               12.9.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/1

         Az európai adatvédelmi biztos ajánlásai az EU adatvédelmi reformmal kapcsolatos lehetőségeiről
   (A teljes szöveg angol, francia és német nyelven megtalálható az európai adatvédelmi biztos honlapján www.edps.europa.eu)
   (2015/C 301/01)
   2015. június 24-én az Európai Unió három vezető intézménye, az Európai Parlament, a Tanács és az Európai Bizottság együttdöntéssel kapcsolatos tárgyalásba – úgynevezett háromoldalú informális egyeztetésbe – kezdett az általános adatvédelmi rendeletre irányuló javaslatról (1). A háromoldalú egyeztetés alapjául a Bizottság 2012. januári javaslata, a Parlament 2014. március 12-i jogalkotási állásfoglalása és a Tanács által 2015. június 15-én elfogadott általános megközelítés szolgált (2). A három intézmény úgy véli, hogy az általános adatvédelmi rendeletet mindenképpen a tágabb adatvédelmi reformcsomag részeként kell kezelni a rendőrségi és igazságügyi tevékenységekről szóló irányelvre irányuló javaslattal együtt. A folyamat várhatóan 2015 végéig lezárul, így feltehetőleg mindkét jogi aktust el lehet majd fogadni 2016 elején, amit kétéves átmeneti időszak követ majd (3).
   Az európai adatvédelmi biztos hivatala az Európai Unió független intézménye. Az adatvédelmi biztos nem vesz részt a háromoldalú egyeztetésben, de a 45/2001/EK rendelet 41. cikkének (2) bekezdése értelmében felelős „[a] személyes adatok feldolgozása tekintetében […] annak biztosításáért, hogy a közösségi intézmények és szervek tiszteletben tartsák a természetes személyek alapvető jogait és szabadságait, különösen a magánélet tiszteletben tartásához való jogukat”, és azért, hogy „a személyes adatok feldolgozásával kapcsolatos minden ügyben tanácsokkal lássa el a közösségi intézményeket és szerveket, valamint az érintetteket”. A biztost és a helyettes biztost 2014 decemberében nevezték ki, és kifejezetten megbízták azzal, hogy feladatait konstruktívabban és proaktívabban lássa el. A biztos és a helyettes biztos 2015 márciusában közzétette ötéves stratégiáját, amelyben kifejti, hogyan kívánja teljesíteni az említett megbízást, és e tekintetben hogyan számoltatható el (4).
   E vélemény jelenti az első lépést az európai adatvédelmi biztos stratégiájának megvalósításában. Az uniós intézményekkel, tagállamokkal, civil társadalommal, ipari szereplőkkel és már érdekeltekkel folytatott egyeztetésre épülő tanácsainkkal kívánunk segítséget nyújtani a háromoldalú egyeztetés résztvevőinek abban, hogy kellő időben egyetértésre jussanak. E vélemény két részre osztva tárgyalja az általános adatvédelmi rendeletet:

               —

               az európai adatvédelmi biztos jövőképe az előremutató adatvédelmi szabályokról, az ajánlásokat bemutató példákkal; és

               —

               melléklet (Melléklet a 3/2015. sz. véleményhez: az általános adatvédelmi rendelet szövegének és az európai adatvédelmi biztos ajánlásainak összehasonlító táblázata), amely négy oszlopból álló táblázatban cikkenként hasonlítja össze az általános adatvédelmi rendelet Bizottság, Parlament és Tanács által elfogadott szövegét az európai adatvédelmi biztos ajánlásaival.

         A vélemény elérhető weboldalunkon és mobilalkalmazáson keresztül. 2015 őszén további ajánlásokkal egészítjük majd ki egyrészt az általános adatvédelmi rendelet preambulumbekezdéseiről, másrészt – miután a Tanács elfogadta az irányelvvel kapcsolatos általános álláspontját – a rendőrségi és igazságügyi tevékenységekre vonatkozó adatvédelemről.
   Az európai adatvédelmi biztos továbbra is fenntartja a Bizottság által javasolt reformcsomagról 2012 márciusában megfogalmazott általános véleményét. Három év elteltével azonban szükségét éreztük annak, hogy aktualizáljuk tanácsainkat, mivel közvetlenebb módon szeretnénk reagálni a társjogalkotók álláspontjára, és konkrét ajánlásokat kívánunk megfogalmazni (5).A 2012. évi véleményhez hasonlóan e vélemény is összhangban van a 29. cikk szerinti munkacsoport véleményeivel és nyilatkozataival, ideértve a háromoldalú egyeztetés fő témaköreiről június 17-én elfogadott függeléket, amelynek kidolgozásában az európai adatvédelmi biztos is közreműködött a munkacsoport teljes jogú tagjaként (6).

      Egyedülálló lehetőség: a reform jelentősége

      Az Európai Unió a célegyenesbe ért a személyes adatokra vonatkozó szabályok megreformálásáért folytatott maratoni munkában. Az általános adatvédelmi rendelet a következő évtizedekben kihatással lehet Unió-szerte minden egyénre és minden olyan szervezetre, amely személyes adatokat dolgoz fel, valamint azokra a harmadik országbeli szervezetekre is, amelyek Unión belüli egyének személyes adatait dolgozzák fel (7). Elérkezett az ideje annak, hogy a jövő adatközpontú társadalmában is megvédjük az egyének alapvető jogait és szabadságait.

      A hatékony adatvédelem erősíti az egyén pozícióját, és felelősségteljes magatartásra ösztönzi a vállalkozásokat és a hatóságokat. E területen a jogszabályok összetettek és szakismereteket igényelnek, ezért szakmai tanácsadásra van szükség főként a független adatvédelmi hatóságok részéről, amelyek tisztában vannak a jogszabályi megfelelésben rejlő kihívásokkal. Az általános adatvédelmi rendelet várhatóan az Unió egyik leghosszabb jogi előírás-gyűjteménye lesz, így az EU-nak jelenleg arra kell törekednie, hogy gondosan kiválogassa azokat a rendelkezéseket, amelyek valóban szükségesek, és mellőzze azokat a részleteket, amelyek nem kívánt következményként túlzott mértékben befolyásolnák a jövőbeli technológiákat. Az egyes intézmények által kidolgozott szövegváltozatok az egyértelműséget és az érthetőséget hirdetik a személyes adatok kezelése terén, ezért az általános adatvédelmi rendeletnek ezt a gyakorlatba is át kell ültetnie azzal, hogy messzemenőkig a lényegre és a világos megfogalmazásra törekszik.

      A Parlamentnek és a Tanácsnak mint társjogalkotónak kell eldöntenie, mi kerül a végleges jogszabályszövegbe, a Bizottság pedig jogalkotási kezdeményezőként és a Szerződések őreként segíti munkájukat. Az európai adatvédelmi biztos nem vesz részt a háromoldalú egyeztetésben, de jogi szakértelméből fakadóan tanácsokkal tud szolgálni, ráadásul a biztos és a helyettes biztos kinevezésekor kapott megbízásával és az európai adatvédelmi biztos nemrég közzétett stratégiájával összhangban proaktívan léphet fel e téren. E vélemény az adatvédelmi szabályok betartásának felügyelete és a szakpolitikai tanácsadás terén felhalmozott évtizedes tapasztalatra támaszkodva nyújt útmutatást az intézményeknek annak érdekében, hogy olyan jogszabály szülessen, amely az egyén érdekeit szolgálja.

      A jogalkotás a lehetőségek tárházát nyitja meg. A jelenleg mérlegelt lehetőségek, vagyis a Bizottság, a Parlament, illetve a Tanács által támogatott szövegváltozatok mind tartalmaznak számos értékes rendelkezést, de mindegyiket lehet még fejleszteni. Véleményünk szerint a végeredmény nem lesz majd tökéletes, mindazonáltal segíteni kívánjuk az intézmények munkáját azért, hogy a lehető legjobb jogszabályt alkossák meg. Ajánlásaink ezért szorítkoznak a három szövegváltozatra. A következő három szempontra összpontosítottunk:

               —

               a polgárok számára előnyösebb megállapodás,

               —

               gyakorlatban működő szabályok,

               —

               egy emberöltőn át fennmaradó szabályok.

      E vélemény az átláthatóságra és az elszámoltathatóságra összpontosít, ugyanis ezen elvek kettőse jelenti az általános adatvédelmi rendelet talán legjelentősebb újítását. A háromoldalú egyeztetési folyamatra minden eddiginél nagyobb figyelem irányul. Ajánlásaink nyilvánosak, és arra sürgetjük az uniós intézményeket, hogy ragadják magukhoz a kezdeményezést, és járjanak elől jó példával, hogy ez a jogalkotási reform átlátható folyamat, ne pedig titkos paktumok eredményeképpen szülessen meg.

      Az EU-nak új konszenzusra van szüksége, és új fejezetet kell nyitnia az adatvédelem terén. A világ többi része éberen figyel. Mindennél jobban ügyelni kell az új jogszabály minőségére, és arra, hogyan viszonyul a külföldi jogrendszerekhez és tendenciákhoz. Az európai adatvédelmi biztos e véleményével jelezni kívánja, hogy hajlandó és kész segíteni abban, hogy az Unió a lehető legtöbbet hozza ki ebből a történelmi lehetőségből.
   1.   A polgárok számára előnyösebb megállapodás

   Az uniós szabályok célja mindig is az volt, hogy megkönnyítsék az adatáramlást az Unión belül, valamint az EU és kereskedelmi partnerei között, úgy, hogy közben mindennél előrébb helyezzék az egyén jogait és szabadságait. Az internetnek köszönhetően eddig példátlan módon kiszélesedtek a kapcsolattartási és az önkifejezési lehetőségek, minden eddiginél tágabb terünk van arra, hogy értéket teremtsünk a vállalkozásoknak és a fogyasztóknak. A magánélet védelme ugyanakkor minden eddiginél fontosabb az európai polgárok számára. Az adatvédelemről szóló, 2015. júniusi Eurobarométer-felmérés (8) szerint tíz polgárból hat nem bízik az internetes vállalkozásokban, kétharmaduk pedig aggályosnak tartja, hogy nem tudják teljes mértékben ellenőrzésük alatt tartani az interneten keresztül megadott információkat.
   A jogi keretnek a reformok után fenn kell tartania, sőt, emelnie kell az adatvédelem színvonalát az egyén javára. Az adatvédelmi reformcsomagra vonatkozó javaslat célja eredetileg „a magánélethez való jogok interneten való védelmének erősítése” volt azáltal, hogy a polgárok „alaposabban ismerjék jogaikat, és jobban ellenőrzésük alatt tudják tartani adataikat” (9). A civil szervezetek képviselői az Európai Bizottságnak írt 2015. áprilisi levelükben arra sürgették az intézményeket, hogy változatlanul tartsák magukat e szándékukhoz (10).
   Az Európai Unió Alapjogi Chartájában, e terület elsődleges jogforrásában megfogalmazott elveket következetesen, dinamikusan és innovatív módon kell érvényesíteni, hogy a gyakorlatban is a polgárok érdekeit szolgálják. Átfogó reformot kell megvalósítani, a jogalkotók ezért kötelezték el magukat a jogszabálycsomag mellett, mivel azonban az adatfeldolgozással különálló jogi aktusok foglalkoznak majd, tisztázni kell azok pontos hatályát és egymásra gyakorolt hatását, és ki kell iktatni a kiskapukat, hogy a biztosítékok ne szenvedjenek csorbát (11).
   Az európai adatvédelmi biztos számára a kiindulópontot az egyéni méltóság jelenti, amely előrébb való a jogszabályok puszta betartásának kérdésénél (12). Ajánlásaink megfogalmazásához az általános adatvédelmi rendelet mindegyik cikkét egyenként és együttesen is kiértékeltük abból a szempontból, hogy a jelenlegi jogi kerethez képest javítani fogja-e az egyén helyzetét. Hivatkozási alapként az adatvédelem legfontosabb alapelveit, vagyis az Európai Unió Alapjogi Chartájának 8. cikkében foglalt rendelkezéseket használtuk (13).
   1.1.   Fogalommeghatározások: tisztázzuk a személyes adatok mibenlétét

   Gondoskodni kell arról, hogy az egyének eredményesebben gyakorolhassák jogaikat azon adatokat illetően, amelyek alapján azonosíthatók vagy kiválaszthatók, még akkor is, ha ezek az adatok „álnéven kezeltnek” minősülnek (14).
   1.2.   Az adatkezelés minden formájának egyszerre jogszerűnek és indokoltnak kell lennie.

               —

               Az adatfeldolgozás összes formájának meghatározott célokra korlátozására és megfelelő jogalapjának meglétére vonatkozó követelmények nem egymás alternatívái, együttesen kell teljesíteni őket. Azt javasoljuk, hogy kerülni kell a követelmények összevonását, amely gyengítené az említett elvek érvényesülését. Az Európai Uniónak ehelyett azt az elképzelést kellene megőriznie, egyszerűsítenie és a gyakorlatban is működőképesé tennie, hogy a személyes adatok kizárólag az adatgyűjtés eredeti céljával összeegyeztethető módon használhatók fel (15).

               —

               A hozzájárulás lehet az adatfeldolgozás egyik jogalapja, ugyanakkor meg kell akadályoznunk, hogy ezt a hozzájárulást úgy kényszerítsék ki, hogy nem is adnak valódi választási lehetőséget az egyénnek, vagy egyébként nincs is szükség az adatfeldolgozásra. Azt javasoljuk, hogy biztosítani kell a polgároknak a döntés lehetőségét arról, hogy – például klinikai kutatásnál – széles vagy szűk körű hozzájárulást adnak-e, amelyet aztán kötelező tiszteletben tartani, és amely visszavonható (16).

               —

               Az európai adatvédelmi biztos a személyes adatok nemzetközi továbbítása terén azokat az ésszerű és innovatív megoldásokat támogatja, amelyek megkönnyítik az adatcserét, de egyúttal tiszteletben tartják az adatvédelmi és felügyeleti elveket. Semmiképpen sem javasoljuk az adatkezelő jogos érdekén alapuló adattovábbítás engedélyezését, mivel ez esetben az egyén nem élvezne kellő védelmet, és az EU sem biztosíthat közvetlen hozzáférést harmadik országok hatóságainak az Unióban tárolt adatokhoz. A harmadik országbeli hatóságok adattovábbítás iránti kérelmének csak akkor szabad helyt adni, ha megfelel a kölcsönös jogsegélyről szóló megállapodásokban, nemzetközi szerződésekben vagy a nemzetközi együttműködés jogi keretein belül megfogalmazott normáknak (17).

         1.3.   Függetlenebb, határozottabb felügyelet

               —

               Az uniós általános adatvédelmi hatóságoknak az általános adatvédelmi rendelet hatálybalépésének pillanatától készen kell állniuk szerepkörük betöltésére, és az Európai Adatvédelmi Testületnek is teljes mértékben késznek kell lennie feladatai ellátására, amint alkalmazandóvá válik a rendelet (18).

               —

               A hatóságoknak meg kell tudniuk hallgatni és ki kell tudniuk vizsgálni az érintettek vagy szervek, szervezetek és egyesületek panaszait és kérelmeit.

               —

               Az egyén jogainak érvényesítéséhez hatékonyan működő rendszerre van szükség, amely gondoskodik a jogszerűtlen adatfeldolgozással okozott károkért való felelősségvállalásról és kártérítésről. Mivel egyértelmű, hogy a gyakorlatban számos akadálya van a jogorvoslatnak, ezért lehetővé kell tenni az egyéneknek, hogy szervek, szervezetek vagy egyesületek útján képviseltessék magukat bírósági eljárásokban (19).

         2.   Gyakorlatban működő szabályok

   A biztosítékok nem tévesztendők össze az alakiságokkal. A túlzottan részletes vagy az üzleti folyamatokba túlságosan beleavatkozó szabályok magukban hordozzák a veszélyt, hogy később idejétmúlttá válnak. Ez esetben követhetjük az uniós versenyjogi kézikönyvben foglaltakat, miszerint szigorúan érvényesítik a viszonylag korlátozott másodlagos joganyagot, valamint az elszámoltathatóságra és a tudatosságra épülő szemléletmód követésére ösztönzik a vállalkozásokat (20).
   Mindhárom szövegváltozat világosabb és egyszerűbb eljárást követel a személyes adatok feldolgozásáért felelős személyektől (21). A technikai kötelezettségeknek is hasonlóképpen tömörnek és érthetőnek kell lenniük, hogy az adatkezelők megfelelően hajtsák végre őket (22).
   A meglévő eljárások nincsenek kőbe vésve: ajánlásainkban a bürokratikus terhek csökkentésének, valamint a dokumentálásra vonatkozó előírások és a lényegtelen alakiságok minimalizálásának módszereit kívánjuk azonosítani. Csak akkor javaslunk jogalkotást, ha arra valóban szükség van. Ezzel a társaságoknak, a közigazgatási szerveknek és az adatvédelmi hatóságoknak egyaránt mozgásteret biztosíthatunk, ahol az elszámoltathatóságnak és az adatvédelmi hatóságok útmutatásának kell dominálnia. Ajánlásaink figyelembevétele esetén az általános adatvédelmi rendelet szövege összességében véve 30 %-kal rövidülne a három intézmény szövegváltozatához képest (23).
   2.1.   Eljárások helyett hathatós biztosítékok

               —

               A dokumentálásnak a szabálykövetés eszközének, nem pedig céljának kell lennie, ezért a reformnak eredményorientáltnak kell lennie. Az adott helyzethez igazítható megközelítést javasolunk, amellyel az adatkezelők dokumentálási kötelezettségei egyetlen politikába sűríthetők, amely meghatározza, hogy a kockázatok figyelembevételével hogyan felelnek majd meg az előírásoknak, és e megfelelést átlátható módon bizonyítják az adatátvitel, az adatfeldolgozókkal kötött szerződések és az adatvédelem megsértésének bejelentése tekintetében is (24).

               —

               A konkrét kockázatértékelési kritériumok alapján és az uniós intézmények felügyelete során szerzett tapasztalatainkból eredően azt javasoljuk, hogy csak akkor szabad előírni az adatok megsértésének felügyelő hatóságnál való bejelentését és az adatvédelmi hatásvizsgálatok lefolytatását, ha az érintettek jogai és szabadságai vannak veszélyben (25).

               —

               Tevékenyen támogatni kell az ágazati kezdeményezéseket akár a kötelező erejű vállalati szabályok, akár adatvédelmi címkék alkalmazásával (26).

         2.2.   A közérdek és a személyes adatok védelme közötti egyensúly javítása

               —

               Az adatvédelmi szabályok nem akadályozhatják a valóban közérdeket szolgáló történelmi, statisztikai és tudományos kutatásokat. A felelős személyeknek meg kell tenniük a szükséges intézkedéseket a személyes adatoknak az egyén érdekeibe ütköző felhasználása ellen, ennek során pedig kiemelten ügyelniük kell például a különleges egészségügyi adatokra vonatkozó szabályok betartására (27).

               —

               A kutatóknak, a levél- és az irattárosoknak lehetővé kell tenni, hogy az említett biztosítékokat szem előtt tartva addig tárolják az adatokat, ameddig szükségük van rájuk (28).

         2.3.   Felügyelő hatóságok: a bizalom és a pozíció erősítése

               —

               Azt javasoljuk, hogy lehetővé kell tenni, hogy a felügyelő hatóságok útmutatást nyújtsanak az adatkezelőnek, és kidolgozzák saját belső eljárási szabályzatukat az általános adatvédelmi rendelet egyetlen felügyelő hatóság általi (az „egyablakos ügyintézés” elve), a polgárokhoz közel álló (a „közelség” elve) módon történő, egyszerűsített, könnyebb alkalmazása szellemében (29).

               —

               A hatóságoknak lehetőséget kell biztosítani arra, hogy a lényeges körülmények figyelembevételével hatékony, arányos és visszatartó erejű jogorvoslati és közigazgatási szankciókat hozzanak (30).

         3.   Egy emberöltőn át fennmaradó szabályok

   A hatályos jogi keret alappillére, a 95/46/EK irányelv mintául szolgált az adatfeldolgozásról szóló további jogszabályok megalkotásához az Unión belül és világszerte egyaránt, sőt, az EU Alapjogi Chartájának 8. cikkében a személyes adatok védelméhez való jogról szóló rendelkezés szövege is ezen az irányelven alapul. A mostani reform egy olyan generáció számára alakítja majd ki az adatkezelés szabályait, amely már nem tudja, milyen volt az élet internet nélkül. AZ EU-nak ezért teljes mértékben tisztában kell lennie azzal, milyen hatást gyakorol ez a jogi aktus az egyénekre, és hogyan biztosítható fenntarthatósága a technológiai fejlődés során.
   Az elmúlt években jelentősen megélénkült a személyes adatok előállítása, gyűjtése, elemzése és cseréje olyan technológiai újítások eredményeképpen, mint a dolgok internete, a felhőalapú számítástechnika, a nagy adathalmazok és a nyílt hozzáférésű adatok, amelyek kiaknázását az EU a versenyképessége kulcsának tekinti (31). Abból kiindulva, hogy a 95/46/EK irányelv meglehetősen hosszú ideje van hatályban, joggal számíthatunk arra, hogy hasonló idő telik majd el az adatvédelmi szabályok felülvizsgálatáig, amelyre talán a 2030-as évek végén kerül majd sor. Az adatközpontú technológiák viszont várhatóan jóval korábban összetalálkoznak a mesterséges intelligenciával, a természetes nyelvek feldolgozásával és a biometrikus rendszerekkel, ezáltal pedig a fejlett intelligenciáért gépi tanulási képességgel felruházott megoldások létrehozását teszi majd lehetővé.
   Ezek a technológiák az adatvédelem elveit kérdőjelezik meg. Az előremutató reformnak ezért az egyén méltóságán kell alapulnia, és figyelembe kell vennie az etikai szempontokat. Helyre kell állítania a személyes adatok védelme terén megvalósuló innováció és annak kiaknázása közötti egyensúlyt, és olyan biztosítékokat kell meghatároznia, amelyek hatékonyan működnek digitalizált társadalmunkban.
   3.1.   Elszámoltathatóságon alapuló üzleti gyakorlatok és innovatív technikai megoldások

               —

               A reformnak meg kell fordítania azt a közelmúltban tapasztalható tendenciát, amelynek hatására terjed a titkos nyomon követés és az egyén elől rejtett profilokon alapuló döntéshozatal. Nem a célzott hirdetésekkel vagy a profilalkotással van a probléma, hanem azzal, hogy nincs érdemi tájékoztatás az e profilokat kidolgozó és az érintettekre hatást gyakorló algoritmikus logikáról (32). Azt javasoljuk, hogy az adatkezelőknek átláthatóbban kell tevékenykedniük.

               —

               Határozottan támogatjuk a beépített és az alapértelmezett adatvédelem elveinek bevezetését, hogy ezáltal beinduljon a piacorientált megoldások kidolgozása a digitális gazdaságban. A megfogalmazás egyszerűsítését javasoljuk azon előírásnál, miszerint az egyén jogait és érdekeit a termékfejlesztés és az alapértelmezett beállítások szerves részévé kell tenni (33).

         3.2.   Helyzetben az egyének

   Az adatok hordozhatósága a digitális környezetben egyfajta átjárót jelent a felhasználói ellenőrzéshez, az egyének pedig jelenleg kezdenek ráébredni, hogy ez a lehetőség nem biztosított számukra. Azt javasoljuk, hogy az érintett kérésére lehetővé kell tenni az adatok egyik adatkezelőtől a másikhoz való közvetlen továbbítását, az érintetteket pedig fel kell jogosítani arra, hogy az adatokról másolatot kérjenek, amelyet maguk továbbíthatnak másik adatkezelőhöz (34).
   3.3.   Időtálló szabályok

   Azt javasoljuk, hogy kerülni kell az olyan nyelvezet és gyakorlatok használatát, amelyek várhatóan idejétmúlttá vagy vitathatóvá válnak (35).
   4.   Befejezetlen ügyek

   Az előremutató uniós adatvédelmi reformcsomag elfogadása elismerésre méltó, de mindössze részleges eredmény lesz.
   Az intézmények egyetértenek abban, hogy az általános adatvédelmi rendeletben megfogalmazott elveket következetesen alkalmazni kell az uniós intézményekre. A jogbiztonság és a jogi keret egységessége mellett emeltünk szót, egyúttal pedig elismertük, hogy az uniós közszféra egyedi, és feltétlenül el kell kerülni a jelenlegi kötelezettségek lazulását (emellett rendelkezni kell az európai adatvédelmi biztos hivatalának jog- és szervezeti alapjáról). A Bizottságnak ezért az általános adatvédelmi rendelettel összhangban álló javaslatot kell megfogalmaznia a 45/2001/EK rendelet felülvizsgálatára rögtön az általános adatvédelmi rendeletről folyó egyeztetések lezárása után, hogy mindkét jogi aktus egyszerre lépjen hatályba (36).
   Másrészről egyértelmű, hogy a 2002/58/EK irányelv (a továbbiakban: elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv) módosításra szorul. Ami pedig még fontosabb, az EU-nak világos jogi keretre van szüksége a közlések titkosságát illetően, amely a magánélethez való jog szerves részét képezi. E jogi keretnek nemcsak a nyilvánosan elérhető elektronikus hírközlési szolgáltatást nyújtó szolgáltatókat, hanem a kommunikációt lehetővé tevő összes szolgáltatást szabályoznia kell. Ehhez jogbiztonságot nyújtó, harmonizációs szabályozásra van szükség, amely egyenlő feltételek mellett legalább ugyanolyan védelmi színvonalat biztosít az elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv értelmében.
   E véleményünkben ezért azt javasoljuk, hogy kötelezettséget kell vállalni javaslatok mielőbbi, gyors elfogadására e két területen.
   5.   Döntő mozzanat a digitális jogok terén Európában és a világban

   Egy emberöltő óta most először nyílik lehetőség arra, hogy az EU korszerűsítse és harmonizálja a személyes adatok kezelésére vonatkozó szabályokat. A magánélethez való jog és az adatvédelem nem zárja ki a gazdasági növekedést és a nemzetközi kereskedelmet, sőt a kiváló szolgáltatásokat és termékeket sem, hanem a minőséggel és az értékkel kapcsolatos javaslat részét képezi. Az Európai Tanács is felismerte, hogy elengedhetetlen a bizalom azoknál az innovatív termékeknél és szolgáltatásoknál, amelyek a személyes adatok feldolgozására támaszkodnak.
   Az EU 1995-ben úttörő szerepet játszott az adatvédelem terén. Mára világszerte több mint száz ország rendelkezik adatvédelmi jogszabályokkal, és ezek kevesebb mint fele európai (37). Az Unióra mindazonáltal továbbra is éberen figyelnek azok az országok, amelyek jogi keretük létrehozását vagy felülvizsgálatát tervezik. Az utóbbi időben több esetben is fény derült tömeges megfigyelésre és adatok megsértésére, ami megrendítette a polgárok vállalkozásokba és kormányokba vetett bizalmát, így most hatalmas felelősség nehezedik az uniós jogalkotókra, akiknek idei döntései várhatóan Európán kívül is hatást gyakorolnak majd.
   Az európai adatvédelmi biztos álláspontja szerint az általános adatvédelmi rendelet szövegváltozatai jó irányba mutatnak, de még maradtak kételyek, köztük néhány rendkívül súlyos. Az együttdöntési eljárásban mindig fennáll a veszélye annak, hogy a jó szándékú tárgyaló felek a politikai kompromisszum keresése közben bizonyos rendelkezéseket meggyengítenek. Az adatvédelmi reform esete azonban más, mivel alapvető jogokról van szó, valamint arról, hogyan óvjuk meg őket egy emberöltőn át.
   Erre tekintettel e vélemény segítségül kíván szolgálni a vezető uniós intézmények számára a problémák megoldásában. Nemcsak az egyes érintettek jogait kívánjuk erősíteni, és az adatkezelők elszámoltathatóságát fokozni, hanem az innovációt is támogatni szeretnénk olyan jogi keretben, amely a technológia tekintetében semleges, a technológia lehetséges társadalmi előnyeihez viszont pozitívan viszonyul.
   Mivel a tárgyalások már a célegyenesben vannak, abban reménykedünk, hogy az EU az ajánlásainknak köszönhetően olyan reformmal ér majd célba, amely éveken, sőt, évtizedeken át alkalmas lesz célja betöltésére: új fejezetet nyit az adatvédelemben a nemzetközi színtéren, ahol az EU jó példával jár elöl.

      Kelt Brüsszelben, 2015. július 27-én.

         Giovanni BUTTARELLI

            európai adatvédelmi biztos

      (1)  Az Európai Parlament, a Tanács és az Európai Bizottság együttes nyilatkozatai – együttes nyilatkozat az együttdöntési eljárás gyakorlati vonatkozásairól (az EK-szerződés 251. cikke) (2007/C 145/02), HL C 145., 2007.6.30.

      (2)  COM(2012) 11; Az Európai Parlament 2014. márciusi 12-i jogalkotási állásfoglalása a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre (általános adatvédelmi rendelet) irányuló javaslatról, P7_TA(2014)0212; a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre (általános adatvédelmi rendelet) irányuló javaslat – általános megközelítés kialakítása, 9565/15. sz. tanácsi dokumentum, 2015.6.11.

      (3)  A teljes címe: A személyes adatoknak az illetékes hatóságok által a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, büntetőeljárás lefolytatása vagy büntetőjogi szankciók végrehajtása céljából végzett feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló irányelvre irányuló javaslat, COM(2012) 10; az Európai Parlament 2014. március 12-i jogalkotási állásfoglalása a személyes adatoknak az illetékes hatóságok által a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, büntetőeljárás lefolytatása vagy büntetőjogi szankciók végrehajtása céljából végzett feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvre irányuló javaslatról, P7_TA(2014)0219. A háromoldalú egyeztetés ütemezéséről és tárgyi hatályáról az Európai Tanács 2015. június 25–26-i következtetései (EUCO 22/15) szolgálnak részletekkel; a háromoldalú egyeztetés „ütemtervét” a Parlament, a Tanács és a Bizottság közös sajtótájékoztatóján ismertették (http://audiovisual.europarl.europa.eu/AssetDetail.aspx?id=690e8d8d-682d-4755-bfb6-a4c100eda4ed [utolsó letöltés: 2015.7.20.]), de hivatalosan még nem tették közzé. Az általános adatvédelmi rendelet a Hivatalos Lapban való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba, és előreláthatólag a hatálybalépésétől számított két év elteltével teljes körűen alkalmazandó lesz (91. cikk).

      (4)  Álláshirdetés az európai adatvédelmi biztos álláshelyének betöltésére, COM/2014/10354 (2014/C 163 A/02), HL C 163., A/6, 2014.5.28. Az európai adatvédelmi biztos a 2015–2019 közötti időszakra vonatkozó stratégiájában ígéretet tett arra, hogy „működő megoldásokat keres, amelyekkel elkerülhetők a bürokratikus terhek, megőrizhető a rugalmasság a műszaki innováció és a határokon átnyúló adatáramlás terén, és lehetővé tehető az egyének számára, hogy hatékonyabban érvényesítsék jogaikat az interneten és azon kívül egyaránt”; Példamutatással az élen: az európai adatvédelmi biztos stratégiája a 2015–2019 közötti időszakra, 2015. március.

      (5)  Az európai adatvédelmi biztos véleménye az adatvédelmi reformcsomagról, 2015.3.7.

      (6)  Lásd a 29. cikk szerinti munkacsoport Vĕra Jourová jogérvényesülésért, a fogyasztópolitikáért és a nemek közötti esélyegyenlőségért felelős biztoshoz intézett levelének mellékletét, 2015.6.17.

      (7)  Az általános adatvédelmi rendelet tárgyi és területi hatályát nehéz tömören megfogalmazni. Az intézmények legalább abban egyetértenek, hogy a rendelet hatálya az Unión belül vagy kívül személyes adatok feldolgozását végző, uniós székhelyű szervezetekre, valamint azokra az Unión kívül letelepedett szervezetekre terjed ki, amelyek Unión belüli egyének személyes adatait dolgozzák fel, amikor termékeket és szolgáltatásokat kínálnak nekik, vagy nyomon követik őket. (A tárgyi hatályról lásd a 2. cikket, a területi hatályról pedig a 3. cikket.)

      (8)  A felmérés azt is kimutatta, hogy tíz polgárból hét aggódik amiatt, hogy adatait nem arra használják fel, amire begyűjtötték, hétből egy szerint pedig kifejezett jóváhagyását kellene kérni, valahányszor adatait begyűjtik és feldolgozzák, kétharmaduk pedig úgy gondolja, hogy fontos megoldani a személyes adatok régi és új szolgáltató közötti átvitelét. Az Euro 431. számú különjelentése az adatvédelemről, 2015. június. Az Eurobarométer-felmérés megállapításaival összevethetők a Pew Research által 2014-ben készített felmérés eredményével, amely szerint az amerikai polgárok 91 %-a érzi úgy, hogy elvesztette az ellenőrzést afelett, hogyan gyűjtik és használják fel a vállalatok a személyes adatokat, a közösségi hálózatok felhasználóinak 80 %-a tart attól, hogy harmadik felek, például hirdetők vagy vállalkozások megszerzik az adatait, és a lakosság 64 %-a gondolja úgy, hogy a kormánynak szigorúbban kellene szabályoznia a hirdetők tevékenységét. A Pew Research Privacy panelkutatása a magánéletről, 2014. január.

      (9)  A Bizottság az adatvédelmi szabályok átfogó reformját javasolta annak elérése érdekében, hogy a felhasználók jobban ellenőrzésük alatt tudják tartani adataikat, és csökkenjenek a vállalkozásoknál felmerülő költségek.

      (10)  Nem kormányzati szervezetek levele Jean-Claude Junckerhez, az Európai Bizottság elnökéhez, 2015.4.21. https://edri.org/files/DP_letter_Juncker_20150421.pdf és Frans Timmermans alelnök kabinetfőnökének válasza, 2015.7.17. https://edri.org/files/eudatap/Re_EC_EDRi-GDPR.pdf [utolsó letöltés: 2015.7.23.]. Az európai adatvédelmi biztos 2015 májusában több nem kormányzati szervezet képviselőjével is találkozott, hogy megvitassa velük aggályaikat. SAJTÓKÖZLEMÉNY, EDPS/2015/04, 2015.6.1., Uniós adatvédelmi reform: az európai adatvédelmi biztos találkozója nemzetközi állampolgári jogi csoportokkal; a megbeszélésről készül teljes videofelvétel megtekinthető az európai adatvédelmi biztos honlapján a https://secure.edps.europa.eu/EDPSWEB/edps/EDPS/Pressnews/Videos/GDPR_civil_soc címen.

      (11)  2. cikk (2) bekezdés e) pont.

      (12)  1. cikk.

      (13)  Az Alapjogi Charta 8. cikke a következőképpen rendelkezik (utólagos kiemelés):

                  1.

                  Mindenkinek joga van a rá vonatkozó személyes adatok védelméhez.

                  2.

                  Az ilyen adatokat csak tisztességesen és jóhiszeműen, meghatározott célokra, az érintett személy hozzájárulása alapján vagy valamilyen más, a törvényben rögzített jogos okból lehet kezelni. Mindenkinek joga van ahhoz, hogy a róla gyűjtött adatokat megismerje, és joga van azokat kijavíttatni.

                  3.

                  E szabályok tiszteletben tartását független hatóságnak kell ellenőriznie.

      (14)  10. cikk. Amíg nem áll rendelkezésre egyértelmű és jogilag kötelező erejű meghatározás „az álnéven kezelt adat” fogalmára a „személyes adattól” elkülönülten, addig ennek az adatfajtának az adatvédelmi szabályok hatálya alá kell tartoznia.

      (15)  A 6. cikk (2) és (4) bekezdése. Mivel az „összeegyeztethetőség” fogalmával kapcsolatosan némi bizonytalanság alakult ki, a 29. cikk szerinti munkacsoport célhoz kötöttségről szóló véleménye alapján azt javasoljuk, hogy általános kritériumokat kell meghatározni az adatfeldolgozás összeegyeztethetőségének értékelésére (lásd az 5. cikk (2) bekezdését).

      (16)  A tényleges funkcionális szétválasztás az egyik lehetséges módszer arra, hogy gondoskodjunk a hozzájárulás hiányában is tisztességes adatfeldolgozásról, a jogos érdek azonban nem értelmezhető túlzottan tág módon. Bizonyos esetekben kívül maradás feltétel nélküli jogának biztosítása is helyénvaló alternatív megoldás lehet. Annak megállapításához, hogy a hozzájárulás valóban önkéntes volt-e, egyrészt azt kell megvizsgálni, hogy jelentős egyenlőtlenség áll-e fenn az érintett és az adatkezelő között, másrészt a 6. cikk (1) bekezdésének b) pontja szerinti adatfeldolgozás esetén azt kell mérlegelni, hogy a szerződésteljesítés vagy a szolgáltatásnyújtás az e célra egyébként nem szükséges adatfeldolgozáshoz való hozzájáruláshoz kötött-e. (Lásd a 7. cikk (4) bekezdését.) Ez egybecseng az uniós fogyasztóvédelmi jogszabály rendelkezéseivel: az 1993. április 5-i 93/13/EGK irányelv 3. cikkének (1) bekezdése szerint „[e]gyedileg meg nem tárgyalt szerződési feltétel abban az esetben tekintendő tisztességtelen feltételnek, ha a jóhiszeműség követelményével ellentétben a felek szerződésből eredő jogaiban és kötelezettségeiben jelentős egyenlőtlenséget idéz elő a fogyasztó kárára”.

      (17)  Ilyen előírásokat tartalmaznak például a bizonyos ágazatokra és területekre vonatkozó megfelelőségi határozatok, a megfelelőségi határozatok időszakosan felülvizsgált változatai, valamint a kötelező erejű vállalati szabályok. Lásd a 40–45. cikket.

      (18)  73. cikk.

      (19)  76. cikk. Az adatvédelmi szabályok megszegésével kapcsolatos jogorvoslatot övező nehézségekéről lásd az Európai Unió Alapjogi Ügynökségének „Hozzáférés az adatvédelmi jogorvoslathoz az EU tagállamaiban” című, 2013. évi jelentését.

      (20)  Az uniós szabályok a társaságok önértékelésére helyezik a hangsúlyt az EUMSZ versenyellenes megállapodások tilalmáról szóló 101. cikkének betartását illetően, a piacon erőfölénnyel rendelkező cégek pedig „különös felelősséggel” tartoznak azért, hogy tartózkodjanak minden olyan intézkedéstől, amellyel akadályozhatják a tényleges versenyt (a 2009/C 45/02 sz. bizottsági iránymutatás 9. pontja). Lásd az európai adatvédelmi biztos „A magánélethez való jog és versenyképesség a nagy adathalmazok korában” című előzetes véleményét, 2014.3.14.

      (21)  A három szövegváltozat e tekintetben eltérően fogalmaz: „érthető módon és formában, világos és közérthető nyelven” (a Parlament szövegváltozatának (57) preambulumbekezdése, illetve a Bizottság és a Tanács szövegváltozatának 19. cikke), „világos és egyértelmű” módon (a Parlament szövegváltozatának (99) preambulumbekezdése és 10a. cikke) és „világos és érthető tájékoztatás” nyújtásával (a Parlament szövegváltozatának 10. és 11. cikke), valamint „tömör, átlátható, világos és érthető” tájékoztatással (a Parlament, a Bizottság és a Tanács szövegváltozatának (25) preambulumbekezdése, illetve a Parlament szövegváltozatának 11. cikke)

      (22)  A Parlament és a Tanács nagyrészt eltávolította a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokra vonatkozó rendelkezéseket saját szövegváltozatából. Úgy véljük, hogy az EU-nak ennél is tovább kell mennie, és az ilyen technikai ügyeket a független hatóságok szakértelmére kell bíznia.

      (23)  Ajánlásaink alapján a szöveg mintegy 20 000 szóra csökkenne, szemben a három intézmény szövegváltozatának átlagban 28 000 szavas terjedelmével.

      (24)  22. cikk.

      (25)  31. és a 33. cikk.

      (26)  39. cikk.

      (27)  83. cikk. A kutatás és az archiválás önmagában nem teremt jogalapot az adatfeldolgozásra, éppen ezért a 6. cikk (2) bekezdésének törlését javasoljuk.

      (28)  83a. cikk.

      (29)  A 29. cikk szerinti munkacsoport felvázolta az irányítással, az egységességi mechanizmussal és a független adatvédelmi hatóságba vetett bizalmon alapuló egyablakos ügyintézéssel kapcsolatos jövőképét, amelyet három réteg alkot:

               —

               önálló adatvédelmi hatóság, amely erős, és rendelkezik a hatáskörébe tartozó ügyek rendezéséhez szükséges erőforrásokkal;

               —

               hatékony együttműködés az adatvédelmi hatóságok között, határon átnyúló ügyekben egyértelmű vezetővel;

               —

               Európai Adatvédelmi Testület, amelynek autonómnak és önálló jogi személynek kell lennie, elegendő forrással kell rendelkeznie, soraiban az egymással egyenjogú adatvédelmi hatóságoknak a szolidaritás jegyében kell együttműködniük, hatáskörének ki kell terjednie jogilag kötelező erejű határozatok meghozatalára, munkáját pedig titkárságnak kell támogatnia az elnök közreműködésével.

      (30)  Javasoljuk még a felügyelő hatóságok illetékességének tisztázását és nemzetközi eljárás esetén vezető hatóság kijelölését is úgy, hogy a felügyelő hatóságok közben továbbra is kezelni tudják a tisztán helyi jellegű ügyeket. Azt javasoljuk, hogy egyszerűsíteni kell az egységességi mechanizmust annak tisztázása érdekében, hogyan kell felismerni azokat az eseteket, amikor a felügyelő hatóságnak az Európai Adatvédelmi Testülethez kell fordulnia, a Testületnek pedig jogilag kötelező erejű határozatot kell hoznia a rendelet következetesebb alkalmazása érdekében.

      (31)  A Bizottság közleménye az európai digitális egységes piaci stratégiáról, COM(2015) 192; az Európai Tanács 2015. júniusi következtetései, EUCO 22/15; a Tanács következtetései az európai ipar digitális átalakulásáról, 8993/15.

      (32)  A 14. cikk h) pontja.

      (33)  23. cikk.

      (34)  18. cikk. Azt javasoljuk továbbá, hogy az adathordozhatósághoz fűződő jognak a hatékonyság érdekében széles alkalmazási kört kell biztosítani, hogy ne kizárólag az érintett által közölt adatokat felhasználó feldolgozási műveletekre terjedjen ki.

      (35)  Javasoljuk olyan kifejezések mellőzősét, mint az „online”, az „írásban” és az „információs társadalom”.

      (36)  Véleményünk szerint a legjobb megoldás az lenne, ha egy erre vonatkozó rendelkezés már az általános adatvédelmi rendeletbe is bekerülne.

      (37)  Greenleaf, Graham, Global Data Privacy Laws 2015: 109 Countries, with European Laws Now a Minority (January 30, 2015) (Adatvédelmi jogszabályok világszerte 2015-ben: 109 országban, az európai jogszabályok már kisebbségbe kerültek, 2015. január 30.), 133. nemzetközi jelentés az adatvédelmi jogszabályokról és az üzletről, 2015. február; az UNSW 2015-21. sz. jogi tanulmánya.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007SC0191

Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Az Egyesült Királyság 2006/2007–2011/2012 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról  /* SEC/2007/0191 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 13.2.2007SEC(2007) 191 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Az Egyesült Királyság 2006/2007–2011/2012 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSELőZMÉNYEKA Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Az Egyesült Királyság első konvergenciaprogramját 1998 decemberében nyújtották be. A Tanács a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 1999. február 8-án véleményt fogalmazott meg a konvergenciaprogramról. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.AZ AKTUALIZÁLT PROGRAM ÉRTÉKELÉSÉNEK ELőZMÉNYEIA Bizottság, miután megvizsgálta az Egyesült Királyság 2006. december 18-án benyújtott legfrissebb aktualizált konvergenciaprogramját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).Az aktualizált konvergenciaprogramban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:1.  az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét2.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ága alapján megítélt helyzetét (a túlzott hiány esetén követendő eljárást)3.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a konvergenciaprogram előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását);4.  a Bizottság értékelését a 2006. októberi nemzeti reformprogramról.A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítményeAz Egyesült Királyság gazdasági teljesítménye az elmúlt tíz évben erőteljes volt, viszonylag magas növekedési rátákkal, alacsony inflációval és rugalmas munkaerőpiaccal, amelyek több gazdasági sokkot átvészeltek. Kiemelkedő jelentősége volt a javuló stabilitásnak, a ciklikus kibocsátási ingadozások elsimításának és az alacsonyabb inflációs volatilitásnak. A kibocsátás jelentős növekedését főként a háztartások erőteljes fogyasztása vezérelte, amelyhez ennek megfelelően a háztartások viszonylag alacsony megtakarítási kedve párosult. A munkaerő-, tőke- és termékpiacok a legtöbb intézkedés esetében figyelemre méltó rugalmasságot tanúsítottak, egyes kínálati oldali problémákat azonban nem sikerült megoldani. A termelékenység viszonylagos kedvetlensége bizonyos mértékig az összehasonlításban magas szintű foglalkoztatással magyarázható, noha valószínűleg a középfokú képzettség hiánya és az infrastrukturális – például közlekedési – beruházások elmaradása is szerepet játszott benne. Az időszak első részében tapasztalt figyelemre méltó költségvetési konszolidációhoz képest az államháztartás helyzete 2001-től jelentősen romlott, részben a kormányzat azon terveinek megfelelően, amelyeknek célja, hogy az említett problémákat a közszolgáltatásokra fordított kiadások nem teljesen finanszírozott emelése révén megoldja, de a tervezett bevételek elmaradása miatt is.Túlzott hiány esetén követendő eljárás az Egyesült Királyság esetében2006. január 24-én a Tanács a 104. cikk (6) bekezdése szerinti határozatában megállapította, hogy az Egyesült Királyság túlzott hiánnyal rendelkezik, és a 104. cikk (7) bekezdése alapján ajánlást fogalmazott meg, amelynek értelmében a túlzott hiányt a 2006/07-es költségvetési évig meg kell szüntetni és a hatóságoknak e célból 2006. július 24-ig, azaz a Paktumban meghatározott hat hónapon belül eredményes intézkedést kellett hozniuk 2006. szeptember 20-án a Bizottság a Tanácsnak címzett közleményben értékelte az Egyesült Királyság által hozott intézkedéseket. A rendelkezésre álló adatok alapján a Bizottság úgy ítélte meg, hogy az Egyesült Királyság láthatólag éppen a túlzott hiány megszüntetésének útján haladt, noha az eredmény nagy mértékben bizonytalan volt és a strukturális kiigazítás a látszat szerint elmaradt a GDP 0,5 %-át kitevő ajánlott mértéktől. A Tanács 2006.október 10-én elfogadta a Bizottság véleményét és megállapította, hogy az adott időpontban nem volt szükség további lépésekre.Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés2006. március 14-én a Tanács véleményt fogadott el a konvergenciaprogram előző, a 2005/06-os és a 2011/12-es költségvetési év közötti időszakra vonatkozó változatáról[2]. A Tanács véleménye szerint „az előre jelzett kiigazítási pálya kockázatokkal jár” és a 104. cikk (7) bekezdése értelmében, valamint a hosszú távú fenntarthatósággal kapcsolatos kockázatok megszüntetése érdekében arra kérte az egyesült Királyságot, hogy „biztosítsa, hogy a hiány 2006–07-re hiteles és fenntartható módon a GDP 3%-a alá csökkenjen; majd folytasson ezt követően – különösen a kiadások növekedésének 2007–08 utánra előre jelzett csökkentésének megvalósításán keresztül – költségvetési konszolidációt”, valamint valósítson meg olyan középtávú célkitűzést, amely biztosítja a fenntarthatóság irányába tett gyors előrelépést és a jóval a GDP 60%-a alatt maradó, óvatos adósságarányt, megfelelő biztonsági sávot biztosít a GDP 3%-ában meghatározott hiány-referenciaérték átlépésével szemben, aminek elkerülésére az Egyesült Királyságnak törekednie kell, valamint teret biztosít a költségvetési műveletek számára, figyelembe véve különösen az állami beruházások szükségességét”.A Bizottság értékelése a 2006. októberi nemzeti reformprogramrólAz Egyesült Királyság 2006. október 16-án nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. Az Egyesült Királyság nemzeti reformprogramja a következő kulcsfontosságú prioritásokat azonosítja: a költségvetés fenntarthatóságának biztosítása a demográfiai kihívásokkal szemben; nagy vállalkozói kedvű és rugalmas üzleti szektor kiépítése; az innováció és a K+F ösztönzése; a képzési lehetőségek bővítése; az erőforrás-felhasználással kapcsolatos innováció és alkalmazkodóképesség fokozása; valamint a méltányosság biztosítása egy modern és rugalmas jóléti állam révén.A Bizottság a program értékelése alapján (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés [3] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy az Egyesült Királyság jó eredményeket ér el a nemzeti reformprogram végrehajtásában. Minden szakpolitikai területen jelentős előrehaladás történt, különösen a mikrogazdaságban és a foglalkoztatásban. A makrogazdasági szakpolitikában kidolgozták a költségvetési konszolidáció és a nyugdíjreform terveit, amelyek még végrehajtásra várnak. Az Egyesült Királyság az érdekelt felek bevonására törekszik.Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[4]; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[5] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |-  AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Az Egyesült Királyság 2006/2007–2011/2012 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[6] és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:5.  [2007. február 27-én] a Tanács megvizsgálta az Egyesült Királyságnak a 2006/2007-es költségvetési év és a 2011/2012-es költségvetési év közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját[7].6.  A program két makrogazdasági forgatókönyvet tartalmaz: egy központi forgatókönyvet és egy alternatív forgatókönyvet, amely a központi forgatókönyvben foglaltnál negyed százalékponttal alacsonyabb növekedési trenden alapul. Az aktualizált konvergenciaprogramban szereplő államháztartási előrejelzések az utóbbi forgatókönyvön alapulnak, ezért ez tekintendő az értékelés referencia-forgatókönyvének. Eszerint a reál-GDP növekedése 2006-ban és 2007-ben 2,75 %-ot ér el, a programidőszak hátralévő részében pedig nagyjából 2,5 %-on stabilizálódik. A jelenleg rendelkezésre álló információk alapján úgy tűnik, hogy a forgatókönyv megalapozott növekedési feltételezéseken alapul. Az inflációs előrejelzések, amelyek szerint az áremelkedés üteme a 2006-os 2,5 %-ról 2 %-ra csökken 2007-től, a legutóbb közzétett eredmények fényében rövid távon kissé alulbecsültnek, egyébként megalapozottnak tűnnek.7.  A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2006/07-ben a GDP 3,0 %-a lesz. Az aktualizált konvergenciaprogram ugyanerre az évre a GDP 2,8 %-ának megfelelő hiányt becsül, ami azt feltételezi, hogy a bevételek erőteljes növekedését és a kiadások alacsonyabb növekedését mutató közelmúltbeli tendenciák a költségvetési év hátralévő hónapjaiban is fennmaradnak.8.  A költségvetési politikának az aktualizált konvergenciaprogramban meghatározott kulcsfontosságú célkitűzései a hosszú távú fenntarthatóságra, a generáción belüli és generációk közötti méltányosságra, továbbá ennek függvényeként a monetáris politika támogatására irányulnak, különösen azáltal, hogy lehetővé teszik az automatikus stabilizátorok alkalmazását a gazdasági pálya kisimítására. A program előrejelzése szerint a hiány 2006/2007-ben a GDP 3 %-a alá esik (2,8 %-ra), a programidőszak végén, 2011/2012-ben pedig a GDP 1,4 %-ára. Az elsődleges egyenleg 2005/2006-ban a GDP 0,6 %-ára becsült hiánya 2008/09-re várhatóan megszűnik, 2011/2012-re pedig a GDP 0,7 %-ának megfelelő többletté alakul. A programidőszak alatti költségvetési kiigazítás egyenlő mértékben támaszkodik a bevételi és a kiadási oldalra. A bevételi arány – részben a diszkrecionális intézkedéseknek köszönhető – növekedésére a programidőszak első két évében lehet számítani, míg a kiadási oldali jelentős kiigazítás 2008/2009-től várható, a jelenlegi kiadásnövekedés visszafogása révén. A konvergenciaprogram szerinti értelemben vett állami beruházások[8] a tervek szerint 2006/07-től a GDP 2,25 %-án stabilizálódnak, így 2007/2008-tól a hiány az előrejelzések szerint teljes mértékben ezek finanszírozásából ered majd. A kiigazítási pálya nagyjából összhangban van a 2005-ös aktualizált programban szereplővel, rövidtávon kedvezőbb makrogazdasági kilátások mellett.9.  A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a 2006/2007-ben a GDP 2,5 %-ának megfelelő hiányról az előrejelzés szerint a programidőszak utolsó évében, 2011/2012-ben 1,25 %-os hiányra javul. A kiigazítás főként 2006/2007-ben és 2008/2009-ban erőteljes, azután lelassul. A 2005-ös aktualizált programhoz hasonlóan nem határoztak meg számszerű középtávú célkitűzést a strukturális egyenleg tekintetében. A program a költségvetési célkitűzések ügyében a nemzeti szabályokra hivatkozik, amelyek a ciklikusan kiigazított hiány tekintetben olyan középtávú pályát írnak elő, amely összhangban van a GDP/adósság-arány viszonylag alacsony szinten való stabilizálásával, az államháztartási hiányra vonatkozó, a GDP 3 %-ában meghatározott küszöbérték tekintetében azonban csak bizonyos körülmények között nyújt biztonsági tartalékot.10.  A programban szereplő költségvetési előrejelzések kockázatai 2007/2008-ig nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek, azután azonban a programban előre jelzettnél rosszabbul alakulhat a költségvetés teljesítménye. Az adó/GDP-arány előre jelzett növelése részben olyan változékony tényezőktől függ, mint a pénzügyi és az olajágazatból származó bevételek. A gazdaság közelmúltbeli alakulása, például az erőteljes jövedelmezőség révén azonban úgy tűnik, hogy alátámasztja a viszonylag jó bevételi kilátásokat. 2008/2009-től azonban a programban szereplő hiánycsökkentési pálya a kiadások növekedési ütemének tervezett visszafogásától, valamint a kiadási korlátok betartatásának aktív ellenőrzésétől függ majd. Noha az Egyesült Királyság hatóságai előzetesen több kisebb minisztérium költségvetésének csökkentését bejelentették, a 2008/2009-től tervezett kiadáscsökkentés legnagyobb részét még nem támasztották alá konkrét intézkedésekkel, hanem a hatóságok által kibocsátandó, 2007 júliusára tervezett – a 2010/2011-ig tartó időszak kemény kiadási terveit tartalmazó – átfogó kiadási áttekintésben szereplő megerősítéstől tették függővé. A kiadási korlátok aktív ellenőrzése az eddigi adatok alapján sikeres.11.  E kockázatértékelés alapján a programban szereplő költségvetési irányvonal nagyjából alkalmasnak tűnik arra, hogy 2006/2007-ig a Tanács ajánlásának megfelelően megszüntessék a túlzott hiányt. Az irányvonal normál makrogazdasági ingadozások esetén azonban csak 2009/2010 tájékán nyújt majd elegendő biztonsági tartalékot a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben, azaz akkor, amikor az előrejelzések kimenetele az átfogó kiadási áttekintés eredményeitől függ. A túlzott hiány korrekcióját követő években erősíteni kell a programból következő költségvetési konszolidáció ütemét, különösen a programidőszak vége felé, amikor az összességében kedvező gazdasági kilátások ellenére nem terveznek további jelentős kiigazítást.12.  A bruttó adósságráta, amely 2005/2006-ban a GDP 42,1 %-a volt, – noha jóval a GDP 60 %-ában megállapított küszöbérték alatt marad – az előrejelzés szerint lassan emelkedni fog a programidőszak alatt, és 2008/2009-ben a GDP 44 %-án fog tetőzni. Ezt követően a ráta várhatóan stabilizálódik, majd a programidőszak végén csökkenni kezd.13.  Az elöregedés hosszú távú költségvetési hatása az Egyesült Királyságban az EU átlagát közelíti, miközben a nyugdíjkiadások az uniós átlagnál valamelyest kisebb mértékben nőttek, részben annak köszönhetően, hogy az Egyesült Királyság már a múltban is a többi uniós országnál jobban hagyatkozott a magánnyugdíjrendszerre. A nyugdíjellátások tervezett reformja a magán-nyugdíjtakarékosság fokozott ösztönzése és az állami nyugdíjellátás növelése révén a jövőbeni, potenciálisan elégtelen ellátással kapcsolatos aggodalmakra ad választ, ennek eredményeként az állami nyugdíjkiadások az előre jelzettnél kissé gyorsabban növekednek; a reform részeként fokozatosan emelni kívánják a kötelező állami nyugdíjkorhatárt is. A kiinduló költségvetési egyenleg – noha 2005-höz képest javult – a népesség elöregedése okozta hosszú távú költségvetési hatások nélkül is még mindig kockázatot jelent az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára nézve. A költségvetési egyenleg konvergenciaprogramban tervezett mértékűnél nagyobb javítása révén az államháztartás konszolidációja hozzájárulna az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok csökkentéséhez. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintve az Egyesült Királyság összességében közepes kockázattal szembesül.14.  A konvergenciaprogram a középtávú költségvetési stratégia szempontjából minőségileg értékeli a nemzeti reformprogram 2006. októberi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program emellett rendszerezett tájékoztatást ad a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, költségvetési előrejelzései pedig kifejezetten figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A konvergenciaprogramnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. Mindkét program a kormányzat hatékonyságnövelésre és a közszolgáltatások értéktartalmára vonatkozó célkitűzéseinek fokozatos végrehajtását tervezi, a hosszú távú államháztartási előrejelzések pedig figyelembe veszik a tervezett nyugdíjreform becsült költségeit.15.  A programban szereplő költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak.16.  Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program az előírt és a nem kötelező adatok tekintetében is hiányos[9], az előző aktualizált programnál sokkal komolyabb mértékben, mivel rövidebb a kiadási tervekre meghatározott időszak.Általános következtetésként megállapítható, hogy a program a látottak alapján nagyjából biztosítja a túlzott hiánynak a Tanács által megszabott határidőig (a 2006/2007-es költségvetési évig) történő megszüntetését. 2009/2010 utánra azonban nem terveznek további jelentős konszolidációt, és a költségvetési célok 2007/2008 utáni elérése attól függ, hogy sikerül-e eredményesen végrehajtani a kiadások előre jelzett visszafogását.A fenti értékelés alapján az Egyesült Királyságot felkérik, hogy a programidőszak alatt törekedjen a költségvetés konszolidációjára, különösen a kiadások növekedési ütemének 2007/2008 utánra tervezett visszafogásának végrehajtása révén, és az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok megszüntetése érdekében folytassa a költségvetés helyzetének megszilárdítását.Az Egyesült Királyságot arra is felkérik, hogy teljesítse a magatartási kódex adatszolgáltatási előírásait.  A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2005/06 | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | 2010/11 | 2011/12 |[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Az Egyesült Királyság pénzügyi éve áprilistól márciusig tart.[3] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006)816.[4] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM (2006) 574. végleges, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.[5] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.[6] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] Az Egyesült Királyság pénzügyi éve áprilistól márciusig tart.[8] Az állami beruházásoknak az Egyesült Királyság konvergenciaprogramjában szereplő meghatározása, amely nem ESA-konform, magában foglalja a közszektor minden beruházását (tehát az állami vállalatokét éppúgy, mint a kormányzatét), és tartalmazza a magánszektornak nyújtott tőketámogatások értékcsökkenés nélkül számított összegét.[9] Hiányoznak a foglalkoztatással, munkanélküliséggel és bérinflációval kapcsolatos előrejelzések, továbbá nem adták meg az bevételi és kiadási előrejelzések 2007/08 utáni részletes, államháztartási szintű bontását. A 2005-ös aktualizált programmal szemben a kiadások államháztartási szintű bontásának tárgyidőszaka rövidebb a jelenlegi aktualizált programban, amely az utolsó aktualizált program, mielőtt a 2007. júliusi átfogó kiadási áttekintésben meghatároznák az új, részletes kiadási terveket.


title: A Tanács ajánlása ( 2012. július 10. ) Lettország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Lettország 2012–2015-ös időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi vélemény adásáról

text:
               24.7.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 219/50

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2012. július 10.)
   Lettország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Lettország 2012–2015-ös időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi vélemény adásáról
   2012/C 219/15
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikkének (2) bekezdésére és 148. cikkének (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikkének (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottságnak az „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), melyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Tanács 2011. július 12-én ajánlást (3) fogadott el Lettország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményt adott Lettországnak a 2011–2014-es időszakra vonatkozó, aktualizált konvergenciaprogramjáról.

               (4)

               A Bizottság 2011. november 23-án elfogadta a második éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció második európai szemeszterét. A Bizottság a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) alapján 2012. február 14-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Lettországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes felülvizsgálatra kerül sor.

               (5)

               A Tanács 2011. december 1-jén következtetéseket fogadott el, amelyekben felhívta a szociális védelemmel foglalkozó bizottságot, hogy a Foglalkoztatási Bizottsággal és más bizottságokkal együttműködésben nyújtsa be a Tanácsnak az Európa 2020 szakpolitikai ciklus keretében javasolt intézkedésekkel kapcsolatos észrevételeit. Az említett észrevételek a Foglalkoztatási Bizottság véleményének részét képezik.

               (6)

               Lettország 2011-ben teljesítette a 2009/290/EK határozat (5) szerinti középtávú pénzügyi támogatási programhoz kapcsolódó feltételek többségét. A Bizottság 2011. december 21-én lezárta a Lettországnak a fizetésimérleg-támogatási program keretében végzett ötödik, végső felülvizsgálatát, és általánosságban pozitívan értékelte a kormány által a költségvetési, pénzügyi és strukturális reformok terén elért eredményeket. A középtávú pénzügyi segítségnyújtási program 2012 januárjában ért véget. Az említett program lezárulását követően Lettország utólagos felügyelet alatt áll. E felügyelet a meglévő eljárások és felügyeleti mechanizmusok szerves részét képezi és célja, hogy szigorúan nyomon kövesse a makrogazdasági stabilitást veszélyeztető és ezzel a visszafizetési képességre is hatást gyakorló kockázatokat. A programot követő utólagos felügyelet a hitelek nagy részének (mintegy 70 %-ának) visszafizetéséig lesz érvényben.

               (7)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2012. február 15-én elfogadta a 2012. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2012. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (8)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án jóváhagyta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás normál feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (9)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án arra is felkérte az Euro Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.

               (10)

               Lettország 2012. április 30-án benyújtotta a 2012–2015-ös időszakra vonatkozó, 2012. évi konvergenciaprogramját, valamint 2012. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (11)

               A 2012. évi konvergenciaprogramnak az 1466/97/EK rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv – figyelembe véve a rendelkezésre álló legújabb információkat – 2012-ben elővigyázatos, 2013-ban pedig megalapozott. Míg a konvergenciaprogram forgatókönyvében a 2012. évi makrogazdasági előrejelzések nagyon hasonlóak a Bizottság szolgálatainak 2012. tavaszi előrejelzéseihez (a GDP-növekedési előrejelzések 2,0 %-ra, illetve 2,2 %-ra tehetők), a legújabb gazdasági adatok szerint magasabb adatok várhatók. A konvergenciaprogramban felvázolt költségvetési stratégia célja, hogy 2012-re kiigazítsa a túlzott hiányt és a konvergenciaprogram-időszak végéig elérje a középtávú költségvetési célt. A 2012–2015-ös időszakra vonatkozó konvergenciaprogram a középtávú költségvetési célt a GDP –1,0 %-áról –0,5 %-ra módosította; az új középtávú költségvetési cél megfelelően tükrözi a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeit. A 2012-re tervezett államháztartási hiány összhangban van a 2009. július 7-i tanácsi ajánlásban a túlzott hiány kiigazítására megállapított határidővel. 2013 vonatkozásában a konvergenciaprogram a GDP 1,4 %-át kitevő államháztartási hiányt céloz meg, jóllehet a tervezett kiadáscsökkentést még nem támasztják alá teljes mértékben az intézkedések. Az (újraszámított) strukturális költségvetési egyenleg (6) alapján Lettország 2015-re, a konvergenciaprogram-időszak végéig közel kerül középtávú költségvetési céljának eléréséhez. Míg az újraszámított információk arra engednek következtetni, hogy a középtávú költségvetési cél felé mutató előrelépés a konvergenciaprogram későbbi éveiben strukturális értelemben számítva nem éri el a GDP 0,5 %-át, a kiadások tervezett visszafogása biztosítaná, hogy az államháztartási kiadások növekedésének mértéke – a diszkrecionális bevételi intézkedések figyelembevételével – összhangban legyen a Stabilitási és Növekedési Paktum kiadásnövelési referenciaértékével.
               Ugyanakkor a konvergenciaprogram forgatókönyvében még nem szereplő, de a 2012. évi konvergenciaprogram benyújtását kísérő levélben elismert, a Parlament által 2012. május 24-én elfogadott és 2012 második felétől esedékes adóváltozások veszélyeztetik a célok megvalósítását 2013-ban és az azt követő időszakban. Az államadósság-ráta nem éri el a GDP 60 %-át: a GDP 42,6 %-ának megfelelő 2011-es értékről 2014-ben a GDP 46,7 %-ára fog nőni, mivel a hatóságok a nemzetközi pénzügyi támogatási programmal kapcsolatos, 2014–2015-ben esedékes, nagy összegű visszafizetések előfinanszírozását hajtják végre, majd 2015-ben az adósságráta e visszafizetéseknek köszönhetően 38,9 %-ra esik vissza.

               (12)

               Lettországnak olyan stratégiát kellene követnie, amely lehetővé tenné a munka adóterhének áthelyezését a fogyasztásra, az ingatlanra, valamint a természeti és egyéb erőforrások igénybevételére, miközben javítja a strukturális egyenleget. Az alacsony keresetűek viszonylag magas adóterhe és a be nem jelentett munkavégzés magas szintje azt mutatja, hogy szükség van megfelelő munkaerő-piaci intézkedésekre, az adó- és juttatási rendszer felülvizsgálatára, valamint fokozott fellépésre a szürkegazdaság elleni küzdelemhez. A környezetvédelmi adók továbbra sem eléggé kiforrottak, túlnyomórészt üzemanyag-adó formájában jelennek meg, ugyanakkor az egyéb energiaforrásokra, a szennyezésre és a természeti erőforrások igénybevételére kivetett adók is az uniós átlag alatt vannak. Az adóalapnak a környezetvédelmi adók egyéb forrásaira, különösen a szennyezésre történő kiterjesztése, valamint az energiaforrások szélesebb alapú megadóztatása elősegítené a környezetvédelmi célok elérését, és közben teret engedne a munkaadó-teher áthelyezésének.

               (13)

               A költségvetési irányítás folyamatban lévő reformjával kapcsolatban a Tanács felkéri Lettországot, hogy biztosítsa a költségvetési fegyelemről szóló törvény Parlament általi elfogadását és az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát támogató, középtávú költségvetési keretről szóló törvény megalkotását. A költségvetési fegyelemről szóló törvény elfogadása összhangban lesz a kormány által a fizetésimérleg-támogatási program keretében vállalt kötelezettségekkel; a kormány által elfogadott törvénytervezet is arra irányul, hogy a költségvetési irányítás területére vonatkozó, folyamatosan bővülő uniós vívmányokat átültesse a nemzeti jogba. A későbbiekben elfogadandó és végrehajtandó új törvény nagymértékben megszilárdítaná Lettország költségvetési keretrendszerét, amelyben jelenleg nincs a kiadásnövekedésnek a gazdaságilag kedvező időszakokban való korlátozására alkalmazható hatékony mechanizmus.

               (14)

               A nyugdíjreform folyamatosságának biztosítása érdekében Lettországnak a kötelező magánnyugdíj-pénztári rendszerbe történő befizetéseket a jelenlegi csökkentett, a bruttó bérek 2 %-ában megállapított szintjéről 2013-ra a bruttó bérek 6 %-ára kellene visszaállítania.

               (15)

               Lettországnak meg kell erősítenie és meg kell reformálnia a szociális támogatási rendszert, valamint csökkentenie kell munkanélküliségi rátáját, amely az Unióban az egyik legmagasabb. Az ifjúsági munkanélküliség problémája különösen a válság idején vált nyilvánvalóvá, fényt derítve a képzettségek kereslete és kínálata közötti jelentős különbségekre is. Célzottan a fiatalokra irányuló, aktív munkaerő-piaci intézkedéseket dolgoztak ki és hajtottak végre, amelyek között szerepel a fiatalok szakképzése, önkéntes munkája és bértámogatása is. A probléma súlyát tekintve azonban e korlátozott intézkedések viszonylag csekély hatást fejtenek ki.

               (16)

               2011-ben a lett népesség 40 %-át veszélyeztette a szegénység és a társadalmi kirekesztettség, ami hatással van a munkaerő foglalkoztathatóságára és a jövőbeli növekedési kilátásokra is. Lettország elfogadta a vészhelyzetben alkalmazandó szociális védőhálóra vonatkozó stratégiát. A szegénység visszaszorítására irányuló kormányzati szakpolitikák a jövedelmi egyenlőtlenségek csökkentésére, a dolgozó családok adóterhének csökkentésére és a munkaerő-piaci lehetőségekhez való fokozottabb hozzáférésre összpontosítanak. Mindazonáltal Lettország viszonylag keveset költ szociális védelemre, a társadalmi transzferek pedig csupán elenyésző hatást gyakorolnak a szegénység visszaszorítására, mivel a társadalmi transzferek nagy részét újra felosztják a közepes és magas jövedelemmel rendelkező személyek körében. Nem fordítanak sokat a rászorultságon alapuló ellátások finanszírozására, ugyanakkor a szociális védőháló szerepét részben ideiglenes és rosszul fizetett közmunkával töltik be. A szociális támogatási juttatások rendszere szegénységi és munkanélküliségi csapdákat is magában foglal, továbbá előfordulnak a rendszerrel való visszaélés esetei is. A szociális támogatáshoz való hozzáférés terén nagyok az egyenlőtlenségek az egyes helyi önkormányzatok között, továbbá az átláthatóság alacsony foka is megnehezíti a tényekre alapozott döntéshozatalt. A tartós munkanélküliség és az ifjúsági munkanélküliség kihívásai főként a válság idején jelentkeztek. A fiatal munkanélküliek többsége nem rendelkezik szakképzettséggel. Viszonylag magas a nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő fiatalok (NEET-fiatalok) száma. A Lettország–Bizottság közös ifjúsági munkanélküliségi munkacsoport megállapításaival összhangban intézkedéseket kell hozni ezen a téren.

               (17)

               Lettországnak tovább kell javítania energiahatékonyságát, elő kell segítenie a jelentősebb energiahálózatok közötti versenyt, emellett pedig javítania kell az uniós energiahálózatokkal való összeköttetést. Az adórendszer nem ösztönzi kellően az energiaköltségek csökkentését és a fogyasztási és beruházási szerkezetnek az energiahatékony termékeket – ideértve a járműveket, az épületek szigetelését és a fűtőrendszereket is – előnyben részesítő átalakítását. Lettország energiapiacait továbbra is monopóliumok uralják. Történelmi okokból a gáz- és villamosenergia-piac nagyrészt elkülönül a többi uniós tagállamétól.

               (18)

               A polgári igazságszolgáltatási rendszerben jelentkező hiányosságok negatív hatást gyakorolnak az üzleti és gazdasági környezetre, mivel az üzletek lebonyolításának kockázata és költsége egyre növekszik. Jelentős az első- és másodfokú bíróságok ügyhátraléka polgári és kereskedelmi ügyekben, különösen a szerződéses kötelezettségekkel és a fizetésképtelenséggel kapcsolatos ügyek tekintetében. A bírák szakmai teljesítményének értékelésére is szükség lenne. Indokolt lenne a fizetésképtelenségi jogszabályok további fejlesztése is.

               (19)

               Viszonylag magas az iskolai végzettséget szerzők aránya, a munkaerő jelentős része azonban nem rendelkezik szakképesítéssel, és korlátozott a felsőoktatásba való bekerülésük is. Az egyetemek világszintű besorolása rossz, továbbá alacsony nemzetközi versenyképesség és gyenge irányítás jellemzi őket. Az egyetemek, kutatóintézetek és vállalkozások közötti alacsony együttműködési szint hatással van a rendkívül alacsony innovációs teljesítményre is. Hiányzik a szisztematikus és hatékony kutatási és innovációs stratégia is. Lettország rendelkezik a legalacsonyabb üzleti kutatási és fejlesztési (K+F) ráfordítással az Unióban.

               (20)

               Lettország számos kötelezettségvállalást tett az Euro Plusz Paktum keretében. E kötelezettségvállalások és a 2011-ben tett vállalások végrehajtása a foglalkoztatás elősegítésére, a versenyképesség javítására, az államháztartás fenntarthatóságának fokozására és a pénzügyi stabilitás megerősítésére irányulnak. A Bizottság értékelte az Euro Plusz Paktum keretében tett vállalások végrehajtását. Ezen értékelés eredményeit a Tanács az alábbi ajánlásokban figyelembe vette.

               (21)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Lettország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését. Értékelte a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Lettország fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–7. ajánlás tükrözi a Bizottságnak az európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (22)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot, és véleményét (7) különösen az 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Lettország a 2012–2013-as időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Biztosítsa a túlzott hiány határidőn belüli kiigazítása irányába történő tervezett előrelépést. E célból Lettország hajtsa végre az előirányzott tervek szerint a 2012. évre vonatkozó költségvetést, és valósítsa meg a túlzotthiány-eljárás keretében kiadott tanácsi ajánlásban meghatározott költségvetési kiigazítást. Ezt követően a középtávú költségvetési célhoz való megfelelő közeledés és a kiadásnövelési referenciaérték betartása érdekében kellően meghatározott strukturális intézkedésekkel alátámasztva hajtsa végre a 2013-ra és az azt követő évekre vonatkozó költségvetési stratégiát. Használja fel a vártnál magasabb ciklikus bevételeket az államadósság csökkentésére.

               2.

               Hajtsa végre a munka adóterhének a fogyasztásra, az ingatlanra, valamint a természeti és egyéb erőforrások igénybevételére történő áthelyezését célzó intézkedéseket, egyidejűleg javítva a strukturális egyenleget; biztosítsa a költségvetési fegyelemről szóló törvény elfogadását, és dolgozza ki az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát támogató, középtávú költségvetési keretről szóló törvényt; állítsa vissza 2013-tól a kötelező magánnyugdíj-pénztári rendszerbe fizetett hozzájárulások szintjét a bruttó bérek 6 %-ára.

               3.

               Hozzon intézkedéseket a tartós munkanélküliség és az ifjúsági munkanélküliség visszaszorítására a korai iskolaelhagyás elleni küzdelem, a hatékonyabb tanulószerződéses gyakorlati képzési lehetőségek és a szakoktatás és -képzés ösztönzése, az aktív munkaerő-piaci intézkedések és azok képzési eleme minőségének, terjedelmének és hatékonyságának fokozása révén, valamint hatékony bértámogatási rendszeren keresztül.

               4.

               Kezelje a szegénység és a társadalmi kirekesztés nagy arányának problémáját a szociális támogatási rendszer megreformálásával annak eredményesebbé tétele érdekében, eközben védje hatékonyabban a szegényeket. Biztosítsa a célok jobb kiválasztását, és ösztönözze erősebben az elhelyezkedést.

               5.

               Ösztönözze tovább az energiahatékonyságot olyan intézkedések végrehajtásával és olyan ösztönzők kialakításával, amelyek az energiaköltségek csökkentésére és a fogyasztási szerkezetnek az energiahatékony termékeket – ideértve a járműveket, épületeket és a fűtőrendszereket is – előnyben részesítő átalakítására irányulnak. Fokozza a versenyt a fő energiahálózatokban, és javítsa az uniós energiahálózatokkal való összeköttetést.

               6.

               Hozzon intézkedéseket a bírói kar igazgatásának és hatékonyságának javítása érdekében, különösen a bíróságok ügyhátralékának és az eljárások hosszának csökkentése céljából. Tegyen lépéseket a fizetésképtelenségi rendszer és a közvetítésre vonatkozó jogszabályok javítására.

               7.

               Folytassa a felsőoktatásban megkezdett reformokat, többek között egy új finanszírozási modell végrehajtásával, amely jutalmazza a minőséget, szorosabbra fűzi a kapcsolatot a piaci igényekkel és a kutatóintézetekkel, valamint elkerüli a költségvetési források szétaprózódását. Alakítson ki és hajtson végre olyan hatékony kutatási és innovációs szakpolitikát, amely többek között adókedvezményekkel, infrastruktúra-fejlesztéssel és a kutatóintézetek ésszerűsítésével ösztönzi a vállalatokat az innovációra.

      Kelt Brüsszelben, 2012. július 10-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         V. SHIARLY

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  2012-re érvényben tartja a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2012. április 26-i 2012/238/EU tanácsi határozat (HL L 119., 2012.5.4., 47. o.).

      (3)  HL C 215., 2011.7.21., 8. o.

      (4)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (5)  HL L 79., 2009.3.25., 39. o.

      (6)  A Bizottság szolgálatai által a programban megadott információk alapján a közösen elfogadott módszertan alkalmazásával újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

      (7)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása ( 2011. július 12. ) Románia 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és a Tanács véleménye Románia 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról

text:
               22.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 216/6

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2011. július 12.)
   Románia 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és a Tanács véleménye Románia 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról
   2011/C 216/03
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               A Tanács 2009. május 6-án elfogadta a 2009/459/EK határozatot (2), amellyel a Szerződés 143. cikkének rendelkezései szerint hároméves időszakra középtávú pénzügyi támogatást bocsát Románia rendelkezésére. Az ezt kísérő, 2009. június 23-án aláírt egyetértési megállapodás és későbbi kiegészítései meghatározzák a gazdaságpolitikai feltételeket, amelyek alapján a pénzügyi támogatást folyósították. A 2009/459/EK határozatot 2010. március 16-án módosította a 2010/183/EU határozat (3). Miután Románia sikeresen végrehajtotta a programot, és tekintettel a folyó fizetési mérlegnek a Románia termék- és munkaerőpiacán fennmaradó, az országot a nemzetközi árváltozásokra érzékennyé tévő strukturális gyengeségek miatti részleges kiigazítására, a Tanács 2011. május 12-én elfogadta a 2011/288/EU határozatot (4), amellyel a Szerződés 143. cikkének rendelkezései szerint hároméves időszakra középtávú elővigyázatossági pénzügyi támogatást bocsát Románia rendelkezésére. Az ezt kísérő egyetértési megállapodást 2011. június 29-én írták alá.

               (2)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (3)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (5), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (4)

               A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az EU-ban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első európai szemeszterét.

               (5)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács 2011. február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban és a Bizottság éves növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció és a strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget élvez majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.

               (6)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én arra is felkérte az Euro Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.

               (7)

               Románia 2011. május 2-án benyújtotta a 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó, 2011. évi aktualizált konvergenciaprogramját, valamint 2011. évi nemzeti reformprogramját. A két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)

               2002 és 2008 között a román gazdaság erőteljesen bővült, a reál-GDP átlagosan 6,3 %-os növekedése mellett, a potenciális növekedés szintjét meghaladóan. A gazdasági növekedést elsősorban a hazai kereslet ösztönözte, mivel a hitelezés és a bérek jó alakulása fellendítette a magánfogyasztást és a beruházást. Ezt a fellendülést a külföldi tőkebeáramlás is hajtotta, amely túlfűtöttséghez és fenntarthatatlan külső és költségvetési egyensúlytalanságokhoz vezetett. A folyó fizetési mérleg hiánya 2007-ben érte el a GDP 13,4 %-át kitevő csúcsot, és csak elhanyagolható mértékben csökkent 2008-ban, a GDP 11,6 %-ára. A Bizottság legfrissebb értékelésének megfelelően az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára vonakozó kockázatok magasnak tűnnek. Azonban ez az értékelés még nem veszi figyelembe a 2010-ben bevezetett átfogó nyugdíjferom intézkedéseket, amelyen a román nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságát jelentősen megnövelték. A magas külső finanszírozási igényt a prociklikus költségvetési politika gerjesztette, mivel a – főként a folyó kiadások tekintetében – visszatérő költségvetési csúszások eredményeként az államháztartási hiány a GDP 1,2 %-át kitevő 2005. évi értékről 2008-ban a GDP 5,7 %-ára emelkedett. A pénzügyi válság és az abból következő globális gazdasági visszaesés a befektetők körében fokozta a kockázatkerülést, ami a Romániába irányuló tőkeáramlás jelentős szűküléséhez vezetett. A munkaerő-piaci részvétel a kedvező gazdasági feltételek ellenére nem emelkedett, és a foglalkoztatási arány igen kis mértékben változott a fellendülés éveiben. Ezután a foglalkoztatási arány 2010-re 63,3 %-ra zuhant, a munkanélküliségi ráta pedig a 2008. évi 5,8 %-ról 2010-ben 7,3 %-ra emelkedett a gazdasági visszaesés következtében. A munkanélküliség továbbra is különösen magas a veszélyeztetett csoportok, mint például a romalakosság körében. Mindezek ismeretében és az akut magánfinanszírozási igények tükrében a román hatóságok 2009. májusban nemzetközi és uniós pénzügyi támogatást kértek.

               (9)

               Az EU-IMF kiigazítási program sikeres végrehajtását követően és a pozitív eredmények megszilárdítása érdekében sor került a 2011–2013 közötti időszakra vonatkozó, EU-IMF elővigyázatossági program megtárgyalására a hatóságokkal. Ez az új program folytatja a 2009–2011 közötti időszak programja keretében megkezdett költségvetési konszolidációt, a költségvetés-irányítási reformokat és a pénzügyi stabilitás megőrzését. Emellett erős hangsúlyt helyez a Románia növekedési potenciáljának felszabadításához, a munkahelyteremtés elősegítéséhez és az uniós források felhasználásának fokozásához szükséges termékpiaci (az energia- és közlekedési ágazatban) és munkaerő-piaci strukturális reformokra. Románia jó úton halad afelé, hogy 2011-ben elérje a GDP 4,4 %-át kitevő (az ESA szerint a GDP 5 %-a alatti) pénzforgalmi szempontú hiánycélt. Ez megfelelő alapot teremtene ahhoz, hogy 2012-re elérje a GDP 3 %-a alatti hiánycélt, bár a Bizottság szolgálatainak 2011. tavaszi előrejelzése alapján további intézkedésekre lehet igény. A hatóságok lépéseket tettek az új program strukturális reformcélkitűzéseinek elérése és a pénzügyi stabilitás további fenntartása érdekében is.

               (10)

               Az 1466/97/EK rendeletnek megfelelően az aktualizált konvergenciaprogram értékelése alapján a Tanács véleménye szerint a programban szereplő előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági feltételezések megalapozottak. A konvergenciaprogram arra törekszik, hogy a túlzott hiányt a Tanács által 2010. február 16-i ajánlásában meghatározott 2012. évi határidőig megszüntesse. A főként kiadásokon alapuló tervezett konszolidáció mellett a program 2013-ban a GDP 2,6 %-át, 2014-ben pedig a GDP 2,1 %-át kitevő államháztartási hiányt céloz meg. A Bizottság szolgálatai által újraszámított strukturális egyenleg alapján a középtávú célkitűzést nem érik el a programidőszakban. A konszolidációs stratégia az időszak elejére ütemezettnek tűnik, a strukturális javulás 2011-re és 2012-re koncentrálódik. Ezzel ellentétben 2013-ban és 2014-ben nem javul a strukturális egyenleg. Az előirányzott hiánypálya 2011-ben és 2012-ben megfelelő, 2013-ban és 2014-ben viszont nem az. A költségvetési célok fő kockázatai végrehajtási kockázatok, az állami tulajdonú vállalkozásoknak a költségvetés számára komoly függő kötelezettséget jelentő hátralékai és a Bizottság (Eurostat) által Románia túlzott hiány esetén követendő eljárás szerinti bejelentésével kapcsolatosan kifejezett fenntartások (6). Az utóbbi tekintetében Románia elkötelezte magát, hogy előnyben részesíti az ESA 95-ben az államháztartási statisztika összeállításának fejlesztését a Nemzeti Statisztikai Hivatalon belül.

               (11)

               Románia 2011. május 2-án benyújtott nemzeti reformprogramjában és konvergenciaprogramjában megtette az Euro Plusz Paktum szerinti vállalásait. E kötelezettségvállalások a középtávú pénzügyi támogatási program részeként teljesültek vagy teljesülnek, és nagyjából megfelelőek a Paktum keretében a meglévő kihívások kezelésére.

               (12)

               A Bizottság értékelte a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot, valamint az Euro Plusz Paktum keretében tett vállalásokat. Figyelembe vette nemcsak a programok Románia fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az EU átfogó gazdasági kormányzását.

               (13)

               Ezen értékelés fényében és figyelembe véve a 2010. február 16-i, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 126. cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlást, a Tanács megvizsgálta Románia 2011. évi aktualizált konvergenciaprogramját, és arról alkotott véleményét (7) az alábbi ajánlás tükrözi. Figyelembe véve az Európai Tanács 2011. március 25-i következtetéseit, a Tanács megvizsgálta Románia nemzeti reformprogramját,

         AJÁNLJA, HOGY Románia:
   Hajtsa végre a 2010/183/EU határozattal módosított 2009/459/EK határozatban meghatározott intézkedéseket a 2011/288/EU határozatban meghatározott és a 2009. június 23-i egyetértési megállapodásban és későbbi kiegészítéseiben, valamint a 2011. június 29-i egyetértési megállapodásban és későbbi kiegészítéseiben részletezett intézkedésekkel együtt.

      Kelt Brüsszelben, 2011. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 150., 2009.6.13., 8. o.

      (3)  HL L 83., 2010.3.30., 19. o.

      (4)  HL L 132., 2011.5.19., 15. o.

      (5)  A 2011. évre érvényben tartotta a Tanács a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2011. május 19-i 2011/308/EU határozata (HL L 138., 2011.5.26., 56. o.).

      (6)  Az Eurostat a túlzotthiány-eljárásban benyújtott román adatok minőségével kapcsolatosan fejezte ki fenntartását a következők miatt:

               i)

               néhány állami vállalat államháztartási hiányra gyakorolt hatásával kapcsolatos bizonytalanságok;

               ii)

               beszámolás az ESA95 „egyéb követelések/tartozások” kategóriáiban;

               iii)

               bizonyos pénzügyi tranzakciók természete és hatása és

               iv)

               államháztartáson belüli áramlások konszolidálása.

      (7)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (3) bekezdésében előírtaknak megfelelően.