title: A Tanács ajánlása ( 2012. július 10. ) Lengyelország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Lengyelország 2012–2015-ös időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi vélemény adásáról

text:
               24.7.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 219/65

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2012. július 10.)
   Lengyelország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Lengyelország 2012–2015-ös időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi vélemény adásáról
   2012/C 219/19
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikkének (2) bekezdésére és 148. cikkének (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikkének (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), melyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Tanács 2011. július 12-én ajánlást (3) fogadott el Lengyelország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményt adott Lengyelországnak a 2011–2014-es időszakra vonatkozó, aktualizált konvergenciaprogramjáról.

               (4)

               A Bizottság 2011. november 23-án elfogadta a második éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció második európai szemeszterét. A Bizottság a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) alapján 2012. február 14-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Lengyelországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes felülvizsgálatra kerül sor.

               (5)

               A Tanács 2011. december 1-jén következtetéseket fogadott el, amelyekben felhívta a szociális védelemmel foglalkozó bizottságot, hogy a Foglalkoztatási Bizottsággal és más bizottságokkal együttműködésben nyújtsa be a Tanácsnak az Európa 2020 szakpolitikai ciklus keretében javasolt intézkedésekkel kapcsolatos észrevételeit. Az említett észrevételek a Foglalkoztatási Bizottság véleményének részét képezik.

               (6)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2012. február 15-én elfogadta a 2012. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2012. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án jóváhagyta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás normál feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (8)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án arra is felkérte az Euro Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.

               (9)

               Lengyelország 2012. április 25-én benyújtotta a 2012–2015-ös időszakra vonatkozó konvergenciaprogramját, 2012. április 27-én pedig 2012. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (10)

               A konvergenciaprogramnak az 1466/97/EK rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott, és összhangban áll a Bizottság szolgálatainak 2012. tavaszi előrejelzésével. A programban körvonalazott költségvetési stratégia célja a túlzott hiány 2012-ig való kiigazítása és a középtávú költségvetési cél elérése 2015-ig. A program megerősíti, hogy a középtávú költségvetési cél a GDP 1 %-át kitevő hiány, amely megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktumban foglalt követelményeknek. A költségvetési hiány tervezett kiigazítása összhangban áll a Tanács által meghatározott határidővel, és a tervezett költségvetési kiigazítás megfelel a túlzotthiány-eljárás keretében tett tanácsi ajánlásnak. Az (újraszámított) strukturális egyenleg (5) alapján a középtávú költségvetési cél megvalósítása felé tett előrehaladás éves tervezett üteme meghaladja a GDP 0,5 %-át (strukturális értelemben). A államháztartási kiadások növekedésének mértéke, a diszkrecionális bevételi intézkedéseket is figyelembe véve, összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktumban a teljes programidőszakra meghatározott referenciaértékkel, azonban a Bizottság szolgálatainak 2012. tavaszi előrejelzése szerint 2013-ban kismértékben túllépi a kiadásnövelési referenciaértéket. A középtávú költségvetési cél megvalósítása felé történő hatékony előrelépés további erőfeszítéseket igényelhet, mivel az főként az állami beruházási kiadások lényeges csökkentésére támaszkodik, és a konvergenciaprogram későbbi éveire vonatkozóan nincs kellőképpen alátámasztva részletes intézkedésekkel. A bruttó államadósság az előrejelzések szerint Lengyelországban a GDP 60 %-a alatt marad a programidőszakban. A nemzeti hatóságok előrejelzése szerint a bruttó államadósság a GDP 56,3 %-áról (2011) 2015-re a GDP 49,7 %-ára fog fokozatosan csökkenni, ugyanakkor a Bizottság szerint – figyelembe véve a konszolidációs tervekben rejlő esetleges kockázatokat – lassabb javulás várható.

               (11)

               A kormány még nem tett lépéseket egy állandó kiadási szabály 2013-ig történő végrehajtása érdekében. Az állandó szabály kidolgozása még mindig folyamatban van, és eddig egyetlen részletet sem hoztak nyilvánosságra. Nem történt előrelépés sem a nemzeti számlák osztályozásának a számlák európai rendszeréhez (ESA95 standardok) való hozzáigazítása, sem pedig a költségvetési folyamatban a különböző kormányzati szintek közti koordináció javítása terén.

               (12)

               A fiatalokat érintő – főként a készségkereslet és -kínálat közötti eltérésből, valamint a szakmai képzésekhez és a munkaalapú tanuláshoz való hozzáférés akadályaiból adódó – munkanélküliség meghaladja az uniós átlagot. Lengyelország intézkedéseket tervez annak érdekében, hogy megkönnyítse a fiatalok számára a munkaerőpiacra való bejutást. Úgy tűnik, hogy a munkaerő-piaci szegmentációt és az aktív keresők magas szegénységi rátáját – mely az Unióban a legmagasabbak közé tartozik – főként az önfoglalkoztatással és a munkajog hatálya alá nem tartozó polgári jogi szerződésekkel kapcsolatos részbeni visszaélések okozzák. Ezenkívül felül kell vizsgálni az alacsony jövedelműek munkához kapcsolódó ellátási támogatásának hatályát és megfelelőségét.

               (13)

               2011 második felében Lengyelország megkezdte a felsőoktatás átfogó reformjának végrehajtását. E reform célja az egyetemek és az üzleti világ közötti kapcsolatok megerősítése, valamint a készségkereslet és -kínálat közötti eltérés kezelése. A reform célja, hogy az oktatás rugalmasabbá váljon és jobban igazodjon a munkaerő-piaci igények változásához, emellett a reform támogatja az önfoglalkoztatást is. Továbbra is szükség van azonban a képzési kínálatnak a szükségletekhez igazítására és a képzés minőségének javítására, különös figyelmet fordítva a felsőoktatási magánintézményekre.

               (14)

               A nők munkaerő-piaci részvételét a gyermekgondozási rendszer fejlesztése révén kell növelni. Európában jelenleg Lengyelországban a legalacsonyabb az iskola előtti nevelést kínáló intézményekbe beíratott gyermekek aránya. Mindezt a férőhelyek, a megfelelő infrastruktúra és a képzett személyzet hiánya okozza. A kormány kinyilvánított szándékát, miszerint további forrásokat teremt iskola előtti neveléssel (3–5 éves kor) foglalkozó intézmények létrehozásához, a 2012. évi költségvetési törvény nem tükrözi, hiszen csökkentette az oktatás támogatását. E csökkentés miatt egyes önkormányzatok iskolákat és óvodákat zártak be.

               (15)

               Az idősebb munkavállalók alacsony munkaerő-piaci részvételének javítása érdekében Lengyelország általános nyugdíjreformot fogadott el. 2013-at követően fokozatosan emelik a kötelező nyugdíjkorhatárt, hogy az a férfiak esetében 2020-ra, a nők esetében pedig 2040-re elérje a 67 évet (jelenleg férfiak esetében 65, nőknél 60 év). Lengyelország folytatta az egyenruhás testületek kedvezményes nyugdíjbavonulási feltételeinek korlátozása érdekében tett erőfeszítéseit. 2011-ben Lengyelország bizonyos változtatásokat vezetett be a mezőgazdasági termelők társadalombiztosítási alapjában (KRUS). E reform azonban ideiglenes és munkaerő-piaci szempontból nem kielégítő. A bányászok még mindig speciális nyugdíjrendszert vehetnek igénybe.

               (16)

               A kutatási környezet javítására irányuló legújabb reformok célja az, hogy a személyre szabott támogatást a legjobban teljesítő intézményekre összpontosítsák. A 2011 augusztusában elfogadott nemzeti kutatási program fontos lépést jelent ebben az irányban. Továbbra sem egyértelmű azonban, hogy a programban szereplő prioritások milyen módon kapcsolódnak, és hogyan valósulnak meg az innováció és az iparpolitika keretében.

               (17)

               A szakmai szolgáltatások nyújtásának indokolatlan korlátozása jelentős akadályt gördít a további növekedés elé, különösen az építőipar, a közlekedés és az egészségügy tekintetében. A kormány arra vonatkozó tervet jelentett be, hogy 50 %-kal csökkenti a szakmai szolgáltatások nyújtásának szabályozását, mind az iskolai végzettségre vonatkozó követelmények, mind az engedélyezés tekintetében. A legújabb erőfeszítések ellenére a vállalkozásokra háruló adminisztrációs terhek még mindig nagyok, a közigazgatás pedig továbbra sem hatékony. Az aggodalomra leginkább okot adó területek a megfeleléssel kapcsolatos magas költségek, az összetett és változékony adójogszabályok, a hosszadalmas és nagy terhekkel járó engedélyezési és jóváhagyási eljárások, az ingatlanbejegyzés és az övezetekre vonatkozó jogszabályok. A jogi eljárások és egyéb jogi intézkedések hosszadalmasak, és viszonylag sok ügy van függőben.

               (18)

               Az energiaágazatban zajló növekedést és versenyt egyrészt az uniós jogszabályok végrehajtásának elhúzódása – különösen ami a második és harmadik energiaügyi csomagot, valamint a megújuló energiaforrásból előállított energia támogatásáról szóló, 2009. április 23-i 2009/28/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (6) (a továbbiakban: a megújuló energiáról szóló irányelv) illeti –, másrészt pedig a függőben lévő jogsértési eljárások tartják vissza. Míg az uniós források segítségével az autópályák és gyorsforgalmi utak hálózatának széles körű fejlesztése zajlik, egyre sürgetőbb szükség van a vasúthálózatba történő beruházásra, mivel az infrastruktúra rendkívül rossz állapotban van. Lengyelország nem használja ki teljesen a Kohéziós Alapból e célra rendelkezésre álló forrásokat. A vasúti piac hatékony működése még mindig akadályokba ütközik.

               (19)

               Lengyelország számos kötelezettségvállalást tett az Euro Plusz Paktum keretében. E kötelezettségvállalások, valamint a 2011-ben tett vállalások végrehajtását célzó intézkedések a foglalkoztatás növelésére, a versenyképesség fokozására, az államháztartás fenntarthatóságának javítására és a pénzügyi stabilitás erősítésére irányulnak. A Bizottság értékelte az Euro Plusz Paktumban foglalt kötelezettségvállalások végrehajtását. Az ajánlás figyelembe veszi ennek az értékelésnek az eredményeit.

               (20)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Lengyelország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és értékelte a konvergenciaprogramot, valamint a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programoknak a fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politika szempontjából való jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. A Bizottságnak az európai szemeszter keretében tett ajánlásait az alábbi 1–6. ajánlás tükrözi.

               (21)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot, és véleményét (7) különösen az 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Lengyelország a 2012–2013-as időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Gondoskodjon a túlzott hiány kiigazítása felé történő előrelépésre. Ennek érdekében teljes mértékben hajtsa végre a 2012. évi költségvetést, és hajtsa végre a túlzotthiány-eljárás keretében kiadott tanácsi ajánlásokban meghatározott strukturális kiigazítást. Ezt követően határozza meg azokat az intézkedéseket, amelyek a 2013-ra és az azt követő évekre vonatkozó költségvetési stratégia végrehajtásához szükségesek, biztosítva a megfelelő strukturális kiigazítást annak érdekében, hogy kellő előrelépés történjen a középtávú célkitűzés irányába, ideértve a kiadásnövelési referenciaérték teljesítését is. Minimalizálja a jövőben a növekedést ösztönző kiadási tételek csökkentését, és javítsa az adózási fegyelmet.

               2.

               Gyorsítsa fel a költségvetési keretrendszer reformját olyan jogszabályok hatályba léptetésével, amelyek célja, hogy 2013-ig bevezessék a kiadásokra vonatkozó állandó szabályt. E szabálynak összeegyeztethetőnek kell lennie a nemzeti számlák európai rendszerével. Hozzon intézkedéseket a különböző kormányzati szintek, valamint az éves költségvetési eljárások közötti koordinációs mechanizmusok középtávon történő megerősítésére.

               3.

               Az ifjúsági munkanélküliség csökkentése érdekében bővítse a tanulószerződéses gyakorlati képzés és a munkaalapú tanulás elérhetőségét, javítsa a szakképzés minőségét, és fogadja el az egész életen át tartó tanulásra vonatkozó javasolt stratégiát. Hangolja jobban össze az oktatási kínálatot a munkaerőpiac szükségleteivel, és javítsa az oktatás minőségét. A munkaerő-piaci szegmentációval és az aktív keresők magas szegénységi rátájával szembeni küzdelem részeként korlátozza a polgári jogi szerződések túlzott alkalmazását, és hosszabbítsa meg a határozatlan idejű munkaszerződések próbaidejét.

               4.

               Erősítse meg a nők munkaerő-piaci részvételének növelésére tett erőfeszítéseket, és növelje a gyermekeknek a gyermekgondozási és az iskola előtti nevelési intézményekbe való beiratkozásának arányát azáltal, hogy biztosítja az állandó finanszírozást és az állami létesítményekbe való beruházást, a szakképzett személyzetet és a megfizethető hozzáférést. A nyugdíjbavonulási életkor növelése érdekében kezelje a korai nyugdíjaztatás rögzült gyakorlatainak problémáját. Fokozatosan szüntesse meg a bányászok külön nyugdíjrendszerét annak érdekében, hogy a bányászokat integrálja az általános rendszerbe. Tegyen ambiciózusabb és tartósabb lépéseket a mezőgazdasági termelők társadalombiztosítási alapjának (KRUS) megreformálására az egyéni jövedelmek megfelelőbb figyelembevétele érdekében.

               5.

               Tegyen további intézkedéseket az innovációbarát üzleti környezet létrehozása érdekében a kutatás, az innováció és az ipar közötti jobb kapcsolatok biztosításával, valamint a teljes innovációs ciklust támogató közös prioritások és eszközök kialakításával. Javítsa a kutatási és innovációs tevékenységek finanszírozásához való hozzáférést garanciák és áthidaló finanszírozás révén.

               6.

               Fokozza az erőfeszítéseket annak érdekében, hogy jobban ösztönözze az energia-termelési kapacitásba és az energiahatékonyságba való beruházásokat az energiaellátási lánc egészében, gyorsítsa fel a villamosenergia-hálózatok fejlesztését – ideértve a határokon átnyúló összeköttetéseket is –, szüntesse meg a határokon átnyúló villamosenergia-csere előtt álló akadályokat, valamint a szabályozott árak fokozatos megszüntetésével és egy gázkereskedelmi platform létrehozásával erősítse meg a gázszektorban folyó versenyt. Erősítse meg a vasúti piacot szabályozó hatóság szerepét és forrásait, és biztosítsa a vasúti beruházási projektek hatékony és gyors végrehajtását. Csökkentse a szakmai szolgáltatások nyújtásának korlátozását, és egyszerűsítse a szerződések érvényesíthetőségét, valamint az építési engedélyek követelményeit.

      Kelt Brüsszelben, 2012. július 10-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         V. SHIARLY

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  2012-re érvényben tartja a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2012. április 26-i 2012/238/EU tanácsi határozat (HL L 119., 2012.5.4., 47. o.).

      (3)  HL C 217., 2011.7.23., 5. o.

      (4)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (5)  A Bizottság szolgálatai által a programban megadott információk alapján a közösen elfogadott módszertan alkalmazásával közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

      (6)  HL L 140., 2009.6.5., 16. o.

      (7)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: Az Európai Központi Bank ajánlása (2017. augusztus 24.) az Európai Unió Tanácsa számára a Banco de Portugal külső könyvvizsgálóiról (EKB/2017/24)

text:
               2.9.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 292/1

         AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA
   (2017. augusztus 24.)
   az Európai Unió Tanácsa számára a Banco de Portugal külső könyvvizsgálóiról
   (EKB/2017/24)
   (2017/C 292/01)
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 27.1. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Központi Bank (EKB) és azon tagállamok, amelyek pénzneme az euro, nemzeti központi bankjainak beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

               (2)

               A Banco de Portugal jelenlegi külső könyvvizsgálóinak, a PricewaterhouseCoopers & Associados – Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda.-nak a megbízatása a 2016. pénzügyi év ellenőrzését követően megszűnt. Ezért külső könyvvizsgálók kinevezése szükséges a 2017. pénzügyi évtől.

               (3)

               A Banco de Portugal a Deloitte & Associados – Sociedade de Revisores Oficiais de Contas S.A.-t választotta külső könyvvizsgálóiként a 2017–2021. pénzügyi évekre,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   Ajánlott, hogy a 2017–2021. pénzügyi évekre a Banco de Portugal külső könyvvizsgálóiként a Deloitte & Associados – Sociedade de Revisores Oficiais de Contas S.A.-t jelöljék ki.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2017. augusztus 24-én.

            az EKB elnöke

         Mario DRAGHI


title: Az Európai Központi Bank ajánlása ( 2008. november 17. ) az Európai Unió Tanácsa számára a Banque centrale du Luxembourg külső könyvvizsgálóiról (EKB/2008/16)

text:
               22.11.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 299/5

      AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA

   (2008. november 17.)
   az Európai Unió Tanácsa számára a Banque centrale du Luxembourg külső könyvvizsgálóiról
   (EKB/2008/16)
   (2008/C 299/02)
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 27.1. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Központi Bank („EKB”) és az eurorendszer nemzeti központi bankjainak beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

               (2)

               A 2008. pénzügyi év ellenőrzése után lejár a Banque centrale du Luxembourg jelenlegi külső könyvvizsgálójának megbízatása. Ezért a 2009. évtől külső könyvvizsgálók kijelölése szükséges.

               (3)

               A Banque centrale du Luxembourg a KPMG AUDIT sàrl-t választotta külső könyvvizsgálójaként a 2009–2013. közötti pénzügyi évekre,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   Ajánlott, hogy a 2009–2013 pénzügyi évre Banque centrale du Luxembourg közös külső könyvvizsgálójaként a KPMG AUDIT sàrl-t jelöljék ki.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2008. november 17-én.

            az EKB elnöke

         Jean-Claude TRICHET


title: A Bizottság (Euratom) 2016/538 ajánlása (2016. április 4.) az Euratom-Szerződés 103. cikkének alkalmazásáról (az értesítés a C(2016) 1168. számú dokumentummal történt)

text:
               6.4.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 89/20

         A BIZOTTSÁG (Euratom) 2016/538 AJÁNLÁSA
   (2016. április 4.)
   az Euratom-Szerződés 103. cikkének alkalmazásáról

         (az értesítés a C(2016) 1168. számú dokumentummal történt)

   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 103. cikkére, összefüggésben az Európai Unió működéséről szóló szerződés 292. cikkére hivatkozó 106a. cikkével,
   mivel:

               (1)

               A Szerződés 2. cikkének h) pontja szerint a Közösség egyik feladata olyan kapcsolatok kialakítása más országokkal és nemzetközi szervezetekkel, amely előmozdítja az atomenergia békés célú felhasználását. E feladat sikeres végrehajtásához a Bizottság – a Szerződés II. címének 10. fejezete alapján – hatáskörökkel rendelkezik a külkapcsolatok terén.

               (2)

               A Szerződés 101. cikke alapján a Közösség – hatáskörének és jogszabályainak keretein belül – kötelezettségeket vállalhat harmadik állammal, nemzetközi szervezettel vagy harmadik állam állampolgárával kötött megállapodások által. E rendelkezés alapján Euratom-megállapodások megkötésére került sor a Közösség fő beszállító országaival.

               (3)

               A102. cikk viszont felhatalmazza a Közösséget arra, hogy olyan megállapodásokat kössön, amelyeknek a Közösségen kívül a tagállamok is részes felei. Ilyen megállapodásokat a Közösségre nézve csak a Közösség intézményei és a tagállamok közötti – mind a tárgyalási folyamat és a megállapodás megkötése, mind a vállalt kötelezettségek teljesítése során történő – szoros együttműködés révén lehet megvalósítani.

               (4)

               A Szerződéssel összhangban a tagállamok – a szerződésben meghatározott feltételekkel – nemzetközi szereplőként megtartják szerződéskötési képességüket, következésképpen joguk van bármikor az Euratom-Szerződés hatálya alá tartozó ügyekre vonatkozó megállapodásokat kötni harmadik országokkal.

               (5)

               A Szerződés 103. cikke központi szerepet játszik az Euratom jogszabályok egységességének és elsőbbségének szükséges biztosítása, valamint a tagállamoknak az atomenergia terén a külkapcsolataikban élvezett cselekvési szabadsága összeegyeztethetőségében. E cikk értelmében a tagállamok kötelesek közölni a Bizottsággal a harmadik állammal, nemzetközi szervezettel vagy harmadik állam állampolgárával kötendő megállapodások vagy szerződések tervezetét, amennyiben e megállapodások vagy szerződések a Szerződés hatálya alá tartozó ügyekre vonatkoznak. Ha valamely megállapodás vagy szerződés tervezete olyan rendelkezéseket tartalmaz, amelyek gátolják a Szerződés alkalmazását, a Bizottságnak a szóban forgó értesítés átvételétől számított egy hónapon belül közölnie kell észrevételeit az érintett tagállammal. Egy tagállam a tervezett megállapodást vagy szerződést csak akkor kötheti meg, ha a Bizottság kifogásainak eleget tett, vagy teljesítette a Bíróságnak az állam kérelmére indított sürgősségi eljárás során a tervezett rendelkezések és a Szerződés rendelkezéseinek összeegyeztethetőségéről hozott határozatában foglaltakat.

               (6)

               Az Európai Közösségek Bírósága 1978. november 14-i 1/78 határozatában kimondta, hogy a 103. cikk célja annak biztosítása, hogy a tagállamok által harmadik felekkel kötött megállapodások és szerződések ne akadályozhassák a Szerződés rendelkezéseinek érvényesülését (1).

               (7)

               A 103. cikk alapján végzett értékelés kiterjed a megállapodás vagy szerződés tervezetének, illetve az Euratom-szerződésnek és az annak alapján elfogadott másodlagos jogszabályoknak az összeegyeztethetőségére. Nem terjed viszont ki a megállapodás vagy szerződés tervezete és az Európai Unió működéséről szóló szerződés rendelkezéseinek összeegyeztethetőségére.

               (8)

               A 103. cikk alkalmazásával kapcsolatban jelentős tapasztalat gyűlt össze. A tapasztalat azt mutatja, hogy az Euratommal kapcsolatos vívmányok egyes szempontjai közvetlen jelentőséggel bírnak a tagállamok külkapcsolataiban. A Bizottságnak a tagállamok részére a 103. cikk szerinti értékelést követően küldött észrevételeiben többször is fel kellett hívnia a figyelmet az Euratom jog bizonyos rendelkezéseire. Ezért a 103. cikk alkalmazásához iránymutatások szükségesek. Ezen ajánlás célja, hogy emlékeztessen az ebben az összefüggésben releváns főbb rendelkezésekre, és hogy nagyobb egyértelműséget és jogbiztonságot nyújtson a tagállamok részére a megállapodásaik vagy szerződéseik tervezetének tárgyalása során.

               (9)

               A 103. cikk második bekezdésében említett egy hónapos időtartam attól az időponttól kezdődik, amikor a Bizottság megkapja a közleményt. Ez csak akkor tekinthető megtörténtnek, amikor a Bizottság a hiánytalan értesítési akta birtokába jutott.

               (10)

               A 994/2012/EU európai parlamenti és tanácsi határozat (2) lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy az említett határozat hatálya alá tartozó nemzetközi megállapodások tárgyalása során a Bizottság segítségét kérjék. Ugyanennek a lehetőségnek a tagállamok rendelkezésére kell állnia az Euratom-Szerződés hatálya alá tartozó megállapodások vagy szerződések tárgyalása során.

               (11)

               A II. címnek a „kutatások ösztönzéséről” szóló 1. fejezetében előírtaknak megfelelően a nukleáris kutatás az Euratom-Szerződés hatálya alá tartozik. Ezért ez a bizottsági ajánlás is kiterjed az atommaghasadás és -fúzió kutatása területén kötött nemzetközi kutatási megállapodásokra is, függetlenül azok megnevezésétől.

               (12)

               A Közösség által a Szerződés II. címének 3. fejezetében és különösen a 2009/71/Euratom tanácsi irányelvben (3), a 2011/70/Euratom tanácsi irányelvben (4) és a 2013/59/Euratom tanácsi irányelvben (5) lefektetett alapvető normák a munkavállalók és a lakosság egészségének az ionizáló sugárzásból eredő veszélyekkel szembeni védelmét szolgálják, függetlenül e sugárzás forrásától. Ezek a Szerződés által felállított jogi rendszer középpontjában találhatók, és ezért a 103. cikk szerinti értékelés szempontjából is központi jelentőségűek.

               (13)

               A Szerződés II. címének 6. fejezete létrehozza az Euratom Ellátási Ügynökséget, és kizárólagos joggal ruházza fel a Közösségből vagy azon kívülről származó ércek, nyersanyagok, illetve különleges hasadóanyagok szállítására vonatkozó szerződések megkötésére. Ha az ezen ajánlás által érintett megállapodás- vagy szerződéstervezet tartalmaz anyagszállításra vonatkozó rendelkezéseket, annak a 103. cikk szerinti értékelését a Bizottság az Ügynökség szállítási szerződések megkötésére vonatkozó kizárólagos jogának sérelme nélkül végzi el; a szállítási szerződések Ügynökség részéről társaláíróként történő aláírása viszont nem érinti a Bizottságnak a tagállamok megállapodás- vagy szerződéstervezeteinek a Szerződéssel és az ahhoz kapcsolódó másodlagos joggal való összeegyeztethetőségével kapcsolatos értékelését.

               (14)

               Az európai energiabiztonsági stratégia egyik legfontosabb pillére a külső beszállítók és a kapcsolódó infrastruktúra diverzifikálása. A Bizottságnak és a tagállamoknak szükség esetén együtt kell működniük az urán és a nukleáris fűtőanyag piacán a nukleárisfűtőanyag-ellátás diverzifikálásában. A Bizottság vállalja, hogy az új nukleáris beruházási projektek és a harmadik országokkal kötendő új megállapodások vagy szerződések tervezeteinek értékelése során módszeresen figyelembe fogja venni a fűtőanyag-ellátás diverzifikálását. Az Euratom Ellátási Ügynökségnek ugyanakkor biztosítania kell, hogy az új beruházások ne akadályozzák a fűtőanyag-ellátás diverzifikálásának lehetőségét. Ez az ajánlás hozzájárul e célkitűzések megvalósításához.

               (15)

               A Szerződés 104. cikkének második bekezdésével összhangban a tagállamok – a Bizottság kérelmére – közlik a Bizottsággal a Szerződés hatálya alá tartozó, harmadik állammal, nemzetközi szervezettel vagy harmadik állam állampolgárával kötött megállapodásokkal kapcsolatos összes információt,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               A Szerződés 103. cikke értelmében a „megállapodás vagy szerződés tervezete” bármilyen olyan megállapodást jelent – bármi legyen is annak megnevezése –, amely a Szerződés hatálya alá tartozó ügyeket érint, és egy tagállam tárgyal róla (6). Az egy vagy több tagállam, valamint egy harmadik állam, nemzetközi szervezet vagy harmadik állam állampolgára között fennálló, a Szerződés hatálya alá tartozó ügyeket érintő megállapodásokat vagy szerződéseket módosító megállapodások vagy szerződések tervezetei szintén a 103. cikk hatálya alá tartoznak. Az olyan ércek, nyersanyagok vagy különleges hasadóanyagok beszállítására, előkészítésére, átalakítására vagy megformálására vonatkozó megállapodás- vagy szerződéstervezeteket, amelyek vállalkozások között jönnek létre, és amelyeket be kell jelenteni az Euratom Ellátási Ügynökségnek vagy a Szerződés II. címének 6. fejezete értelmében megkötés céljából kell annak megküldeni, nem kell a 103. cikk szerint a Bizottságnak bejelenteni.

      I. RÉSZ

      Az értesítést megelőző szakasz

               2.

               Amennyiben valamely tagállam tárgyalásokat kíván folytatni egy harmadik állammal, nemzetközi szervezettel vagy harmadik állam állampolgárával valamely megállapodás vagy szerződés tervezetével kapcsolatban, az adott tagállam írásban értesítheti a Bizottságot e szándékáról. Amennyiben egy tagállam a tárgyalásokról ilyen módon értesíti a Bizottságot, az érintett tagállam lehetőség szerint rendszeresen tájékoztassa a Bizottságot a tárgyalások előrehaladásáról. A tagállam arra vonatkozó tanácsot is kérhet a Bizottságtól, hogy miként lehet elkerülni a megállapodás vagy szerződés tervezete és a Szerződés összeegyeztethetetlenségét.
               A tagállamok, amennyiben szükségesnek ítélik, kérhetik a Bizottság megfigyelőként való részvételét a tárgyalásokon.

               3.

               A tagállamokat ösztönözni kell, hogy miután a felek a megállapodás vagy szerződés tervezetének minden főbb elemével kapcsolatban – jóváhagyás fenntartásával – megállapodásra jutottak, de még mielőtt azt megkötnék, nyújtsanak be egy, a 103. cikk szerinti értesítést.

               4.

               A tagállamokat ösztönözni kell, hogy elektronikus úton juttassák el a Bizottsághoz az értesítés előzetes példányát, valamennyi kísérő dokumentummal együtt (7). Az elektronikus benyújtást azonban követnie kell a hiánytalan értesítési akta papíralapú változatának is.

      II. RÉSZ

      Az értesítés tartalma

               5.

               Az értesítésnek adott esetben tartalmaznia kell a következők mindegyikét:

                           a)

                           a megállapodás- vagy szerződéstervezet szövege;

                           b)

                           a megállapodás- vagy szerződéstervezethez csatolt mellékletek vagy függelékek;

                           c)

                           a bejelentett megállapodás- vagy szerződéstervezetben hivatkozott egyéb megállapodások vagy szerződések jelenleg hatályos változata.

      III. RÉSZ

      A megállapodás- vagy szerződéstervezet összeegyeztethetősége a Szerződéssel

               6.

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy a megállapodások vagy szerződések tervezeteiben kifejezetten hivatkozzanak az Európai Atomenergia-közösségben való tagságukra és az e tagságból fakadó kötelezettségeikre. Ajánlatos annak feltüntetése, hogy a megállapodás- vagy szerződéstervezet rendelkezései és az Euratom-jog rendelkezései közötti ellentét esetén ez utóbbiak élveznek elsőbbséget. A megállapodások vagy szerződések tárgyalásakor a tagállamoknak megfelelően figyelembe kell venniük a Közösség saját hatásköreit, valamint a Szerződés által a nukleáris közös piaccal kapcsolatban biztosított alapelveket és alapvető szabadságokat, illetve az intézmények által a Szerződés alapján elfogadott jogi aktusokból adódó követelményeket.

               7.

               A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a megállapodás- vagy szerződéstervezetek ne tartalmazzanak olyan kikötéseket, amelyek ellentétesek a Szerződés II. címének 3. fejezete alapján megállapított alapvető előírásokkal. Különösen a következők értendők ide:

                           i.

                           az az elv, hogy minden tagállam maga viseli a végső felelősséget a területén keletkező kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezeléséért;

                           ii.

                           az az elv, hogy az a tagállam vagy harmadik ország, amelyik radioaktív hulladékokat vagy kiégett fűtőelemeket feldolgozás vagy újrafeldolgozás céljából máshova szállít, maga viseli a végső felelősséget ezen anyagok biztonságos és felelősségteljes végleges elhelyezéséért;

                           iii.

                           az a követelmény, hogy a radioaktív hulladékot abban a tagállamban kell véglegesen elhelyezni, ahol az keletkezett, kivéve, ha a Szerződés alapján elfogadott másodlagos jogban meghatározott feltételek teljesülnek.

               8.

               Megállapodás- vagy szerződéstervezetek tárgyalása során a tagállamoknak a lehető legnagyobb mértékben figyelembe kell venniük a Szerződés II. címének 6. fejezetében foglalt közös ellátási politika követelményeit és különösen – figyelemmel az Euratom Ellátási Ügynökség szállítási szerződések megkötésére vonatkozó jogára – biztosítaniuk kell a Közösségen belül minden felhasználó érccel, nyersanyagokkal és különleges hasadóanyaggal való rendszeres és méltányos ellátását. A tagállamoknak különösen kerülniük kell az olyan kikötéseket, amelyek területükön bármely felhasználót túlzottan függővé tennének egyetlen beszállítási forrástól vagy egyetlen szolgáltatótól a nukleárisüzemanyag-ciklussal kapcsolatos szolgáltatások, berendezések vagy technológia terén. Hasonlóképpen, a tagállamok tartózkodjanak olyan kikötésektől, amelyek célja vagy hatása a piac lezárása az alternatív szállítók vagy szolgáltatók előtt, illetve az alternatív szállítók vagy szolgáltatók megjelenésének jelentős megnehezítése.

               9.

               Ajánlatos, hogy a tagállamok megállapodás- vagy szerződéstervezeteikben felidézzék, hogy minden, a megállapodás- vagy szerződéstervezet alapján átadott hasadóanyag mindaddig a Szerződés II. címének 7. fejezete szerinti biztosítéki intézkedésekkel kapcsolatos előírások hatálya alá tartozik, amíg az a Közösség területén található. Ösztönözni kell a tagállamokat arra is, hogy hivatkozzanak a Közösség, a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség és az érintett tagállam között a nukleáris biztosítékok és azok kiegészítő jegyzőkönyveinek alkalmazása tekintetében fennálló megállapodásokra.

               10.

               A tagállamok nem foglalhatnak bele megállapodás- vagy szerződéstervezeteikbe olyan rendelkezéseket, amelyek hatásaként a Szerződés II. címének 8. fejezete szerint a Közösség tulajdonát képező különleges hasadóanyagok tulajdonjoga átszállna a megállapodás- vagy szerződéstervezet másik szerződő felére vagy feleire.

               11.

               A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a megállapodás- vagy szerződéstervezetek ne tartalmazzanak olyan rendelkezéseket, amelyek a Szerződés IV. mellékletében felsorolt áruk és termékek bármelyikének a Közösségen belüli szállítását bármilyen célból a megállapodás- vagy szerződéstervezet másik szerződő fele vagy felei előzetes hozzájárulásához kötik, vagy megakadályozzák a nukleáris közös piac szabályainak való megfelelést.

               12.

               Megállapodás- vagy szerződéstervezet tárgyalása során a tagállamoknak adott esetben figyelembe kell venniük a Közösség és a megállapodás- vagy szerződéstervezet másik szerződő fele vagy felei között megkötött megállapodásokat. A tagállamoknak törekedniük arra, hogy a Bizottságnak bejelentendő megállapodás- vagy szerződéstervezetben kifejezetten hivatkozzanak a vonatkozó Euratom-megállapodásra.

      IV. RÉSZ

      Az értesítés Bizottság általi értékelése

               13.

               Az értékelés befejeztével a Bizottság közli észrevételeit az érintett tagállammal. Ezekben az észrevételekben jelezni kell, hogy a megállapodás- vagy szerződéstervezet mely rendelkezései gátolják a Szerződés alkalmazását a 103. cikk értelmében, és adott esetben az ezen ajánlás III. részében leírtak szerint hivatkozni kell a Szerződés megfelelő fejezeteire.

      V. RÉSZ

      A Bizottság értékelését követő intézkedések

               14.

               A tagállamokat ösztönözni kell arra, hogy a 103. cikk alapján bejelentett megállapodás- vagy szerződéstervezet megkötését követően küldjék meg a Bizottságnak a megállapodás vagy szerződés végleges szövegét, valamint minden olyan azt követő nyilatkozatot vagy megállapodást, amelyet az egyik vagy mindkét fél bármilyen formában annak értelmezésével vagy alkalmazásával kapcsolatban tett.

               15.

               Az a tény, hogy a Bizottság – miután a 103. cikk alapján értesült a megállapodás- vagy szerződéstervezetről – nem talál olyan elemeket, amelyek akadályoznák a Szerződés alkalmazását, nem zárja ki azt, hogy a megállapodás vagy szerződés alkalmazása az Euratom-jog megsértését vonja maga után.

               16.

               Javasolt, hogy a tagállamok – a Bizottság kérésére – juttassák el a Bizottságnak a köztük és harmadik állam, nemzetközi szervezet vagy harmadik állam állampolgára között fennálló, a Szerződés hatálya alá tartozó megállapodások vagy szerződések végrehajtásával vagy értelmezésével kapcsolatos információkat.

      Ennek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.
      Kelt Brüsszelben, 2016. április 4-én.

            a Bizottság részéről

         Miguel ARIAS CAÑETE

            a Bizottság tagja

      (1)  Európai Bírósági Határozatok Tára 1978., 02151. o.

      (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 2012. október 25-i 994/2012/EU határozata a tagállamok és harmadik országok között kötött kormányközi energiaügyi megállapodásokra vonatkozó információcsere-mechanizmus létrehozásáról (HL L 299., 2012.10.27., 13. o.).

      (3)  A Tanács 2009. június 25-i 2009/71/Euratom irányelve a nukleáris létesítmények nukleáris biztonsági közösségi keretrendszerének létrehozásáról (HL L 172., 2009.7.2., 18. o.).

      (4)  A Tanács 2011. július 19-i 2011/70/Euratom irányelve a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok felelősségteljes és biztonságos kezelését szolgáló közösségi keret létrehozásáról (HL L 199., 2011.8.2., 48. o.).

      (5)  A Tanács 2013. december 5-i 2013/59/Euratom irányelve az ionizáló sugárzás miatti sugárterhelésből származó veszélyekkel szembeni védelmet szolgáló alapvető biztonsági előírások megállapításáról, valamint a 89/618/Euratom, a 90/641/Euratom, a 96/29/Euratom, a 97/43/Euratom és a 2003/122/Euratom irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 13., 2014.1.17., 1. o.).

      (6)  A 2011/70/Euratom irányelv 4. cikkének (4) bekezdése értelmében vett „megállapodás” azonban kifejezetten valamely végleges elhelyezésre szolgáló létesítménynek az említett cikkben meghatározott használatára vonatkozó megállapodást jelent.

      (7)  Az aktát a következő címre kell küldeni: ENER-LUX-EURATOM-ARTICLE-103@ec.europea.eu


title: Az Európai Központi Bank ajánlása ( 2012. szeptember 26. ) a Központi Értékpapír Adatbázis adatminőség-kezelési keretrendszeréről (EKB/2012/22)

text:
               7.11.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 339/1

         AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA
   (2012. szeptember 26.)
   a Központi Értékpapír Adatbázis adatminőség-kezelési keretrendszeréről
   (EKB/2012/22)
   2012/C 339/01
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 5.1. cikkére, valamint a 34.1. cikk harmadik francia bekezdésére,
   tekintettel az Európai Központi Bank által végzett statisztikai adatgyűjtésről szóló, 1998. november 23-i 2533/98/EK tanácsi rendeletre (1),
   mivel:

               (1)

               A Központi Értékpapír Adatbázis (Centralised Securities Database — CSDB) egy egységes informatikai infrastruktúra, amelyet a Központi Bankok Európai Rendszerének (KBER) tagjai közösen működtetnek, beleértve azon euroövezeten kívüli tagállamok nemzeti központi bankjait (NKB-k), amelyek önkéntesen részt vesznek a Központi Értékpapír Adatbázis működtetésében. A CSDB tételes adatokat tartalmaz, különösen az értékpapírokra, azok kibocsátóira és árára vonatkozóan.

               (2)

               Az adatokat különböző forrásokból gyűjtik – beleértve a KBER tagjait, az egyes kereskedelmi adatszolgáltatókat, a nyilvános és közigazgatási forrásokat – és azokat a Központi Értékpapír Adatbázis felé továbbítják. Fennáll azonban annak a kockázata, hogy a beérkezett beviteli adat pontatlan vagy hiányos. A Központi Értékpapír Adatbázis rendszer képes egyeztetni a részlegesen ellentmondásos, különböző forrásokból származó beviteli adatokat, és ki tudja szűrni a hiányos vagy hiányzó adatokat. A különböző, egymást átfedő forrásokból származó beviteli adatokat automatikusan, a lehető legnagyobb mértékig egy teljes és jó minőségű, egységes adatrekordba rendezi össze.

               (3)

               A Központi Értékpapír Adatbázisban szereplő adatok általános minőségét inkább a kimeneti adatok szintjén, sem mint a beviteli adatok szintjén lehet értékelni. A kimeneti adatok teljességének, pontosságának és következetességének biztosítása érdekében a központi értékpapír-adatbázis adatminőség-kezelési keretrendszeréről szóló EKB/2012/21 iránymutatás (2) állapítja meg a kimeneti adatkörökre alkalmazandó adatminőség-kezelési keretrendszert (Data Quality Management — DQM), amely a kimeneti adatok egy olyan részhalmaza, amely statisztikák előállításának elősegítésére vagy egyéb célokra használható.

               (4)

               A Központi Értékpapír Adatbázis adatminőség-kezelési keretrendszerének hatékony alkalmazása a Központi Értékpapír Adatbázis működtetésében részt vevő összes KBER tag együttműködésén, továbbá azon alapul, hogy ezek a tagok azonos minőségű szabványokat alkalmaznak. Az EKB/2012/21 iránymutatásban foglaltaknak megfelelően a Központi Értékpapír Adatbázis adatminőség-kezelési keretrendszere alkalmazásakor a Központi Értékpapír Adatbázis működtetésében részt vevő euroövezeten kívüli NKB-knak együtt kell működniük egymással, az euroövezeti NKB-kal és az EKB-val,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   I.   Fogalommeghatározások

   Ennek az ajánlásnak a vonatkozásában a „CSDB”, a „DQM” és a „DQM illetékes hatóságok” jelentése megegyezik az EKB/2012/21 iránymutatásban meghatározottakkal.
   II.   Statisztikai adatszolgáltatás

   Ezen ajánlás címzettjeinek a CSDB adatminőség-kezelési keretrendszerét kell alkalmazniuk, és kellő időben meg kell felelniük az EKB/2012/21 iránymutatás 2-12. cikkeiben meghatározott, az adatminőség-kezelésben illetékes hatóságokra vonatkozó kötelezettségekkel.
   III.   Záró rendelkezés

   Amennyiben az alkalmazandó, ezen ajánlás címzettjei az euroövezeten kívüli tagállamok NKB-jai.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2012. szeptember 26-án.

            az EKB elnöke

         Mario DRAGHI

      (1)  HL L 318., 1998.11.27., 8. o.

      (2)  Az Európai Unió Hivatalos Lapjában még nem tették közzé.


				|

		52012DC0301

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA az azon tagállamok gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatások végrehajtásáról, amelyek pénzneme az euró /* COM/2012/0301 final - 2012/ () */

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
az azon tagállamok gazdaságpolitikáira
vonatkozó átfogó iránymutatások végrehajtásáról, amelyek pénzneme az euró
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2)
bekezdésével összefüggésben értelmezett 136. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[1],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[2],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Megalakulása óta az
eurócsoport jelentős szerepet tölt be és különleges felelőssége van
az euróövezet gazdasági kormányzásában. A
gazdasági válság egyértelműen rávilágított az euróövezetben lévő
szoros kölcsönhatásokra, és hangsúlyossá tette egyfelől az eurót hivatalos
pénznemként használó országok közötti erős tovagyűrűző
hatásokat figyelembe vevő koherens együttes politikai irányvonal,
másfelől a gazdasági környezetben bekövetkező változásokra
történő gyors válaszadást elősegítő hatékony politikai koordinációs
rendszer szükségességét.
(2)       A Tanács országspecifikus
ajánlásokat adott ki minden egyes olyan tagállam részére, amelynek hivatalos
pénzneme az euró. Ezek az ajánlások az egyes
országok gazdasági kihívásaival foglalkoznak és ezzel egyidejűleg központi
szerepet töltenek be az egész euróövezet stabilitásának és növekedésének
meghatározásában. Azon tagállamok, amelyek
hivatalos pénzneme az euró, az Euró Plusz Paktum[3] keretében számos,
további jelentős reform mellett kötelezték el magukat, amelyek célja a
versenyképesség növelése, a foglalkoztatás élénkítése, az államháztartás
fenntarthatóságához való hozzájárulás, és a pénzügyi stabilitás
megerősítése. 2012. március 2-án azon
tagállamok, amelyek hivatalos pénzneme az euró, valamint nyolc másik tagállam
aláírta a gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és
kormányzásról szóló Szerződést, amelyben arról állapodtak meg, hogy a
tagállamok valamennyi, megvalósítani kívánt jelentősebb gazdaságpolitikai
reformot előzetesen megvitatnak, és amennyiben szükséges, egymás között
koordinálnak. A költségvetés-tervezetek
benyújtásából és a jelentős gazdaságpolitikai reformtervek megvitatásából
álló, euróövezeten belüli előzetes koordináció hozzá fog járulni ahhoz,
hogy figyelembe lehessen venni az országos intézkedések euróövezet egészére
gyakorolt tovagyűrűző hatását.
(3)       A nemzeti költségvetési
irányítást erősítő, jól megtervezett költségvetési kereteknek nagy
jelentőségük van az államháztartás megfelelő irányításában, és
hozzájárul az államháztartások fenntarthatóságához az euróövezet egészében. Az euróövezet állam- és kormányfői 2011
júliusában és októberében vállalták, hogy a nemzeti költségvetési
keretekről szóló irányelvben előirányzott nemzeti költségvetési
kereteket már 2012 végén (az irányelvben meghatározott ütemezéshez képest
korábban) bevezetik, és hogy az intézkedéseik túl fognak mutatni az irányelv
előírásain. Ezen túlmenően 2012.
március 2-án az euróövezeti tagállamok nyolc nem euróövezeti tagállammal együttesen
a gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és
kormányzásról szóló Szerződés aláírásával a nemzeti költségvetési
irányítás erősítése mellett kötelezték el magukat, nevezetesen oly módon,
hogy a középtávú cél elérése érdekében kötelező szabályokat vezettek be a
kormányzatok költségvetési egyenlegére vonatkozóan.
(4)       A pénzügyi konszolidáció
elérésére tett erőfeszítések az euróövezetben bekövetkezett válság
leküzdésének egyik központi elemét képezik. Az
uniós költségvetési keretrendszer lehetővé teszi, hogy a tagállamok
konszolidációja – költségvetési mozgásterük és makrogazdasági feltételeik
függvényében – eltérő ütemben valósuljon meg. A
Stabilitási és Növekedési Paktum, valamint a gazdasági és monetáris unióbeli
stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló Szerződés a
strukturális egyenlegekre összpontosít, és így lehetővé teszi a ciklus és
az egyszeri intézkedések államháztartásra gyakorolt hatásainak figyelembe
vételét. A túlzott hiány kiigazítására
vonatkozó tanácsi ajánlásokra válaszul adott intézkedések hatékonyságának
értékelésére strukturális értelemben kerül sor. A
konszolidáció megfelelő összetételének kulcsszerepe van abban, hogy
megerősítse az euróövezet konszolidációjának állandó jellegébe vetett
bizalmat és korlátozza annak a növekedésre gyakorolt rövidtávú kedvezőtlen
hatását. Kiemelten kell kezelni a növekedést
ösztönző kiadásokat, különösen a beruházási kiadásokat; az euróövezet
számos tagállamában lehetett olyan beruházási projekteket találni, amelyek
egyéni és társadalmi megtérülése meghaladná a jelenlegi alacsony kamatokat. Az államháztartások hosszú távú fenntarthatóságának
biztosítása érdekében a hosszú távú jogosultságok, nevezetesen az egészségügyi
ellátások haladéktalan reformjára van szükség. Megfelelő
adópolitika, mint például a munkát terhelő adóktól való elmozdulás,
valamint az adóalapok bővítése és az adócsalás elleni hatékonyabb fellépés
hozzájárulhatna a konszolidációhoz, valamint növelné a versenyképességet és
kedvezőbb feltételeket teremtene a növekedéshez.

(5)       A pénzügyi rendszer
stabilitása és jó működése az előfeltétele annak, hogy el lehessen
kerülni az euróövezet lassú növekedésével járó „elveszett évtized” veszélyét és
növelni lehessen a befektetők bizalmát. Mivel
a bankok mérlegében további tőkeáttétel-csökkentésre van szükség, fontos
annak biztosítása, hogy az rendezett módon és a reálgazdaságba történő
megfelelő hiteláramlás fenntartásával történjék.
A pénzügyi piaci töredezettség újonnan megjelenő tendenciájának
ellensúlyozására további előrelépésre van szükség a felügyeleti struktúrák
integrációjában és gyakorlatában, valamint a határokon átnyúló
válságkezelésben.
(6)       Az euróövezeten belüli
makrogazdasági egyensúlytalanságok rendezett felszámolása elengedhetetlen az
euróövezet fenntartható növekedéséhez és stabilitásához. Az egyensúlytalanságok csökkenésének folyamata már
elkezdődött, de annak határozott folytatására van szükség. Az egyensúlytalanságok kiegyenlítésére irányuló
intézkedésekre nagyobb szükség van a hiánnyal rendelkező országokban, ahol
a versenyképesség javítása és a források exportképes javakat előállítani
képes ágazatok felé történő újraelosztásának megkönnyítése érdekében
reformokra van szükség. A többlettel
rendelkező országok pedig azzal járulhatnak hozzá az egyensúly
helyreállításához, hogy a belföldi keresletre, a nem kereskedelemképes
tevékenységekre és a beruházási lehetőségekre bénítóan ható szükségtelen
szabályozási és egyéb megszorításokat megszüntetik.
(7)       A gazdasági unió továbbfejlődésének
előfeltétele, hogy a felismerjük azon országok kölcsönös függőségét,
amelyek hivatalos pénzneme az euró, továbbá azt a hasznot is, amelyet e
pénzügyi unió stabilitása hozhat tagjainak és az EU egészének. Ami a jövőt illeti, azoknak a tagállamoknak,
amelyek hivatalos pénzneme az euró, el kell mélyíteniük integrációjukat, hogy
elérjék a teljes gazdasági és pénzügyi uniót[4].
AJÁNLJA, hogy azok a tagállamok,
amelyek hivatalos pénzneme az euró, – a tagállamok gazdaságpolitikájának
koordinálására, de különösen az eurócsoporton belüli gazdaságpolitikai
koordinációra vonatkozó tanácsi hatáskör sérelme nélkül – a 2012-2013 közötti
időszakban egyenként vagy csoportosan hozzanak intézkedéseket a
következőkről:
1.           Az eurócsoport
munkamódszereinek megszilárdításáról, annak érdekében, hogy felelősséget
vállaljon az együttes politikai irányvonalért, gyorsan reagáljon a gazdasági
környezet változásaira, valamint, hogy vezesse a gazdaságpolitika koordinálását
az eurót hivatalos pénznemként használó tagállamokra vonatkozó
megerősített irányítási keretben.
2.           Az eurócsoporton belüli
valódi politikai koordinációban történő részvételről az információk
megosztása, valamint a költségvetési tervezetek és a potenciálisan
tovagyűrűző hatással rendelkező nagyobb reformok megvitatása
révén. Annak biztosításáról, hogy olyan reformokat hajtanak végre, amelyekre a
stabil és erős euróövezet érdekében van szükség; ennek részét képezi az
eurót hivatalos pénznemként használó tagállamokhoz intézett tanácsi ajánlások
végrehajtása, amelyek a nemzeti szintű problémák megoldása mellett az
euróövezet egészére hatással vannak.
3.           A költségvetési fegyelem és
költségvetési intézmények megerősítéséről országos és annál
alacsonyabb szinteken, amely a piac megerősödött bizalmához vezet a
költségvetés középtávú és hosszú távú fenntarthatóságával kapcsolatban az
euróövezetben. Az euróövezet állam- és kormányfőinek 2011. júliusi és
októberi, valamint 2012. március 2-i megállapodását követően a nemzeti
költségvetési keretekről szóló irányelv átültetésének 2012. év végére
történő előrehozásáról, és a költségvetési irányítás további
erősítéséről, nevezetesen azzal, hogy valamennyi euróövezeti tagállam
bevezeti szabályozásába a strukturális értelemben vett kiegyensúlyozott
költségvetést és az automatikus korrekciós mechanizmusokat.
4.           Koherens együttes politikai
irányvonal biztosításáról az euróövezetben a költségvetési konszolidációra való
törekvés révén, a tanácsi javaslatokban és határozatokban részletezett módon,
az egyes országokra vonatkozó makroszintű pénzügyi helyzetet figyelembe
vevő Stabilitási és Növekedési Paktum szabályaival összhangban. A
jelentős és potenciálisan emelkedő kockázati prémiumokkal sújtott
tagállamoknak korlátozniuk kell a nominális költségvetési egyenlegre vonatkozó
célkitűzéstől való eltérést, vártnál rosszabb makrogazdasági
feltételek között is. A többi tagállamnak szerephez kell engednie az
automatikus stabilizátorokat a strukturális értelemben értékelt kiigazítási
pályával együtt és készen kell állnia a konszolidáció ütemének
felülvizsgálatára, amennyiben a makrogazdasági feltételek tovább romlanának. A kormányzati
kiadások és bevételek összetételének tükröznie kellene a kiadási tételek és
bevételi források növekedésre gyakorolt hatását. Valamennyi rendelkezésre álló költségvetési
tartalékkeretet a közberuházások élénkítésére kell felhasználni az
euróövezetben, egyebek mellett az egyes országok közötti eltérő
finanszírozási költségek figyelembevételével.
5.           Hozzanak intézkedést az
euróövezeti pénzügyi rendszer működésének és stabilitásának javítására
vonatkozóan. Gyorsítsák fel az integráltabb pénzügyi rendszerre való áttérést,
amely magába foglalja a bankok felügyeletét és a határokon átnyúló
válságmegoldást is.
6.           Strukturális reformok
végrehajtásáról amelyek – a differenciált költségvetési irányvonallal együtt –
az euróövezeten belüli makrogazdasági egyensúlytalanságok rendezett
felszámolását segítenék elő, ideértve a nemzeti szinten meghozott
intézkedéseket, amelyek tükrözik az adott ország helyzetét és figyelembe veszik
az egyes euróövezeti tagállamokhoz intézett tanácsi ajánlásokat.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL C […]., […], […]. o.
[2]               P7_TA(2012)0048 és P7_TA(2012)0047
[3]
[4]               Lásd a COM(2012) 299 2.1. szakaszát


title: Az Európai Központi Bank ajánlása ( 2013. november 28. ) a pénzforgalmi statisztikákról (EKB/2013/44)

text:
               9.1.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 5/1

         AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA
   (2013. november 28.)
   a pénzforgalmi statisztikákról
   (EKB/2013/44)
   2014/C 5/01
   AZ EURÓPAI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 5.1. cikkére és 34.1. cikke harmadik francia bekezdésére,
   tekintettel az Európai Központi Bank általi statisztikai információgyűjtésről szóló, 1998. november 23-i 2533/98/EK tanácsi rendeletre (1), és különösen annak 8. cikke (5) bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A 2533/98/EK rendelet 2. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy adatokat lehet gyűjteni a pénzforgalomra és a fizetési rendszerekre vonatkozó statisztikák területén. Az Európai Központi Bank 1409/2013/EU rendelete (2) (EKB/2013/43) által az EKB létrehozta a pénzforgalmi szolgáltatóktól, elektronikuspénz-kibocsátóktól és a fizetésirendszer-üzemeltetőktől történő, a feladatai ellátásához szükséges statisztikai adatok gyűjtésének keretrendszerét. Ezek az adatok elengedhetetlenek a tagállami pénzforgalmi piacokon bekövetkező fejlemények azonosításához és figyelemmel kíséréséhez, valamint a fizetési rendszerek zavartalan működése előmozdításának támogatásához.

               (2)

               Azon tagállami nemzeti központi bankjainak („NKB-k”), amelyek pénzneme nem az euro, amelyek részt vesznek a pénzforgalmi statisztikák gyűjtésének keretrendszerében, ezen keretrendszer alkalmazása során együtt kell működniük egymással és azon tagállamok NKB-ival, amelyek pénzneme az euro, illetve az EKB-val, összhangban az 1409/2013/EU (EKB/2013/43) rendelettel,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   I.   Fogalommeghatározások

   Ezen ajánlás alkalmazásában a „pénzforgalmi szolgáltató”, az „elektronikuspénz-kibocsátó” és a „fizetésirendszer-üzemeltető” kifejezések jelentése megegyezik az 1409/2013/EU rendeletben (EKB/2013/43) foglaltakkal.
   II.   Statisztikai adatszolgáltatás

   Ezen ajánlás címzettjeinek az 1409/2013/EU (EKB/2013/43) rendeletben az NKB-khoz címzett rendelkezéseket kell alkalmazniuk.
   III.   Záró rendelkezés

   Ennek az ajánlásnak a címzettjei azon tagállamok NKB-i, amelyek pénzneme nem az euro, és amennyiben az alkalmazandó, amelyek részt vesznek a pénzforgalmi statisztikák KBER-en belüli gyűjtésének keretrendszerében az 1409/2013/EU rendelettel (EKB/2013/43) létrehozott keretben.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2013. november 28-án.

            az EKB elnöke

         Mario DRAGHI

      (1)  HL L 318., 1998.11.27., 8. o.

      (2)  Az Európai Központi Bank 2013. november 28-i 1409/2013/EU rendelete a pénzforgalmi statisztikákról (EKB/2013/43) (HL L 352., 2013.12.24., 18. o.).


				|

		52011SC0821

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Magyarország 2011. évi nemzeti reformprogramjárólés a Tanács véleményeMagyarország 2011–2015 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról /* SEC/2011/0821 végleges */

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Magyarország 2011. évi nemzeti
reformprogramjáról
és a Tanács véleménye
Magyarország 2011–2015 közötti időszakra vonatkozó aktualizált
konvergenciaprogramjáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke
(2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1] és
különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[2],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott
konzultációt követően,
mivel:
(1)
Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta az
Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és
növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a
gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú
területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében,
hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén
rejlő lehetőségeit.
(2)
A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok
és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló
ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok
foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot,[3] amelyek együtt alkotják az „integrált
iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és
foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.
(3)
A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az
első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az
EU-ban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és
elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első
európai szemeszterét.
(4)
Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács
2011. február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban és a Bizottság
éves növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció
és a strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget
élvez majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság
helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való
csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a
növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a
prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy
konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.
(5)
Magyarország 2011. április 15-én benyújtotta a
2011–2015 közötti időszakra vonatkozó, 2011. évi aktualizált
konvergenciaprogramját, valamint 2011. évi nemzeti reformprogramját. A
kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére
egyidejűleg került sor.
(6)
Magyarországot 2008 őszén súlyosan érintette a
válság kitörése, az ország elvesztette a piaci alapú finanszírozáshoz való
hozzáférését. E nehézségek leküzdése érdekében Magyarország kiigazítási
programot hajtott végre, amelynek a középpontjában a költségvetési
konszolidáció és a pénzügyi ágazat felügyelete állt, és amelyet az EU-tól és az
IMF-től származó pénzügyi segítség támogatott. Mindezek révén az ország
2009 tavaszán újból hozzáfért a piacokhoz, és a gazdaság kijutott a
recesszióból: a 2009. évi 6,7 %-os szűkülést követően a GDP
2010-ben 1,2 %-kal nőtt, amit a növekvő export támasztott alá.
Ugyanakkor a munkanélküliség a válság előtti, 8 % alatti
szintről tovább emelkedett, 11 % fölé. A kormány 2010 második felében
jelentős, 2010–2013 között végrehajtandó adócsökkentéseket jelentett be. A
költségvetés romlásának korlátozása érdekében ezzel párhuzamosan különadókat
vezetett be és döntött a kötelező magánnyugdíjpénztár
megszüntetéséről. Jóllehet mindez lehetővé tette, hogy 2010-ben a GDP
3,8 %-ában meghatározott hiánycél feletti csúszás a GDP 0,4 %-ára
korlátozódjon, 2011-ben pedig többletet eredményez, a mögöttes pozíció
jelentősen romlott. Ez okból és a gazdasági növekedési potenciál
erősítése céljából a kormány 2011 márciusában strukturálisreform-programot
jelentett be, és további konszolidációs intézkedéseket fogadott el.
(7)
Az 1466/97/EK tanácsi rendeletnek megfelelően
az aktualizált konvergenciaprogram értékelése alapján a Tanács véleménye
szerint a Bizottság 2011. tavaszi előrejelzéséből kiindulva a költségvetési
előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv kissé túl
optimista, különös tekintettel a hazai kereslet alakulására. Az aktualizált
program arra törekszik, hogy a túlzott hiányt a Tanács által meghatározott
2011. évi határidőig megszüntesse, és ezt a nyugdíjalapokból származó
jelentős, egyszeri bevételeknek köszönhető, a GDP 2 %-át
kitevő többlettel kívánja elérni. A költségvetés a GDP 2,5 %-át
kitevő hiányba fordulna 2012-ben, majd ezt követően – főként
kiadási korlátok révén – 2015-re fokozatosan a GDP 1,5 %-ára csökken. Az
aktualizált program megerősíti az országnak a strukturális értelemben vett
költségvetési pozícióra vonatkozó középtávú célkitűzését, amely a GDP
1,5 %-át kitevő hiány. A konszolidációs stratégia várhatóan
strukturálisan csökkenti a költségvetési hiányt és csökkenő pályára
állítja az államadósságot, amely 2015-re eléri a GDP 64 %-át.
Mindazonáltal úgy tűnik, hogy a stratégia az időszak végére
ütemezett, mivel a strukturális javulás csak 2012-től kezdődik, és a
2010-ben és 2011-ben a GDP több mint 3 %-át kitevő kumulatív
strukturális romlás nincs összhangban a 2009. júliusi tanácsi ajánlással, amely
legalább a GDP 0,5 %-át kitevő strukturális kiigazítás
megvalósítására kéri fel Magyarországot. A tavaszi előrejelzés 2012-re a
GDP 3,3 %-át kitevő hiányt jelez, amely némi végrehajtási kockázatot
feltételez; ennek alapján nem zárható ki, hogy abban az évben újra átléphetik a
küszöböt, hacsak nem kerül sor további intézkedésekre. Emellett az
előrejelzett hiánypálya nem irányozza elő a szükséges strukturális
kiigazítást, amely biztosítaná a programidőszak végére a középtávú
célkitűzés elérését; mindenekelőtt 2013 után nincs további
strukturális kiigazítás. Végül, a kötelező magánnyugdíjpénztár megszüntetése
és az állami nyugdíjpillérbe való átlépés erőteljes ösztönzése rövid és
középtávon további bevételeket hozhat, de megnöveli a hosszú távú
kötelezettségeket és így ronthatja a költségvetés hosszú távú
fenntarthatóságát.
(8)
A költségvetési konszolidáció továbbra is
jelentős kihívás. A bejelentett intézkedések és további strukturális
intézkedések szigorú végrehajtása nélkül nem biztosítható, hogy a túlzott
hiányt fenntartható módon megszüntessék, és megfelelően haladjanak a
középtávú célkitűzés felé. Ezen túlmenően a költségvetési konszolidáció
abban is segít, hogy az adósságot megfelelő mértékben csökkenő
pályára állítsák és javítsák a hosszú távú fenntarthatóságot, amely közepes
kockázatúnak tűnik. A nem várt bevételek teljes mértékű felhasználása
segíthet a költségvetési konszolidáció felgyorsításában. Mindezekre tekintettel
a hatóságoknak a túlzott hiány esetén követendő eljárásban tett
előrelépésről szóló félévenkénti jelentései hasznos eszközként
szolgálnak majd a költségvetési konszolidáció előrehaladásának szoros
figyelemmel kíséréséhez.
(9)
A nemrég elfogadott alkotmány bevezeti a GDP
50 %-ában meghatározott alkotmányos adósságféket, és a költségvetési
tanácsnak vétójogot ad az éves költségvetés felett, ami az első lépés
lehet a költségvetési keret javítása felé. Mindazonáltal fontos részleteket
csak a későbbi sarkalatos törvények határoznak meg (például, hogy mik
lesznek az átmeneti számszerű szabályok, amíg az adósságarány 50 %-ra
nem csökken; a mentesítési rendelkezés pontos értelmezése stb.). A nominális
felső adóssághatár megállapítása, ha ezt általános eszközként használják,
azonos feltételek mellett prociklikus költségvetési irányvonalhoz vezethet. Emellett
az újjáalakított költségvetési testület hatásköre viszonylag szűk (a
költségvetéstervezet véleményezése, vétójoggal), és nem fedi le a teljes
költségvetési ciklust (például a jelentős költségvetési hatással
rendelkező új szakpolitikák valós idejű értékelésén keresztül). Végül
a költségvetési irányítás egyéb szempontjai, például a költségvetési politika
középtávú irányultsága és az átláthatóság kérdése sem tisztázottak még.
(10)
A foglalkoztatási ráta az EU-ban a legalacsonyabbak
közt van (60,4 %). A nők foglalkoztatottsága is alacsony
(55,0 %), és a 0–6 év közötti gyermekkel rendelkező és nem
rendelkező nők foglalkoztatási aránya közötti eltérés a második
legnagyobb az EU-ban (33,6 százalékpont, míg az uniós átlag 12,1). Hiányosságok
mutatkoznak a magyarországi napközbeni gyermekgondozási szolgáltatások
kapacitása és minősége terén egyaránt, különösen hiányos az ellátás a
nagyobb városokon kívül, és a magas munkanélküliséggel jellemzett régiókban. A
napközbeni ellátás nyújtásának javítása fontos intézkedés lenne annak
megkönnyítésére, hogy mindkét szülő a munkaerő részét képezhesse.
(11)
Magyarországon viszonylag magas a munka adóterhe.
Az új személyijövedelemadó-rendszer részben kezeli a foglalkoztatásra gyakorolt
negatív hatásait, de a gyermektelen alacsony keresetűek adóterhe valójában
nő, különösen ha figyelembe vesszük a foglalkoztatási adókedvezmények
fokozatos megszüntetését.
(12)
A Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat elégtelen
adminisztratív kapacitástól szenved, és a korábbi pénzeszköz-injekciók nem
javították a szolgáltatások hatékonyságát a munkanélküliek munkaerő-piaci
integrálása terén. A foglalkoztatási programok finanszírozása nem kapcsolódik
eléggé az eredményekhez. A munkanélküliségi juttatások időtartamát nemrég
az Unióban legalacsonyabb szintre csökkentették. Értékelni kell ezen intézkedés
munkaerőpiacra gyakorolt hatását, különösen a foglalkoztatásban való
részvétel növelése terén mutatott hatékonyságának meghatározása céljából.
(13)
A szegénység és az olyan kapcsolódó tényezők,
mint a munkanélküliség vagy az alacsony képzettségi szint továbbra is
aránytalanul nagy mértékben érint néhány hátrányos helyzetű csoportot,
például a romákat. Az alacsony képzettségűek foglalkoztatási aránya
különösen alacsony (36,8 % az 53,4 %-os európai átlaghoz képest),
főleg a férfiak körében. Becslések szerint a roma népesség 70 %-a a
szegénységi küszöb alatt él. Nagy többségük hátrányos helyzetű térségekben
él, kevés hozzáféréssel a munkaerő-piaci lehetőségekhez és a
közszolgáltatásokhoz.
(14)
A kkv-kat akadályozza a szabályozási keret
összetettsége és a súlyos adminisztratív teher, valamint a korlátozott
elszámoltathatóság és átláthatóság a közigazgatás terén. A kkv-k korai
szakaszban történő finanszírozáshoz való hozzáférése az uniós átlagnál is
szűkösebb. A nemzeti reformprogram az adminisztratív terheket
csökkentő számos intézkedést tartalmaz. A nem banki finanszírozási
mechanizmusok szerepe kisebb jelentőségű, mint az európai
országokban. Az ágazat támogatására irányuló korábbi programok hatékonyságát
nem értékelték szisztematikusan.
(15)
A Bizottság értékelte Magyarország
konvergenciaprogramját és nemzeti reformprogramját, és figyelembe vette a
kormány azon szándékát, hogy figyelemmel kíséri az Euró Plusz Paktumot[4]. Figyelembe vette nemcsak a programok
Magyarország fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája
szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az
uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti
döntéseknél uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az Európai
Unió átfogó gazdasági kormányzását. A Bizottság úgy véli, hogy a főként a
kiadási oldalra alapozott költségvetési kiigazítási stratégia az időszak
végére ütemezett. A hiánynak a GDP 3 %-ában meghatározott küszöb alá
történő csökkentésére a Tanács által kijelölt 2011. évi határidő
betartása így csak a nyugdíjalapokból származó jelentős egyszeri bevételnek
köszönhető. A strukturális javulás 2012-ig nem kezdődik el, és
figyelembe véve a végrehajtás kockázatait, nem zárható ki, hogy abban az évben
újra átléphetik a küszöböt, hacsak nem kerül sor további intézkedésekre. Ezen
túlmenően a konvergenciaprogram hosszabb távon nem biztosítja a középtávú
célkitűzés felé való előrehaladást. A munkaerő-piaci részvétel
növelésére és a foglalkoztatási szolgáltatások modernizálására irányuló további
intézkedések segítenének kiszélesíteni a munkalehetőségeket. Az adminisztratív
terhek további csökkentése segíthet az üzleti környezet javításában és a kkv-k
fejlődésében.
(16)
Ezen értékelés fényében és figyelembe véve a 2009.
július 7-i, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 126.
cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlást, a Tanács megvizsgálta
Magyarország 2011. évi aktualizált konvergenciaprogramját, és arról alkotott
véleményét[5] az
alábbi ajánlás, és különösen annak (1) és (2) pontja tükrözi. Figyelembe véve
az Európai Tanács 2011. március 25-i következtetéseit, a Tanács megvizsgálta Magyarország
nemzeti reformprogramját,
AJÁNLJA, HOGY Magyarország a 2011–2012
közötti időszakon belül tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
(1)
A tervezett, a GDP 2 %-át kitevő
költségvetési többlettel 2011-ben együtt járó strukturális romlás csökkentése
érdekében fokozza a költségvetési erőfeszítést, és kerülje el, hogy a
költségvetési egyenleg 2012-ben újra átlépje a GDP 3 %-ában meghatározott
küszöböt. A konvergenciaprogramban 2012-re és 2013-ra kitűzött
költségvetési célok biztosítása érdekében legkésőbb a 2012. évi
költségvetésben fogadjon el további, tartós költségvetési intézkedéseket. A
programidőszak végéig biztosítson évente legalább a GDP 0,5 %-át
kitevő előrelépést a középtávú célkitűzés felé, és a lehetséges
váratlan bevételeket használja fel a költségvetési konszolidáció
felgyorsítására.
(2)
Fogadja el és hajtsa végre az új alkotmányos
költségvetési irányítási keret működési szempontjait részletező
rendelkezéseket, többek között a központi és helyi szinten addig végrehajtandó
számszerű szabályokra vonatkozóan, amíg az államadósság a GDP 50 %-a
alá nem csökken. Szélesítse ki a költségvetési tanács hatáskörét, hogy az a
teljes költségvetési ciklusra kiterjedjen, különösen a jelentős
költségvetési hatással rendelkező új szakpolitikák valós idejű értékelésén
keresztül, és erősítse meg a költségvetési keretet, hogy magában foglalja
a többéves költségvetési tervezést, és javítsa az államháztartás
átláthatóságát.
(3)
Fokozza a munkaerő-piaci részvételt az
adóreform alacsony keresetűekre gyakorolt hatásának költségvetési
szempontból semleges enyhítésével. Erősítse a nők munkaerő-piaci
részvételének ösztönzésére irányuló intézkedéseket a gyermekgondozási és
iskolára felkészítő létesítmények bővítése révén.
(4)
Tegyen lépéseket a Nemzeti Foglalkoztatási
Szolgálat és más szolgáltatók kapacitásának fokozására a képzés, munkakeresési
segítség és az egyéni szolgáltatások minőségének és hatékonyságának
növelése érdekében. Kösse eredményekhez a programok finanszírozását. Az
érdekeltekkel folytatott konzultáció alapján vezessen be testre szabott
programokat az alacsony képzettségűek és más, különösen hátrányos
helyzetben lévő csoportok számára.
(5)
A nemzeti reformprogramban a szabályozási reform és
az adminisztratív terhek csökkentése érdekében tervezett összes intézkedés végrehajtása
révén javítsa az üzleti környezetet; értékelje a kkv-kat támogató jelenlegi
szakpolitika hatékonyságát és igazítsa ki az állami programokat a nem banki
finanszírozáshoz való hozzáférés javítása érdekében.
Kelt
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL C [...]., [...], [...]. o.
[3]               A 2011. évre érvényben tartotta a Tanács 2011. május
19-i 2011/308/EU határozata.
[4]               SEC(2011) 725.
[5]               Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3)
bekezdésében előírtaknak megfelelően.


title: A Bizottság ajánlása 2008. április 7. a légi járműveken hozzáférhető mobilhírközlési szolgáltatásoknak (MCA-szolgáltatások) az Európai Közösségben való engedélyezéséről (az értesítés a C(2008) 1257. számú dokumentummal történt) (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               10.4.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 98/24

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   2008. április 7.
   a légi járműveken hozzáférhető mobilhírközlési szolgáltatásoknak (MCA-szolgáltatások) az Európai Közösségben való engedélyezéséről
   (az értesítés a C(2008) 1257. számú dokumentummal történt)
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2008/295/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló, 2002. március 7-i 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre („keretirányelv”) (1) és különösen annak 19. cikke (1) bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               Az EU információs társadalommal foglalkozó politikája és az i2010 kezdeményezés is hangsúlyozza, hogy az információkhoz és a hírközlési forrásokhoz való gyors hozzáférés a mindennapi élet bármely területén előnyt jelent. A légi járműveken hozzáférhető mobilhírközlési szolgáltatások (MCA-szolgáltatások – Mobile Communications onboard Aircraft) összehangolt szabályozásával biztosítható lenne ez az előny, és ez elősegítené a határokon átnyúló elektronikus hírközlési szolgáltatások kiépítését az egész Közösségben.

               (2)

               Az MCA-szolgáltatások engedélyezésekor a tagállamoknak biztosítaniuk kell a keretirányelvnek és az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezéséről szóló, 2002. március 7-i 2002/20/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek („engedélyezési irányelv”) (2) való megfelelést.

               (3)

               A keretirányelvnek megfelelően a nemzeti szabályozó hatóságoknak egyebek között az európai szintű elektronikus hírközlő hálózatok, a kapcsolódó eszközök és szolgáltatások, valamint az elektronikus hírközlési szolgáltatások kialakításának útjában álló, még meglévő akadályok felszámolásával, valamint a transzeurópai hálózatok létrehozásának és fejlesztésének ösztönzésével, a páneurópai szolgáltatások együttműködési képességének és a végpontok közti kapcsolódások lehetőségének a javításával hozzá kell járulniuk a belső piac fejlődéséhez.

               (4)

               Az engedélyezési irányelvnek megfelelően a lehető legkevésbé terhes engedélyezési rendszert kell alkalmazni az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások nyújtásának lehetővé tételére, új elektronikus hírközlési szolgáltatások fejlődésének, valamint páneurópai hírközlő hálózatok és hírközlési szolgáltatások fejlődésének ösztönzése érdekében, továbbá annak érdekében, hogy a szolgáltatók és a fogyasztók kihasználhassák az egységes piac méretgazdaságosságából adódó előnyöket. E célokat a legjobban úgy lehet elérni, ha valamennyi elektronikus hírközlő hálózatra és elektronikus hírközlési szolgáltatásra vonatkozó általános felhatalmazási rendszer jön létre.

               (5)

               A földi mobilhálózatok és az MCA-szolgáltatások között kialakuló káros interferencia kockázatának csökkentéséhez szükséges műszaki feltételekkel a 2008/294/EK bizottság határozat (3) külön foglalkozik.

               (6)

               A 2008/294/EK határozat műszaki alapjául a Postai és Távközlési Igazgatások Európai Értekezletének (CEPT) 016. sz. jelentése szolgál, amely az Európai Közösség 2006. október 12-én a CEPT-nek adott, az MCA-ra vonatkozó megbízására készült.

               (7)

               Az Európai Unió területén MCA-szolgáltatásokra használt, az EN 302 480 harmonizált ETSI-szabványoknak megfelelő berendezésekről feltételezhető, hogy azok megfelelnek a rádióberendezésekről és a távközlő végberendezésekről, valamint a megfelelőségük kölcsönös elismeréséről szóló, 1999. március 9-i 1999/5/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) alapvető követelményeinek.

               (8)

               A légi közlekedés biztonságával kapcsolatos kérdések rendkívüli fontosságúak, ezért az MCA-szolgáltatások csak azzal a feltétellel nyújthatók, hogy megfelelő légialkalmassági bizonyítvány alapján és az egyéb vonatkozó légiközlekedési rendelkezések teljesítése révén megfelelnek a légi közlekedésre vonatkozó biztonsági előírásoknak, valamint az elektronikus hírközlésre vonatkozó előírásoknak. Az Európai Unió egész területén érvényes légialkalmassági bizonyítványokat az Európai Repülésbiztonsági Ügynökség (EASA) bocsát ki.

               (9)

               Amennyiben a 2008/294/EK határozatban és az EN 302 480 harmonizált szabványban vagy annak megfelelő szabványokban, illetve a vonatkozó légialkalmassági bizonyítványokban meghatározott műszaki feltételek megfelelnek a vonatkozó előírásoknak, akkor a káros interferencia kockázata elhanyagolható, és így az MCA-szolgáltatásokra esetleg általános felhatalmazás adható.

               (10)

               Az MCA-szolgáltatások engedélyezésében az az ország lenne illetékes, amelyikben a légi járművet lajstromozták, az adott ország engedélyezési rendszere szerint.

               (11)

               Megfelelő információ rendelkezésre állása és cseréje révén megoldhatók lennének az MCA-szolgáltatások okozta esetleges, határokon átnyúló interferenciaproblémák.

               (12)

               A tagállamok a spektrumhasználatra vonatkozó információk Közösségen belüli harmonizált rendelkezésre állásáról szóló, 2007. május 16-i 2007/344/EK bizottsági határozatnak (5) megfelelően bizonyos adatokat az ERO (Európai Rádió-távközlési Hivatal) frekvenciainformációs rendszerének (EFIS) a rendelkezésére bocsátanak. Egyéb vonatkozó információk az MCA-szolgáltatások üzemeltetőitől vagy a polgári légiközlekedési hatóságoktól szerezhetők be.

               (13)

               Egy, az MCA-szolgáltatások nyújtására képes, az Európai Unión belül közlekedő, illetve az oda érkező és onnan induló minden légi jármű adatait közös formátumban nyilvántartó és rendszeresen frissített rendszer segítségével megoldható lenne az interferencia problémája. Kezdetben – időszakos felülvizsgálatok mellett – az érintett MCA-üzemeltetők kezelnék e közös nyilvántartást, amelyhez a Bizottságnak és a tagállamoknak is hozzáférése lenne.

               (14)

               A tagállamok közti interferenciaproblémák megoldásában segítséget nyújthatnak a Nemzetközi Távközlési Egyesületnek (ITU) a frekvenciasávok kiosztásáról szóló értesítéssel, azok nyilvántartásával, valamint a káros interferenciára vonatkozó bejelentésekkel foglalkozó Rádiószabályzatának rendelkezései is.

               (15)

               A tagállamok légterében közlekedő, de az Európai Unión kívül lajstromozott, MCA-szolgáltatások nyújtására képes légi járművek engedélyezésekor segítségül szolgálhatnának az ágazat saját MCA-nyilvántartásában található vonatkozó információk, valamint az ITU Rádiószabályzatának vonatkozó rendelkezései. Az MCA-engedélyek kölcsönös elismerésére irányuló közös megközelítés szintén üdvös lenne az olyan országokkal, ahol nem EU-s légi járművek vannak lajstromozva.

               (16)

               A tagállamok már eddig is adtak frekvenciahasználati jogokat földi mobilszolgáltatóknak. Az ilyen engedélyek nem terjednek ki az MCA-szolgáltatásokra, hanem általában a földi mobilszolgáltatásokra korlátozódnak.

               (17)

               Jelen ajánlás alkalmazásában a légi jármű fedélzetét azon ország joghatósága és ellenőrzése alá tartozóként kell kezelni, amelyben a légi jármű lajstromozásra került.

               (18)

               Az MCA-szolgáltatások használata kihatással lehet a közbiztonságra is. Annak biztosítására, hogy a légi járművek fedélzetén a mobiltelefonokat nem használják törvénytelen célokra, a megfelelő intézkedéseket nemzeti hatáskörben vagy a polgári légi közlekedés biztonsága területén közös szabályok létrehozásáról szóló, 2002. december 16-i 2320/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (6) megfelelően kell meghozni.

               (19)

               Az MCA-szolgáltatások engedélyezésére irányuló közös megközelítés szabályozási és műszaki részleteit szem előtt kell tartani annak biztosítása érdekében, hogy azok alkalmasak legyenek a káros interferencia elkerülése mint általános cél elérésére, amelynek hiányában javító intézkedéseket kell kilátásba helyezni.

               (20)

               Az ezen ajánlásban előírt intézkedések összhangban vannak a Hírközlési Bizottság véleményével,

         AJÁNLJA:

               1.

               Ezen ajánlás célja a légi járműveken használt mobilhírközlési szolgáltatások (MCA-szolgáltatások) rádióspektrum-használat nemzeti engedélyezési feltételeinek és eljárásainak koordinálása, e szolgáltatások bevezetésének megkönnyítése a Közösségben, valamint a nemzetközi repülőjáratokon nyújtott MCA-szolgáltatások okozta káros interferencia kiküszöbölése.
               Az MCA-szolgáltatások használatával kapcsolatban felmerülő emberi tényezők, valamint a légi járművek és a műholdak közti kommunikáció nem képezik az ajánlás tárgyát.
               A nemzeti engedélyezési feltételeket és az ajánlásban hivatkozott szabályokat a légi közlekedés biztonságára és a közbiztonságra vonatkozó jogi kötelezettségek sérelme nélkül kell alkalmazni.

               2.

               A „légi járműveken használt mobilhírközlési szolgáltatások (MCA-szolgáltatások)” a keretirányelv 2. cikkének c) pontja szerint olyan elektronikus hírközlési szolgáltatások, amelyeket valamely vállalkozás bocsát a légiutasok rendelkezésére nyilvános hírközlő hálózatok repülés közben, a földi mobilhálózatokkal való közvetlen kapcsolatteremtés nélkül történő igénybevételére.

               3.

               A tagállamoknak legkésőbb az ajánlás elfogadását követő hat hónapon belül meg kell tenniük az MCA-szolgáltatásoknak az adott tagállam saját joghatósága alatt lajstromozott légi járműveken történő nyújtásának engedélyezéséhez szükséges minden intézkedést.
               A tagállamoknak az ajánlásban foglalt elveknek megfelelően kell az MCA-szolgáltatásokat engedélyezniük. Az ajánlás egyik rendelkezése sem veszélyeztetheti az optimális repülésbiztonsági feltételek fenntartását.
               A tagállamok az egy másik tagállamban, a 4. pontban lefektetett feltételeknek megfelelően lajstromozott légi jármű számára az MCA-szolgáltatásoknak a légterükben történő nyújtására vonatkozóan nem írhatnak elő további engedélyeztetési kötelezettséget.
               A Közösségen kívül lajstromozott légi járműveken nyújtott MCA-szolgáltatásoknak szintén mentességet kell élvezniük a közösségi engedélyeztetési kötelezettség alól, ha e szolgáltatások megfelelnek a 4. pont szerint megállapított feltételeknek és az ITU vonatkozó szabályainak megfelelően kerültek bejegyzésre.

               4.

               A tagállamok csak abban az esetben engedélyezhetik MCA-szolgáltatások nyújtását, ha azok megfelelnek a 2008/294/EK határozatban előírt műszaki feltételeknek.

               5.

               A tagállamoknak kell eldönteniük, hogy általános felhatalmazást bocsátanak-e ki MCA-szolgáltatásoknak a saját joghatóságuk alatt lajstromozott légi járművek fedélzetén történő nyújtására.
               Ha az MCA-szolgáltatások nyújtásához használt frekvencia használata egyedi joghoz kötött, az adott tagállamnak az addigi tapasztalatok fényében időnként újra meg kell vizsgálnia ezen egyedi jogok szükségességét a célból, hogy az ilyen jogokhoz kapcsolódó feltételeket bele lehessen építeni az általános felhatalmazásba.
               Az ilyen esetekben a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az ugyanazon frekvenciasávot használó MCA-, illetve földi mobilhírközlési szolgáltatások eltérő alapon kapjanak engedélyt.

               6.

               A tagállamoknak időben értesíteniük kell a Bizottságot és a többi tagállamot, hogy a joghatóságuk alatt lajstromozott légi járművek fedélzetén MCA-szolgáltatás nyújtását engedélyezték, illetve arról is értesítést kell küldeni, ha kérelem érkezik az Európai Unión kívül lajstromozott légi járművek fedélzetén ugyanezen tagállamok légterében nyújtandó MCA-szolgáltatás engedélyezésére.
               Szükség esetén a tagállamoknak az előző bekezdésben említett célból adatszolgáltatásra kell felkérniük az MCA-üzemeltetőket.

               7.

               A tagállamoknak aktívan, konstruktívan és szolidáris szellemben, adott esetben a meglévő ITU-eljárásokat alkalmazva kell együttműködniük az állítólagosan az MCA-szolgáltatások okozta káros interferencia kapcsán felmerülő bármely kérdésben.
               Ha egy másik tagállamban engedélyezett MCA-szolgáltatás vélhetően káros interferencia okozója, akkor az esetet az érintett tagállamnak haladéktalanul az érintett MCA-szolgáltatást engedélyező tagállam tudomására kell hoznia, illetve tájékoztatnia kell a Bizottságot is. Adott esetben a Bizottságnak a felmerült problémák megoldása érdekében tájékoztatnia kell a Hírközlési Bizottságot és a Rádióspektrum-bizottságot is.
               Az olyan tagállamnak, amelyik feltételezhetően egy másik tagállam területén nyújtott szolgáltatást zavaró MCA-szolgáltatást engedélyezett, haladéktalanul meg kell szüntetnie az interferencia okát.

               8.

               A tagállamoknak – különösen a tényleges vagy potenciálisan káros interferenciák tekintetében – figyelemmel kell kísérniük az MCA-szolgáltatások által használt frekvenciákat, és a tapasztalataikat el kell küldeniük a Bizottságnak, hogy az szükség esetén kellő időben gondoskodhasson ezen ajánlás felülvizsgálatáról.

               9.

               Ennek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2008. április 7-én.

            a Bizottság részéről

         Viviane REDING

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 108., 2002.4.24., 33. o. A 717/2007/EK rendelettel (HL L 171., 2007.6.29., 32. o.) módosított rendelet.

      (2)  HL L 108., 2002.4.24., 21. o.

      (3)  Lásd e Hivatalos Lap 19 oldalát.

      (4)  HL L 91., 1999.4.7., 10. o. Az 1882/2003/EK rendelettel (HL L 284., 2003.10.31., 1. o.) módosított irányelv.

      (5)  HL L 129., 2007.5.17., 67. o.

      (6)  HL L 355., 2002.12.30., 1. o. A 849/2004/EK rendelettel (HL L 158., 2004.4.30., 1. o.) módosított rendelet.


title: Az Európai Központi Bank ajánlása ( 2009. június 25. ) az Európai Unió Tanácsának a Národná banka Slovenska külső könyvvizsgálóiról (EKB/2009/14)

text:
               1.7.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 149/1

      AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA

   (2009. június 25.)
   az Európai Unió Tanácsának a Národná banka Slovenska külső könyvvizsgálóiról
   (EKB/2009/14)
   2009/C 149/01
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára (a továbbiakban: „KBER Alapokmány”) és különösen annak 27.1. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Központi Bank („EKB”) és a nemzeti központi bankok beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

               (2)

               A Szerződés 122. cikkének (2) bekezdésével összhangban a közös valuta Szlovákia általi, 2009. január 1-jén történő bevezetéséről szóló, 2008. július 8-i 2008/608/EK tanácsi határozat (1) 1. cikke alapján Szlovákia 2009. január 1-jén bevezette az eurót.

               (3)

               A Národná banka Slovenska-ról szóló törvény 38. cikke alapján 2009. január 1-jétől a Národná banka Slovenska beszámolóit a KBER Alapokmánya 27.1. cikkével összhangban ellenőrzik.

               (4)

               A Národná banka Slovenska a Deloitte Audit s.r.o-t választotta külső könyvvizsgálójának a 2009. pénzügyi évre,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   Ajánlott, hogy a 2009. pénzügyi évre a Národná banka Slovenska külső könyvvizsgálójaként a Deloitte Audit s.r.o-t jelöljék ki.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2009. június 25.

            az EKB elnöke

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  HL L 195., 2008.7.24., 24. o.