title: A Tanács ajánlása (2016. július 12.) Olaszország 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Olaszország 2016. évi stabilitási programját

text:
               18.8.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 299/1

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2016. július 12.)
   Olaszország 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Olaszország 2016. évi stabilitási programját
   (2016/C 299/01)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2015. november 26-án elfogadta az éves növekedési jelentést, és ezzel elindult a gazdaságpolitikai koordináció 2016. évi európai szemesztere. Az Európai Tanács a 2016. március 17–18-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. 2015. november 26-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Olaszországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon egy az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott. Az ajánlást az Európai Tanács a 2016. február 18–19-i ülésén jóváhagyta, a Tanács pedig 2016. március 8-án elfogadta (3). Mivel Olaszország pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságai közötti szoros összefonódásra, Olaszországnak gondoskodnia kell az ajánlás teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról.

               (2)

               Az Olaszországra vonatkozó 2016. évi országjelentést 2016. február 26-án tették közzé. Az országjelentésben értékelték a Tanács által 2015. július 14-én elfogadott országspecifikus ajánlások, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Olaszország által elért eredményeket. Az országjelentés magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is. A Bizottság 2016. március 8-án bemutatta a részletes vizsgálat eredményeit. Elemzése alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Olaszországban túlzott makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. Mindenekelőtt a termelékenység lassú növekedése gátolja a versenyképesség élénkülését, és még inkább megnehezíti a magas államadósság-ráta csökkentését. Különösen fontos lenne olyan intézkedéseket hozni, amelyek csökkentik az olasz gazdaságra gyakorolt – illetve annak méretéből adódóan az onnan a gazdasági és monetáris unióra átgyűrűző – negatív hatások kockázatát.

               (3)

               Olaszország 2016. április 28-án benyújtotta 2016. évi nemzeti reformprogramját és 2016. évi stabilitási programját. A kettő közötti kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)

               A 2014–2020-as időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodása és releváns programjai felülvizsgálatát és azokhoz módosítások javaslatát. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná ezt a rendelkezést.

               (5)

               Olaszország a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és a 2013–2015-ös időszakban az átmeneti adósságszabály, 2016-tól pedig az adósságszabály hatálya alá tartozik. A stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság 2015-re 132,7 %-on tetőzne, 2019-re pedig fokozatos csökkenést követően 123,8 %-ra esne vissza. A Bizottság 2016. tavaszi előrejelzése szerint a GDP-arányos államadósság 2016-ban stabilizálódik, és csak 2017-től kezd kis mértékben csökkenni. Az olasz hatóságok által előterjesztett jelentős privatizációs program végrehajtása kulcsfontosságú Olaszország számára, hiszen várhatóan hozzájárul az adósságcsökkentéshez. Jóllehet a privatizáció végrehajtása 2015-ben a tervek szerint haladt, túl ambiciózusnak tűnik az a cél, hogy az éves privatizációs bevételek a 2016–2018-as időszakban 0,5 %-ot, 2019-ben pedig 0,3 %-ot tegyenek ki, nem utolsósorban azért, mert egyes privatizációs projektek késedelemben vannak. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott.

               (6)

               A Bizottság 2016. május 18-án az EUMSZ 126. cikkének (3) bekezdése alapján jelentést adott ki, mivel Olaszország 2015-ben nem közelített kellő mértékben az adósságszabálynak való megfeleléshez. Az elemzés minden lényeges tényezőre kitért, és megállapította, hogy az adósságkritériumnak való megfelelés teljesítettnek tekinthető. A Bizottság a Szerződés 126. cikkének (3) bekezdése szerinti új jelentésében felül fogja vizsgálni értékelését a 2016. őszi bizottsági előrejelzés alapján, amint 2017-re vonatkozóan további információk állnak rendelkezésre a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályára való visszatérésről.

               (7)

               2015 tavaszán Olaszország számára – az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára pozitív hatást gyakorló jelentős strukturális reformokat figyelembe véve – engedélyezték, hogy 2016 tekintetében, GDP-arányosan 0,4 százalékponttal, átmenetileg eltérjen a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától. Olaszország a 2016. évi költségvetésiterv-javaslatában – az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára pozitív hatást gyakorló további strukturális reformokat figyelembe véve – 2016 tekintetében további, GDP-arányosan 0,1 százalékpontos eltérést kért a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától. Mindezen említett reformok részletei szerepelnek Olaszország 2016. évi nemzeti reformprogramjában, amely nagy vonalakban megerősíti a reformtervet. A program szerint az államháztartás fenntarthatóságát a következő területeket érintő reformok javítják: i. közigazgatás és egyszerűsítés; ii. termék- és szolgáltatási piacok; iii. munkaerőpiac; iv. polgári igazságszolgáltatás; v. oktatás; vi. az adórendszer átalakítása; vii. a nemteljesítő hitelek állományának csökkentését célzó intézkedések és a fizetésképtelenségi eljárások reformja; és viii. a finanszírozási intézkedésként végrehajtott közkiadások felülvizsgálata. A hatóságok becslései szerint ezeknek a reformoknak a reál-GDP-re gyakorolt hatása 2020-ig 2,2 százalékpontot tesz majd ki, ami reálisnak tűnik. A reformok teljes körű, időben történő végrehajtása pozitív hatást fog gyakorolni az államháztartás fenntarthatóságára. A jelenlegi értékelés alapján Olaszország 2016-ban megfelel a kért, GDP-arányosan összességében 0,5 százalékpontos átmeneti eltérés feltételeinek, amennyiben megfelelően végrehajtja a megállapodás szerinti reformokat – amelyeket az európai szemeszter keretében nyomon kell követni –, valamint teljesülnek a (10) preambulumbekezdésben szereplő feltételek.

               (8)

               Olaszország a 2016. évi költségvetésiterv-javaslatában – az EU által társfinanszírozott projektekre fordított nemzeti beruházási kiadások figyelembevétele céljából – 2016 tekintetében további, GDP-arányosan 0,3 százalékpontos eltérést kért a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától. A 2016. évi stabilitási programban szereplő információk azt látszanak megerősíteni, hogy Olaszországnak a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való eltérése 2016-ban ténylegesen a beruházások növelését szolgálja. Ugyanakkor vannak még kétségek a társfinanszírozott beruházások teljes tervezett összegének 2016-os megvalósíthatóságát illetően. A jelenlegi értékelés alapján Olaszország 2016-ban megfelel a GDP-arányosan 0,25 százalékpontos átmeneti eltérés feltételeinek, amennyiben megfelelően végrehajtja a tervezett beruházásokat, valamint teljesülnek a (10) preambulumbekezdésben szereplő feltételek. A Bizottság utólagos értékelést fog végezni, amelynek során ellenőrzi a társfinanszírozott beruházási projektekre fordított nemzeti kiadások tényleges összegét, valamint azt a kapcsolódó összeget, amelynek figyelembevételére Olaszország az úgynevezett „beruházási záradék” értelmében jogosult.

               (9)

               A 2016. évi stabilitási program szerint a menekültek rendkívüli beáramlásának és a kivételes biztonsági intézkedéseknek a költségvetési hatása jelentős, és azokat az 1466/97/EK rendelet 5. cikke (1) bekezdésének és 6. cikke (3) bekezdésének értelmében a kormány által nem befolyásolható szokatlan eseménynek kell tekinteni. A Bizottság szerint az említett költségvetési hatás összhangban áll a stabilitási programban szereplő becslésekkel; a menekültekkel kapcsolatos kiadások 2015-ben a GDP 0,03 %-át, majd 2016-ban 0,04 %-át teszik ki, a biztonsági intézkedések pedig 2016-ban a GDP 0,06 %-ának felelnek meg. Ezzel kapcsolatban Olaszország átmeneti eltérést kért a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától. E többletkiadások figyelembevételét az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében és 6. cikkének (3) bekezdésében meghatározott rendelkezések lehetővé teszik, tekintettel arra, hogy a menekültek beáramlása és a terrorfenyegetettség súlyossága kivételes események, amelyek hatása az olasz államháztartásra jelentős, a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való ideiglenes eltérés engedélyezése pedig nem veszélyezteti a fenntarthatóságot. A középtávú költségvetési célhoz vezető előírt 2015. évi kiigazítás tehát a menekültekkel kapcsolatos többletkiadások figyelembevétele érdekében csökkent. 2016 tekintetében a figyelembe vehető összegekre is kiterjedő végleges értékelés az olasz hatóságok által benyújtott tényleges adatok alapján 2017 tavaszán készül el.

               (10)

               Olaszország 2016-ra vonatkozó költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményében a Bizottság jelezte, hogy a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való esetleges eltérés átfogó értékelésével összefüggésben figyelembe fogja venni az Olaszországnak a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében biztosított rugalmasságra való esetleges jogosultságát, különös figyelmet fordítva a következőkre: a korrekciós pályától való eltérést ténylegesen a beruházások növelésére használják-e fel; vannak-e hiteles tervek arra vonatkozóan, hogy az ország hogyan tér majd vissza a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályára; valamint hogy Olaszország hogyan halad előre a strukturálisreform-program terén, a Tanács ajánlásainak figyelembevételével. A Bizottság értékelése szerint Olaszország 2016 tekintetében jogosult további, GDP-arányosan 0,35 százalékpontos eltérésre, figyelemmel a strukturális reform terén elért eredményekre, a tervezett beruházásokra, valamint a kormány arra vonatkozó kötelezettségvállalására, hogy 2017-ben biztosítani fogja a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályának való megfelelést.

               (11)

               A Bizottság 2016. tavaszi előrejelzése alapján a 2016-ban a GDP 0,7 %-át kitevő, előre jelzett strukturális romlás annak a kockázatát jelzi, hogy Olaszország – a beruházásokra és a strukturális reformok végrehajtására biztosított átmeneti eltérés figyelembevételével együtt is – valamelyest eltér a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alatti kötelezettségeitől. Ami 2017-et illeti, a Bizottság előrejelzése változatlan politikát feltételezve nem mutat strukturális kiigazítást 2017-ben, ami a GDP 0,6 %-ában meghatározott strukturális kiigazítástól való jelentős eltérés kockázatát jelzi. Olaszország az előrejelzések szerint 2016-ban és 2017-ben nem fog megfelelni az adósságszabálynak.

               (12)

               Összességében véve a 2016. évi stabilitási program értékelése alapján és a Bizottság 2016. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint fennáll a kockázata annak, hogy Olaszország nem fog megfelelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. A Bizottság a 2016. őszi előrejelzés alapján újból értékelni fogja, hogy Olaszország mennyiben teljesíti a középtávú költségvetési cél eléréséhez szükséges kiigazítást, amint 2017-re vonatkozóan további információk állnak rendelkezésre Olaszországnak a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályára való visszatéréséről, valamint elkészül a 2017-re vonatkozó költségvetésiterv-javaslat.

               (13)

               Jóllehet vannak a költségvetési keret reformjára irányuló kezdeményezések, mostanáig csak korlátozott előrelépés történt azzal kapcsolatban, hogy a kiadások felülvizsgálatának eredményei a költségvetési konszolidáció részévé váljanak. Az, hogy tovább csökkentették a kiadások felülvizsgálatával kapcsolatos célkitűzéseket, valamint az, hogy a kiadások felülvizsgálata még nem szerves része a költségvetési folyamatnak, rontja a felülvizsgálat általános hatékonyságát. A költségvetési folyamat 2009 óta tartó átfogó reformjának véglegesítése várhatóan kezelni fogja ezt a hiányosságot, és teljesítményorientáltabb megközelítést biztosít a költségvetési folyamatnak. Az államadósság fenntarthatóságának javítása érdekében a privatizációs terv végrehajtását is fontos felgyorsítani. Olaszország adórendszere gátat szab a gazdasági hatékonyságnak, és továbbra is számos kihívással néz szembe. E kihívások között szerepel az adóügyi megfelelés nagyon alacsony szintje és az adókiadások régen esedékes, mindenekelőtt a csökkentett héakulcsokkal és a kataszteri értékek elavult rendszerével kapcsolatos reformja. Ezek mind részét képezték az adórendszer reformjáról szóló kerettörvénynek, azonban eddig nem, vagy csak részben hajtották végre őket. Ezenkívül az olyan közelmúltbeli fejlemények, mint az elsődleges lakóhelyre vonatkozó ingatlanadó eltörlése, ellentmondani látszanak az adóalap szélesítésére, valamint a termelési tényezőket terhelő adókról a fogyasztást és a vagyont terhelő adókra való áttérésre irányuló céloknak.

               (14)

               A közigazgatás reformja fontos lépés, amely a szükséges jogszabályi rendelkezések elfogadása és végrehajtása esetén biztosítaná Olaszország számára a közszektor hatékonyságának és színvonalának emelésével járó várt előnyöket. A kormány által 2016 januárjában javasolt, az állami tulajdonban lévő vállalatokról és a helyi közszolgáltatásokról szóló jogszabályi rendelkezések, valamint az állami foglalkoztatásról szóló, kidolgozás alatt álló rendelkezések kiemelt jelentőséggel bírnak az eredménytelenség mögött meghúzódó alapvető okok kezelése szempontjából. Noha a közelmúltban születtek intézkedések a korrupció elleni küzdelem fokozására, többek között emelték egyes korrupciós bűncselekmények büntetését és elévülési idejét, még mindig nem került sor az elévülési idő rendszerszintű, az ajánlásokban hosszú ideje megfogalmazott felülvizsgálatára. A számviteli csalás ugyancsak jelentős probléma. Az igazságszolgáltatási rendszert illetően továbbra is komoly kihívást jelent a bírósági eljárások hosszadalmassága, valamint a folyamatban lévő polgári és kereskedelmi ügyek nagy száma. Az elmúlt években e problémák megoldására hozott intézkedések hatásának szoros nyomon követése segíteni fog annak értékelésében, hogy szükség van-e további kiegészítő intézkedésekre.

               (15)

               A bankszektoron belüli eszközminőség-javítás terén történt némi előrelépés. Jóllehet az újabb nemteljesítő hitelek számának emelkedése lelassult az elmúlt hónapokban, azok állománya továbbra is jelentős, ami nyomást gyakorol a jövedelmezőségre és a bankok forrásaira. Ezenkívül Olaszország fizetésképtelenséggel és adósságbehajtással kapcsolatos keretrendszerei nem biztosítják kellően az értékvesztett hitelek gyors szanálását. 2015 közepe óta számos törvényt hoztak a fizetésképtelenségi és a jelzálog-érvényesítési eljárások egyszerűsítése és felgyorsítása érdekében, és javaslat született a csődeljárási keret szerves reformjáról szóló kerettörvény-tervezetről. Ezzel együtt még nem látszik, hogy e reformok milyen hatással lesznek az eljárások hosszára és a behajtott összegekre. Olaszország 2015 eleje óta számos intézkedést fogadott el az olasz bankok vállalatirányítási elégtelenségeinek kezelésére, különösen a nagyobb szövetkezeti bankok, az alapítványok tulajdonában álló bankok, valamint a kölcsönösségen alapuló kisebb bankok tekintetében. E reformok teljes körű végrehajtása hozzájárulna a bankszektor ellenálló képességének javításához, és a hitelek hatékonyabb kihelyezését biztosítaná a reálgazdaság számára. Miközben a bankszektor alacsony költséghatékonysága hátráltatja a jövedelmezőséget és a belső tőketeremtést, a kamatlábak alacsony és csekély mértékben növekvő szintje újabb kihívást jelent. Az új uniós bankszanálási keretrendszer (5) következtében változott a bankok által kibocsátott kötvények kockázati profilja, és mivel e kötvények jelentős részben olasz lakossági ügyfelek tulajdonában állnak, kiemelt fontossággal bír a lakosság pénzügyi tájékozottsága.

               (16)

               Olaszország 2015-ben a munkaügyi jogszabályok reformja keretében átható reformnak vetette alá a munkaerőpiaci szabályait és intézményeit. Az aktív munkaerőpiaci intézkedések reformjának végrehajtása kulcsfontosságú a munkaerőpiacon különösen kevés eséllyel induló csoportok, így a tartósan munkanélküli személyek és a fiatalok aktivizálása szempontjából. Jelenleg adminisztratív, szakpolitikai és forrással összefüggő problémák köre vár megoldásra. Ehhez mindenekelőtt az állami foglalkoztatási szolgálat megerősítésére és a szolgáltatásnyújtás szoros nyomon követésére van szükség. A tanulószerződéses gyakorlati képzés rendszerét is megreformálták abból a célból, hogy az az elbocsátott felnőttekre is kiterjedjen, valamint bővítse a fiatalok lehetőségeit, a reform végrehajtása azonban még folyamatban van. Olaszországban nem kellően fejlett a vállalati béralku, ami megakadályozza, hogy a cégek olyan innovatív megoldásokat fogadjanak el, amelyek javíthatnák a termelékenységet és a béreket jobban megfeleltethetnék a piaci viszonyoknak. Ezen a területen az intézkedéseket a szociális partnerekkel konzultálva és a nemzeti gyakorlatok alapján kell meghozni. A szociális partnerek egyelőre nem jutottak megállapodásra a kollektív tárgyalás reformjáról. A nemzeti reformprogram szerint a reform 2016 végére várható. A nők munkaerőpiaci részvétele Olaszországban az egyik legalacsonyabb az EU-ban. A nők túlnyomórészt atipikus és bizonytalan foglalkoztatási formákban dolgoznak, ők képezik a hagyományostól eltérő munkavállalók legnagyobb körét és különösen ki vannak téve az informális gazdaságban való foglalkoztatás kockázatainak. Az adórendszer és a szociális ellátórendszer nem ösztönzi a második keresők munkába állását, és a munkaügyi jogszabályok reformja nem hozott eredményes megoldást erre a problémára. A megfizethető gondozási szolgáltatások korlátozott száma szintén kedvezőtlen hatással van a gyermekekkel vagy idősebb rokonokkal rendelkező nők munkaerőpiaci részvételére. Magas a szegénységi ráta – az olaszok több mint negyede szegénységben vagy társadalmi kirekesztettségben él –, a szociális ellátás pedig továbbra is gyenge és fragmentált. A szegénység elleni nemzeti stratégia elfogadása és végrehajtása, valamint a szociális kiadások ésszerűsítése lehetnek az első lépések nemzeti szinten az aktív befogadás elvére épülő megfelelő szociális támogatási rendszer fokozatos és költségvetési szempontból összességében véve semleges kiépítéséhez vezető úton. Jelentős előrelépés történt az oktatás reformja terén. Az iskolai reformot 2015 júliusában fogadták el, a végrehajtási rendelkezések elfogadására várhatóan 2017 januárjáig kerül sor.

               (17)

               A szolgáltatások terén megvalósuló verseny fokozása tekintetében korlátozott mértékű eredmények születtek. A 2015. évi éves versenyjogi törvényt még mindig tárgyalja a parlament. A parlamenti eljárás során számos rendelkezés meggyengült, így például a jogi szakmákkal kapcsolatosak is. Több terület, különösen a szabályozott szakmák, az egészségügy, a helyi tömegközlekedés, a taxik, a kikötők és a repülőterek területe még mindig túlságosan védett vagy szabályozott. A kiskereskedelmi ágazat a piaci szabályozás szigorúsága miatt többféle hatékonysági problémával szembesül. A közszolgáltatások végzésének állami engedélyezési eljárása nem támogatja a versenyt, mivel az engedélyek megadása verseny és átlátható eljárások nélkül történik. A piacnyitási intézkedéseket vállalkozásbarát környezettel kell társítani. A központi és regionális igazgatások közötti könnyebb és egyszerűbb együttműködést lehetővé tévő, 2015–2017-es egyszerűsítési menetrend keretében történt némi előrehaladás az egyszerűsítés terén. Ennek ellenére az olasz vállalkozási környezet továbbra sem támogatja kellően a növekedést és a beruházásokat, valamint ki van téve a különböző kormányzati szintek által hozott törvények és rendelkezések fragmentált és többrétegű rendszerének. Továbbra is adminisztratív és szabályozásból eredő terhek nehezednek a gazdasági szereplőkre. A cégalapítás vagy a fizetésképtelenség miatti szanálás terén meglévő előnyöket kioltják az építési engedélyekkel, a szerződések érvényesítésével, az adófizetéssel és a hitelfelvétellel kapcsolatos eljárások hiányosságai. A 2016 elején elfogadott nemzeti közbeszerzési stratégia végrehajtása is hozzájárulhat egyes rendszerszintű és széleskörűen elterjedt hiányosságok kezeléséhez.

               (18)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság átfogó elemzést készített Olaszország gazdaságpolitikájáról, és azt a 2016. évi országjelentésben közzétette. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Olaszországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Mivel az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzásának erősítése érdekében a jövőbeli nemzeti döntések során az uniós szempontokra is tekintettel kell lenni, a Bizottság nemcsak azt vette figyelembe, hogy az intézkedések milyen jelentőséggel bírnak a fenntartható olaszországi költségvetési és társadalmi-gazdasági politika szempontjából, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–5. ajánlás tükrözi.

               (19)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot; véleményét (6) mindenekelőtt az 1. ajánlásban foglaltak tükrözik.

               (20)

               A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–5. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Olaszország 2016-ban és 2017-ben hozzon intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A középtávú költségvetési cél eléréséhez szükséges, a GDP 0,5 %-ában meghatározott kiigazítástól való eltérést 2016-ban korlátozza a beruházások és a strukturális reformok végrehajtása tekintetében biztosított átmeneti, a GDP 0,75 %-át kitevő mértékre, figyelemmel arra a feltételre, hogy 2017-ben vissza kell térnie a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályára. 2017-ben hajtson végre a GDP legalább 0,6 %-ának megfelelő mértékű éves költségvetési kiigazítást a középtávú költségvetési cél elérése érdekében. 2016 folyamán végezze el a költségvetési folyamat reformját, és gondoskodjon arról, hogy a közkiadások felülvizsgálata annak szerves részét képezze. Gondoskodjon a privatizációs program időben történő végrehajtásáról, és a rendkívüli bevételeket használja fel az államadósság-ráta csökkentésének felgyorsítására. A termelési tényezőket terhelő adókról térjen át a fogyasztást és a vagyont terhelő adókra. Csökkentse az adókiadások számát és körét, és 2017 közepére fejezze be a kataszteri rendszer reformját. Hozzon intézkedéseket az adóügyi megfelelés egyebek mellett elektronikus számlázáson és fizetésen keresztül történő javítására.

               2.

               Hajtsa végre a közigazgatás reformját azáltal, hogy elfogadja és végrehajtja az összes szükséges jogi rendelkezést, különösen azokat, amelyek a köztulajdonban lévő vállalkozások, a helyi közszolgáltatások és a emberierőforrás-menedzsment reformjára vonatkoznak. Fokozza a korrupció elleni küzdelmet, többek között azáltal, hogy 2016 végéig végrehajtja az elévülési idő felülvizsgálatát. A reformok megerősítésén és a hatékony ügykezelés biztosításán keresztül csökkentse a polgári igazságszolgáltatási eljárások hosszát.

               3.

               Gyorsítsa fel a nemteljesítő hitelek állományának csökkentését, többek között azáltal, hogy tovább javítja a fizetésképtelenség és adósságbehajtás keretrendszerét. Mielőbb végezze el a bankszektor folyamatban lévő vállalatirányítási reformjának végrehajtását.

               4.

               Hajtsa végre az aktív munkaerőpiaci intézkedések reformját, mindenekelőtt a foglalkozatási szolgálatok hatékonyságának javítása révén. Segítse elő a második keresők munkába állását. Fogadja el és hajtsa végre a szegénység elleni nemzeti stratégiát, valamint vizsgálja felül és ésszerűsítse a szociális kiadásokat.

               5.

               Mielőbb fogadja el és hajtsa végre a versenyjogi törvényt. Hozzon további versenyfokozó intézkedéseket a szabályozott szakmákat, a közlekedést, az egészségügyi és a kiskereskedelmi ágazatot, valamint a koncessziós rendszert illetően.

      Kelt Brüsszelben, 2016. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. KAŽIMÍR

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  HL C 96., 2016.3.11., 1. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2014. május 15-i 2014/59/EU irányelve a hitelintézetek és befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról és a 82/891/EGK tanácsi irányelv, a 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/EU, 2012/30/EU és 2013/36/EU irányelv, valamint az 1093/2010/EU és a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról (HL L 173., 2014.6.12., 190. o.).

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007SC0070

Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Ciprus 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról  /* SEC/2007/0070 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 23.1.2007SEC(2007) 70 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Ciprus 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSElőzményekA Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Ciprus első konvergenciaprogramját 2004 májusában nyújtották be. A Tanács a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 2004. július 5-én véleményt fogalmazott meg a konvergenciaprogramról. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.Az aktualizált program értékelésének előzményeiA Bizottság, miután megvizsgálta Ciprus 2006. december 6-án benyújtott legfrissebb aktualizált konvergenciaprogramját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).Az új konvergenciaprogramban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:1.  az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét2.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a konvergenciaprogram előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint3.  a Bizottság értékelését a 2006. októberi nemzeti reformprogramról.A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítményeCiprus kis és nyitott gazdaság, ezért fokozottan érzékeny a külső sokkokra. Az uniós nominális és reálkonvergencia-folyamatok sikerrel zajlanak. Az utóbbi tíz évben tapasztalt évente átlagosan 3,5 %-os GDP-növekedés erőteljesnek számít, az infláció pedig alacsony. A HICP infláció az évtized legnagyobb részében 3 % alatt volt. A ciprusi gazdaság majdnem elérte a teljes foglalkoztatást. A hosszú távú munkanélküliség igen alacsony szintű, míg a termelékenység növekedése nemzetközi összehasonlításban is magas. A nominális bérnövekedés és a fajlagos munkaerőköltség azonban jellemzően gyorsabban nőtt, mint a kereskedelmi partnereknél. Mindazonáltal a teljes export nagyobb részét adó exportorientált szolgáltatási ágazatok jól teljesítenek, noha a szolgáltatási mérleg jelentős többlete nem tudta teljesen ellensúlyozni az árukereskedelmi mérleg hiányát. Ciprus folyó fizetési mérlegének egyenlege ezért az utóbbi tíz évben negatív volt. Ennek ellenére a külföldről származó portfólió- és közvetlen befektetéseknek, valamint a nem rezidensek helyi pénzintézeteknél elhelyezett betéteinek köszönhetően nem adódtak finanszírozási gondok. A jelenleg folytatott költségvetési konszolidációs program 2006-ban a hiányt a GDP 2 %-ára csökkentette, és az államadósság is leszálló ágban van.Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés2006. március 14-én a Tanács véleményt fogadott el a konvergenciaprogram előző, 2005–2009 közötti időszakra vonatkozó változatáról. A Tanács üdvözölte „a programidőszakra tervezett, a hiánynak 2005-ben a GDP 3 %-a alá történő csökkentését követő strukturális kiigazítást”. A Tanács felkérte Ciprust, hogy „állandó jellegű intézkedések útján biztosítsa, hogy a program középtávú célkitűzése felé vezető költségvetési konszolidáció a túlzott hiány kiigazítását követően fenntartható legyen”. A Tanács arra is felkérte Ciprust, hogy „ellenőrizze az állami nyugdíjkiadásokat, valamint hajtson végre további reformokat a nyugdíjrendszer és az egészségügy területén az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítása érdekében”.A Bizottság értékelése a 2006. októberi nemzeti reformprogramrólCiprus 2006. október 17-én nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. Ciprus nemzeti reformprogramja a következő kulcsfontosságú kihívásokat/prioritásokat azonosítja: az államháztartás fenntarthatósága és minősége; K+F, innováció és IKT; a gazdaság diverzifikációjának fokozása; verseny és üzleti környezet; környezeti fenntarthatóság; infrastruktúra; humán tőke; társadalmi kohézió.A Bizottság a program értékelése alapján (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés [2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy Ciprus jó eredményeket ért el a nemzeti reformprogram végrehajtásában. Összességében megállapítható, hogy az intézkedések többsége a tervek szerint folyik.A megállapított erősségeket és gyengeségeket értékelve Ciprusnak azt ajánlották, hogy folytassa a nyugdíj- és az egészségbiztosítási rendszer reformját, továbbá javítsa a fiatalok munkavállalási és képzési lehetőségeit.Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[3]; |a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; |a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |-  AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Ciprus 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:4.  [2007. február 27-én] a Tanács megvizsgálta Ciprus 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját.5.  A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése a 2006-os 3,7 %-ról átlagosan 4,1 %-ra nő a fennmaradó programidőszak alatt. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv megalapozott növekedési feltételezéseken alapul. A program inflációs előrejelzése is valószerűnek tűnik.6.  A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2006-ban éppen a GDP 2 %-a alatt marad, a konvergenciaprogram előző változatában foglalt céloknak megfelelően. Az előző aktualizált programban előre jelzettnél alacsonyabb – 2,4 %-os helyett 3,7 %-os – reál-GDP-növekedés miatt a teljes kiadást a tervezettnél magasabbra becsülik, a becslések szerint ugyanakkor ezt ellensúlyozni fogja a teljes bevétel magasabb szintje.7.  A 2005. évi túlzott hiány korrekciója után a program folytatni kívánja az államháztartás konszolidációját. Az államháztartás egyenlege az előrejelzés szerint a 2006-ban a GDP 1,9 %-át kitevő hiányról 2010-ben egyensúlyi pozícióra javul, ami teljes mértékben a kiadások lefaragásának lesz köszönhető, mivel a bevételek aránya a programidőszakban változatlan marad. Miközben a programidőszakban a kiadások az előrejelzés szerint a GDP 1,75 %-ának megfelelő mértékben csökkennek – amelyből a GDP 1 %-át teszik ki a csökkenő kamatkifizetések – a szociális kiadások a tervek szerint a GDP 1,25 %-ának megfelelő mértékben nőnek. A 2006–2007-ben a GDP 1,5 %-át kitevő elsődleges többlet 2008-ban a tervek szerint a GDP 2 %-át éppen meghaladó értékre nő, ezután változatlan marad. A konszolidáció ütemét – nagyjából hasonló makrogazdasági forgatókönyv mellett – kis mértékben gyorsabbra tervezik, mint a konvergenciaprogram előző változatában.8.  A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a tervek szerint a GDP mintegy 1,5 %-át kitevő 2006. évi hiányról a GDP 0,25 %-át kitevő többletre javul a programidőszak végén. A konvergenciaprogram előző változatával egyezően a program a GDP 0,5 %-át kitevő strukturális hiányt határoz meg középtávú költségvetési célkitűzésként, amelyet az előző változatnál egy évvel korábban, 2008-ra szándékoznak elérni. Mivel a középtávú célkitűzés szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 1,75 %-át kitevő hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok számára kijelölt sávon belül van, és megfelelően tükrözi a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedését és az adósságrátát.9.  A programban szereplő költségvetési előrejelzésekkel kapcsolatos kockázatok összességében kiegyensúlyozottak. A 2007-es cél a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzésével összevetve magalapozottnak tűnik, az elsődleges többlet javulását célzó 2008. év vonatkozásában pedig a program viszonylag részletes tájékoztatást ad a kiigazítást támogató intézkedésekről. A tervezett kiadás-visszafogás magas szintje, valamint a kiadási korlátokkal és betartatásukkal kapcsolatos hiányos tájékoztatás miatt azonban fennáll a túlköltekezés veszélye. Másfelől viszont a költségvetési célok elérésére vonatkozó adatok eddig összességében biztatóak.10.  E kockázatértékelés alapján a programban szereplő költségvetési irányvonal elégségesnek tűnik ahhoz, hogy a programban tervezettek szerint 2008-ra megvalósítsák a középtávú célkitűzéseket. Ezenkívül a programidőszak alatt bekövetkező normál makrogazdasági ingadozások esetén elegendő biztonsági tartalékot nyújt a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben. A középtávú célkitűzés irányába ható kiigazítás program szerinti üteme összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktummal, amely az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében előírja, hogy a strukturális egyenleg éves javításának irányadó mértéke a GDP 0,5 %-a, kedvező gazdasági időszakokban viszont magasabbnak kell lennie, kedvezőtlen időszakokban pedig lehet alacsonyabb. A középtávú célkitűzés megvalósítása után a programban szereplő költségvetési irányvonal a Paktummal is összhangban lesz.11.  A bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ban elérte a 64,75 %-ot, azaz túllépte a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaértéket. A program előrejelzése szerint az adósságráta 2008-ban a GDP 60 %-át kitevő referenciaérték alá süllyed, a programidőszak végére pedig éppen csak meghaladja majd a GDP 46 %-át. Az adósságráta előre jelzett alakulásával kapcsolatos kockázatok nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek. A kockázatértékelés alapján az adósságráta a programidőszak korai szakaszában elegendő mértékben csökken a referenciaérték irányába, és a tervek szerint 2007-re el is éri azt.12.  A ciprusi népesség elöregedésének a költségvetésre gyakorolt hosszú távú hatása az EU-ban a legmagasabbak közé tartozik, főként a GDP-arányos nyugdíjkiadások igen jelentős növekedése miatt. A kiinduló költségvetési egyenleg hozzájárul az előre jelzett, elöregedéssel kapcsolatos, tekintélyes mértékű költségvetési hatás egy részének enyhítéséhez, de nem tudja teljesen ellensúlyozni. Sőt, a bruttó adósság jelenlegi szintje meghaladja a Szerződésben foglalt referenciaértéket. Az elöregedéssel kapcsolatos kiadások jelentős növekedésének megállítása céljából hozott nyugdíjreform-intézkedések és az államháztartási konszolidáció párhuzamos végrehajtása, amint azt a hatóságok is felismerték, hozzájárul az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok csökkentéséhez. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintetve Ciprus összességében magas kockázattal szembesül.13.  A konvergenciaprogram a középtávú költségvetési stratégia szempontjából minőségileg értékeli a nemzeti reformprogram 2006. októberi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program emellett rendszerezett tájékoztatást ad a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, költségvetési előrejelzései pedig úgy tűnik, hogy figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A konvergenciaprogramnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. A népességelöregedés hatásainak csillapítása érdekében mindkét program a nyugdíj- és egészségbiztosítási rendszer reformjának fokozatos végrehajtását tervezi, de nem egyértelmű, hogy az átfogó, élethosszig tartó stratégia véglegesítése és teljes végrehajtása mit tartalmaz és milyen határidővel kell megvalósítani.14.  A programban szereplő költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak.15.  Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program minden előírt adatot megad, és a nem kötelező adatok legtöbbjét is tartalmazza[6].Általános következtetésként megállapítható, hogy a 2005. évi túlzott hiány korrekciója után a program – köszönhetően a kiadások visszafogásának és az erőteljes növekedést ígérő kilátásoknak – jó eredményeket ér el a középtávú célkitűzések programidőszak alatti megvalósításában. A bruttó államadósság az előirányzat szerint 2007-re megközelíti a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaértéket, az azt követő években pedig fokozatosan tovább csökken.A fenti értékelés alapján, főként az adósságszint és az elöregedéssel kapcsolatos kiadások előre jelzett növekedése miatt a Tanács felkérte Ciprust, hogy az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítása érdekében tartsa ellenőrzése alatt az állami nyugdíjkiadásokat, valamint hajtson végre további reformokat a nyugdíjrendszer és az egészségügy területén.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Reál-GDP (%-os változás) | KP 2006. december | 3,9 | 3,7 | 3,9 | 4,1 | 4,1 | 4,1 |BIZ 2006. november | 3,8 | 3,8 | 3,8 | 3,9 | nincs adat | nincs adat |KP 2005. december | 4,1 | 4,2 | 4,2 | 4,2 | 4,3 | nincs adat |HICP infláció (%) | KP 2006. december | 2,0 | 2,4 | 2,5 | 2,4 | 2,0 | 2,0 |BIZ 2006. november | 2,0 | 2,4 | 2,0 | 2,4 | nincs adat | nincs adat |KP 2005. december | 2,1 | 2,0 | 2,0 | 2,0 | 2,0 | nincs adat |Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | KP 2006. december1 | -0,9 | -1,0 | -1,1 | -1,1 | -1,1 | -1,1 |BIZ 2006. november5 | -1,3 | -1,3 | -1,3 | -1,3 | nincs adat | nincs adat |KP 2005. december1 | -0,8 | -0,3 | 0,1 | 0,0 | 0,1 | nincs adat |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2006. december | -2,3 | -1,9 | -1,6 | -0,7 | -0,4 | -0,1 |BIZ 2006. november | -2,3 | -1,9 | -1,7 | -1,7 | nincs adat | nincs adat |KP 2005. december | -2,5 | -1,9 | -1,8 | -1,2 | -0,6 | nincs adat |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2006. december | 1,1 | 1,4 | 1,4 | 2,1 | 2,1 | 2,2 |BIZ 2006. november | 1,1 | 1,4 | 1,4 | 1,4 | nincs adat | nincs adat |KP 2005. december | 0,7 | 1,2 | 1,2 | 1,4 | 1,7 | nincs adat |Ciklikusan kiigazított egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2006. december1 | -2,0 | -1,5 | -1,2 | -0,3 | 0,0 | 0,3 |BIZ 2006. november | -1,8 | -1,4 | -1,2 | -1,2 | nincs adat | nincs adat |KP 2005. december1 | -2,2 | -1,8 | -1,8 | -1,2 | -0,6 | nincs adat |Strukturális egyenleg2 (a GDP %-ában) | KP 2006. december3 | -3,3 | -1,9 | -1,0 | -0,3 | -0,1 | -0,1 |BIZ 2006. november4 | -2,7 | -1,4 | -1,2 | -1,2 | nincs adat | nincs adat |KP 2005. december | -3,1 | -2,1 | -2,1 | -1,5 | -0,6 | nincs adat |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | KP 2006. december | 69,2 | 64,7 | 60,5 | 52,5 | 49,0 | 46,1 |BIZ 2006. november | 69,2 | 64,8 | 62,2 | 59,6 | nincs adat | nincs adat |KP 2005. december | 70,5 | 67,0 | 64,0 | 56,9 | 53,5 | nincs adat |Megjegyzések: 1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. 2Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). 3Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a program szerint (a GDP 1,3 %-a 2005-ben és 0,4 %-a 2006-ban, hiánycsökkentők). Ebből 2005-ben és 2006-ban a GDP 0,4 %-át teszik ki az uniós alapokkal kapcsolatos ügyletek. 4Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint (2005-ben a GDP 0,9 %-a, hiánycsökkentők), a programmal ellentétben (lásd a 3. megjegyzést) a Bizottság szolgálatai az uniós alapokkal kapcsolatos ügyleteket nem tekintették egyszerinek. 5A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 3,9 %-os, 3,7 %-os, 3,9 %-os és 4,0 %-os becsült potenciális növekedés alapján. Forrás: Konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi gazdasági előrejelzései (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai |[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006)816.[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM (2006) 574. végleges, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] A program nem szolgáltat adatokat a „ciklusok alakulása” (5. táblázat) és a potenciális GDP növekedésének elemei (4. tétel) tekintetében.


title: A Tanács ajánlása ( 2014. július 8. ) – Luxemburg 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Luxemburg 2014. évi stabilitási programját

text:
               29.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 247/72

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2014. július 8.)
   Luxemburg 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Luxemburg 2014. évi stabilitási programját
   2014/C 247/14
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállamok állam-, illetve kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az „Európa 2020” stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               A Tanács 2013. július 9-én ajánlást (3) fogadott el Luxemburg 2013. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Luxemburg 2012‐2016-os időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját. A Bizottság 2013. november 15-én a 473/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (4) megfelelően kiadta Luxemburg 2014-re vonatkozó költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményét.

               (5)

               A Bizottság 2013. november 13-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2014. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2013. november 13-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Luxemburgot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Tanács 2013. december 20-án elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (7)

               A Bizottság 2014. március 5-én közzétette az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke értelmében végzett, Luxemburgra vonatkozó részletes vizsgálatának eredményeit. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Luxemburg esetében már nem áll fenn makrogazdasági egyensúlyhiány a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás értelmében. Mindenekelőtt a folyó fizetési mérleg többletének elemzése azt mutatja, hogy azt nem a belföldi kereslet erőtlen növekedése, hanem sokkal inkább Luxemburg pénzügyi szolgáltatásokra épülő sajátos növekedési modellje eredményezi. Jelen vannak a nagyméretű pénzügyi szektorból adódó, a belföldi pénzügyi stabilitást veszélyeztető kockázatok, de ezek viszonylag jól féken tarthatók, mivel a szektor egyszerre diverzifikált és specializált. A magánszektor és különösen a nem pénzügyi vállalkozások eladósodottságának magas szintje elsősorban azt tükrözi, hogy az országban jelen lévő számos multinacionális vállalat csoporton belüli finanszírozási műveletekre használja fel luxemburgi fióktelepét vagy leányvállalatát. Végezetül az államháztartás jelenlegi kedvező pozíciója nagyban függ az élénk pénzügyi szektorra épülő növekedési modell fenntarthatóságától, és hosszú távon magas fenntarthatósági kockázatot jelenthet.

               (8)

               Luxemburg 2014. április 28-án benyújtotta 2014. évi nemzeti reformprogramját, 2014. április 25-én pedig 2014. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (9)

               A 2014. évi stabilitási programban felvázolt középtávú költségvetési stratégia célja, hogy a 2015. évi jelentős eltérést követően 2016-ban visszatérjenek a középtávú célkitűzéshez. A stabilitási program megerősíti a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális többlet elérésében meghatározott előző középtávú költségvetési célt, amely tükrözi a Stabilitási és Növekedési Paktumban foglalt követelményeket. Az (újraszámított) strukturális államháztartási többlet várhatóan a 2013. évi GDP-arányos 1,4 %-ról 2014-ben a GDP 1,1 %-ára csökken, mielőtt 2015-ben a GDP 0,1 %-ának megfelelő deficitbe fordul. Ezt követően, a terveknek megfelelően fokozatosan növekvő strukturális többletet kell elérni. Ezért Luxemburg 2014-ben várhatóan teljesíti középtávú célját, 2015-ben azonban jelentősen eltér attól. A stabilitási program szerint az államháztartási kiadások diszkrecionális bevételi intézkedésektől megtisztított növekedési rátája 2015-ben a potenciális GDP-növekedés középtávú referenciarátája felett lesz. Összességében a program célkitűzései részben összhangban vannak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágára vonatkozó követelményekkel, különösen 2015-ben azonban eltérnek attól. Az adósságráta, amely 2013-ban a GDP 23,1 %-ának felelt meg, – jóval a GDP 60 %-ában megállapított referenciaérték alatt – az előrejelzés szerint tovább csökken a programidőszak egésze alatt. A stabilitási programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv, amelyet egy független szerv (STATEC) készített, kissé optimista 2014-re és 2015-re vonatkozóan. A kormány 3,2 %-os GDP-növekedési rátát irányoz elő mind 2014-ben, mind 2015-ben, míg a Bizottság szolgálatai által készített 2014. évi tavaszi előrejelzés 2,6 %-os, illetve 2,7 %-os növekedéssel számol. Ezenfelül a 2015–2018 közötti időszakra tervezett költségvetési pályát alátámasztó intézkedéseket a hatóságok még nem határozták meg teljes mértékben. A Bizottság előrejelzése szerint, amely nem veszi figyelembe a legutóbb bejelentett intézkedéseket, a strukturális többlet a becslések szerint a GDP 0,6 %-ára csökken 2014-ben, és GDP-arányosan 1,3 %-os hiányba fordul át 2015-ben. Az állami kiadások diszkrecionális bevételi intézkedésektől megtisztított növekedési üteme 2015-ben a potenciális GDP-növekedés középtávú referenciarátája felett lesz, amikor is attól jelentős eltérés várható. A stabilitási programnak és a Bizottság előrejelzésének az 1466/97/EK rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a stabilitási programban szereplő célkitűzések megvalósításának vannak kockázatai, mely célok, különösen a 2015-ös évtől csak részben állnak összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágára vonatkozó követelményekkel.

               (10)

               A kormány 2013 júliusában benyújtotta a parlamentnek a 2011/85/EU tanácsi irányelv (5), valamint a gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló szerződés rendelkezéseinek átültetésére vonatkozó törvénytervezetet. Miközben a törvénytervezet hatálybalépését 2014. január 1-jére várták, elfogadását elhalasztották a kormány júliusi lemondása miatt. A törvénytervezet szerint egy új többéves pénzügyi programról szóló törvény kerül bevezetésre, amely ugyanazt az időtartamot fedi le, mint az aktualizált stabilitási program. A többéves pénzügyi programról szóló törvényt évente folyamatosan aktualizálnák az éves költségvetéssel együtt. A törvény az államháztartás szintjén részletezné a terveket a középtávú költségvetési célok elérése érdekében. A törvénytervezet többéves kiadási felső határértékeket vezet be a többéves pénzügyi programról szóló törvényben, amely csak a központi kormányzati szektorra terjedne ki, azonban nem pontosítja, hogy milyen következményekkel jár, ha a felső határértékeket túllépik. A törvénytervezet nem irányoz elő nemzeti kiadási szabályt, amely útmutatóul szolgálhatna a kiadásokra vonatkozó többéves célok meghatározásához. Tartalmaz azonban rendelkezéseket a középtávú költségvetési cél kiigazítási pályájára vonatkozóan, amelyet tiszteletben kell tartani. A törvény felülvizsgált tervezetét 2014 márciusában nyújtották be a parlamentnek, amely egyebek között előírja, hogy a költségvetési szabályok független ellenőrzésének feladatát egy újonnan létrehozott intézményre, a Conseil National des Finances Publiques-re bízzák.

               (11)

               Ezenfelül a héából származó adóbevételeket érinteni fogják az elektronikus kereskedelemből keletkező héabevételekkel kapcsolatos új jogszabályok. 2015-től kezdődően az ilyen bevételeket a szolgáltató tartózkodási helye szerinti országból a fogyasztó tartózkodási helye szerinti országba továbbítják. A kormány bejelentette, hogy a héamértékek 2 százalékponttal nőnek, aminek részben kompenzálnia kellene a bevételkiesést. A kedvezményes és rendkívül kedvezményes mértékek széleskörű alkalmazása miatt azonban további bevételekre tehetnek szert az általános héamérték alkalmazási körének kiterjesztésével, ezáltal nagyobb mértékben ellensúlyozhatják a fent említett bevételkiesést.

               (12)

               A Bizottság idősödésről szóló 2012. évi jelentésében szereplő adatok szerint a GDP-arányos bruttó állami nyugdíjkiadások Luxemburgban növekedni fognak, a GDP 9,2 %-áról annak 18,6 %-ára 2060-ban. Ez főleg az idősödéssel kapcsolatos állami kiadásoknak és a nyugdíjaknak tudható be. A 2012-es nyugdíjreform alkalmazási köre korlátozott volt és nem foglalkozott érdemben az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára leselkedő veszélyekkel. A nyugdíjrendszer rövid távú finanszírozását jelenleg az egy keresőre jutó időskorú eltartottak alacsony aránya garantálja, a finanszírozás pedig részben a határ menti ingázók viszonylag fiatal csoportja által befizetett járulékoktól függ. A jövőben ez a trend várhatóan megfordul és valószínű, hogy jelentős mértékben nőnek a nyugdíjköltségek, valamint a tartós ápolással, gondozással kapcsolatos költségek. A nyugdíjrendszer életképességének a szavatolása érdekében 2020 után szükség lenne a járulék jelentős mértékű növelésére, a nyugdíjak életszínvonalhoz történő igazításának a beépített mérséklése mellett. Ez jelentősen növelné a jövőbeni aktív népesség munkájára rakódó terheket és a költség-versenyképesség csökkenését eredményezné. Tekintettel a bérpótlás jelenlegi magas arányára, különböző intézkedéseket lehetett volna tenni a generációk közötti terhek igazságosabb elosztásának biztosítása érdekében. A reálbér-növekedésen alapuló nyugdíjkiigazítás felső határának bevezetése növelné a nyugdíjtartalékokat. Ezenfelül a tényleges nyugdíjbavonulási életkornak (jelenleg 59 év) az emelése, annak a várható élettartamhoz történő igazítása útján, pedig hozzájárulna a nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságának biztosításához. Csökkenteni kell a korhatár előtti nyugdíjazási lehetőségeket is. Az aktív életszakasz meghosszabbítását célzó – a nyugdíjreform keretében előírt – pénzügyi ösztönzők hozzájárulhatnak a nyugdíjrendszer fenntarthatóságához, azonban a szakképzés és az egész életen át tartó tanulás erősítésével tovább kell javítani az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságát. Luxemburgnak a fenntarthatóság biztosítása érdekében vissza kell fognia a tartós ápolás-gondozás iránti jövőbeni igényeket és az azzal kapcsolatos költségeket. A tartós ápolással, gondozással kapcsolatos szolgáltatásokat költséghatékonyabbá lehetne tenni továbbá az egészségügyi ellátás és a szociális ellátás közötti koordináció erősítésével, a szolgáltatásnyújtás javításával és a gondozást végző hozzátartozók jobb támogatásával.

               (13)

               A luxemburgi folyó fizetési mérleg nagy többlete a pénzügyi szolgáltatásoknak köszönhető és elfedi az árukereskedelmi mérleg állandó és egyre növekvő hiányát, amely az export lassú növekedéséből ered. Miközben ez a trend a szolgáltatási szektornak a gazdaságban betöltött egyre fontosabb helyét tükrözi, az a költség-versenyképesség nagyobb strukturális veszteségéből is adódik. A fajlagos munkaköltség közelmúltbeli folyamatos növekedése aláásta Luxemburg iparának versenyképességét. A bérindexálási mechanizmus modulációja, amelyet a kormány 2012-ben fogadott el, 2014 végéig fejeződik be. Miközben különböző módszereket lehetne megvizsgálni, fontos, hogy a béreket a bérindexálás rendszerének a reformja révén szorosabban a termelékenységhez kössék és ezzel lehetővé tegyék az ágazati differenciálást. A pénzügyi szektortól való erős függés strukturális kockázatot jelent a gazdaság számára. Luxemburgnak ezért az olyan erősen szakosodott cégekre kell összpontosítania, amelyek lendületet adhatnak az innováció vezérelte növekedésnek. Miközben a közszféra K+F-intenzitása 2000 óta a négyszeresére nőtt és ez jelzi az államilag támogatott kutatási kapacitások létrehozására irányuló szándékot, Luxemburg távol van attól, hogy 2020-ra elérje a GDP 2,3–2,6 %-át kitevő K+F-intenzitásra vonatkozóan kitűzött célját, a vállalkozások K+F-intenzitásának markáns csökkenése miatt (a 2000. évi 1,53 %-ról 1 %-ra 2012-ben). Az állami kutatóintézetek és a vállalkozások közötti együttműködést jelző mutató tekintetében a teljesítményt tovább kell javítani. Folytatni kell az innovációs klaszterek megerősítésére irányuló, 2013-ban elindított reformot.

               (14)

               Bár különböző intézkedéseket fogadtak el, az ifjúsági munkanélküliség tartósan magas, 2013-ban az aktív népesség 17,4 %-át tette ki, ugyanakkor a 2012-ben mért 18 %-hoz viszonyítva csökkent. Ez nagymértékben függ a végzettség szintjétől is és alacsonyabb a magasabb iskolai végzettséggel rendelkezők között. Luxemburg oktatási rendszere számos sajátos kihívással néz szembe, többek között a többnyelvűséggel és a nagy pénzügyi szektorral rendelkező, magasan specializált munkaerőpiac által megkövetelt egyedi készségek problémájával. A diákok készségeiről készített 2012. évi OECD-felmérés megerősítette, hogy további intézkedéseket kell tenni a fiataloknak az alapkészségek terén 2006 óta megfigyelt viszonylag gyenge teljesítményének az ellensúlyozása érdekében. Ebben a tekintetben tovább kell folytatni az alap- és középfokú oktatás reformját. Ezenfelül tovább kell javítani a szakoktatás és -képzés minőségét és vonzerejét – többek között a migráns hátterű emberek számára –annak érdekében, hogy biztosítsa a munkaerőpiac számára a szakképzett munkaerőt. Az adórendszer és a szociális ellátórendszer szerkezetéből erednek a nagyon jelentős munkaerő-piaci csapdák, amelyek az Unióban a legmagasabbak között vannak, valamennyi bérszintre és családi összetételre vonatkozóan. A legutóbbi reformtörekvések ellenére is, az aktivizálási intézkedések gyengék maradtak, és az aktív munkaerő-piaci programokban való részvétel nem volt kötelező a munkanélküliség egyetlen szakaszában sem.

               (15)

               Luxemburg kötelezettséget vállalt arra, hogy 2020-ig 20 %-kal csökkenti az üvegházhatásúgáz-kibocsátását a kibocsátáskereskedelmi rendszeren (ETS) kívüli szektorokban, azonban várhatóan 23 százalékponttal elmarad ettől a céltól. Ezenfelül 2013-ban a kibocsátás a jelzések szerint 1 %-kal magasabb, mint a vállaláselosztási határozatban kitűzött cél. A közlekedéssel összefüggő kibocsátás kb. 70 %-a az üzemanyagexporthoz kapcsolódik, többek között a rendkívül alacsony jövedéki adók eredményeként. Előrelépést jelent a 2013 májusában elfogadott második nemzeti éghajlat-politikai cselekvési tervben az üzemanyagexport kulcsfontosságú kihívásként való elismerése. E kérdés kezelésére azonban konkrétabb és hosszú távú intézkedésekre van szükség. A környezetvédelmi adók 2012-ben a GDP 2,4 %-át, míg 2004-ben 3,1 %-át tették ki. Ez a csökkenés különösen az alacsonyabb energiaadó-bevételből ered, amelyet az energiaadók indexálásának az elmaradása befolyásolt. A közlekedési adók, az üzemanyagra kivetett adók kivételével, 2012-ben a GDP 0,2 %-át tették ki. A közlekedés céljára használt üzemanyagra kivetett adóból származó bevételek, a dízelolaj kedvezményes adója ellenére is a GDP 2,2 %-át teszik ki, elsősorban a határon túli üzemanyag-beszerzésnek köszönhetően. Mivel a környezetvédelmi adók aránya a teljes adóbevételből átlag alatti, javítani lehetne az ország környezetvédelmi adóinak szerkezetén, különösen a közlekedés céljára használt energiatermékek adójának emelése révén.

               (16)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Luxemburg gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a nemzeti reformprogramot és a stabilitási programot. Figyelembe vette nemcsak a programok Luxemburg fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–5. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (17)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és az arról alkotott véleményét (6) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (18)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euroövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését is. Ezen elemzés alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euro (7). Luxemburgnak, amelynek pénzneme ugyancsak az euro, az említett ajánlások teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is gondoskodnia kell,

         AJÁNLJA, hogy Luxemburg 2014‐2015-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Őrizze meg a költségvetés rendezett pozícióját 2014-ben, jelentősen erősítse meg a költségvetési stratégiát 2015-ben a középtávú költségvetési cél elérésének biztosítása érdekében, majd azt követően az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának megőrzése érdekében tartsa a középtávú költségvetési célt, figyelembe véve különösen az idősödéshez kapcsolódó rejtett kötelezettségeket. Az államháztartásra kiterjedő és többéves kiadási korlátokat tartalmazó középtávú költségvetési keret elfogadásának felgyorsításával, valamint a költségvetési szabályok független ellenőrzésének bevezetésével erősítse a költségvetési irányítást. Szélesítse tovább az adóalapot, különösen a fogyasztásra vonatkozóan.

               2.

               A költségvetés fenntarthatóságának biztosítása érdekében fogja vissza az idősödéssel összefüggő kiadásokat a következők révén: a tartós ápolás-gondozás költséghatékonyságának fokozása, a nyugdíjreform folytatása a tényleges nyugdíjbavonulási életkor emelésével, beleértve a korhatár előtti nyugdíjazásnak a nyugdíjkorhatár vagy a nyugdíjak várható élettartamhoz való hozzáigazítása révén való korlátozását is. Növelje az erőfeszítéseket az idősebb munkavállalók munkaerő-piaci aktivitási rátájának növelése céljából, többek között foglalkoztathatóságuknak az egész életen át tartó tanulás révén történő javításával.

               3.

               A bérindexálás reformja érdekében gyorsítsa fel a strukturális intézkedések elfogadását a szociális partnerekkel konzultálva és a nemzeti gyakorlattal összhangban, azzal a céllal, hogy javítsa a bérmegállapítási rendszernek (beleértve a bérindexálást is) a termelékenység alakulásához való alkalmazkodási képességét, különösen ágazati szinten. Folytassa a gazdaság szerkezetének diverzifikációját, beleértve a magánberuházások előmozdítását a kutatás területén, valamint az állami kutatás és a vállalkozások együttműködésének további fejlesztését.

               4.

               Koherens stratégia révén folytassa az alacsony képzettségű fiatalkorú munkakeresők – és köztük a migráns hátterűek – körében a munkanélküliség mérséklésére irányuló erőfeszítéseket, többek között az aktív munkaerő-piaci politikák kialakításának és ellenőrzésének további javításával, a strukturális munkaerőhiány kezelésével, valamint a munkavállalást hátráltató pénzügyi tényezők csökkentésével. Ennek érdekében gyorsítsa fel az általános és a szakképzés reformjának végrehajtását a fiatalok készségeinek a munkaerő-piaci kereslettel való jobb összehangolása céljából.

               5.

               Dolgozzon ki átfogó keretet és tegyen konkrét intézkedéseket, amelyek a kibocsátáskereskedelmi rendszeren (ETS) kívüli tevékenységekből származó üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentése terén a 2020-ra kitűzött célok elérésére irányulnak, mindenekelőtt a közlekedésben használt energiatermékek adóztatásának növelésével.

      Kelt Brüsszelben, 2014. július 8-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. C. PADOAN

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o., magyar nyelvű különkiadás, 10. fejezet, 1. kötet, 84. o.

      (2)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) alapján 2014-re is érvényben marad.

      (3)  HL C 217., 2013.7. 30., 55. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. május 21-i 473/2013/EU rendelete a költségvetésiterv-javaslatok monitoringjára és értékelésére, valamint az euroövezeti tagállamok túlzott hiánya kiigazításának biztosítására vonatkozó közös rendelkezésekről (HL L 140., 2013.5.27., 11. o.).

      (5)  A Tanács 2011. november 8-i 2011/85/EU határozata a tagállamok költségvetési keretrendszerére vonatkozó követelményekről (HL L 306., 2011.11.23., 41.o.).

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.

      (7)  Lásd e Hivatalos Lap 141 oldalát.