title: A Bizottság (EU) 2020/1563 ajánlása (2020. október 14.) az energiaszegénységről

text:
               27.10.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 357/35

      A BIZOTTSÁG (EU) 2020/1563 AJÁNLÁSA
      (2020. október 14.)
      az energiaszegénységről
      AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 168. és 194. cikkére,
      tekintettel a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2012/27/EU irányelv módosításáról szóló, 2019. június 5-i (EU) 2019/944 európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) („az átdolgozott villamosenergia-irányelv”) és különösen annak 29. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  Energiaszegénység alatt azt a helyzetet értjük, amelyben a háztartások nem tudnak hozzáférni az alapvető energiaszolgáltatásokhoz. 2018-ban közel 34 millió európai nem tudta otthonát megfelelően fűteni (2), ami egyértelműen mutatja, milyen komoly kihívást jelent az energiaszegénység az EU számára.

                  (2)

                  Amint azt a társjogalkotók elismerték, a megfelelő fűtés, hűtés, világítás, valamint az árammal működő készülékekhez biztosított energia mind-mind elengedhetetlenül fontos szolgáltatás a megfelelő életszínvonal és az emberek egészségének biztosításához. Az energiaszolgáltatásokhoz való hozzáférés a társadalmi befogadás szempontjából is meghatározó. Az energiaszegénység problémájának kezelése tehát több előnnyel járhat, úgymint az egészségügyi kiadások csökkenése, (a célnak nem megfelelő hőforrások helyettesítése révén) a mérséklődő levegőszennyezés, a nagyobb komfort és jólét, valamint a háztartások javuló költségvetése. Ezek az előnyök együttesen közvetlen módon mozdítanák elő a gazdasági növekedést és a jólétet az Európai Unióban.

                  (3)

                  Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én közösen kihirdetett szociális jogok európai pillére az energiát azon alapvető szolgáltatások közé sorolja, amelyekhez mindenkinek joga van hozzáférni. Gondoskodni kell a rászorulók támogatásáról, hogy igénybe tudják venni ezeket a szolgáltatásokat (3).

                  (4)

                  A klímasemleges Unióra való, 2050-ig megvalósítandó méltányos átállás alapvető szerepet játszik a Bizottság által 2019 decemberében javasolt európai zöld megállapodásban (4). E megállapodás központi eleme az a korszerűsítési program (5), amely a magán- és középületek szerkezeti felújításának fellendítésével hivatott csökkenteni a kibocsátásokat, elősegíteni a helyreállítást és megoldást találni az energiaszegénység problémájára. Az ilyen szerkezeti felújítások várhatóan ösztönzőleg hatnak majd az éghajlatváltozás mérséklésére irányuló uniós törekvésekre. Ezért döntő fontosságú, hogy a korszerűsítési program és ez az ajánlás együtt kerüljön elfogadásra annak érdekében, hogy kölcsönösen erősítsék az energiaszegénység és az energiahatékonysági szempontból legrosszabbul teljesítő épületek felszámolására irányuló kezdeményezéseket.

                  (5)

                  Az energiaszegénység az igazságos energetikai átállás elősegítésére kidolgozott „Tiszta energia minden európainak” című jogalkotási csomag sarkalatos pontja. Az (EU) 2018/1999 európai parlamenti és tanácsi rendelet (6) („az irányítási rendelet”) és az átdolgozott villamosenergia-irányelv értelmében a Bizottságnak indikatív iránymutatást kell adnia az energiaszegénység mérésére szolgáló megfelelő mutatókról (7) és a „jelentős számú energiaszegénységben élő háztartás” fogalmának meghatározásához (8). Az energiaszegénységnek nincs egységesen alkalmazott definíciója, ezért a tagállamok feladata, hogy saját mutatóikat nemzeti viszonyaiknak megfelelően alakítsák ki. A nemrégiben elfogadott jogalkotási csomag ugyanakkor hasznos általános elveket és betekintést nyújt az energiaszegénység lehetséges okaiba és következményeibe. Hangsúlyozza továbbá a probléma kezelését célzó szakpolitikák fontosságát, különös tekintettel a nemzeti energia- és klímatervekhez és a hosszú távú felújítási stratégiákhoz kapcsolódó politikákra (9).

                  (6)

                  Nemzeti energia- és klímaterveikben a tagállamoknak fel kell mérniük az energiaszegény háztartások számát. Abban az esetben, ha egy tagállam megítélése szerint ez a szám magas, tervébe bele kell foglalnia az energiaszegénység csökkentésére irányuló nemzeti célkitűzést, szakpolitikákat és intézkedéseket. Az energiaunió helyzetéről szóló ötödik jelentéssel összefüggésben a Bizottság közzétette az egyes tagállamokra vonatkozó szolgálati munkadokumentumokat, amelyek tartalmazzák valamennyi végleges nemzeti energia- és klímaterv külön értékelését. Ezek a szolgálati munkadokumentumok azt is értékelik, hogy a végleges tervek hogyan kezelték a kapcsolódó, többek között az energiaszegénységre vonatkozóan is kiadott 2019-es bizottsági ajánlásokat, továbbá iránymutatást tartalmaznak a nemzeti energia- és klímatervek végrehajtását illetően.

                  (7)

                  Az átdolgozott villamosenergia-irányelv előírja a tagállamok számára, hogy hozzanak megfelelő intézkedéseket az energiaszegénység minden felismert formájának kezelésére, beleértve a szegénység tágabb összefüggéseivel foglalkozó intézkedéseket is. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztók, kiváltképp a távoli területeken élők is védelemben részesüljenek. A földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/55/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló 2009/73/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (10) hasonló rendelkezéseket tartalmaz.

                  (8)

                  Az új jogszabályi keret egyik fontos újítása, hogy előírja az energiaszegénységben élő háztartások számának felmérését. Az átdolgozott villamosenergia-irányelv 29. cikke utal a tagállamok azon kötelezettségére, hogy értékeljék az energiaszegénységben élő háztartások számát, és kimondja, hogy meg kell állapítaniuk és közzé kell tenniük az ezen értékelést alátámasztó kritériumokat. Amennyiben magas az ilyen háztartások száma, a tagállamoknak bele kell foglalniuk nemzeti energia- és klímaterveikbe az energiaszegénység csökkentésére irányuló indikatív célkitűzést, meg kell adniuk egy időkeretet, és körvonalazniuk kell a vonatkozó szakpolitikákat. Ezt követően az irányítási rendelettel összhangban jelentést kell tenniük a Bizottság felé valamennyi, az energiaszegénység háztartások számának csökkentése tekintetében elért eredményről.

                  (9)

                  Az (EU) 2018/2002 irányelvvel (11) módosított 2012/27/EU európai parlamenti és tanácsi energiahatékonysági irányelv (12) előírja a tagállamok számára, hogy energiahatékonysági kötelezettségeik keretében vegyék figyelembe az energiaszegénység enyhítésének szükségességét. A 7. cikk (11) bekezdésével összhangban az energiahatékonysági intézkedések egy részét – a szükséges mértékben – prioritásként a kiszolgáltatott helyzetben lévő, köztük az energiaszegénység által sújtott háztartások tekintetében kell végrehajtani (13). Az irányítási rendelet is tartalmaz hasonló kötelezettségeket.

                  (10)

                  Az épületek energiahatékonyságáról szóló 2018/844/EU irányelv felülvizsgált változata értelmében a tagállamoknak a lakó- és nem lakáscélú épületek nemzeti állományának felújítását támogató hosszú távú felújítási stratégiáik részeként megfelelő nemzeti intézkedéseket kell kidolgozniuk az energiaszegénység enyhítésére (14).

                  (11)

                  Az uniós jogi keret biztosítékokat is tartalmaz arra vonatkozóan, hogy az energiaszegénység kezelése érdekében hozott intézkedések ne akadályozzák a piac megnyitását vagy működését. A méltányos átálláshoz zökkenőmentesen működő kiskereskedelmi piacokra van szükség. Az említett biztosítékokat az átdolgozott villamosenergia-irányelv 28. cikke tartalmazza, a gyakorlatban való alkalmazásukat pedig elsősorban az 5. cikk (5) bekezdése ismerteti.

                  (12)

                  Az átdolgozott villamosenergia-irányelv 27. cikke azáltal erősíti meg ezt az elvet, hogy előírja a tagállamok számára annak biztosítását, hogy minden háztartási fogyasztó és – amennyiben a tagállamok megítélése szerint indokolt – a kisvállalkozások is egyetemes szolgáltatásban részesüljenek, azaz a tagállam területén belül joguk legyen a meghatározott minőségű villamos energiával való ellátásra, méltányos, könnyen és tisztán összehasonlítható, átlátható, megkülönböztetésmentes árakon. Az egyetemes szolgáltatás biztosítása érdekében a tagállamok végső menedékes ellátót jelölhetnek ki.

                  (13)

                  Amint azt az átdolgozott villamosenergia-irányelv (59) preambulumbekezdése is összefoglalja, az energiaszegénység az alacsony jövedelem, a magas energiakiadások és az otthonok alacsony energiahatékonyságának együtteséből fakad. Az ingadozó energiapiaci árak és a nem megfelelő energiahatékonyság, különösen az épületek alacsony energiateljesítményének következményei, valamint az általános szegénységgel összefüggő különféle társadalmi-gazdasági tényezők és a lakásbirtoklási rendszerekből eredő problémák együtt bonyolulttá teszik a kérdés megoldását.

                  (14)

                  2018-ban az EU-ban a magánháztartásokban élők 6,8 %-a (30,3 millió ember (15)) volt képtelen kiegyenlíteni a közüzemi számlákat, beleértve az energiaszámlákat is, ezért fennállt a veszélye annak, hogy kikapcsolják a szolgáltatást. Az uniós lakosság 7,3 %-a (37,4 millió ember) nem tudott kellemes hőmérsékletet teremteni az otthonában.

                  (15)

                  A Covid19-válság rávilágított arra, hogy sürgősen kezelni kell az energiaszegénység kihívásának kérdését, ha olyan szociális Európát szeretnénk kialakítani, amely kivétel nélkül gondoskodik valamennyi lakosa igényeiről. A figyelem középpontjában a tagállamok energiaszegénységi szintje áll majd, mivel egyre több európainak okozhat nehézséget az alapvető energiához való hozzáférés, amit a növekvő munkanélküliség tovább súlyosbít. Mindennek ismeretében létfontosságú, hogy az európai gazdaságok által jelenleg tapasztalt, példa nélküli zavarok ellenére is elérkezzünk az európai zöld megállapodás mérföldköveihez.

                  (16)

                  A Next Generation EU (16) helyreállítási csomagot olyan eszközként terjesztették elő, amelynek „iránymutatást kell nyújtania, és ki kell alakítania egy fenntarthatóbb, ellenállóbb és méltányosabb Európát a következő generáció számára”. Európa helyreállítási terveinek kidolgozásakor a környezeti fenntarthatóság, a szolidaritás, a kohézió és a konvergencia elvét kell irányadónak tekinteni, azzal az elhatározással, hogy egyetlen tagállam, régió vagy polgár se maradjon le. A Next Generation EU megerősíti, hogy a korszerűsítési program a zöld helyreállítás egyik fő előmozdítója.

                  (17)

                  A hosszú távú nemzeti felújítási stratégiáknak és a 2030-ra, illetve 2050-re kitűzött energiahatékonysági célok elérését szolgáló egyéb eszközöknek az energiaszegény háztartások védelmére és a kiszolgáltatott helyzetben lévő energiafogyasztók helyzetének megerősítésére kell összpontosítaniuk azáltal, hogy segítenek az embereknek csökkenteni a rezsiköltségeket, egészségesebb életkörülményeket tesznek lehetővé és visszaszorítják az energiaszegénységet.

                  (18)

                  A védelemre leginkább rászoruló háztartások és a felújítást leginkább igénylő lakások beazonosítása segít az állami beavatkozások célzottabbá tételében és jobb irányításában, ami konkrét eredményeket hoz a fogyasztók számára, javítja az energiahatékonyságot és minimalizálja a belső energiapiac működésében bekövetkező torzulásokat.

                  (19)

                  Ezen ajánlás kidolgozásával és egy kísérő szolgálati munkadokumentumban az energiaszegénységre vonatkozóan nyújtott iránymutatással a Bizottság eleget tesz a fent említett kötelezettségének, és segíti a tagállamokat az energiaszegénységre vonatkozó új rendelkezések átültetésében. A Bizottság emellett tájékoztatást nyújt a kialakulóban lévő helyes gyakorlatokról is (17).

                  (20)

                  A beazonosítással kapcsolatos legfőbb nehézséget a megbízható számszerű adatokhoz való hozzájutás jelenti. Uniós szinten kidolgozásra került egy sor olyan statisztikai mutató, amely az energiaszegénység lehetséges kiváltó okait és következményeit méri. Ezek összesített mutatók. Mivel az energiaszegénység többdimenziós jelenség, egyetlen mutató nem képes teljes mértékben tükrözni annak valamennyi aspektusát.

                  (21)

                  Az európai szinten kidolgozott összesített mutatókat ezen ajánlás melléklete tartalmazza. Ezek a mutatók, amelyeket az Európai Unió Statisztikai Hivatala (EUROSTAT) és az Európai Energiaszegénységi Megfigyelőközpont (EPOV) állított össze, és amelyek harmonizált uniós adatgyűjtésekből származnak, lehetővé teszik a helyzet uniós szintű nyomon követését és a nemzeti sajátosságok meghatározását, valamint az egymástól való hatékonyabb tanulást és a bevált gyakorlatok cseréjét. A nemzeti mutatók kiegészíthetik ezeket, és adott esetben részletesebb képet adhatnak az energiaszegénység helyzetéről.

                  (22)

                  Ehhez egyrészt szoros együttműködésre van szükség az érintett illetékes hatóságok között, másrészt és elsősorban pedig megfelelően összehangolt regionális és helyi szintű törekvésekre annak érdekében, hogy kiegyensúlyozzák és alulról felfelé építkező megközelítéssel egészítsék ki az uniós vagy nemzeti szintű mutatókra épülő elemzéseket. A regionális és helyi önkormányzatok tudják leginkább felmérni azokat a pénzügyi és társadalmi kihívásokat, amelyekkel az energiaszegény háztartásoknak meg kell küzdeniük, és várhatóan ezek az önkormányzatok játszanak majd jelentős szerepet a minden európai polgár számára méltányos, inkluzív és fenntartható zöld átállás folyamatának kidolgozásában és végrehajtásában.

                  (23)

                  A Bizottság továbbra is támogatni fogja a bevált gyakorlatok tagállamok közötti megosztását, mind a szociális védelemmel foglalkozó bizottsággal együttműködésben, mind más módon. Többek között az Európai Energiaszegénységi Megfigyelőközpont és a Polgármesterek Szövetsége kezdeményezés által biztosított platformok révén az uniós finanszírozási programok – úgymint a kohéziós politika, a technikai támogatási eszköz és egyéb támogatási formák – mozgósíthatók az azonosított kihívások kezelésére.

                  (24)

                  Az Európai Bizottság az energiaárakról és -költségekről szóló negyedik jelentésében megvizsgálja az energiaszegénységben élők és a kiszolgáltatott helyzetben lévő fogyasztók sajátos körülményeit is (18). Különös figyelmet fog fordítani továbbá az átdolgozott villamosenergia-irányelv 5. cikkének végrehajtására, amellyel összhangban a tagállamok az energiaszegény vagy kiszolgáltatott helyzetben lévő háztartások villamosenergia-ellátásának árképzése tekintetében állami beavatkozást alkalmazhatnak.

            A KÖVETKEZŐKET AJÁNLJA A TAGÁLLAMOKNAK:

                  1.

                  Dolgozzanak ki olyan szisztematikus megközelítést az energiapiacok liberalizálására, amely elősegíti, hogy annak előnyein a társadalom valamennyi rétege, főleg a leginkább rászorulók is osztozhassanak.

                  2.

                  Fordítsanak megkülönböztetett figyelmet az ezen ajánlást kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentumra, amely iránymutatást nyújt az energiaszegénység felmérésére szolgáló mutatókról, valamint annak meghatározására vonatkozóan, hogy mi minősül magas számú energiaszegény háztartatásnak. Fontos, hogy a tagállamok jelenlegi nemzeti energia- és klímaterveik végrehajtása és az energiaunió és az éghajlat-politika irányításáról szóló (EU) 2018/1999 rendelet 14. cikke szerinti aktualizálása során felhasználják a Bizottság által nyújtott iránymutatást.

                  3.

                  Alkalmazzák a mellékletben körvonalazott mutatókat az energiaszegénységre vonatkozó értékelések elkészítéséhez.

                  4.

                  Az átdolgozott villamosenergia-irányelv (60) preambulumbekezdésével összhangban dolgozzanak ki integrált szakpolitikai megoldásokat az energia- és szociálpolitika részeként. Ennek keretében egymást erősítő szociálpolitikai intézkedésekről és energiahatékonysági fejlesztésekről kell gondoskodniuk, különösen a lakhatás terén.

                  5.

                  Értékeljék az energetikai átállás elosztási hatásait, különösen nemzeti összefüggésben az energiahatékonysági intézkedések tekintetében, valamint határozzák meg és hajtsák végre a kapcsolódó aggályokat kezelni hivatott szakpolitikákat. A hosszú távú nemzeti felújítási stratégiákkal összhangban fordítsanak kellő figyelmet az energiahatékony lakásokba történő beruházások útjában álló akadályokra és a felújítást leginkább igénylő lakások egyedi jellemzőire.

                  6.

                  A közszféra érdemi és támogató részvételére, valamint az érdekelt felek széles körű szerepvállalására építve dolgozzák ki az energiaszegénység felszámolását célzó valamennyi szakpolitikát.

                  7.

                  Dolgozzanak ki olyan intézkedéseket az energiaszegénység problémájának kezelésére, amelyek a közigazgatás valamennyi szintje közötti szoros együttműködésre épülnek, lehetővé téve mindenekelőtt a regionális és helyi hatóságok, valamint a civil társadalmi szervezetek és a magánszektor közötti összefogást.

                  8.

                  Használják ki maximálisan az uniós finanszírozás, programok – többek között a kohéziós politika – lehetőségeit az energiaszegénység kezelésére azáltal, hogy elemzik az energetikai átállással kapcsolatos projektek elosztási hatásait, valamint előnyben részesítik a kiszolgáltatott helyzetben lévő csoportokat célzó intézkedéseket a támogatáshoz való hozzáférés biztosítása érdekében.

                  9.

                  A közpénzek, elsősorban a támogatások odaítélése során összpontosítsanak a kedvezményezettek azon kategóriáiba tartozó, alacsony jövedelmű háztartásokra, amelyek igen korlátozott saját forrásokkal rendelkeznek, és kereskedelmi hitelekhez is csak nehezen férnek hozzá. Mérjék fel, milyen szerepet játszhatnak az energetikai szolgáltató vállalkozások és az energiahatékonysági szerződések az energiaszegény háztartások esetében megoldást jelentő felújításfinanszírozás terén, hogy ellensúlyozni lehessen e kiszolgáltatott helyzetben lévő háztartások magas kiindulási költségeit.

         Kelt Brüsszelben, 2020. október 14-én.

               a Bizottság részéről

            Kadri SIMSON

               a Bizottság tagja

         (1)  HL L 158., 2019.6.14., 125. o.

         (2)  2018-as adatok (Eurostat, SILC [ilc_mdes01]).

         (3)  A szociális jogok európai pillérének „Az alapvető szolgáltatásokhoz való hozzáférés” című, 20. alapelve. https://ec.europa.eu/commission/priorities/deeper-and-fairer-economic-and-monetary-union/european-pillar-social-rights/european-pillar-social-rights-20-principles_hu

         (4)  A Bizottság közleménye az európai zöld megállapodásról, COM(2019) 640 final.

         (5)  A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – „Európai korszerűsítési program – épületeink környezetbarátabbá tétele, munkahelyteremtés, javuló életminőség”, COM(2020) 662 final.

         (6)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/1999 rendelete (2018. december 11.) az energiaunió és az éghajlat-politika irányításáról, valamint a 663/2009/EK és a 715/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet, a 94/22/EK, a 98/70/EK, a 2009/31/EK a 2009/73/EK, a 2010/31/EU, a 2012/27/EU és a 2013/30/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv, a 2009/119/EK és az (EU) 2015/652 tanácsi irányelv módosításáról, továbbá az 525/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 328., 2018.12.21., 1. o.).

         (7)  Az (EU) 2018/1999 rendelet 3. cikke (3) bekezdésének d) pontja.

         (8)  Az (EU) 2019/944 irányelv 29. cikke.

         (9)  Az (EU) 2018/844 irányelvvel (HL L 156., 2018.6.19., 75. o.) módosított, az épületek energiahatékonyságáról szóló 2010/31/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 153., 2010.6.18., 13. o.) 2a. cikke szerint.

         (10)  Az Európai Parlament és a Tanács 2009/73/EK irányelve (2009. július 13.) a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 2003/55/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 211., 2009.8.14., 94. o.).

         (11)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/2002 irányelve (2018. december 11.) az energiahatékonyságról szóló 2012/27/EU irányelv módosításáról (HL L 328., 2018.12.21., 210. o.).

         (12)  Az Európai Parlament és a Tanács 2012/27/EU irányelve ( 2012. október 25. ) az energiahatékonyságról, a 2009/125/EK és a 2010/30/EU irányelv módosításáról, valamint a 2004/8/EK és a 2006/32/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 315., 2012.11.14., 1. o.).

         (13)  Ez összhangban van a 2012/27/EU irányelv szerinti meglévő kötelezettségekkel. Lásd még a módosított energiahatékonysági irányelv szerinti energiamegtakarítási kötelezettség átültetéséről szóló bizottsági ajánlás mellékletét (C(2019) 6621 final).

         (14)  Ez összhangban van az energiahatékonyságról szóló 2012/27/EU irányelv 4. cikke alapján fennálló kötelezettségekkel, amelyek átkerültek az épületek energiahatékonyságáról szóló irányelvbe, és az energiaszegénység kezelésének sürgető feladatával összefüggésben még nagyobb hangsúlyt kaptak. Az (EU) 2018/844 irányelv (11) preambulumbekezdése szerint a tagállamok által meghatározott kritériumok alapján figyelembe kell venni az energiaszegénység enyhítésének szükségességét is. A preambulumbekezdés pontosítja továbbá, hogy az energiaszegénység enyhítését célzó intézkedéseiket tartalmazó felújítási stratégiáik felvázolásakor a tagállamok jogosultak arra, hogy meghatározzák, mely intézkedéseket tekintik relevánsnak.

         (15)  Az EU-27 2018. január 1-jei, 446 millió lakosra becsült népessége alapján: http://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php/Population_and_population_change_statistics

         (16)  A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, az Európai Tanácsnak, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Európa nagy pillanata: Helyreállítás és felkészülés – a jövő generációért, 2020. május 27.

         (17)  Az (EU) 2019/944 irányelv (59) preambulumbekezdése előírja, hogy a Bizottságnak aktívan támogatnia kell az említett irányelv energiaszegénységre vonatkozó rendelkezéseinek végrehajtását azáltal, hogy elősegíti a bevált gyakorlatok tagállamok közötti megosztását.

         (18)  A Bizottság jelentése az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – „Energiaárak és energiaköltségek Európában” (COM(2020) 951) és az azt kísérő szolgálati munkadokumentum (SWD(2020) 951).

         MELLÉKLET
         ENERGIASZEGÉNYSÉGI MUTATÓK
         Az energiaszegénység szintjének nemzeti felmérése során alkalmazandó alábbi mutatók az Európai Unió Statisztikai Hivatalánál és az Európai Energiaszegénységi Megfigyelőközpontnál érhetők el a tagállamok számára.
         A Bizottság hasznos útmutatással kíván szolgálni ezen uniós szinten kidolgozott mutatók értelmezéséhez, amelyek célja, hogy a tagállamok eredményesebben tudják számszerűsíteni az energiaszegénység nemzeti definíciói alapján beazonosított, jelentős számú energiaszegény háztartások fogalmát (1).
         A tagállamok tovább bonthatják az 1. és 2. pontban felsorolt egyes mutatókat, hogy mélyrehatóbb nemzeti szintű elemzést tudjanak készíteni az energiaszegénység lehetséges kiváltó okairól.
         A mutatók négy csoportba sorolhatók:

                     a)

                        az energiára fordított kiadások és a jövedelmek összehasonlítására szolgáló mutatók: ezek a mutatók úgy számszerűsítik az energiaszegénységet, hogy a háztartások által energiafogyasztásra fordított összeget összehasonlítják egy, a jövedelem mérésére szolgáló mutatóval (pl. azon háztartások százalékos aránya vagy száma, amelyek rendelkezésre álló jövedelmük egy bizonyos hányadánál többet költenek háztartási energiaszolgáltatásokra);

                     b)

                        önértékelésen alapuló mutatók: a háztartások által arra a konkrét kérdésre adott válasz, hogy megítélésük szerint milyen mértékben képesek megfizetni az energiát (azaz télen megfelelően melegen, nyáron pedig kellően hűvösen tartani otthonukat);

                     c)

                        közvetlen mérésen alapuló mutatók: ezek a mutatók fizikai változókat mérnek az energetikai szolgáltatások megfelelőségének meghatározása érdekében (pl. szobahőmérséklet);

                     d)

                        közvetett mutatók: ezek a mutatók olyan kapcsolódó tényezők mérésével adnak pontosabb képet az energiaszegénységről, mint például a közüzemi számlák késedelmes rendezése, a lekapcsolások száma és a lakások minősége.

               1.   Az energiaszolgáltatások megfizethetőségére összpontosító mutatók

                     —

                     a szegénység (a nemzeti rendelkezésre álló medián ekvivalens jövedelem kevesebb mint 60 %-a) kockázatának kitett lakosság azon hányada, amely az „Ön megengedheti magának, hogy megfelelően melegen tartsa otthonát?” kérdés alapján nem tud ideális hőmérsékletet teremteni otthonában (Eurostat, SILC [ilc_mdes01]);

                     —

                     a teljes lakosság azon hányada, amely az „Ön megengedheti magának, hogy megfelelően melegen tartsa otthonát?” kérdés alapján nem tud ideális hőmérsékletet teremteni otthonában (Eurostat, SILC [ilc_mdes01]);

                     —

                     közüzemiszámla-fizetési hátralékok: a szegénység (a nemzeti rendelkezésre álló medián ekvivalens jövedelem kevesebb mint 60 %-a) kockázatának kitett lakosság azon hányada, amely közüzemiszámla-fizetési hátralékkal rendelkezik (Eurostat, SILC, [ilc_mdes07]);

                     —

                     közüzemiszámla-fizetési hátralékok: a lakosság azon hányada, amely közüzemiszámla-fizetési hátralékkal rendelkezik (Eurostat, SILC, [ilc_mdes07]);

                     —

                     villamos energiára, gázra és egyéb tüzelőanyagokra fordított kiadások aránya az összes háztartási kiadáshoz viszonyítva;

                     —

                     azon háztartások aránya, amelyek esetében az energiakiadások jövedelemhez viszonyított aránya meghaladja a nemzeti medián arány kétszeresét (forrás: Eurostat, háztartási költségvetési felmérés, 2015);

                     —

                     azon háztartások aránya, amelyek esetében az abszolút energiakiadások nem érik el a nemzeti medián felét (Eurostat, háztartási költségvetési felmérés, 2015).

               2.   Kiegészítő mutatók

                     —

                     villamosenergia-árak a lakossági fogyasztók számára – átlagos fogyasztási sáv (Eurostat, [nrg_pc_204]);

                     —

                     gázárak a lakossági fogyasztók számára – átlagos fogyasztási sáv (Eurostat, [nrg_pc_202]);

                     —

                     gázárak a lakossági fogyasztók számára – legalacsonyabb fogyasztási sáv (Eurostat, [nrg_pc_202]);

                     —

                     a szegénység (a nemzeti rendelkezésre álló medián ekvivalens jövedelem kevesebb mint 60 %-a) kockázatának kitett lakosság azon hányada, amely szivárgással, nyirkossággal vagy rothadással küzd otthonában (Eurostat, SILC [ilc_mdho01]);

                     —

                     a lakosság azon hányada, amely szivárgással, nyirkossággal vagy rothadással küzd otthonában (Eurostat SILC, [TESSI292]);

                     —

                     a lakóépületek négyzetméterenkénti végsőenergia-fogyasztása, éghajlati viszonyok szerint kiigazítva (Odyssee-MURE projektek adatbázisa).

            (1)  SWD(2020) 960„Uniós iránymutatás az energiaszegénységre vonatkozóan”.


               28.10.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 363/173

      P8_TA(2018)0483
      A tudományos élet szabadságának védelméről az EU külső fellépéseiben
      Az Európai Parlament 2018. november 29-i ajánlása a Tanácshoz, a Bizottsághoz és a Bizottság alelnökéhez/az Unió kül- és biztonságpolitikai főképviselőjéhez a tudományos élet szabadságának az Európai Unió külső tevékenysége keretében biztosítandó védelemről (2018/2117(INI))
      (2020/C 363/24)

         Az Európai Parlament,

                  —

                  tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre és az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

                  —

                  tekintettel az Európai Unió Alapjogi Chartájára és különösen annak 13. cikkére,

                  —

                  tekintettel a Külügyek Tanácsa által 2012. június 25-én elfogadott, az emberi jogokra és demokráciára vonatkozó uniós stratégiai keretre és cselekvési tervre (11855/2012),

                  —

                  tekintettel a Külügyek Tanácsa által 2014. május 12-én elfogadott, az online és offline véleménynyilvánítás szabadságáról szóló uniós emberi jogi iránymutatásokra,

                  —

                  tekintettel „Az emberi jogok és a demokrácia helyzetéről a világban és az Európai Unió ezzel kapcsolatos politikája” című 2016. évi éves uniós jelentésre,

                  —

                  tekintettel az ENSZ Nevelésügyi, Tudományos és Kulturális Szervezete (UNESCO) Általános Konferenciájának 1997. október 21. és november 12. között tartott 29. ülésén elfogadott, a felsőoktatásban dolgozó oktatók státuszáról szóló ajánlására,

                  —

                  tekintettel a felsőoktatási intézmények tudományos élete szabadságáról és autonómiájáról szóló Limai Nyilatkozatra, amelyet a World University Service 1988 szeptemberében fogadott el,

                  —

                  tekintettel az ENSZ Emberi Jogi Tanácsának 2015. július 2-án tartott 42. ülésén elfogadott, az oktatáshoz való jogról szóló 29/7. számú határozatára,

                  —

                  tekintettel az ENSZ Gazdasági, Szociális és Kulturális Jogok Bizottságának 1999. december 8-án tartott huszonegyedik ülésén elfogadott 13. számú általános észrevételére,

                  —

                  tekintettel a Velencei Bizottság 891/2017. számú véleményére,

                  —

                  tekintettel a nemzeti, az európai és a nemzetközi nem kormányzati szervezetek jelentéseire, és különösen az államnak a felsőoktatás támadásokkal szembeni védelme kapcsán fennálló felelősségére irányadó elvekre,

                  —

                  tekintettel az alapvető jogokkal foglalkozó korábbi állásfoglalásaira,

                  —

                  tekintettel a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányára,

                  —

                  tekintettel az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatára,

                  —

                  tekintettel eljárási szabályzata 113. cikkére,

                  —

                  tekintettel a Külügyi Bizottság jelentésére (A8-0403/2018),

                  A.

                  mivel az UNESCO meghatározása szerint a tudományos élet szabadsága „a szabad oktatáshoz és eszmecseréhez való jog, amelyet nem korlátoz kötelezően követendő doktrína; a szabad kutatáshoz, valamint a kutatási eredmények szabad terjesztéséhez és publikálásához való jog; a szabad véleménynyilvánítás joga azon intézményről vagy rendszerről, amely keretként szolgál a tudományos élet szereplőinek tevékenységéhez; az intézményes cenzúra hiánya, valamint a szakmai vagy tudományos képviseleti testületekben való szabad részvételhez való jog”;

                  B.

                  mivel az oktatáshoz való jog alapvetően fontos minden más emberi jog gyakorlása és a fenntartható fejlődés elérése szempontjából; mivel ezt a jogot csak a tudományos élet szabadságának légkörében, valamint a felsőoktatási intézmények autonómiája révén lehet gyakorolni;

                  C.

                  mivel a felsőoktatási intézmények tudományos élete szabadságáról és autonómiájáról szóló Limai Nyilatkozat a tudományos élet szabadságát a – felsőoktatási intézményekben oktatók, tanulók, kutatók és dolgozók teljes körét magában foglaló – tudományos közösség tagjainak egyéni vagy együttes, a tudás kutatások, tanulmányok, viták folytatása, dokumentálás, létrehozás, alkotás, tanítás, előadások tartása és írás révén történő megszerzésével, bővítésével és átadásával kapcsolatos szabadságaként határozza meg;

                  D.

                  mivel e meghatározás alapvető demokratikus értékeken, többek között a méltányos hozzáférésre és a megkülönböztetésmentességre vonatkozó elveken, az elszámoltathatóságon, a kritikus és független gondolkodású intézményi autonómián és társadalmi felelősségvállaláson alapul; mivel nem létezhet demokrácia a tudományos élet szabadsága nélkül, amely lehetővé teszi a tájékozott vitát;

                  E.

                  mivel a tudományos élet szabadsága kulcsfontosságú tényező a fenntartható fejlődés előmozdításához, különösen a minőségi oktatást, a tudományos kutatást és az innovációt központi kérdésként kezelő, 2030-ig tartó időszakra szóló menetrendben rögzített fenntartható fejlesztési célok eléréséhez;

                  F.

                  mivel az autonómia elengedhetetlen előfeltétele, hogy az oktatási intézmények elláthassák valódi feladataikat; mivel az államtól vagy az üzleti érdekektől származó indokolatlan nyomással szemben a tudományos élet szabadsága állandó és éber védelmet igényel;

                  G.

                  mivel a tudományos élet szabadsága – az annak részét képező gondolat-, véleményalkotási és -nyilvánítási szabadságot, egyesülési, utazási és képzési szabadságot is ideértve – hozzájárul annak a közegnek a megteremtéséhez, amelyben bármely nyitott és stabil plurális társadalom szabadon gondolkodhat, vethet fel kérdést, oszthat meg eszméket, valamint hozhat létre, sajátíthat el és terjeszthet tudást;

                  H.

                  mivel a tudományos élet szabadsága elleni támadások aláássák a kutatást, a tanulást, az oktatást, a nyilvános vitát és az oktatáshoz való jogot, rontják a tudományos színvonalat és gyengítik a társadalmi, politikai, gazdasági és kulturális fejlődést; mivel törekedni kell a társadalmon belüli problémák érveléssel, bizonyítékok felsorakoztatásával és meggyőzéssel való megoldására;

                  I.

                  mivel az oktatáshoz, a tanításhoz és a kutatáshoz való jog csak a tudományos élet szabadsága légkörében gyakorolható maradéktalanul;

                  J.

                  mivel sürgősen megfelelő megoldást kell találni az Európai Unióhoz való csatlakozás folyamata során a tudományos élet szabadságának kérdésére az uniós tagállamokbeli olyan támadások megelőzése érdekében, mint például a budapesti Közép-európai Egyetem (CEU) bezárására irányuló kísérletek, amelyek várható következményeként 2019-től Bécsbe kerül áthelyezésre a hallgatók felvétele, valamint megszüntetik Magyarországon a társadalmi nemekkel foglalkozó tanulmányokat; mivel a tagjelölt országoknak el kell kötelezniük magukat a felsőoktatás alapvető értékei, többek között a tudományos élet szabadsága és az intézményi autonómia mellett;

                  K.

                  mivel a tudományos közösség és az oktatási intézmények egyre kiszolgáltatottabbá válnak az állam, az üzleti szféra vagy más nem állami szereplők beavatkozásával, nyomásgyakorlásával vagy elnyomásával szemben; mivel évente több száz, egyetemeken, felsőoktatási intézményekben, és az ott dolgozók ellen elkövetett támadásról – többek között gyilkosságokról, erőszakos cselekményekről és személyek eltűnéséről, szabadságvesztéséről, alaptalan szabadságvesztéséről/őrizetéről, alaptalan büntetőeljárás alá vonásáról, elbocsátásáról, alaptalan elbocsátásáról/tanulmányaikból való kizárásáról, utazásban vagy mozgásban való korlátozásáról, valamint más szélsőséges vagy rendszeres fenyegetésekről – számolnak be világszerte; mivel a tudományos élet szabadságának megsértése az EU tagállamaiban, valamint az Unió legközelebbi partnerei között is előfordul;

                  L.

                  mivel az oktatás – többek között a felsőoktatás – közfinanszírozásának csökkentése, valamint az alternatív jövedelemforrások iránti, ennek nyomán jelentkező igény veszélyezteti a tudományos élet szabadságát, különösen akkor, amikor az ilyen külső finanszírozás külföldi autokratikus rezsimektől vagy multinacionális vállalatoktól származik;

                  M.

                  mivel az EU-n belüli külföldi oktatási intézmények a nemzeti kormányok támadásaival szembesülnek és a tudományos élet szabadságának megsértését tapasztalják;

                  N.

                  mivel a felsőoktatási intézmények, illetve az intézmények kutatóinak, hallgatóinak és személyzetének ellenőrzésére vagy elnémítására irányuló kísérletek jóval túlmutatnak a közvetlenül célba vett személyek és intézmények körén, és általánosságban a társadalom egészére hatást gyakorolnak azáltal, hogy leszűkítik a polgárok inkluzív demokratikus részvételére, szólásszabadságára és szerepvállalására rendelkezésre álló mozgásteret, valamint azáltal, hogy megfosztják a jövő nemzedékeit a magas tudományos színvonalat képviselő dolgozóktól és kutatóktól;

                  O.

                  mivel az oktatáshoz való jog tényleges érvényre juttatása és a tudományos élet szabadságának szavatolása szükségessé teszi, hogy az államok megfelelő és biztos finanszírozási szintet biztosítsanak az oktatás számára; mivel a pénzügyi és gazdasági megszorításokra irányuló politikák súlyosan aláásták a tudományos élet szabadságát, és ez a folyamat világszerte – többek között az Európai Unióban – továbbra is tetten érhető;

                  P.

                  mivel a tudományos élet szabadságának megsértését ritkán orvosolják emberi jogi keretek között, aminek hátterében egyrészt az áll, hogy az emberi jogi aktivisták nincsenek tisztában a tudományos élet szabadságát érintő problémákkal, másrészt pedig az, hogy a keresetek gyakran más – például a véleménynyilvánítás vagy -alkotás szabadságához való – jogok megsértését kifogásolják; mivel ennek következtében e téren nincsenek kellően kiforrott normák és a tudományos élet elleni támadásoknak csak egy részét jelentik be;

                  Q.

                  mivel általánosságban fel kell hívni a figyelmet a tudományos élet szabadságának jelentőségére a demokrácia, a jogállamiság és az elszámoltathatóság előmozdításának eszközeként, valamint lehetőségeket kell teremteni a tudományos élet szabadságának támogatását és védelmét szolgáló kapacitások növelésére;

                  R.

                  mivel fontos, hogy egy globális jelenség részeként tekintsünk a tudományos élet elleni támadásokra, és hogy elősegítsük annak a szemléletnek a térnyerését, miszerint a célba vett tudományos dolgozók és hallgatók nem csupán jogaikban sértett egyének, hanem támadás alatt álló emberijog-védők is; mivel magától a felsőoktatástól, valamint a civil társadalomtól és a lakosságtól erőteljes válaszra van szükség nemzetközi és nemzeti szinten;

                  S.

                  mivel a veszélyeztetett tudományos dolgozók és hallgatók közül sokan azért nem tudnak élni az uniós tudományos mobilitási, illetve emberijog-védőknek szóló programok kínálta lehetőségekkel, mert nem teljesítik a jelentkezési feltételeket, vagy mert a hivatalos jelentkezéssel kapcsolatos eljárások, követelmények és határidők betartása komoly nehézséget jelent számukra;

                  T.

                  mivel az uniós programok finanszírozási megszorításai lehatárolják azon unióbeli szervezetek és egyetemek mozgásterét, amelyek már pártfogásukba vettek olyan hallgatókat és kutatókat, akik a tudományos tevékenységük miatt veszélyben vannak vagy üldöztetéstől tartva elmenekültek hazájukból; mivel ezek a szervezetek és egyetemek nagyobb segítséget igényelnek tevékenységeik és kezdeményezéseik tekintetében;

                  U.

                  mivel az Unió elkötelezett az iránt, hogy világszerte előmozdítsa és védelmezze az emberi jogokat, a demokratikus intézményi struktúrákat és a jogállamiságot; mivel az emberi jogokra és a demokráciára vonatkozó uniós cselekvési terv az emberi jogok és a demokrácia hatékonyabb uniós támogatási politikáját, többek között az emberi jogi párbeszédek hatékonyabbá tételét, az emberi jogi országstratégiák láthatóságának és hatásának fokozását, az EU emberi jogi iránymutatásainak tényleges végrehajtására való összpontosítást, valamint az emberi jogokkal kapcsolatos nyilvános diplomácia és kommunikáció javítását szorgalmazza;

                  1.

                  a következő ajánlásokat fogalmazza meg a Tanács, a Bizottság és a Bizottság alelnöke/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője felé:

                              a)

                              az uniós külpolitikával kapcsolatos nyilatkozatokban, szakpolitikákban és intézkedésekben kifejezetten ismerjék el a tudományos élet szabadságának jelentőségét, ideértve azon elvek elismerését is, amelyek szerint a gondolatok megfogalmazása nem bűntett, a kritikai megnyilvánulások pedig nem a lojalitás hiányát jelentik, hanem a demokratikus társadalom és fejlődésének alapvető részét képezik, hogy az oktatási intézmények autonómiáját mindenkor meg kell védeni, valamint a tudományos élet szabadsága alapvető szerepet játszik az oktatás fejlődésében, illetve az emberiség és a modern társadalom előrehaladásához;

                              b)

                              ismerjék el, hogy a tudományos élet szabadságához fűződő követelmények a hatályos emberi jogi törvények hatálya alá tartoznak, és az oktatáshoz való jogra, valamint a szólás és a véleménynyilvánítás szabadságára vezethetők vissza; emlékeztessenek arra, hogy a tudományos élet szabadsága magában foglalja az információk terjesztésének és kutatások végzésének szabadságát, a tudás és az igazság korlátozás nélküli terjesztését, emlékeztessenek arra, hogy ez a szabadság kiterjed a tudományos dolgozók szabadságára nézeteik és véleményük kifejezésére, még akkor is, ha ellentmondásosak vagy népszerűtlenek kutatásaik és szakértelmük területén, és ez magában foglalhatja a közintézmények működésének vizsgálatát egy adott politikai rendszerben és annak kritikáját,

                              c)

                              nyilvánosan hívják fel a figyelmet a tudományos élet szabadságát érő támadások problémáira, többek között azok negatív következményeire; adjanak hangot amiatti aggodalmuknak, hogy a tudományos közösség indokolatlan beavatkozásnak van kitéve a nemzeti hatóságok, magánszereplők vagy vállalati érdekek részéről; emlékeztessenek az államok abbéli felelősségére, hogy garantálják a tudományos élet szabadságát, ennek megfelelően járjanak el és proaktívan védjék meg a felsőoktatási intézményeket, a tudományos élet szereplőit és a hallgatókat mindennemű támadástól, ennek eredetétől és jellegétől függetlenül;

                              d)

                              biztosítsák, hogy az uniós intézmények és a harmadik országokba látogató tagállami képviselők kapjanak tájékoztatást a tudományos élet szabadságának helyzetéről;

                              e)

                              biztosítsák támogatásukról – többek között nyilatkozatokban, személyes találkozókkal, nyilvános eseményekre szóló meghívásokkal, valamint a bírósági eljárások és a büntetésvégrehajtás nyomon követésével és konkrét ajánlásokkal a veszélyeztetett felsőoktatási közösségek tagjainak egyéni eseteire – a kényszert alkalmazó vagy erőszakos támadás veszélyének kitett, illetve megtámadott intézményeket, személyzetet és hallgatókat, valamint nyilvánosan ítéljék el a támadásokat minden lehetséges fórumon;

                              f)

                              az etnikum, a kaszt, a fogyatékosság, az állampolgárság, a vallási meggyőződés, a nemi identitás, a szexuális irányultság vagy egyéb helyzettől függetlenül támogassák a tudományos közösséghez való egyenlő hozzáférést; fordítsanak különös figyelmet a harmadik országokkal folytatott kapcsolataikra, hogy támogassák a nemi megkülönböztetés és az erőszak minden formájának felszámolását, valamint segítsék a nemek közötti egyenlőséget és az oktatáshoz való jogot mindenki számára;

                              g)

                              emeljék ki, hogy a tudományos élet szabadsága elleni támadások kibertámadások formáját is ölthetik, mivel a tudományos élet szereplői ma egyre inkább az internetet és a közösségi médiát használják az elképzeléseik és véleményük kifejtésére;

                              h)

                              növeljék a tudományos élet szabadságát a politikai párbeszéd különböző szintjein, beleértve az emberi jogi párbeszédeket és a partnerországokkal folytatott konzultációkat; bilaterális és multilaterális együttműködés keretében fokozzák diplomáciai erőfeszítéseiket a partnerországokkal az aggodalomra okot adó, a tudományos élet szabadságát fenyegető vagy sértő eseményekkel összefüggésben, különös tekintettel az intézmények és a felsőoktatási közösség tagjaival szembeni erőszakos támadásokra, de ideértve a diszkriminatív politikák vagy gyakorlatok alkalmazását, a kutatási tevékenységek vagy a véleménynyilvánítás indokolatlan korlátozását, az alaptalan büntetőeljárások indítását vagy őrizetbe vételeket is, valamint a szakszervezetek létrehozására és az azokhoz való csatlakozásra vonatkozó korlátozásokat; arra ösztönözzék a partnerországokat, hogy hozzanak létre egy keretet a tudományos élet szabadsága és az intézményi autonómia számára, és felügyeljék ezen alapvető jogok végrehajtását; biztosítsák, hogy a partnerországokkal kötött bármely nemzetközi együttműködési megállapodás tiszteletben tartsa ezeket az elveket;

                              i)

                              a tudományos élet szabadsága és az intézményi autonómia védelmét és megóvását vegyék fel az uniós csatlakozáshoz teljesítendő koppenhágai kritériumok közé a tudományos élet szabadsága elleni, tagállamokbeli – például a CEU esetében Magyarországon tapasztalt – támadások megelőzése érdekében;

                              j)

                              ösztönözzék valamennyi államot – ahogyan azt a legtöbb uniós tagállam már megtette – a Biztonságos Iskolák Nyilatkozatának, valamint fegyveres konfliktusok idején az iskolák és egyetemek katonai felhasználása elleni védelméről szóló kísérő iránymutatásainak jóváhagyására és végrehajtására, amely útmutatást nyújt az alapvető értékek, különösen a tudományos élet szabadsága és az intézményi autonómia védelmével kapcsolatos felelősség vállalásában, a felsőoktatással szembeni erőszakos és kényszert alkalmazó támadásokkal összefüggésben;

                              k)

                              az ENSZ-szel, az Európa Tanáccsal, a nemzetközi ügynökségekkel, a civil társadalommal és a felsőoktatási közösségekkel együttműködve alakítsanak ki mechanizmusokat a felsőoktatás és az egyes kutatók elleni támadások, fenyegetések és indokolatlan korlátozások nyomon követésére és bejelentésére; továbbá a figyelemfelhívás érdekében erősítsék meg és ösztönözzék a nyomon követést, vonják felelősségre a támadások elkövetőit, valamint fokozzák erőfeszítéseiket a tudományos élet szabadsága elleni támadások megelőzése, illetve a támadásokra adandó válaszlépések tekintetében;

                              l)

                              ösztönözzék és bátorítsák az egyetemi közösségekkel és azon szervezetekkel való rendszeres párbeszédeket és az azokon való részvételt, amelyek küldetése a felsőoktatási közösségek védelme és a tudományos élet szabadságának előmozdítása, a legjobb szakpolitikai keretek, kezdeményezések és támogató stratégiák kidolgozása révén a tudományos élet szabadsága érdekében;

                              m)

                              járuljanak hozzá a tudományos élet szabadságának megsértésével – különösképpen az erőszakos támadásokkal – kapcsolatos vizsgálatok gyors, alapos és átlátható lefolytatását lehetővé tevő kapacitások fejlesztéséhez; javítsák a tudományos élet szabadsága elleni támadások megelőzésére és azok válaszára irányuló erőfeszítéseket, és tegyenek meg minden észszerű intézkedést az elkövetők felelősségre vonása érdekében;

                              n)

                              segítsék elő a tudományos élet szabadságát vagy a felsőoktatási intézmények tudományos autonómiáját indokolatlan mértékben korlátozó jogszabályok és előírások reformjára irányuló kutatási és támogató, valamint a felsőoktatási rendszerek számára az állam, a vállalatok vagy egyéb nem állami szereplők általi beavatkozással, illetve a támadásokkal szemben védelmet biztosító intézményi autonómia előmozdítását szolgáló tevékenységeket és óvja meg a felsőoktatást a politizálással és az ideológiai manipulációval szemben;

                              o)

                              bilaterális és multilaterális együttműködés keretében fokozzák diplomáciai erőfeszítéseiket a partnerországokkal az aggodalomra okot adó, a tudományos élet szabadságát fenyegető vagy sértő eseményekkel összefüggésben, különös tekintettel az intézmények és a felsőoktatási közösség tagjaival szembeni erőszakos támadásokra, de ideértve a diszkriminatív politikák vagy gyakorlatok alkalmazását, a kutatási tevékenységek vagy a véleménynyilvánítás indokolatlan korlátozását, az alaptalan büntetőeljárások indítását vagy őrizetbe vételeket is;

                              p)

                              vizsgálják felül az emberijog-védőket támogató és védelmező jelenlegi mechanizmusokat annak érdekében, hogy azonosítsák a tudományos élet szabadsága elleni támadásokat, valamint nyújtsanak segítséget támadások esetén, beleértve a sürgős védelmet és támogatást – többek között fizikai védelem biztosításához, jogi és vízumügyi támogatáshoz, orvosi támogatáshoz, a bírósági eljárások és a fogva tartás nyomon követéséhez, tanácsadáshoz és lobbizáshoz, valamint a száműzetésben élők hosszú távú támogatásához – szükséges kapacitás fejlesztése érdekében; különösen szólítsák fel a demokrácia és az emberi jogok európai eszközét arra, hogy sorolja prioritásai közé a tudományos élet szabadságának előmozdítását és a veszélyben lévő tudományos közösség tagjainak támogatását;

                              q)

                              vizsgálják felül a tudományos mobilitás jelenlegi programjait és forrásait, és az oktatási és kutatási együttműködés egyéb formáit, többek között azok feltételrendszerét, jelentkezési eljárásait, követelményrendszerét, időkereteit és menetrendjeit azzal a céllal, hogy elháruljanak azok az akadályok, amelyek esetleg nem engedik, hogy a máskülönben alkalmasnak minősülő, veszélyeztetett tudományos dolgozók vagy hallgatók éljenek a programok nyújtotta lehetőségekkel, intézményekhez történő kihelyezésekkel vagy egyéb forrásokkal; támogassák az EU által finanszírozott meglévő projekteket, például a „tudományos menedéket”, amelyek arra törekszenek, hogy jobban tudatosítsák a felsőoktatási ágazatban a tudományos élet szabadságának fontosságát és a társadalom egészére gyakorolt következményeket, amint e a szabadságot elnyomják;

                              r)

                              biztosítsák, hogy a harmadik országoknak nyújtott makroszintű uniós pénzügyi támogatási programok és az európai pénzintézetek politikái ne ássák alá a tudományos élet szabadságát azáltal, hogy olyan politikákat támogatnak, amelyek csökkentik az oktatási ágazatban a nemzeti jövedelem elosztását;

                              s)

                              lehetőleg a nem oktatási és kutatási költségvetésből és az Unió pénzeszközeiből nyújtott támogatással kifejlesztett és finanszírozott szinergiákkal hozzanak létre új kezdeményezéseket a meglévő és jövőbeni programok, például az Előcsatlakozási Támogatási Eszköz (IPA III), a Horizont 2020 és az Erasmus+ valamint az uniós finanszírozású új programok kapcsán a Marie Skłodowska-Curie-cselekvések keretében a nemzetközi védelemre jogosító státusszal rendelkező, veszélyeztetett tudományos dolgozók, kutatást végző és diplomával rendelkező hallgatók európai felsőoktatási intézményekhez és kutatóintézetekhez való átvételének támogatására;

                              t)

                              támogassák a folyamatban lévő normatív erőfeszítéseket regionális és nemzetközi szinten, többek között egy, a tudományos élet szabadságáról és a felsőoktatási intézmények autonómiájáról szóló nemzetközi nyilatkozat elfogadásával; arra ösztönözzék az EU-t és tagállamait, hogy nyújtsanak be kezdeményezést a tudományos élet szabadságáról az ENSZ Emberi Jogi Tanácsához;

                              u)

                              biztosítsák az Európai Egyetemközi Központ és az Emberi Jogok és Demokrácia Globális Campusa folyamatos, magas szintű támogatását, mint az EU által az emberi jogi oktatás világszerte nyújtott támogatásának zászlóshajója;

                  2.

                  utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az ajánlást a Tanácsnak, a Bizottságnak és a Bizottság alelnökének / az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének.


title: Az Európai Rendszerkockázati Testület ajánlása (2020. december 22.) a makroprudenciális politikai intézkedések határokon átnyúló hatásainak értékeléséről és az ezen intézkedésekre vonatkozó önkéntes viszonosságról szóló ERKT/2015/2 ajánlás módosításáról (ERKT/2020/16) 2021/C 43/01

text:
                  2021.2.8.

                  HU

                  Az Európai Unió Hivatalos Lapja

                  C 43/1

         AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET AJÁNLÁSA
         (2020. december 22.)
         a makroprudenciális politikai intézkedések határokon átnyúló hatásainak értékeléséről és az ezen intézkedésekre vonatkozó önkéntes viszonosságról szóló ERKT/2015/2 ajánlás módosításáról
         (ERKT/2020/16)
         (2021/C 43/01)
         AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET IGAZGATÓTANÁCSA,
         tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
         tekintettel a pénzügyi rendszer európai uniós makroprudenciális felügyeletéről és az Európai Rendszerkockázati Testület létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1092/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 3. és 16–18. cikkére,
         tekintettel a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. június 26-i 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2), és különösen annak 458. cikke (8) bekezdésére,
         tekintettel az Európai Rendszerkockázati Testület eljárási szabályzatának elfogadásáról szóló, 2011. január 20-i ERKT/2011/1 európai rendszerkockázati testületi határozatra (3) és különösen annak 18–20. cikkére,
         mivel:

                     (1)

                     Az eredményes és következetes nemzeti makroprudenciális politikai intézkedések biztosítása érdekében fontos, hogy az uniós jog által előírt kötelező viszonosságot önkéntes viszonosság egészítse ki.

                     (2)

                     A makroprudenciális politikai intézkedésekre vonatkozó önkéntes viszonosság ERKT/2015/2 európai rendszerkockázati testületi ajánlásban (4) meghatározott keretének célja annak biztosítása, hogy a valamely tagállamban aktivált minden kitettségalapú makroprudenciális politikai intézkedés tekintetében a többi tagállamban viszonosságot biztosítsanak.

                     (3)

                     2018. január 8-án az ERKT/2015/2 ajánlás módosításra került az ERKT/2018/1 európai rendszerkockázati testületi ajánlás (5) alapján annak érdekében, hogy viszonosság biztosítását ajánlja a Finanssivalvonta (a finn pénzügyi felügyeleti hivatal) által a Finnországban engedélyezett és a szabályozói tőkekövetelmények kiszámításához a belső minősítésen alapuló (IRB) módszert használó hitelintézetekre az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontjának vi. alpontjának megfelelően alkalmazott, a finnországi lakóegységet terhelő jelzáloggal fedezett lakáscélú jelzáloghitelek átlagos kockázati súlyára vonatkozó 15 százalékos alsó korlát tekintetében.

                     (4)

                     A Finanssivalvonta 2020. szeptember 30-i azon döntésére válaszul, hogy a kockázati súlyra vonatkozó alsó korlátot 2020. december 31-től nem hosszabbítja meg, az Európai Rendszerkockázati Testület (ERKT) igazgatótanácsa úgy döntött, hogy a finn intézkedést leveszi azon makroprudenciális politikai intézkedések listájáról, amelyek tekintetében az ERKT/2015/2 ajánlás alapján a viszonosság biztosítása ajánlott.

                     (5)

                     Az ERKT/2015/2 ajánlást erre tekintettel megfelelően módosítani kell,

               ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
         I. SZAKASZ

            MÓDOSÍTÁSOK

         Az ERKT/2015/2 ajánlás a következőképpen módosul:

                     1.

                     Az 1. szakaszban a C(1) ajánlás helyébe a következő szöveg lép:

                                 „1.

                                 Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy biztosítsák a viszonosságot a más érintett hatóságok által elfogadott azon makroprudenciális politikai intézkedések tekintetében, amelyek tekintetében az ERKT a viszonosság biztosítását ajánlotta. A viszonosság biztosítása ajánlott a következő, a mellékletben részletesebben leírt intézkedések tekintetében:
                                 Belgium:

                                             —

                                             a Belgiumban engedélyezett és a szabályozói tőkekövetelmények kiszámításához az IRB-módszert használó hitelintézetekre az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja vi. alpontjának megfelelően alkalmazott, a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségekre vonatkozó, az alábbiakból álló kockázatisúly-többlet:

                                                         a)

                                                         egy átalány jellegű, 5 százalékpontos kockázatisúly-többlet; és

                                                         b)

                                                         a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek portfóliójára alkalmazott kockázati súlyok kitettséggel súlyozott átlagának 33 százalékát kitevő arányos kockázatisúly-többlet;

                                       Franciaország:

                                             —

                                             az 575/2013/EU rendelet 395. cikkének (1) bekezdése szerinti nagykockázat-vállalásokra vonatkozó határérték szigorítása a figyelembe vehető tőke 5 százalékára a franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező, súlyosan eladósodott nagy nem pénzügyi vállalatok felé fennálló kitettségek tekintetében, amelyet a globálisan rendszerszinten jelentős intézményekre (G-SII-k) és egyéb rendszerszinten jelentős intézményekre (O-SII-k) a banki prudenciális szabályozásuk szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén kell alkalmazni az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja ii. alpontjának megfelelően;

                                       Svédország:

                                             —

                                             a Svédországban engedélyezett és a szabályozói tőkekövetelmények kiszámításához az IRB-módszert használó hitelintézetekre az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja vi. alpontjának megfelelően alkalmazott hitelintézet-specifikus, 25 százalékos alsó korlát a svédországi illetőségű ügyfeleket érintő, ingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek portfóliójára alkalmazott kockázati súlyok kitettséggel súlyozott átlaga tekintetében.”

                     2.

                     A melléklet helyébe ezen ajánlás melléklete lép.

               II. SZAKASZ

            HATÁLYBALÉPÉS

         Ez az ajánlás 2021. január 1-jén lép hatályba.

            Kelt Frankfurt am Mainban, 2020. december 22-én.

                  az ERKT titkárságának vezetője,

                  az ERKT igazgatótanácsa nevében

               Francesco MAZZAFERRO

            (1)  HL L 331., 2010.12.15., 1. o.

            (2)  HL L 176., 2013.6.27., 1. o.

            (3)  HL C 58., 2011.2.24., 4. o.

            (4)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2015/2 ajánlása (2015. december 15.) a makroprudenciális politikai intézkedések határokon átnyúló hatásainak értékeléséről és az ezen intézkedésekre vonatkozó önkéntes viszonosságról (HL C 97., 2016.3.12., 9. o.).

            (5)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2018/1 ajánlása (2018. január 8.) a makroprudenciális politikai intézkedések határokon átnyúló hatásainak értékeléséről és az ezen intézkedésekre vonatkozó önkéntes viszonosságról szóló ERKT/2015/2 ajánlás módosításáról (HL C 41., 2018.2.3., 1. o.).

            MELLÉKLET
            Az ERKT/2015/2 ajánlás melléklete helyébe a következő szöveg lép:

                     „MELLÉKLET

                        Belgium

                           A Belgiumban engedélyezett és a szabályozói tőkekövetelmények kiszámításához az IRB-módszert használó hitelintézetek számára előírt és az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja vi. alpontjának megfelelően alkalmazott, a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségekre vonatkozó kockázatisúly-többlet. Ezt két összetevő alkotja:

                                 a)

                                       egy átalány jellegű, 5 százalékpontos kockázatisúly-többlet; és

                                 b)

                                       a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek portfóliójára alkalmazott kockázati súlyok kitettséggel súlyozott átlagának 33 százalékát kitevő arányos kockázatisúly-többlet.

                           I.   Az intézkedés leírása

                                 1.

                                 Az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja vi. alpontjának megfelelően alkalmazott és a Belgiumban engedélyezett, az IRB-módszert használó hitelintézetek számára előírt belgiumi intézkedést egy a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségekre alkalmazandó kockázatisúly-többlet alkotja, amely két összetevőből áll:

                                             a)

                                             Az első összetevő a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek kockázati súlyának 5 százalékponttal történő emelése, amelyre a kockázatisúly-többlet második részének b) pont szerinti kiszámítása után kerül sor.

                                             b)

                                             A második összetevőt a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek portfóliójára alkalmazott kockázati súlyok kitettséggel súlyozott átlagának 33 százalékát kitevő kockázatisúly-emelés alkotja. A kitettséggel súlyozott átlag az egyedi hitelek 575/2013/EU rendelet 154. cikkével összhangban kiszámított kockázati súlyainak átlaga, a vonatkozó kitettségértékkel súlyozva.

                           II.   Viszonosság

                                 2.

                                 Az 575/2013/EU rendelet 458. cikkének (5) bekezdésével összhangban a vonatkozó tagállamok érintett hatóságai számára ajánlott, hogy a belgiumi intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot azáltal, hogy azt a C(3) ajánlásban megjelölt határidőn belül a belföldön engedélyezett, az IRB-módszert használó hitelintézetek Belgiumban található fióktelepeire alkalmazzák.

                                 3.

                                 Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy a belgiumi intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot azáltal, hogy azt a belföldön engedélyezett, az IRB-módszert használó azon hitelintézetekre alkalmazzák, amelyek Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni közvetlen kitettséggel rendelkeznek. A C(2) ajánlással összhangban az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy a C(3) ajánlásban megjelölt határidőn belül az aktiváló hatóság által Belgiumban végrehajtott intézkedéssel azonos intézkedést alkalmazzanak.

                                 4.

                                 Amennyiben az országukban ugyanaz a makroprudenciális politikai intézkedés nem elérhető, az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az ERKT-val való konzultációt követően az országukban elérhető olyan makroprudenciális politikai intézkedést alkalmazzanak, amely a fent említett intézkedéssel, amelynek tekintetében a viszonosság biztosítása ajánlott, leginkább egyenértékű hatással rendelkezik, beleértve a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (*1)VII. címe 2. fejezetének IV. szakaszában rögzített felügyeleti intézkedések elfogadását és felügyeleti hatásköröket is. Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az egyenértékű intézkedést legkésőbb ezen ajánlás Európai Unió Hivatalos Lapjában történő közzétételétől számított négy hónapon belül fogadják el.

                           III.   A jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték

                                 5.

                                 A de minimis elv – intézkedés tekintetében viszonosságot biztosító – érintett hatóságok általi esetleges alkalmazásának irányítása érdekében az intézkedéshez 2 milliárd euro összegű, a jelentős jellegre vonatkozó intézményspecifikus küszöbérték kapcsolódik.

                                 6.

                                 Az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszával összhangban a vonatkozó tagállam érintett hatóságai mentességet biztosíthatnak a belföldön engedélyezett, az IRB-módszert használó azon hitelintézetek számára, amelyeknek a belgiumi lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettsége nem jelentős, vagyis a jelentős jellegre vonatkozó 2 milliárd euro összegű küszöbérték alatti kitettséggel rendelkeznek. A jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték alkalmazása során az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a kitettségek jelentős jellegét, és számukra ajánlott, hogy a belgiumi intézkedést a korábban mentesített, belföldön engedélyezett egyedi hitelintézetekre alkalmazzák, amennyiben azok túllépik a 2 milliárd eurós küszöbértéket.

                                 7.

                                 Ahol nincsenek a vonatkozó tagállamban engedélyezett, Belgiumban található fiókteleppel rendelkező vagy Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni közvetlen kitettséggel rendelkező olyan hitelintézetek, amelyek az IRB-módszert használják és a belgiumi lakóingatlan-piaccal szemben 2 milliárd euro vagy azt meghaladó mértékű kitettséggel rendelkeznek, a vonatkozó tagállamok érintett hatóságai dönthetnek úgy, hogy az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszában foglaltak szerint nem biztosítják a viszonosságot a belgiumi intézkedés tekintetében. Ebben az esetben az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a kitettségek jelentős jellegét, és számukra ajánlott, hogy a belgiumi intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot, amennyiben az IRB-módszert használó valamely hitelintézet túllépi a 2 milliárd eurós küszöbértéket.

                                 8.

                                 Az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszával összhangban a jelentős jellegre vonatkozó 2 milliárd eurós küszöbérték a küszöbérték ajánlott maximális szintjét jelenti. A viszonosságot biztosító érintett hatóságok ezért a javasolt küszöbérték alkalmazása helyett országukra vonatkozóan adott esetben meghatározhatnak alacsonyabb küszöbértéket, vagy az intézkedés tekintetében biztosíthatnak viszonosságot a jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték nélkül.

                        Franciaország

                        Az 575/2013/EU rendelet 395. cikkének (1) bekezdése szerinti nagykockázat-vállalásokra vonatkozó határérték szigorítása a figyelembe vehető tőke 5 százalékára a franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező, súlyosan eladósodott nagy nem pénzügyi vállalatok felé fennálló kitettségek tekintetében, amelyet a globálisan rendszerszinten jelentős intézményekre (G-SII-k) és egyéb rendszerszinten jelentős intézményekre (O-SII-k) a banki prudenciális szabályozásuk szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén kell alkalmazni az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja ii. alpontjának megfelelően.

                     I.   Az intézkedés leírása

                                 1.

                                 Az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja ii. alpontjának megfelelően alkalmazott francia intézkedés, amelyet a G-SII-k és O-SII-k tekintetében a banki prudenciális szabályozásuk szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén kell alkalmazni (nem szubkonszolidált szinten), a nagykockázat-vállalásokra vonatkozó határérték figyelembe vehető tőke 5 százalékára való szigorításából áll, amelyet a franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező, súlyosan eladósodott nagy nem pénzügyi vállalatok felé fennálló kitettségekre kell alkalmazni.

                                 2.

                                 A nem pénzügyi vállalat természetes személy vagy a magánjog hatálya alá tartozó, franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező jogi személy, amely a szintjén és a konszolidáció legmagasabb szintjén az 549/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (*2)A. mellékletének 2.45. pontja szerint meghatározott nem pénzügyi vállalatok szektorhoz tartozik.

                                 3.

                                 Az intézkedést a franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező nem pénzügyi vállalatok felé fennálló kitettségekre kell alkalmazni, és a kapcsolt nem pénzügyi vállalatok csoportjai felé fennálló kitettségekre a következők szerint:

                                             a)

                                             A konszolidáció legmagasabb szintjén franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező kapcsolt nem pénzügyi vállalatok csoportjához tartozó nem pénzügyi vállalatok tekintetében az intézkedés a csoport és az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 39. pontja szerint vele kapcsolatban álló valamennyi szervezet felé fennálló nettó kitettség összegére alkalmazandó;

                                             b)

                                             A konszolidáció legmagasabb szintjén nem franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező kapcsolt nem pénzügyi vállalatok csoportjához tartozó nem pénzügyi vállalatok tekintetében az intézkedés alkalmazandó:

                                                         i.

                                                         a franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező nem pénzügyi vállalatok felé fennálló kitettségek összegére;

                                                         ii.

                                                         azon franciaországi vagy külföldi szervezetek felé fennálló kitettségek összegére, amelyek vonatkozásában az i. alpontban hivatkozott nem pénzügyi vállalatok közvetlen vagy közvetett ellenőrzést gyakorolnak az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 39. pontja szerint; és

                                                         iii.

                                                         azon franciaországi vagy külföldi szervezetek felé fennálló kitettségek összegére, amelyek gazdaságilag függenek az i. alpontban hivatkozott nem pénzügyi vállalatoktól az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 39. pontja szerint.
                                                         Ezért tehát nem tartozik az intézkedés hatálya alá az a nem pénzügyi vállalat, amelynek létesítő okirat szerinti székhelye nem Franciaországban van, és amely nem valamely franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező nem pénzügyi vállalat leányvállalata vagy gazdaságilag ilyentől függő szervezet, és amely felett ilyen nem gyakorol közvetlen vagy közvetett ellenőrzést.
                                                         Az 575/2013/EU rendelet 395. cikkének (1) bekezdésével összhangban az intézkedést azt követően kell alkalmazni, hogy az 575/2013/EU rendelet 399–403. cikkével összhangban figyelembe vették a hitelkockázat-mérséklési technikák és mentességek hatását.

                                 4.

                                 A G-SII-nek vagy O-SII-nek nagynak kell tekinteni a franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező nem pénzügyi vállalatot, ha a nem pénzügyi vállalat vagy a (3) bekezdés szerinti kapcsolt nem pénzügyi vállalatok csoportja felé fennálló eredeti kitettsége legalább 300 millió euro. Az eredeti kitettség értékét az 575/2013/EU rendelet 389. és 390. cikkével összhangban kell kiszámítani azt megelőzően, hogy az 575/2013/EU rendelet 399–403. cikkével összhangban figyelembe veszik a hitelkockázat-mérséklési technikák és mentességek hatását, a 680/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet (*3) 9. cikke szerinti adatszolgáltatásnak megfelelően.

                                 5.

                                 A nem pénzügyi vállalat akkor minősül súlyosan eladósodottnak, ha tőkeáttételi mutatója meghaladja a 100 %-ot, és a pénzügyi költségek fedezeti mutatója 3 alatt marad, a csoport konszolidáció legmagasabb szintjén számítva a következők szerint:

                                             a)

                                             A tőkeáttételi mutató a teljes adósság a készpénz kivételével és a tőkeállomány aránya; és

                                             b)

                                             A pénzügyi költségek fedezeti mutatója az arány egyrészt a hozzáadott érték plusz működési támogatások, mínusz: i. bérköltség; ii. működési adók és járulékok; iii. egyéb nettó működési költségek, kivéve a nettó kamatot és kamatjellegű ráfordításokat; és iv. leértékelődés és értékcsökkenés, valamint másrészt a kamat és kamatjellegű ráfordítások között.
                                             A mutatókat az alkalmazandó standardokkal összhangban meghatározott, a nem pénzügyi vállalat pénzügyi kimutatásaiban szereplő, adott esetben könyvvizsgáló által tanúsított számviteli aggregátumok alapján számítják ki.

                           II.   Viszonosság

                                 6.

                                 Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy a francia intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot azáltal, hogy azt a belföldön engedélyezett G-SII-kre és O-SII-kre alkalmazzák a banki prudenciális szabályozásuk szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén.

                                 7.

                                 Amennyiben az országukban ugyanaz a makroprudenciális politikai intézkedés nem elérhető, a C(2) ajánlással összhangban, az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az ERKT-val való konzultációt követően az országukban elérhető olyan makroprudenciális politikai intézkedést alkalmazzanak, amely a fent említett intézkedéssel, amelynek tekintetében a viszonosság biztosítása ajánlott, leginkább egyenértékű hatással rendelkezik. Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az egyenértékű intézkedést legkésőbb ezen ajánlás Európai Unió Hivatalos Lapjában történő közzétételétől számított hat hónapon belül fogadják el.

                           III.   A jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték

                                 8.

                                 A de minimis elv intézkedés tekintetében viszonosságot biztosító érintett hatóságok általi esetleges alkalmazásának irányítása érdekében az intézkedéshez a jelentős jellegre vonatkozó kombinált küszöbérték kapcsolódik, amely a következőkből áll:

                                             a)

                                             2 milliárd euro összegű küszöbérték a belföldön engedélyezett G-SII-k és O-SII-k teljes eredeti kitettségei tekintetében a banki prudenciális szabályozásuk szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén a francia nem pénzügyi vállalati szektor vonatkozásában;

                                             b)

                                             300 millió euro összegű küszöbérték a belföldön engedélyezett G-SII-k és O-SII-k tekintetében, amelyek vonatkozásában az a) pontban szereplő küszöbértéket eléri vagy meghaladja:

                                                         i.

                                                         a valamely franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező nem pénzügyi vállalat felé fennálló egyetlen eredeti kitettség;

                                                         ii.

                                                         a konszolidáció legmagasabb szintjén franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező kapcsolt nem pénzügyi vállalatok csoportja felé fennálló eredeti kitettségek (3) bekezdés a) pontjával összhangban számított összege;

                                                         iii.

                                                         a konszolidáció legmagasabb szintjén nem franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező kapcsolt nem pénzügyi vállalatok csoportjához tartozó, franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező nem pénzügyi vállalatok felé fennálló eredeti kitettségek összege, a 680/2014/EU végrehajtási rendelet VIII. mellékletének C 28.00 és C 29.00 tábláján jelentve;

                                             c)

                                             A G-SII-k és O-SII-k figyelembe vehető szavatolótőkéje 5 %-ának megfelelő küszöbérték a konszolidáció legmagasabb szintjén, a b) pontban azonosított kitettségek vonatkozásában azt követően, hogy az 575/2013/EU rendelet 399–403. cikkével összhangban figyelembe vették a hitelkockázat-mérséklési technikák és mentességek hatását.
                                             A b) és c) pontban hivatkozott küszöbértékeket attól függetlenül kell alkalmazni, hogy az érintett szervezet vagy nem pénzügyi vállalat súlyosan eladósodott-e.
                                             Az a) és b) pontban hivatkozott eredeti kitettség értékét az 575/2013/EU rendelet 389. és 390. cikkével összhangban kell kiszámítani azt megelőzően, hogy az 575/2013/EU rendelet 399–403. cikkével összhangban figyelembe veszik a hitelkockázat-mérséklési technikák és mentességek hatását, a 680/2014/EU végrehajtási rendelet 9. cikke szerinti adatszolgáltatásnak megfelelően.

                                 9.

                                 Az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszával összhangban a vonatkozó tagállam érintett hatóságai mentességet biztosíthatnak azon belföldön engedélyezett G-SII-k és O-SII-k számára a banki prudenciális szabályozásuk szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén, amelyek nem sértik meg a (8) bekezdésben szereplő jelentős jellegre vonatkozó kombinált küszöbértéket. A jelentős jellegre vonatkozó kombinált küszöbérték alkalmazása során az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a belföldön engedélyezett G-SII-k és O-SII-k francia nem pénzügyi vállalati szektor felé fennálló kitettségeinek jelentős jellegét, valamint a belföldön engedélyezett G-SII-k és O-SII-k franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező nagy nem pénzügyi vállalatok felé fennálló kitettségének koncentrációját, és számukra ajánlott, hogy alkalmazzák a francia intézkedést a korábban mentességben részesített belföldön engedélyezett G-SII-kre és O-SII-kre a banki prudenciális szabályozásuk szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén, amennyiben megsértették a (8) bekezdésben szereplő jelentős jellegre vonatkozó kombinált küszöbértéket. Az érintett hatóságokat az ERKT ösztönzi továbbá arra, hogy a franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező, nagy nem pénzügyi vállalatok megnövekedett tőkeáttételéhez kapcsolódó rendszerkockázatokat jelezzék az országukban működő többi piaci résztvevő számára.

                                 10.

                                 Ahol nincsenek a vonatkozó tagállamban engedélyezett G-SII-k és O-SII-k a banki prudenciális szabályozásuk szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén, amelyek francia nem pénzügyi vállalati szektor felé fennálló kitettsége meghaladja a (8) bekezdésben szereplő jelentős jellegre vonatkozó küszöbértéket, a vonatkozó tagállamok érintett hatóságai dönthetnek úgy, hogy az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszában foglaltak szerint a francia intézkedés tekintetében nem biztosítják a viszonosságot. Ebben az esetben az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a belföldön engedélyezett G-SII-k és O-SII-k francia nem pénzügyi vállalati szektor felé fennálló kitettségeinek jelentős jellegét, valamint a belföldön engedélyezett G-SII-k és O-SII-k franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező nagy nem pénzügyi vállalatok felé fennálló kitettségének koncentrációját, és számukra ajánlott, hogy biztosítsák a viszonosságot a francia intézkedés tekintetében, amennyiben valamely G-SII és O-SII a banki prudenciális szabályozása szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén túllépi a (8) bekezdésben szereplő jelentős jellegre vonatkozó kombinált küszöbértéket. Az érintett hatóságokat az ERKT ösztönzi továbbá arra, hogy a franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező, nagy nem pénzügyi vállalatok megnövekedett tőkeáttételéhez kapcsolódó rendszerkockázatokat jelezzék az országukban működő többi piaci résztvevő számára.

                                 11.

                                 Az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszával összhangban a (8) bekezdésben hivatkozott jelentős jellegre vonatkozó kombinált küszöbérték a küszöbérték ajánlott maximális szintjét jelenti. A viszonosságot biztosító érintett hatóságok ezért a javasolt küszöbérték alkalmazása helyett országukra vonatkozóan adott esetben meghatározhatnak alacsonyabb küszöbértéket, vagy az intézkedés tekintetében biztosíthatnak viszonosságot a jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték nélkül.

                        Svédország

                        A Svédországban engedélyezett és a szabályozói tőkekövetelmények kiszámításához az IRB-módszert használó hitelintézetekre az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja vi. alpontjának megfelelően alkalmazott hitelintézet-specifikus, 25 százalékos alsó korlát a svédországi illetőségű ügyfeleket érintő, ingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek portfóliójára alkalmazott kockázati súlyok kitettséggel súlyozott átlaga tekintetében.

                     I.   Az intézkedés leírása

                                 1.

                                 Az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja vi. alpontjának megfelelően alkalmazott és a Svédországban engedélyezett, az IRB-módszert használó hitelintézetek számára előírt svéd intézkedést egy hitelintézet-specifikus, 25 százalékos alsó korlát alkotja a svédországi illetőségű ügyfeleket érintő, ingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek portfóliójára alkalmazott kockázati súlyok kitettséggel súlyozott átlaga tekintetében.

                                 2.

                                 A kitettséggel súlyozott átlag az egyedi kitettségek 575/2013/EU rendelet 154. cikkével összhangban kiszámított kockázati súlyainak átlaga, a vonatkozó kitettségértékkel súlyozva.

                           II.   Viszonosság

                                 3.

                                 Az 575/2013/EU rendelet 458. cikkének (5) bekezdésével összhangban a vonatkozó tagállamok érintett hatóságai számára ajánlott, hogy a svéd intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot azáltal, hogy azt a C(3) ajánlásban megjelölt határidőn belül a belföldön engedélyezett, az IRB-módszert használó hitelintézetek Svédországban található fióktelepeire alkalmazzák.

                                 4.

                                 Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy a svéd intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot azáltal, hogy azt a belföldön engedélyezett, az IRB-módszert használó azon hitelintézetekre alkalmazzák, amelyek svédországi illetőségű ügyfeleket érintő, ingatlannal fedezett, lakossággal szembeni közvetlen kitettséggel rendelkeznek. A C(2) ajánlással összhangban az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy a C(3) ajánlásban megjelölt határidőn belül az aktiváló hatóság által Svédországban végrehajtott intézkedéssel azonos intézkedést alkalmazzanak.

                                 5.

                                 Amennyiben az országukban ugyanaz a makroprudenciális politikai intézkedés nem elérhető, az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az ERKT-val való konzultációt követően az országukban elérhető olyan makroprudenciális politikai intézkedést alkalmazzanak, amely a fent említett intézkedéssel, amelynek tekintetében a viszonosság biztosítása ajánlott, leginkább egyenértékű hatással rendelkezik. Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az egyenértékű intézkedést legkésőbb ezen ajánlás Európai Unió Hivatalos Lapjában történő közzétételétől számított négy hónapon belül fogadják el.

                           III.   A jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték

                                 6.

                                 A de minimis elv – intézkedés tekintetében viszonosságot biztosító – érintett hatóságok általi esetleges alkalmazásának irányítása érdekében az intézkedéshez 5 milliárd SEK összegű, a jelentős jellegre vonatkozó intézményspecifikus küszöbérték kapcsolódik.

                                 7.

                                 Az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszával összhangban a vonatkozó tagállam érintett hatóságai mentességet biztosíthatnak a belföldön engedélyezett, az IRB-módszert használó azon hitelintézetek számára, amelyeknek a svédországi illetőségű ügyfeleket érintő, ingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettsége nem jelentős, vagyis a jelentős jellegre vonatkozó 5 milliárd SEK összegű küszöbérték alatti kitettséggel rendelkeznek. A jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték alkalmazása során az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a kitettségek jelentős jellegét, és számukra ajánlott, hogy a svéd intézkedést a korábban mentesített, belföldön engedélyezett egyedi hitelintézetekre alkalmazzák, amennyiben azok túllépik az 5 milliárd SEK küszöbértéket.

                                 8.

                                 Ahol nincsenek a vonatkozó tagállamban engedélyezett, Svédországban található fiókteleppel rendelkező vagy svédországi illetőségű ügyfeleket érintő, ingatlannal fedezett, lakossággal szembeni közvetlen kitettséggel rendelkező olyan hitelintézetek, amelyek az IRB-módszert használják és svédországi illetőségű ügyfeleket érintő, 5 milliárd SEK vagy azt meghaladó mértékű, ingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettséggel rendelkeznek, a vonatkozó tagállamok érintett hatóságai dönthetnek úgy, hogy az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszában foglaltak szerint nem biztosítják a viszonosságot a svéd intézkedés tekintetében. Ebben az esetben az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a kitettségek jelentős jellegét, és számukra ajánlott, hogy a svéd intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot, amennyiben az IRB-módszert használó valamely hitelintézet túllépi az 5 milliárd SEK küszöbértéket.

                                 9.

                                 Az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszával összhangban a jelentős jellegre vonatkozó 5 milliárd SEK küszöbérték a küszöbérték ajánlott maximális szintjét jelenti. A viszonosságot biztosító érintett hatóságok ezért a javasolt küszöbérték alkalmazása helyett országukra vonatkozóan adott esetben meghatározhatnak alacsonyabb küszöbértéket, vagy az intézkedés tekintetében biztosíthatnak viszonosságot a jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték nélkül.

               (*1)  HL L 176., 2013.6.27., 338. o.

               (*2)  Az Európai Parlament és a Tanács 549/2013/EU rendelete (2013. május 21.) az Európai Unió-beli nemzeti és regionális számlák európai rendszeréről (HL L 174., 2013.6.26., 1. o.).

               (*3)  A Bizottság 680/2014/EU végrehajtási rendelete (2014. április 16.) az intézmények 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti felügyeleti adatszolgáltatása tekintetében végrehajtás-technikai standardok megállapításáról (HL L 191., 2014.6.28., 1. o.).”