya az uniós szakpolitikák és hatáskörök hatókörébe tartozik, különösen a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködésre vonatkozó eszközök (EUMSZ 82. cikkének (1) bekezdése), valamint az adatvédelem (EUMSZ 16. cikke) terén, továbbá mivel a tárgykör uniós jogot érint a tárgyalások nem folytathatók le az EU részvétele nélkül. Ezenfelül az EUSZ 17. cikke (1) bekezdésének előírásai szerint főszabály szerint a Bizottság képviseli az Európai Uniót. A fentiekre tekintettel a Tanácsnak a Bizottságot kell kijelölnie tárgyaló félnek a számítástechnikai bűnözésről szóló egyezményt (185. sz. CETS) kiegészítő második kiegészítő jegyzőkönyv tekintetében.

               3.RELEVÁNS RENDELKEZÉSEK A SZAKPOLITIKAI TERÜLETEN

               A tárgyalásokon biztosítani kell, hogy az elfogadott rendelkezések összeegyeztethetőek az uniós joggal és az azon alapuló tagállami kötelezettségekkel, az uniós jog jövőbeni fejlesztését is szem előtt tartva. Ezenfelül arról is gondoskodni kell, hogy a második kiegészítő jegyzőkönyv olyan jogalkalmazási záradékot tartalmazzon, amely lehetővé teszi, hogy a második kiegészítő jegyzőkönyv részes felévé váló európai uniós tagállamok az uniós jog alapján szabályozzák a közöttük fennálló kapcsolatokat. Mindenekelőtt fenn kell tartani az Európai Bizottság elektronikus bizonyítékokról szóló javaslatainak működését az Európai Unió tagállamai között, akkor is, amikor e javaslatok még alakulnak a társjogalkotók által a jogalkotási eljárás során folytatott tárgyalásokon, és akkor is, amikor végül elnyerik végső (elfogadott) formájukat.

               A második kiegészítő jegyzőkönyvnek tartalmaznia kell a szükséges biztosítékokat az Európai Unió Alapjogi Chartája által elismert alapvető jogok és szabadságok, különösen a Charta 7. cikkében elismert, a magán- és a családi élet, otthon és kapcsolattartás tiszteletben tartásához való jog, a Charta 8. cikkében elismert, a személyes adatok védelméhez való jog, a Charta 47. cikkében elismert, a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jog, a Charta 48. cikkében elismert, az ártatlanság vélelmét és a védelemhez való jog, valamint a Charta 49. cikkében elismert, a bűncselekmények és büntetések törvényességének és arányosságának elvei tekintetében. A második kiegészítő jegyzőkönyvet ezen jogokkal és elvekkel összhangban kell alkalmazni.

               Helyénvaló, hogy a személyes adatok és elektronikus hírközlési adatok gyűjtésére, továbbítására és újbóli felhasználására vonatkozó megfelelő adat- és magánélet-védelmi biztosítékok részét képezzék a jegyzőkönyvnek annak biztosítása érdekében, hogy az uniós szolgáltatók maradéktalanul megfeleljenek az uniós adat- és magánélet-védelmi jogszabályok szerinti kötelezettségeiknek, ugyanis egy ilyen nemzetközi megállapodás jogalapot nyújthat az adattovábbításokra a kiegészítő jegyzőkönyv részes harmadik felének hatósága által kiadott, az adatkezelő vagy az adatkezelő számára a személyes adatok és elektronikus hírközlési adatok közlését előíró, közzétételre kötelező határozatokra vagy megkeresésekre válaszul. E biztosítékoknak tehát szavatolniuk kell az uniós polgárok alapvető jogainak és szabadságainak védelmét, ideértve a magánélet és a személyes adatok védelmét a személyes adatoknak vagy elektronikus hírközlési adatoknak az Európai Unión kívüli országok bűnüldöző hatóságaival való közlésekor.

               Mivel az Európai Bizottság elektronikus bizonyítékokra vonatkozó javaslataiban nem szerepelnek olyan rendelkezések, amelyek szerint a hatóságok köztes szereplő segítsége nélkül hozzáférhetnek az adatokhoz („közvetlen hozzáférés”), ezen intézkedések alkalmazása kizárólag a nemzeti jogon alapulhat. Mivel a második kiegészítő jegyzőkönyv tartalmazhat „A lekérdezések kibővítésével/hitelesítési adatokon alapuló hozzáféréssel”, valamint „Nyomozati technikákkal” kapcsolatos rendelkezéseket, helyénvaló lenne fő célként azt meghatározni, hogy erőteljesebb biztosítékokat alakítsanak ki az ilyen határokon átnyúló közvetlen adathozzáférés tekintetében, hogy biztosítsák az uniós polgárok alapvető jogainak és szabadságainak, többek között a magánéletnek és a személyes adatoknak a védelmét.

               A második kiegészítő jegyzőkönyv megkötésének lehetővé kell tennie a jegyzőkönyv részes felei közötti, valamint a jegyzőkönyv részes felei és az Európai Unió közötti kapcsolataikat szabályozó kétoldalú megállapodások vagy szerződések megkötését. E célból megfelelő rendelkezéseket kell beépíteni a jegyzőkönyvbe, amelyek előirányozzák, hogy ha az Egyezmény legalább két részes fele már megállapodást vagy szerződést kötött az Egyezménnyel szabályozott kérdésekről, vagy a jövőben ilyen megállapodást vagy szerződést köt, akkor jogosult alkalmazni a szóban forgó megállapodást vagy szerződést vagy annak megfelelően szabályozni az említett kapcsolatokat, feltéve hogy ezt oly módon teszi, ami megfelel az Egyezmény céljainak és elveinek. Az Európai Unió és az Egyesült Államok közötti, a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés céljából az elektronikus bizonyítékokhoz történő határokon átnyúló hozzáférésről szóló megállapodásnak az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti kétoldalú kapcsolatokban elsőbbséget kell élveznie a második kiegészítő jegyzőkönyv tárgyalásai során elért, bármely megállapodással vagy megegyezéssel szemben, amennyiben az utóbbi azonos kérdésekre vonatkozik.

               Ajánlás

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezményének (185. sz. CETS) második kiegészítő jegyzőkönyvére vonatkozó tárgyalásokon való részvétel engedélyezéséről

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 218. cikke (3) és (4) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               mivel:

               (1)2017. június 9-én az Európai Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezménye (185. sz. CETS) Részes Feleinek Bizottsága (T-CY) az Egyezmény második kiegészítő jegyzőkönyvének elkészítésére vonatkozó megbízás elfogadásáról szóló határozatot fogadott el.

               (2)A második kiegészítő jegyzőkönyvre vonatkozó megbízás a következő mérlegelendő elemeket tartalmazza: a hatékonyabb kölcsönös jogsegélyre vonatkozó rendelkezések (az előfizetői információkra vonatkozó kölcsönös jogsegély iránti megkeresések egyszerűsített rendszere; közlésre kötelező nemzetközi határozatok; az igazságügyi hatóságok közötti közvetlen együttműködés a kölcsönös jogsegély iránti megkeresések során; közös nyomozások és közös nyomozócsoportok; angol nyelvű megkeresések; a tanúk, sértettek és szakértők audió/video eszközök révén történő meghallgatása; sürgősségi kölcsönös jogsegély eljárások); az előfizetői információk, a megőrzés iránti megkeresések és a sürgősségi megkeresések tekintetében a más joghatóságokban működő szolgáltatókkal való közvetlen együttműködést lehetővé tévő rendelkezések; az adatokhoz való határokon átnyúló hozzáféréssel kapcsolatos meglévő gyakorlatokra vonatkozó egyértelműbb keret és erőteljesebb biztosítékok; biztosítékok, az adatvédelmi követelményeket is beleértve.

               (3)Az Unió olyan közös szabályokat fogadott el, amelyek nagymértékben átfedésben vannak azokkal a tervezett elemekkel, amelyeket a második kiegészítő jegyzőkönyv tekintetében mérlegelnek. Ez elsősorban arra az átfogó eszközrendszerre vonatkozik, amelynek célja a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés elősegítése,
                  22
                az eljárási jogokra vonatkozó minimumszabályok,
                  23
                valamint adat- és magánélet-védelmi biztosítékok biztosítása
                  24
               .

               (4)A Bizottság emellett jogalkotási javaslatokat nyújtott be a büntetőügybeli elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról szóló rendeletre, valamint a jogi képviselőknek a büntetőeljárásban bizonyítékok összegyűjtése céljából történő kinevezéséről szóló harmonizált szabályok meghatározásáról szóló irányelvre vonatkozóan, amelyek közvetlenül a másik tagállamban működő szolgáltató képviselőjének címzendő, kötelező érvényű, határokon átnyúló közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokat vezetnek be
                  25
               .

               (5)Ezért a második kiegészítő jegyzőkönyv megkötése érintheti a közös uniós szabályokat vagy megváltoztathatja azok hatályát.

               (6)Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 82. cikkének (1) bekezdése és 16. cikke meghatározza az Unió hatásköreit a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés, valamint az adat- és magánélet-védelem területén. Az uniós jog integritásának védelme, valamint a nemzetközi közjog és az uniós jog szabályai közötti változatlan konzisztencia biztosítása érdekében az Uniónak részt kell vennie a második kiegészítő jegyzőkönyvre vonatkozó tárgyalásokon.

               (7)A második kiegészítő jegyzőkönyvnek tartalmaznia kell az alapvető jogok és szabadságok szükséges biztosítékait, beleértve a magánélet és a személyes adatok védelme iránti jogot, a Charta 7. cikkében elismert, a magán- és a családi élet, otthon és kapcsolattartás tiszteletben tartásához való jogot, a Charta 8. cikkében elismert, a személyes adatok védelméhez való jogot, a Charta 47. cikkében elismert, a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jogot, a Charta 48. cikkében elismert, az ártatlanság vélelmét és a védelemhez való jogot, valamint a Charta 49. cikkében elismert, a bűncselekmények és büntetések törvényességének és arányosságának elveit. A második kiegészítő jegyzőkönyvet ezen jogokkal és elvekkel összhangban kell alkalmazni.

               (8) Az európai adatvédelmi biztossal az (EU) 2018/1725 európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  26
                42. cikkének (1) bekezdésével összhangban konzultációra került sor, a biztos […]-án/-én nyilvánított véleményt
                  27
               .

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A Tanács felhatalmazza a Bizottságot, hogy az Unió nevében tárgyalásokat folytasson az Európai Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezményének (185. sz. CETS) második kiegészítő jegyzőkönyvéről.

               2. cikk

               A tárgyalási irányelveket a melléklet tartalmazza.

               3. cikk

               A tárgyalásokat a Tanács által kijelölt különbizottsággal konzultálva kell lefolytatni.

               4. cikk

               Ennek a határozatnak a Bizottság címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak: Az európai biztonsági stratégia, 2015. április 28., COM(2015) 185 final.

                     (2)

                        Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács rendelete a büntetőügybeli elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról, 2018. április 17., COM(2018) 225 final

                     (3)

                        Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács irányelve a jogi képviselőknek a büntetőeljárásban bizonyítékok összegyűjtése céljából történő kinevezéséről szóló harmonizált szabályok meghatározásáról, 2018. április 17., COM(2018) 226 final.

                     (4)

                        Minden tagállam Írország és Svédország kivételével, amelyek aláírták, de nem erősítették meg az Egyezményt, azonban vállalták a csatlakozást.

                     (5)

                        A T-CY felhőben található bizonyítékokkal foglalkozó csoport zárójelentése: „Criminal justice access to electronic evidence in the cloud: Recommendations for consideration by the T-CY” (A felhőben található elektronikus bizonyítékokhoz való büntető igazságszolgáltatási hozzáférés: a TCY által mérlegelendő ajánlások), 2016. szeptember 16.

                     (6)

                        Azon államok számára, amelyek 2003-ban aláírták az Egyezményt, nyitva állt aláírásra a számítástechnikai bűnözésről szóló Egyezménynek az informatikai rendszereken keresztül elkövetett rasszista és idegengyűlölő cselekmények bűncselekménnyé nyilvánításáról szóló első kiegészítő jegyzőkönyve (189. sz. CETS). 31 ország, köztük 17 uniós tagállam az első kiegészítő jegyzőkönyv részes állama.

                     (7)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 2014/41/EU irányelve (2014. április 3.) a büntetőügyekben kibocsátott európai nyomozási határozatról HL L 130., 1. o.

                     (8)

                        A Tanács jogi aktusa (2000. május 29.) az Európai Unió tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyegyezménynek az Európai Unióról szóló szerződés 34. cikke szerinti létrehozásáról, HL C 197., 2000.7.12., 1. o.

                     (9)

                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/1727 rendelete (2018. november 14.) az Európai Unió Büntető Igazságügyi Együttműködési Ügynökségéről (Eurojust) és a 2002/187/IB tanácsi határozat felváltásáról és hatályon kívül helyezéséről.

                     (10)

                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/794 rendelete (2016. május 11.) a Bűnüldözési Együttműködés Európai Uniós Ügynökségéről (Europol), valamint a 2009/371/IB, a 2009/934/IB, a 2009/935/IB, a 2009/936/IB és a 2009/968/IB tanácsi határozat felváltásáról és hatályon kívül helyezéséről, HL L 135., 2016.5.24., 53. o.

                     (11)

                        A Tanács 2002/465/IB kerethatározata (2002. június 13.) a közös nyomozócsoportokról, HL L 162., 2002.6.20., 1. o.

                     (12)

                        A Tanács 2009/948/IB kerethatározata a joghatóság gyakorlásával kapcsolatos, büntetőeljárások során felmerülő összeütközések megelőzéséről és rendezéséről, HL L 328., 2009.12.15., 42. o.;

                     (13)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 2010/64/EU irányelve (2010. október 20.) a büntetőeljárás során igénybe vehető tolmácsoláshoz és fordításhoz való jogról, HL L 280., 2010.10.26., 1. o.; Az Európai Parlament és a Tanács 2012/13/EU irányelve (2012. május 22.) a büntetőeljárás során a tájékoztatáshoz való jogról, HL L 142., 2012.6.1., 1. o.; Az Európai Parlament és a Tanács 2013/48/EU irányelve (2013. október 22.) a büntetőeljárás során és az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárásokban ügyvédi segítség igénybevételéhez való jogról, valamint valamely harmadik félnek a szabadságelvonáskor történő tájékoztatásához való jogról és a szabadságelvonás ideje alatt harmadik felekkel és a konzuli hatóságokkal való kommunikációhoz való jogról, HL L 294., 2013.11.6., 1. o.; Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/1919 irányelve (2016. október 26.) a büntetőeljárások során a gyanúsítottak és a vádlottak, valamint az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárásokban a keresett személyek költségmentességéről, HL L 297., 2016.11.4., 1. o.; Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/800 irányelve (2016. május 11.) a büntetőeljárás során gyanúsított vagy vádlott gyermekek részére nyújtandó eljárási biztosítékokról, HL L 132., 2016.5.21., 1. o.; Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/343 irányelve (2016. március 9.) a büntetőeljárás során az ártatlanság vélelme egyes vonatkozásainak és a tárgyaláson való jelenlét jogának megerősítéséről, HL L 65., 2016.3.11., 1. o. Az Európai Parlament és a Tanács 2012/13/EU irányelve (2012. május 22.) a büntetőeljárás során a tájékoztatáshoz való jogról.

                     (14)

                        A Tanács 2009/820/KKBP határozata (2009. október 23.) az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti, kiadatásról szóló megállapodásnak és az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti, kölcsönös jogsegélyről szóló megállapodásnak az Európai Unió nevében történő megkötéséről, HL L 291., 2009.11.7., 40. o.

                     (15)

                        Megállapodás az Európai Unió és Japán között a kölcsönös bűnügyi jogsegélyről, HL L 39., 2010.2.12., 20. o.

                     (16)

                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/679 rendelete (2016. április 27.) a természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről.

                     (17)

                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/680 irányelve (2016. április 27) a személyes adatoknak az illetékes hatóságok által a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, a vádeljárás lefolytatása vagy büntetőjogi szankciók végrehajtása céljából végzett kezelése tekintetében a természetes személyek védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 2008/977/IB tanácsi kerethatározat hatályon kívül helyezéséről.

                     (18)

                        Az egyetemes szolgáltatásról, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló 2002/22/EK irányelv, az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról és a magánélet védelméről szóló 2002/58/EK irányelv és a fogyasztóvédelmi jogszabályok alkalmazásáért felelős nemzeti hatóságok közötti együttműködésről szóló 2006/2004/EK rendelet módosításáról szóló 2009. november 25-i 2009/136/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról és a magánélet védelméről szóló, 2002. július 12-i 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv) (HL L 201., 2002.7.31., 37. o.).

                     (19)

                        Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács rendelete a büntetőügybeli elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról, 2018. április 17., COM(2018) 225 final;  Irányelvjavaslat a jogi képviselőknek a büntetőeljárásban bizonyítékok összegyűjtése céljából történő kinevezéséről szóló harmonizált szabályok meghatározásáról, 2018. április 17., COM(2018) 226 final.

                     (20)

                        Bár folyamatban vannak a tárgyalások az Európai Parlamenttel és a Tanáccsal, a Bel- és Igazságügyi Tanács 2018. december 7-i ülésén a Tanács megállapodott a bizottsági rendeletjavaslatra vonatkozó általános megközelítésről.

                     (21)

                        Az Európa Tanács budapesti egyezménye a számítástechnikai bűnözésről (185. sz. CETS), 2001. november 23. http://conventions.coe.int.

                     (22)

                        A Tanács jogi aktusa (2000. május 29.) az Európai Unió tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyegyezmény létrehozásáról, HL C 197., 2000.7.12., 1. o.; Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/1727 rendelete az Európai Unió Büntető Igazságügyi Együttműködési Ügynökségéről (Eurojust) és a 2002/187/IB tanácsi határozat felváltásáról és hatályon kívül helyezéséről, HL L 295., 2018.11.21.; Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/794 rendelete (2016. május 11.) a Bűnüldözési Együttműködés Európai Uniós Ügynökségéről (Europol), valamint a 2009/371/IB, a 2009/934/IB, a 2009/935/IB, a 2009/936/IB és a 2009/968/IB tanácsi határozat felváltásáról és hatályon kívül helyezéséről, HL L 135., 2016.5.24., 53. o.; A Tanács 2002/465/IB kerethatározata (2002. június 13.) a közös nyomozócsoportokról, HL L 162., 2002.6.20., 1. o.; A Tanács 2009/948/IB kerethatározata a joghatóság gyakorlásával kapcsolatos, büntetőeljárások során felmerülő összeütközések megelőzéséről és rendezéséről, HL L 328., 2009.12.15., 42. o.; 2014/41/EU irányelv a büntetőügyekben kibocsátott európai nyomozási határozatról HL L 130., 2014.5.1., 1. o.

                     (23)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 2010/64/EU irányelve (2010. október 20.) a büntetőeljárás során igénybe vehető tolmácsoláshoz és fordításhoz való jogról, HL L 280., 2010.10.26., 1. o.; Az Európai Parlament és a Tanács 2012/13/EU irányelve (2012. május 22.) a büntetőeljárás során a tájékoztatáshoz való jogról, HL L 142., 2012.6.1., 1. o.; Az Európai Parlament és a Tanács 2013/48/EU irányelve (2013. október 22.) a büntetőeljárás során és az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárásokban ügyvédi segítség igénybevételéhez való jogról, valamint valamely harmadik félnek a szabadságelvonáskor történő tájékoztatásához való jogról és a szabadságelvonás ideje alatt harmadik felekkel és a konzuli hatóságokkal való kommunikációhoz való jogról, HL L 294., 2013.11.6., 1. o.; Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/1919 irányelve (2016. október 26.) a büntetőeljárások során a gyanúsítottak és a vádlottak, valamint az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárásokban a keresett személyek költségmentességéről, HL L 297., 2016.11.4., 1. o.; Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/800 irányelve (2016. május 11.) a büntetőeljárás során gyanúsított vagy vádlott gyermekek részére nyújtandó eljárási biztosítékokról, HL L 132., 2016.5.21., 1. o.

                     (24)

                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/679 rendelete (2016. április 27.) a természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről; Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/680 irányelve (2016. április 27) a személyes adatoknak az illetékes hatóságok által a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, a vádeljárás lefolytatása vagy büntetőjogi szankciók végrehajtása céljából végzett kezelése tekintetében a természetes személyek védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 2008/977/IB tanácsi kerethatározat hatályon kívül helyezéséről.

                     (25)

                        COM (2018) 225 final és COM (2018) 226 final.

                     (26)

                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/1725 rendelete (2018. október 23.) a természetes személyeknek a személyes adatok uniós intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek általi kezelése tekintetében való védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 45/2001/EK rendelet és az 1247/2002/EK határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 295., 2018.11.21., 39. o.).

                     (27)

                        HL C ...

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.2.5.
            COM(2019) 71 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            AjánlásA TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezményének (185. sz. CETS) második kiegészítő jegyzőkönyvére vonatkozó tárgyalásokon való részvétel engedélyezéséről

               MELLÉKLET

               1.CÉLKITŰZÉSEK

               A Bizottságnak a tárgyalások során az alábbiakban részletesen ismertetett célkitűzések elérésére kell törekednie:

               a)A tárgyalásokon biztosítani kell, hogy az Egyezmény és a kiegészítő jegyzőkönyv maradéktalanul összeegyeztethető legyen az uniós joggal és a tagállamok azon alapuló kötelezettségeivel, különösen a harmadik részes felek számára biztosított nyomozati hatáskörök tekintetében.

               b)A tárgyalásokon mindenekelőtt biztosítani kell az Európai Uniós Szerződésekbe és az Alapjogi Chartába foglalt alapvető jogok, szabadságok és az uniós jog általános elveinek tiszteletben tartását, beleértve az arányosságot, az eljárási jogokat, az ártatlanság vélelmét és a büntetőeljárás alá vont személyek védelemhez való jogát, valamint a magánélet, a személyes adatok és elektronikus hírközlési adatok védelmét az ilyen adatok kezelése során, többek között az Európai Unión kívüli országok bűnüldöző hatóságaihoz történő továbbításkor, valamint a bűnüldöző és igazságügyi hatóságok ezzel kapcsolatos kötelezettségeinek betartását.

               c)Ezenfelül a második kiegészítő jegyzőkönyvnek meg kell előznie a kollízió kialakulását, továbbá összeegyeztethetőnek kell lennie a Bizottság elektronikus bizonyítékokról szóló javaslataival, akkor is, amikor azok még alakulnak a társjogalkotók által a jogalkotási eljárás során folytatott tárgyalásokon, és akkor is, amikor végül elnyerik végső (elfogadott) formájukat. Először is egy ilyen jegyzőkönyvnek a lehető legnagyobb mértékben csökkentenie kell annak kockázatát, hogy valamely jövőbeni uniós eszköz alapján kiadott, közzétételre kötelező határozatok kollíziót eredményeznek a második kiegészítő jegyzőkönyv részes harmadik országainak jogszabályaival. A jegyzőkönyv – ha megfelelő adat- és magánélet-védelmi biztosítékok kísérnék – elősegítené, hogy az uniós szolgáltatók maradéktalanul megfeleljenek az uniós adat- és magánélet-védelmi jogszabályok szerinti kötelezettségeiknek, ugyanis egy ilyen nemzetközi megállapodás jogalapot nyújthat az adattovábbításokra, a második kiegészítő jegyzőkönyv nem uniós részes felének hatósága által kiadott, az adatkezelő vagy az adatkezelő számára a személyes adatok vagy elektronikus hírközlési adatok közlését előíró, közzétételre kötelező határozatokra vagy megkeresésekre válaszul.

               2.EGYEDI KÉRDÉSEK

               I. Az uniós joghoz és más (lehetséges) megállapodásokhoz fűződő viszony

               d)Gondoskodni kell arról, hogy a második kiegészítő jegyzőkönyv olyan jogalkalmazási záradékot tartalmazzon, amely biztosítja, hogy a tagállamok kölcsönös kapcsolataikban továbbra is az Európai Unió szabályait, ne pedig a második kiegészítő jegyzőkönyv szabályait alkalmazzák.

               e)A második kiegészítő jegyzőkönyv akkor alkalmazható, ha nem léteznek az Európai Unióra vagy annak tagállamaira és az Egyezmény más részes feleire nézve kötelező érvényű, egyéb, specifikusabb nemzetközi megállapodások, ilyen nemzetközi megállapodások megléte esetén pedig kizárólag akkor, ha a szóban forgó megállapodások nem szabályoznak egyes kérdéseket. A szóban forgó specifikusabb nemzetközi megállapodásoknak tehát elsőbbséget kell élvezniük a második kiegészítő jegyzőkönyvvel szemben, feltéve hogy azok összhangban vannak az Egyezmény célkitűzéseivel és elveivel.

               II. A hatékonyabb jogi segítségnyújtásra vonatkozó rendelkezések:

               f)A „megkeresések nyelvére” vonatkozó rendelkezések jelenlegi megfogalmazása előírja, hogy a megkereséseket a megkeresett fél számára elfogadható nyelven, vagy ilyen nyelvű fordítást csatolva kell elküldeni. Az Európai Uniónak támogatnia kell a szövegtervezetet és az előzetesen elfogadott magyarázó jelentést.

               g)A „sürgősségi kölcsönös segítségnyújtásra” vonatkozó rendelkezések jelenlegi megfogalmazása lehetővé teszi, hogy ilyen elektronikus megkeresés gyors elküldésével kérjenek kölcsönös segítséget, ha a megkereső fél szerint sürgősségi helyzet áll fenn. Ezt olyan helyzetként határozták meg, amely jelentős és közvetlen veszélyt jelent bármely természetes személy életére vagy biztonságára nézve. Az Európai Uniónak támogatnia kell a szövegtervezetet és az előzetesen elfogadott magyarázó jelentést. A kölcsönös segítségnyújtás alkalmazási körének azonosnak kell lennie az Egyezmény 25. cikkében meghatározottal.

               h)A „videokonferenciára” vonatkozó rendelkezések tekintetében az Európai Uniónak arra kell törekednie, hogy a második kiegészítő jegyzőkönyv lehetőség szerint összhangban álljon az Európai Unió és annak tagállamai, valamint az Egyezmény más részes felei közötti meglévő nemzetközi megállapodások megfelelő rendelkezéseivel. A rendelkezéseknek lehetővé kell tenniük a tagállamok számára az uniós és nemzeti jogból eredő, alkalmazandó eljárási jogok tiszteletben tartásának biztosítását.

               i)A „jóváhagyási mintára” vonatkozó rendelkezések tekintetében az Európai Uniónak arra kell törekednie, hogy a szövegtervezet és az indokolás annak biztosítására irányuló elemeket – például a nemzeti hatóságok határozathozatalára vonatkozó kötelező maximális határidőket – tartalmazzon, hogy a rendelkezés alkalmazása gyorsabb eljárásokat eredményez; továbbá gondoskodnia kell arról, hogy a szolgáltatók terhei arányosak legyenek, és adott esetben jogorvoslatokat alkalmazzanak;

               III.A más joghatóságokban működő szolgáltatókkal való közvetlen együttműködést lehetővé tévő rendelkezések:

               j)A „szolgáltatókkal való, joghatóságokon átívelő közvetlen együttműködésre” vonatkozó rendelkezések tekintetében az Európai Uniónak biztosítania kell, hogy a második kiegészítő jegyzőkönyv összhangban álljon az uniós joggal, beleértve a megfelelő biztosítékokat és a szolgáltatók terheinek arányosságát.

               k)A „közlésre kötelező nemzetközi határozatokra” vonatkozó rendelkezések tekintetében az Európai Uniónak gondoskodnia kell arról, hogy a második kiegészítő jegyzőkönyv megfelelő alapjogi biztosítékokat tartalmazzon, szem előtt tartva az érintett adatkategóriák eltérő mértékű érzékenységét, valamint a közlésre kötelező európai határozatba foglalt, a különböző adatkategóriákra vonatkozó biztosítékokat.

               l)A „közlésre kötelező nemzetközi határozatokra” vonatkozó rendelkezések tekintetében az Európai Unió nem ellenezheti, hogy a Bizottság elektronikus bizonyítékokról szóló javaslataihoz képest – akár amikor a jogalkotási eljárás során a társjogalkotók által folytatott tárgyalásokon alakítják azokat, akár akkor, amikor végül elnyerik végső (elfogadott) formájukat – további biztosítékokat és elutasítási okokat vegyenek fel a második kiegészítő jegyzőkönyvbe – így például a szolgáltató államának értesítését és hozzájárulását, valamint bíróság vagy független közigazgatási szerv által végzett előzetes felülvizsgálatot –, amennyiben ez nem csökkenti aránytalanul a második kiegészítő jegyzőkönyv szerinti eszköz hatékonyságát (például kellően indokolt sürgősség esetén). A további biztosítékok és elutasítási okok nem érinthetik az EU elektronikus bizonyítékokra vonatkozó javaslatainak a tagállamok közötti működését.

               IV.Az adatokhoz való határokon átnyúló hozzáféréssel kapcsolatos meglévő gyakorlatokra vonatkozó erőteljesebb biztosítékok:

               m)„A lekérdezések kibővítésére/hitelesítési adatokon alapuló hozzáférésre”, valamint a „nyomozati technikákra” vonatkozó rendelkezések tekintetében az Európai Uniónak biztosítania kell, hogy a második kiegészítő jegyzőkönyv megfelelő alapjogi biztosítékokat tartalmazzon. Ezért a szövegtervezetbe azt a feltételt is be kell építeni, hogy az eredeti rendszer jogszerűen hozzáfér az összekapcsolt számítógépes információs rendszerekben tárolt adatokhoz, valamint a hozzáférés szükséges és arányos, továbbá – az alább körvonalazott biztosítékoknak megfelelően – nem jár a berendezésen található biztonsági intézkedések megsértésével.

               n)Az Európai Uniónak biztosítania kell továbbá, hogy a jegyzőkönyv ne korlátozza a jelenleg az uniós tagállamok számára biztosított ilyen hozzáférés lehetőségét.

               V.Biztosítékok, az adatvédelmi követelményeket is beleértve:

               o)Az Európai Uniónak gondoskodnia kell arról, hogy a második kiegészítő jegyzőkönyv az (EU) 2016/680 irányelv és az (EU) 2016/679 rendelet, valamint a 2002/58 /EK irányelv értelmében vett, megfelelő adatvédelemi biztosítékokat nyújtson a megkereső hatóság által kért elektronikus bizonyítékokba foglalt személyes adatok és elektronikus hírközlési adatok gyűjtéséhez, továbbításához és újbóli felhasználásához. Ezeket a biztosítékokat bele kell foglalni a második kiegészítő jegyzőkönyvbe, szem előtt tartva az EU megállapodásaiba, például az EU–USA adatvédelmi keretmegállapodásba és az Európa Tanács személyes adatok gépi feldolgozása során az egyének védelméről szóló korszerűsített egyezményébe (108. sz. CETS) foglalt biztosítékokat. A szóban forgó biztosítékoknak kezelniük kell az olyan helyzeteket, amikor a bűnüldöző hatóságok közötti kölcsönös segítségnyújtás, valamint a bűnüldöző hatóságok és a szolgáltatók közötti közvetlen együttműködés keretében kerül sor adatkezelésre. Az Európai Uniónak arra kell törekednie, hogy ezek a biztosítékok valamennyi nyomozati hatáskörre vonatkozzanak, az Egyezmény keretében jelenleg meglévőkre és a második kiegészítő jegyzőkönyvvel létrejövőkre egyaránt.

               3.TERÜLETI HATÁLY, HATÁLYBALÉPÉS ÉS EGYÉB ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

               A kiegészítő jegyzőkönyv záró rendelkezéseit, beleértve a hatálybalépésre, a fenntartásokra, a felmondásra stb. vonatkozó rendelkezéseket – amennyiben lehetséges és célravezető – az Európai Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezménye (185. sz. CETS) rendelkezéseinek mintájára kell kialakítani. A szabványos rendelkezésektől eltérő rendelkezéseket kizárólag abban az esetben szabad alkalmazni, ha azokra szükség van a második kiegészítő jegyzőkönyv céljainak elérése vagy sajátos körülményeinek tükrözése érdekében.


title: Ajánlás A TANÁCS HATÁROZATA az Egyesült Nemzetek Európai Gazdasági Bizottságának a kerekes gépjárművekre és azokba szerelhető, illetve azokon használható berendezésekre és tartozékokra vonatkozó egységes műszaki előírások elfogadásáról, valamint ezen előírások alapján kibocsátott jóváhagyások kölcsönös elismerésének feltételeiről szóló megállapodásának (1958. évi felülvizsgált megállapodás) felülvizsgálatával kapcsolatos tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásról

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---