Fontos jogi nyilatkozat

|

52006SC0024

Ajánlás Tanácsi vélemény az 1997. július 7-i 1466/97/EK Tanácsi rendelet 9. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Magyarország aktualizált, a 2005-2008. közötti időszakra szóló konvergenciaprogramjáról  /* SEC/2006/0024 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 11.1.2006SEC(2006) 24 véglegesAjánlásTANÁCSI VÉLEMÉNYaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Magyarország aktualizált, a 2005–2008. közötti időszakra szóló konvergenciaprogramjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSHáttérAz 1998. július 1-jén hatályba lépett Stabilitási és Növekedési Paktum a rendezett államháztartás célkitűzésén alapul, amely erősíti a munkahelyteremtést elősegítő árstabilitás és erős fenntartható fejlődés feltételeit. A paktum 2005-ben első ízben módosításra került. A reform elismerte a paktum hasznosságát a költségvetési fegyelem biztosítása során, de ugyanakkor arra törekedett, hogy erősítse a paktum hatékonyságát és gazdasági támpilléreit, és hogy védje az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát.A költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásnak megerősítéséről szóló, 1466/97/EK[1] tanácsi rendelet, amely a paktum részét képezi, előírja a tagállamoknak, hogy stabilitási és konvergenciaprogramokat, illetve azok évente aktualizált változatait nyújtsák be a Tanácsnak és a Bizottságnak ((aktualizált) stabilitási programokat nyújtanak be azok a tagállamok, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) konvergenciaprogramokat nyújtanak be azok a tagállamok, amelyek még nem vezették azt be). Magyarország első ízben 2004 májusában nyújtott be konvergenciaprogramot. A Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően 2004. július 5-én a Tanács az említett rendelettel összhangban véleményt fogalmazott meg a Bizottság ajánlása alapján. Az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat ugyanezzel az eljárással összhangban a Bizottság értékeli és Gazdasági és Pénzügyi Bizottság vizsgálja, a Tanács pedig megvizsgálhatja őket.A tagállamoknak ezekben a programokban meg kell határozniuk a költségvetési egyenlegre vonatkozó középtávú célkitűzéseiket, és ismertetniük kell az ennek elérését és fenntartását szolgáló szakpolitikai intézkedéseket, valamint az ezekhez használt gazdasági feltételezéseket. A Paktum reformját követően a középtávú célkitűzést tagállamonként egyedileg kell meghatározni, az Unióban meglévő költségvetési és gazdasági különbözőségek – ideértve a fenntarthatóság költségvetési kockázatát is – figyelembe vételével. A reform további eleme az, hogy a költségvetési politikában – a gazdaságilag kedvezőbb időszakokban alkalmazott fokozottabb költségvetési fegyelmen keresztül – szimmetrikusabb megközelítést kell megvalósítani a ciklus során, míg a hosszú távú fenntarthatóságot érezhetően befolyásoló „nagyobb horderejű szerkezeti reformok” a középtávú célkitűzéstől vagy az oda vezető kiigazítási pályától való átmeneti eltéréskor jönnek szóba.Figyelembe véve a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzéseit, a magatartási kódexet[2], a várható kibocsátás és a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg becslésére közösen megállapított módszertant és a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat, a Bizottság megvizsgálta Magyarország nemrégiben benyújtott aktualizált konvergenciaprogramját, és az alább ismertetett értékelés alapján ajánlást fogadott el a programról szóló tanácsi véleményre.Értékelés(1) Magyarország 2005. december 1-jén nyújtotta be a Tanácsnak és a Bizottságnak konvergenciaprogramjának aktualizált változatát. A program a 2005–2008. közötti időszakot öleli fel. Az aktualizált program nagyjából követi a stabilitási és konvergenciaprogramok felépítésére vonatkozóan az új magatartási kódexben meghatározott mintát, és biztosítja az ott előírt valamennyi kötelező adatot, valamint a legtöbb opcionális adatot; egyes pontokon azonban (a FISIM kezelését és a honvédelmi kiadások nyilvántartását illetően) nem konzisztens az ESA 95-el. A program a korábbi és tervezett egyszeri tételekre vonatkozóan nem nyújt részletes adatokat. Emellett nem állapít meg explicit módon középtávú célkitűzést sem a költségvetési egyenlegre vonatkozóan, mint ahogy azt a magatartási kódex előírja.(2) A Tanács 2004. július 5-i határozata szerint Magyarországon túlzott a hiány, és ajánlást bocsátott ki annak a 104. cikk (7) bekezdése szerinti kiigazítására. Miután a Tanács 2005. januárban úgy határozott, hogy Magyarország nem hozott eredményes intézkedéseket, 2005. március 8-án új – a 104. cikk (7) bekezdése szerinti – ajánlásokat bocsátott ki és ismételten kihangsúlyozta, hogy a túlzott hiányt a magyar hatóságok által a 2004. májusi konvergenciaprogramban kitűzött és a 2004. decemberi aktualizálásban megerősített határidőig, azaz 2008-ig ki kell igazítani, a mostani aktualizálásban megállapított pályával összhangban. A Tanács különösen azt ajánlotta a magyar hatóságoknak, hogy tegyenek hatékony lépéseket a 2005. évi tervezett hiány elérésére, és hogy az esetleges adócsökkentések időzítését és végrehajtását a 2005–2008. közötti időszak tervezett hiányának elérésétől tegyék függővé. Ugyanezt fogalmazta meg a konvergenciaprogram 2004. évi aktualizálásáról szóló, szintén 2005. március 8-án elfogadott tanácsi vélemény. 2005. november 8-án a Tanács a 104. cikk (8) bekezdésének alapján úgy határozott, hogy Magyarország nem teljesíti a márciusi tanács ajánlásokat. A túlzott hiány kiigazítására új, a 104. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlást kell majd kibocsátani.(3) Az átfogó gazdasági reformcsomag 90-es évek közepén történt elfogadását követően megalapozott makrogazdasági politikák és megfelelő szerkezeti reformok segítették a kiegyensúlyozott és erős növekedést, valamint az infláció csökkenését. 2001-től kezdődően azonban jelentősen nőttek az állami kiadások, és a nagyvonalú bérrendezések jelentős makrogazdasági egyensúlytalanságokat eredményeztek. Noha 2003-tól kezdve a növekedés kiegyensúlyozottabbá vált, az infláció és a bérek növekedése lelassult, Magyarország továbbra is nagy költségvetési és külső hiánnyal küzd. Az aktualizálás előrejelzései szerint a GDP növekedése kb. 4 % körül stabilizálódik, ezt a programidőszakban a befektetések és az export segítik elő. Ez a növekedési szcenárió nagyjából összhangban van a Bizottság szolgálatainak őszi előrejelzéseiben tervezett adatokkal[3]. A programidőszak utolsó éve azonban – amely a közösen megállapított módszertant alkalmazó bizottsági számítások alapján pozitív kibocsátási rést mutat – optimistának tűnik. Mindezek fényében az aktualizált program növekedési feltételezései valószínűnek, de a programidőszak vége felé meglehetősen kedvezőnek tűnnek. Az aktualizált program külső hiányra vonatkozó középtávú előrejelzése valószínűnek tűnik, bár az előrejelzett csökkenés az aktualizálásban vázolt szigorú költségvetési megszorítások teljesítésétől és a potenciális kibocsátást fokozó strukturális reformok végrehajtásától függ. Az aktualizálás inflációs előrejelzései teljes mértékben összhangban vannak a Bizottság előrejelzéseivel.(4) A magyar monetáris politikát továbbra is az inflációkövetés és az árfolyamrögzítés jellemzi. A konvergenciaprogram megerősíti, hogy Magyarország továbbra is 2010-ben kíván az euró-övezethez csatlakozni. Miután 2004 derekán az előző évhez képest 7 %-on tetőzött, az infláció gyorsan 4 % alá süllyedt 2005 első felében. A reálbérek növekedésének lelassulása, a gyengébb belföldi kereslet, valamint az EU-csatlakozást követően megerősödött importverseny hozzájárultak az infláció alacsonyabb szinten történő stabilizálásához. A forint/euró árfolyam felértékelésének trendje 2005 októberében visszájára fordult, miután a befektetőknek a költségvetési politika kedvezőtlen alakulása miatti növekvő aggodalma és az euró bevezetésének időpontjával kapcsolatos fokozott bizonytalanság fokozatos leértékelést indított be. 2005. december közepén a forint 3 %-kal volt gyengébb az év kezdetéhez képest. A magyar hosszú távú kamatlábak továbbra is jelentősen magasabbak a többi új tagállaménál. Az euró-övezethez tartozó kötvények kamathozamai (és kamatkülönbözetei) a januári 7,2 %-ról 2005. szeptemberre fokozatosan elérték az 5,6 %-ot, majd októberben – mivel javult a piacokon a kockázati megítélés – hirtelen emelkedtek, és azóta 7 % körül voltak, részben annak folyományaként, hogy fokozódott a befektetők aggodalma a költségvetési politika kedvezőtlen alakulása miatt.(5) Az aktualizálás továbbra is 2008-ra kívánja megszűntetni a túlzott hiányt. A hiány tervezett alakulása a következő: a GDP 6,1 %-a 2005-ben, 4,7 %-a 2006-ban, 3,3 %-a 2007-ben és 1,9 %-a 2008-ban, azaz évente a GDP 1,4 százalékpontjának felel meg a csökkenés. Az elsődleges többlet időbeli alakulása hasonló ehhez. Ezek a költségvetési előrejelzések nem tartalmazzák az egyszeri tételeket (2006-ban és 2007-ben egyaránt a GDP 0,3 százalékpontjának megfelelő katonai beszerzések), és a második tőkefedezeti pillért képező nyugdíjrendszerek besorolásáról szóló, 2004. március 2-i Eurostat határozat hatását sem (ez a GDP 1–1,5 %-a között mozog), amely a 2007. tavaszi adatbejelentésig kerül figyelembe vételre[4]. A bevételi hányad erőteljes, a GDP mintegy 3½ százalékpontjának megfelelő csökkenését (amely elsősorban a nemrégiben útjára indított ötéves adócsökkentési stratégiának köszönhető) az előrejelzések szerint túlkompenzálja a GDP arányos kiadási hányad 2005. és 2008. közötti, a GDP mintegy 7½ százalékpontjának megfelelő csökkenése.(6) 2005 szeptemberében a magyar hatóságok a 2005-ös célt a 2004. decemberi aktualizálásában szereplő, a GDP 3,6 %-ának megfelelő értékről a GDP 6,1 %-ára módosították. A Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzése alapján ez a módosított 2005-ös cél elérhető volt. A legfrissebb készpénzalapú adatok ezt alátámasztják.(7) Az aktualizálás úgy tervezi, hogy a strukturális egyenleg a GDP -5,7 %-ának megfelelő 2005-ös értékről 2008-ban a GDP -2,1 %-ára javul (figyelmen kívül hagyva a nyugdíjreform és az egyszeri tételek hatását). A program költségvetési előrejelzései alapján nem lehet középtávú célkitűzésre következtetni.(8) A programban körvonalazott strukturális intézkedéseknél azonban – különösen a köz-, az egészségügyi és az oktatási szektort – hiányoznak a szükséges mennyiségi meghatározások az intézkedések rövid és hosszú távú költségvetési hatásainak megítélésére. Mindemellett ha figyelembe vesszük azt is, hogy a múltban többször is elhibázták a célokat, a költségvetés akár sokkal rosszabban is alakulhat a programban előrejelzettnél. A Bizottság szolgálatainak őszi előrejelzései 2005-re a GDP 6,7 %-ának megfelelő hiányt vetítettek előre (ideértve a vadászrepülők elszámolását is), ami azt jelentheti, hogy a hiány 2006. évi alakulása magasabb is lehet a programban ismertetettől. 2006-ban a kiadások 2005-ös költségvetéshez képesti, a GDP 4 százalékpontjával történő megszorítása nem alapul világosan meghatározott és számszerűsített intézkedéseken. A programidőszak későbbi éveiben az állami autópálya-befektetésektől a köz és a magánszféra partnerségére alapuló (PPP) programokra való áttérés elszámolási problémákkal, valamint ehhez kapcsolódóan költségekkel járhat; a kamatlábak előrejelzések szerinti csökkenése kimaradhat; és bizonytalanság övezi a – valószínűleg alacsonyabb adóbevételeket eredményező – adóreform hatásait.(9) Figyelembe véve a fenti kockázatértékelést, a program költségvetési stratégiáját alá kell támasztani és részletezni kell azt, hogy biztosítani lehessen a túlzott hiány – Tanács ajánlásának megfelelően – 2008-ra történő kiigazításával való konzisztenciát.(10) Az adóssághányad az előrejelzések szerint a GDP 58,4 %-ára nő 2006-ban, majd azt követően a programidőszak végére a GDP 56,2 %-ára csökken, amit az államháztartási hiány folyamatos csökkenése vált ki. A nyugdíjreform kumulált terhét is figyelembe véve, amely a 2004-es 3 % és a 2008-as 6 % között mozog, az adósság szintje meghaladná a 60 %-os referenciaértéket. A Bizottság szolgálatainak 2004. őszi előrejelzései és a jelenlegi aktualizálás közötti összehasonlítás megerősíti, hogy a GDP-arányos adósság alakulása értékelésének főbb különbségei abból adódnak, hogy az aktualizálás költségvetési előrejelzései jóval optimistábbak.(11) Az államháztartás fenntarthatóságának tekintetében Magyarország magas kockázattal szembesül a népességelöregedés becsült költségvetési terhei miatt. A bruttó adósság GDP-hez viszonyított aránya jelenleg a referenciaérték közelében van, és az előrejelzések szerint a 2050-ig tartó időszakban emelkedni fog. Magyarország a nyugdíjkiadások jövőbeni emelkedésének visszatartására törekedve a 90-es évek vége felé megreformálta nyugdíjrendszerét, ami segítette a népességelöregedés költségvetési kihatásainak csökkentését. A kormányzati nyugdíjkiadások emelkedése azonban magasabb lehet az aktualizálásban előrejelzettnél, ami azt mutatja, hogy fontos lehet közelebbről is megvizsgálni azokat a tényezőket, amelyek a feltételezések szerint ellensúlyozzák ezeket a magasabb kiadásokat, valamint a nyugdíjakkal és egyéb népességelöregedéssel kapcsolatos kiadásokat. Ezen felül a jelenlegi magas strukturális hiány hozzájárul a fenntarthatóság növekvő kockázataihoz. Az államháztartás fenntarthatósága kockázatainak csökkentésére emiatt az államháztartás középtávú, jelentős mértékű konszolidálására és a költségvetési egyenleg erősítésére van szükség[5].(12) Az államháztartás terén tervezett intézkedések nincsenek összhangban a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A Tanács 2005. november 8-án a Szerződés 104. cikkének (8) bekezdése alapján úgy határozott, hogy Magyarország nem tett eleget a Tanács 2005. március 8-i, 104. cikk (7) bekezdés szerinti, a túlzott hiány esetén követendő eljárás keretében másodszor kiadott ajánlásainak. Az aktualizálás megőrzi a túlzott hiány 2008-ra történő kiigazításának többéves keretét, noha valószínű, hogy a költségvetés az előrejelzettől rosszabban alakul, és hiányoznak a részletes leírások és mennyiségi meghatározások az intézkedések rövid és hosszú távú költségvetési hatásainak megítélésére.(13) Magyarország 2005. október 14-én – a növekedést és foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben – benyújtott nemzeti reformprogramja fő kihívásként az államháztartási szektor méretének és hiányának fokozatos és folyamatos csökkentését azonosítja. A konvergenciaprogram költségvetési előrejelzései az adócsökkentések tekintetében figyelembe veszik a nemzeti reformprogram reformintézkedéseinek költségvetési kihatásait. Az aktualizálás kifejti a nemrég elfogadott ötéves adócsökkentési programot, és több tervet is ismertet az állami szektor reformjára, ehhez azonban nem biztosítja a szükséges leírásokat és mennyiségi meghatározásokat. Ezek a tervek nagyjából összhangban vannak a 2005. október 14-én benyújtott nemzeti reformprogrammal.(14) A fenti értékelés fényében Magyarország számára helyénvaló lenne konvergenciaprogramja aktualizálását átdolgozni és azt legkésőbb 2006. szeptember 1-ig benyújtani, amely azonosítaná az ország középtávú kiigazítási pályájával teljes mértékben konzisztens konkrét és strukturális intézkedéseket. Magyarországnak időközben pedig erőfeszítéseket kellene tennie a 2006-ra és azon túlra kitűzött költségvetési célkitűzéseinek elérésére.AjánlásTANÁCSI VÉLEMÉNYaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Magyarország aktualizált, a 2005–2008. közötti időszakra szóló konvergenciaprogramjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásának megerősítéséről szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[6], és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:1.  [2006. január 24]-én a Tanács megvizsgálta Magyarországnak a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját. Az aktualizált program nagyjából követi a stabilitási és konvergenciaprogramok felépítésére vonatkozóan az új magatartási kódexben meghatározott mintát, és biztosítja az ott előírt valamennyi kötelező adatot, valamint a legtöbb opcionális adatot; egyes pontokon azonban (a FISIM kezelését és a honvédelmi kiadások nyilvántartását illetően) nem konzisztens az ESA 95-el. A program a korábbi és tervezett egyszeri tételekre vonatkozóan nem nyújt adatokat. Emellett nem állapít meg explicit módon középtávú célkitűzést sem a költségvetési egyenlegre vonatkozóan, mint ahogy azt a magatartási kódex előírja.2.  Az átfogó gazdasági reformcsomag 90-es évek közepén történt elfogadását követően megalapozott makrogazdasági politikák és megfelelő szerkezeti reformok segítették a kiegyensúlyozott és erős növekedést, valamint az infláció csökkenését. 2001-től kezdődően azonban jelentősen nőttek az állami kiadások, és nagyvonalú bérpolitikákat hajtottak végre, ami jelentős makrogazdasági egyensúlytalanságokat eredményezett. Noha az elmúlt években a növekedés kiegyensúlyozottabbá vált, az infláció és a bérek növekedése lelassult, Magyarország továbbra is nagy költségvetési és külső hiánnyal küzd. A 2005 decemberi aktualizálás makrogazdasági szcenáriója úgy tervezi, hogy a reál GDP növekedés kb. 4 % körül továbbra is állandó lesz a programidőszak fennmaradó részében, amit a befektetések és az export segítenek elő. Ez a szcenárió a jelenleg rendelkezésre álló információk alapján úgy tűnik, hogy valószínűsíthető növekedési feltételezésekre épül, bár az utolsó év esetében kedvezőnek látszik. A külső hiány előrejelzett csökkenése a költségvetési megszorítások teljesítésétől és a potenciális kibocsátást fokozó strukturális reformok végrehajtásától függ. A program inflációs előrejelzései reálisnak tűnnek.3.  A Tanács 2004. július 5-i határozata szerint Magyarországon túlzott a hiány, ezért a 104. cikk (7) bekezdése szerint ajánlást bocsátott ki, hogy a Magyarország májusi konvergenciaprogramjában szereplő kiigazítási pályával összhangban legkésőbb 2008-ra igazítsák ki ezt a hiányt. Miután a Tanács 2005. januárban a 104. cikk (8) bekezdésével összhangban úgy határozott, hogy Magyarország nem hozott eredményes intézkedéseket, 2005. március 8-án új – a 104. cikk (7) bekezdése szerinti – ajánlásokat bocsátott ki, amiben fenntartotta, hogy a túlzott hiányt 2008-ig kell kiigazítani. A Tanács azt ajánlotta a magyar hatóságoknak, hogy tegyenek hatékony lépéseket a 2005. évi, az aktualizált konvergenciaprogram szerinti tervezett hiány elérésére, és hogy az esetleges adócsökkentések időzítését és végrehajtását a 2005–2008. közötti időszak tervezett – aktualizált konvergenciaprogram szerinti – hiányának elérésétől tegyék függővé. Ugyanezt fogalmazta meg a konvergenciaprogram 2004. évi aktualizálásáról szóló, szintén 2005. március 8-án elfogadott tanácsi vélemény. Az aktualizálás továbbra is 2008-ra kívánja megszűntetni a túlzott hiányt. A hiány tervezett alakulása a következő: a GDP 6,1 %-a 2005-ben, a GDP 4,7 %-a 2006-ban, a GDP 3,3 %-a 2007-ben és a GDP 1,9 %-a 2008-ban, azaz évente a GDP 1,4 százalékpontjának felel meg a csökkenés. Az elsődleges többlet időbeli alakulása hasonló ehhez. Ezek a költségvetési előrejelzések nem veszik figyelembe az egyszeri tételek hatását és a második tőkefedezeti pillért képező nyugdíjrendszerek besorolásáról szóló, 2004. március 2-i Eurostat határozat hatását (ez a GDP 1–1,5 %-a között mozog), amely a 2007. tavaszi adatbejelentésig kerül figyelembe vételre[7]. 2005 szeptemberében a magyar hatóságok a 2005-ös célt a 2004. decemberi aktualizálásában szereplő, a GDP 3,6 %-ának megfelelő értékről a GDP 6,1 %-ára módosították. A Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzése alapján ez a módosított 2005-ös cél elérhető volt. A legfrissebb készpénzalapú adatok ezt alátámasztják.4.  Az aktualizálás úgy tervezi, hogy a strukturális egyenleg a GDP -5,7 %-ának megfelelő 2005-ös értékről 2008-ban a GDP -2,1 %-ára javul (figyelmen kívül hagyva a nyugdíjreform hatását). A program költségvetési előrejelzései alapján nem lehet középtávú célkitűzésre következtetni.5.  A költségvetés akár sokkal rosszabban is alakulhat a programban előrejelzettnél, mivel a kiadások 2006. évi megszorítása, valamint a program utolsó éveinek strukturális megszorításai nem alapulnak világosan meghatározott és számszerűsített intézkedéseken. Ezen kívül bekövetkezhet számos olyan esemény, amelyeknek a stratégia kapcsán fennáll a kockázata.6.  Tekintettel erre a kockázatértékelésre a program költségvetési irányvonalát alá kell támasztani és részletezni kell, hogy biztosítani lehessen a túlzott hiány – Tanács ajánlásának megfelelően – 2008-ra történő kiigazításával való konzisztenciát.7.  2005-ben az adóssághányad a becslések szerint elérte a GDP 57,7 %-át. A program előrejelzése szerint az adóssághányad mintegy 1½ százalékponttal csökken a programidőszak folyamán. A költségvetési célok fent említett kockázatai miatt az adóssághányad alakulása valószínűleg nem annyira kedvező, mint ahogy azt a programban előre jelezték.8.  Az államháztartás fenntarthatóságának tekintetében Magyarország magas kockázattal szembesül a népességelöregedés becsült költségvetési terhei miatt. A bruttó adósság GDP-hez viszonyított aránya jelenleg a referenciaérték közelében van, és az előrejelzések szerint a 2050-ig tartó időszakban emelkedni fog. Magyarország a nyugdíjkiadások jövőbeni emelkedésének visszatartására törekedve a 90-es évek vége felé megreformálta nyugdíjrendszerét, ami segítette a népességelöregedés költségvetési kihatásainak csökkentését. A kormányzati nyugdíjkiadások emelkedése azonban magasabb lehet az aktualizálásban előrejelzettnél, ami azt mutatja, hogy fontos lehet közelebbről is megvizsgálni azokat a tényezőket, amelyek a feltételezések szerint ellensúlyozzák ezeket a magasabb kiadásokat, valamint a nyugdíjakkal és egyéb népességelöregedéssel kapcsolatos kiadásokat. Ezen felül a jelenlegi magas strukturális hiány hozzájárul a fenntarthatóság kockázatainak növeléséhez. Az államháztartás fenntarthatósága kockázatainak csökkentésére emiatt az államháztartás középtávú, jelentős mértékű konszolidálására és a költségvetési egyenleg erősítésére van szükség[8].9.  Az államháztartás terén tervezett intézkedések nincsenek összhangban a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A Tanács 2005. november 8-án a Szerződés 104. cikkének (8) bekezdése alapján úgy határozott, hogy Magyarország nem tett eleget a Tanács 2005. március 8-i, 104. cikk (7) bekezdés szerinti, a túlzott hiány esetén követendő eljárás keretében másodszor kiadott ajánlásainak. A túlzott hiány 2008-ra történő kiigazítására nézve az aktualizálás megtartja a többéves keretet, noha valószínű, hogy a költségvetés az előrejelzettnél rosszabban alakul.10.  Magyarország 2005. október 14-én – a növekedést és foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben – benyújtott nemzeti reformprogramja fő kihívásként az államháztartási szektor méretének és hiányának fokozatos és folyamatos csökkentését azonosítja. A konvergenciaprogram költségvetési előrejelzései az adócsökkentések tekintetében figyelembe veszik a nemzeti reformprogram reformintézkedéseinek költségvetési kihatásait. Az aktualizálás kifejti a nemrég elfogadott ötéves adócsökkentési programot, és több tervet is ismertet az állami szektor reformjára, ehhez azonban nem biztosítja a szükséges leírásokat és mennyiségi meghatározásokat. Ezek a tervek nagyjából összhangban vannak a nemzeti reformprogrammal.A fenti értékelés fényében a Tanácsnak az a véleménye, hogy Magyarország dolgozza át és legkésőbb 2006. szeptember 1-ig nyújtsa be konvergenciaprogramjának aktualizálását, amely azonosítaná az ország középtávú kiigazítási pályájával teljes mértékben konzisztens konkrét és strukturális intézkedéseket. Magyarországnak időközben pedig erőfeszítéseket kellene tennie a 2006-ra és azon túlra kitűzött költségvetési célkitűzéseinek elérésére.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása 12004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reál GDP (%-os változás) | KP 2005. dec.6 | 4.2 | 4.0 | 4.1 | 4.0 | 4,0 |COM 2005. nov. | 4.2 | 3.7 | 3.9 | 3.9 | nincs adat |KP 2004. dec. | 3.9 | 4.0 | 4.2 | 4.3 | 4,6 |HICP-infláció (%) | KP 2005. dec. | 6.8 | 3.5 | 2.1 | 3.0 | 2,4 |COM 2005. nov. | 6.8 | 3.7 | 2.0 | 3.0 | nincs adat |KP 2004. dec. | 6.8 | 4.5 | 4.0 | 3.5 | 3,0 |Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | KP 2005. dec.2 | -1.3 | -1.0 | -0.5 | -0.1 | 0,4 |COM 2005. nov.7 | -0.9 | -0.7 | -0.3 | 0.2 | nincs adat |KP 2004. dec.2 | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2005. dec. | -5,4 | -6,1 | -4,78 | -3,38 | -1,9 |COM 2005. nov. | -5,4 | -6,1 | -6,7 | -6,9 | nincs adat |KP 2004. dec. | -4,5 | -3,6 | -2,9 | -2,2 | -1,6 |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2005. dec. | -1,1 | -2,5 | -1,5 | -0,3 | +0,8 |COM 2005. nov. | -1,5 | -2,2 | -3,0 | -3,4 | nincs adat |KP 2004. dec. | -0,5 | 0,0 | 0,2 | 0,6 | 1,0 |Ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2005. dec.2 | -4,8 | -5,7 | -4,5 | -3,3 | -2,2 |COM 2005. nov. | -5,3 | -5,8 | -6,6 | -7,0 | nincs adat |KP 2004. dec.2 | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat |Strukturális egyenleg3 (a GDP %-ában) | KP 2005. dec.4 | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat |COM 2005. nov.5 | -5,3 | -6,3 | -7,6 | -8,5 | nincs adat |KP 2004. dec. | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | KP 2005. dec. | 57,2 | 57,7 | 58,48 | 57,98 | 56,28 |COM 2005. nov. | 57,4 | 57,2 | 58,0 | 59,2 | nincs adat |KP 2004. dec. | 57,3 | 55,5 | 53,0 | 50,6 | 48,3 |Megjegyzések: 1 A költségvetési előrejelzések nem veszik figyelembe a második tőkefedezeti pillért képező nyugdíjrendszerek besorolásáról szóló, 2004. március 2-i Eurostat határozat (amelyet a 2007. tavaszi adatbejelentésig kell elvégezni) hatását. Ezt a hatást figyelembe véve az államháztartási egyenleg az aktualizált program szerint a következőképpen alakulna: a GDP 6,5 %-a 2004-ben, 7,4 %-a 2005-ben, 6,1 %-a 2006-ban, 4,7 %-a 2007-ben és 3,4 %-a 2008-ban, míg a bruttó államadósság 2004-ben a GDP 60,3 %-a, 2005-ben 61,5 %-a, 2006-ban 63,0 %-a, 2007-ben 63,2 %-a és 2008-ban 62,3 %-a lenne (lásd a 8. lábjegyzetet is). 2 A Bizottság szolgálatainak számításai a program információi alapján. 3 Ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg (ugyanúgy, mint a megelőző sorokban) az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések figyelmen kívül hagyása után. 4 A program nem ad felvilágosítást az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések vonatkozásában. 5 Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzései alapján. 6 A FISIM-allokáció előtt (FISIM-allokáció után: 2004-ben 4,6 %; 2005-ben 4,2 %; 2006-ban 4,3%; 2007-ben 4,1% és 2008-ban 4,1%). 7 A 2004–2007. közötti időszak lehetséges becsült növekedési értékei alapján (rendre 3,7%, 3,5%, 3,5% és 3,4%). 8 Figyelmen kívül hagyva a 2007-ben és 2008-ban egyaránt a GDP 0,3 %-ának megfelelő katonai beszerzéseket. Forrás: Konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi gazdasági előrejelzései (COM); a Bizottság szolgálatainak számításai. |[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett valamennyi dokumentum megtalálható a következő internetes oldalon: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] A Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleménye az ECOFIN-Tanács által 2005. október 11-én elfogadott következő dokumentumról: „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásával kapcsolatos pontosítások, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergenciaprogramok tartalmára és formájára vonatkozóan”.[3] Meg kell említeni, hogy a bizottsági előrejelzés a FISIM-allokációt még nem tartalmazó idősorok alapján készült, míg az aktualizálás a FISIM-allokációt is figyelembe véve részletezi a növekedést (és az összehasonlítás érdekében ezzel párhuzamosan FISIM nélkül is feltűntetik az összesített növekedési rátát). A hiány- és adósságarányok számítása a FISIM-allokáció előtti GDP adatsorok alapján történik.[4] Ezt a hatást figyelembe véve az általános költségvetési egyenleg az aktualizált program szerint a következőképpen alakulna: a GDP 7,4 %-a 2005-ben, 6,1 %-a 2006-ban, 4,7 %-a 2007-ben és 3,4 %-a 2008-ban, míg a bruttó államadósság 2004-ben a GDP 60,3 %-a, 2005-ben 61,5 %-a, 2006-ban 63,0 %-a, 2007-ben 63,2 %-a és 2008-ban 62,3 %-a lenne. Ez azonban még mindig nem tartalmazza a katonai repülőgépek megvásárlását, ami 2006-ban és 2007-ben egyaránt a GDP 0,3 százalékpontját teszi ki.[5] A hosszú távú fenntarthatósággal kapcsolatos részletek a program Bizottság szolgálatai által végzett technikai értékelésében találhatók, amelyek a következő internetes oldalon kerülnek majd közzétételre: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett dokumentumok megtalálhatók a következő internetes oldalon: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] Ezt a hatást figyelembe véve az általános költségvetési egyenleg az aktualizált program szerint a következőképpen alakulna: a GDP 7,4 %-a 2005-ben, 6,1 %-a 2006-ban, 4,7 %-a 2007-ben és 3,4 %-a 2008-ban, míg a bruttó államadósság 2004-ben a GDP 60,3 %-a, 2005-ben 61,5 %-a, 2006-ban 63,0 %-a, 2007-ben 63,2 %-a és 2008-ban 62,3 %-a lenne. Ez azonban még mindig nem tartalmazza a katonai repülőgépek megvásárlását, ami 2006-ban és 2007-ben egyaránt a GDP 0,3 százalékpontját teszi ki.[8] A hosszú távú fenntarthatósággal kapcsolatos részletek a program Bizottság szolgálatai által végzett technikai értékelésében találhatók, amelyek a következő internetes oldalon kerülnek majd közzétételre: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm


Fontos jogi nyilatkozat

|

52008PC0835

A Bizottság Ajánlása a TanácsNAK az Európai Közösség és a Guineai Köztársaság között halászati partnerségi megállapodás megkötéséről szóló tárgyalások folytatására az Európai Bizottság felhatalmazásáról  /* COM/2008/0835 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 3.12.2008COM(2008) 835 véglegesA BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAKaz Európai Közösség és a Guineai Köztársaság között halászati partnerségi megállapodás megkötéséről szóló tárgyalások folytatására az Európai Bizottság felhatalmazásárólA BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAKaz Európai Közösség és a Guineai Köztársaság között halászati partnerségi megállapodás megkötéséről szóló tárgyalások folytatására az Európai Bizottság felhatalmazásárólINDOKOLÁSA Közösség és a Guineai Köztársaság 1983. március 28-án halászati megállapodást kötött a Guinea partjainál folytatott halászatról.[1] Az e megállapodáshoz csatolt legutóbbi jegyzőkönyv, amely a megállapodásban előírt halászati lehetőségek és pénzügyi hozzájárulás megállapításáról szól,[2] 2004. április 26-án lépett hatályba, és 2008. december 31-én jár le.A Bizottság javasolja egy újabb, a tagállami flották lehetőségeihez és szükségleteihez jobban igazodó jegyzőkönyvről szóló tárgyalások megnyitását, összhangban a Tanácsnak a halászati partnerségi megállapodásokra vonatkozó 2004. évi következtetéseivel. Amennyiben az új jegyzőkönyvet a jelenlegi jegyzőkönyv hatálya alatt parafálják, garantálható a halászati tevékenységek folyamatossága.A Tanácsnak a halászati partnerségekkel kapcsolatos 2004. évi következtetéseit figyelembe véve célszerű a tárgyalások során új halászati partnerségi megállapodás kötésére törekedni a Guineai Köztársasággal érvényben lévő halászati megállapodás felváltása érdekében.Ezért a Bizottság felkéri a Tanácsot, hogy hagyja jóvá az ehhez az ajánláshoz csatolt tárgyalási irányelveket.2. AJÁNLÁSA fentiek fényében a Bizottság a következőket ajánlja a Tanácsnak:-  Hatalmazza fel a Bizottságot halászati partnerségi megállapodás megkötését célzó tárgyalások megnyitására és lebonyolítására a Guineai Köztársasággal;-  A Bizottság ezeket a tárgyalásokat az Európai Közösséget létrehozó Szerződés rendelkezéseivel összhangban folytassa le;-  A Tanács hagyja jóvá az ehhez az ajánláshoz csatolt tárgyalási irányelveket.Kelt Brüsszelben, …-án/-én.a Bizottság részérőla Bizottság tagjaMELLÉKLETTárgyalási irányelvekA tárgyalások célja halászati partnerségi megállapodás megkötése az Európai Közösség és a Guineai Köztársaság között, figyelembe véve a Bizottság 2002. december 23-i közleménye nyomán született 2004. július 15-i tanácsi következtetéseket.Annak érdekében, hogy a partnerségi megállapodás biztosítsa a felelősségteljes és fenntartható halászat ösztönzését, a Bizottság a tárgyalások során a következő célokat tartja szem előtt:-  A közösségi hajók halászati lehetőségeit a jelenleg hatályos jegyzőkönyvben foglalt lehetőségeknek a piaci szereplők általi valós kihasználtsága alapján, továbbá a halászat jövőbeni lehetőségeit, a halászati erőforrások állapotát, valamint a Guineai Köztársaságnak az erőforrások fenntartható kezelésére rendelkezésre álló kapacitását figyelembe véve kell megállapítani.-  Figyelemmel kell lenni a rendelkezésre álló legjobb tudományos véleményekre.-  Az ágazati szakpolitikáról folyó párbeszéd erősítése a felelősségteljes halászat ösztönzése érdekében, összefüggésben Guinea azon fejlődési céljaival, amelyek a halászat felügyeletére és ellenőrzésére, az erőforrások kezelésére és a halászati termékek egészségügyi és higiéniai jellemzőinek javítására vonatkoznak.[1] Az 1983. március 28-i 971/83/EGK tanácsi rendelet (HL L 111., 1983.4.27., 1. o.)[2] Az Európai Gazdasági Közösség és a Guineai Köztársaság kormánya között létrejött, a Guinea partjainál folytatott halászatról szóló megállapodásban előírt halászati lehetőségek és pénzügyi hozzájárulás 2004. január 1-jétől 2008. december 31-ig terjedő időtartamra történő megállapításáról szóló jegyzőkönyv megkötéséről szóló, 2004. április 26-i 830/2004/EK tanácsi rendelet (HL L 127., 2004.4.29., 31. o.)


				|

		52013DC0377

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Svédország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Svédország 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2013/0377 final - 2013/ () */

Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Svédország 2013. évi nemzeti
reformprogramjáról
és Svédország 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának
tanácsi véleményezéséről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2)
bekezdésére és 148. cikkének (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i
1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és különösen annak 6. cikke (1)
bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[4],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Az Európai Tanács
2010. március 26-án elfogadta a Bizottság „Európa 2020”
elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a
növekedést és foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát,
amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken
intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa
lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.
(2)       A Tanács a Bizottság
javaslatai alapján 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az
Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást
(2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok
foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[5], melyek együtt alkotják az
„integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti
gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált
iránymutatásokat.
(3)       Az állam-, illetve
kormányfők 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és
Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges
ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és
euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó
intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az
Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások
végrehajtása iránt.
(4)       A Tanács
2012. július 6-án ajánlást fogadott el Svédország 2012. évi nemzeti
reformprogramjáról, valamint véleményezte Svédország 2011–2015-ös
időszakra vonatkozó, aktualizált konvergenciaprogramját.
(5)       A Bizottság 2012. november
28-án elfogadta az éves növekedési jelentést[6],
amely elindítja a gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét.
A Bizottság továbbá a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről
és kiigazításáról szóló 1176/2011/EU rendelet alapján 2012. november 28-án
elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[7], amelyben Svédországot azon
tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül
sor.
(6)       Az Európai Tanács
2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési
konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló
prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési
konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak
történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a
versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi
következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(7)       A Bizottság a makrogazdasági
egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról szóló 1176/2011/EU
rendelet 5. cikke értelmében 2013. április 10-én közzétette a Svédországra
vonatkozó részletes vizsgálatának[8]
eredményeit. A Bizottság elemzése arra enged következtetni, hogy Svédországban
makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn, amely nyomon követést és szakpolitikai
intézkedéseket igényel. A továbbiakban is figyelemmel kell lenni különösen a
magánszektor eladósodottságával és a hitelállomány-leépítéssel kapcsolatos
makrogazdasági fejleményekre, a lakáspiacon továbbra is fennálló
hiányosságokkal együtt. Noha a folyó fizetési mérleg nagy többlete a nagy
hiányokkal ellentétben nem emeli a kockázatot, a Bizottság továbbra is nyomon
követi a svédországi folyó fizetési mérleggel kapcsolatos fejleményeket.
(8)       2013. április 19-én
Svédország benyújtotta a 2012–2016 közötti időszakra vonatkozó 2013. évi
konvergenciaprogramját és 2013. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási
pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg
került sor.
(9)       A 2013.
évi konvergenciaprogramnak az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti értékelése
alapján a Tanács úgy véli, hogy a programban szereplő költségvetési
előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv 2013-ra
megalapozott. A kormány 2013-ban 1,2 %-os, 2014-ben pedig 2,2 %-os
GDP-növekedéssel számol, míg a Bizottság 1,5%-os és 2,5%-os növekedést vár. A
programban körvonalazott költségvetési stratégia célja az államháztartás hosszú
távú fenntarthatóságának a svéd költségvetési keretszabályok betartása mellett
történő biztosítása, többek között az államháztartás nettó hitelnyújtása
terén a GDP 1 %-át kitevő átlagos többlet elérése az üzleti ciklus
során. Az államháztartási egyenleg 2011-ben a GDP 0,2 %-át kitevő
csekély többletet követően 2012-ben már 0,5 %-os hiányt mutatott. A
program megerősíti a GDP –1,0 %-ára vonatkozó korábbi középtávú
költségvetési célt. A középtávú költségvetési cél összhangban van a Stabilitási
és Növekedési Paktum követelményeivel. A program a strukturális államháztartási
egyenleg tekintetében – a Bizottság által újraszámolt adatok alapján – azzal
számol, hogy a 2012–13-ban tapasztalt mintegy 0,4 %-os csekély
mértékű hiány után 2014-ben és azt követően többlet alakul ki. Ezért
a középtávú költségvetési cél valószínűleg teljesíthető a
programidőszak alatt. A programban foglalt információk szerint az
államháztartási kiadások növekedési rátája – a diszkrecionális bevételi
intézkedések nélkül – 2012-ben és 2013-ban felülmúlja a középtávú potenciális
GDP-növekedésre vonatkozó referenciaértéket, de 2014-ben alatta lesz. A
költségvetési célkitűzéseket érintő kockázatok korlátozottak, még
további 2014. évi expanzív diszkrecionális intézkedések lehetőségének
figyelembevételével is. A program szerint a GDP 60 %-ában meghatározott
referenciaérték alatt lévő adósságráta az előrejelzések szerint 2013-ban
ideiglenesen a GDP 42 %-ára fog emelkedni, de 2015-ben a GDP 40 %-ára
esik majd vissza. A Bizottság előrejelzései szerint az adósságráta
2014-ben 39 %-ra fog csökkenni.
(10)     A magánszektor nagyarányú
eladósodottsága (2012-ben a GDP 235 %-a) továbbra is aggodalomra ad okot.
A háztartásoknak a GDP 80 %-a, illetve a rendelkezésre álló jövedelem
nagyjából 170 %-a körül mozgó adósságállománya csak a közelmúltban
stabilizálódott, és – tekintve a hitelállomány további bővülését és a
jelzáloghitelek lassú törlesztési ütemét – nem valószínű, hogy a
közeljövőben csökkenni fog. A kamatfizetések jelenlegi levonhatósága az
adóból és a csekély mértékű rendszeresített ingatlanadó hozzájárul a svéd
ingatlanadózás terén tapasztalható túlzott torzuláshoz, melynek eredményeképp
jelentős adósságok keletkeznek. Ezenfelül az új beruházásokra fordított
tőke és a lakáscélú hitelek marginális effektív adókulcsa közötti
viszonylag nagy különbség miatt a társaságoknál továbbra is jellemző lesz
az adósságfinanszírozás túlsúlya. Svédország a közelmúltban korlátozta a
csoporton belüli kamatköltségeket, de nem rendelkezik átfogó rendszerrel az
adósság-sajáttőke adókülönbségeinek ellentételezésére. A GDP 149 %-át
kitevő vállalati hitelek továbbra is jelentősek.
(11)     Jóllehet a svéd lakáspiac a
közelmúltban stabilnak mutatkozott, előfordulhat, hogy a későbbiekben
az instabilitás forrása lesz. A kínálati oldalt illetően a svéd
lakáspiacot bizonyos hiányosságok jellemzik, ami hozzájárulhat ahhoz, hogy
megemelkedjenek a lakásárak és az kedvezőtlen bezáródási hatást vált ki. A
svéd építőipari befektetések a többi skandináv ország befektetéseinek
csupán felét teszik ki, a GDP és a népesség arányában egyaránt. Jelenleg a
hosszas, önkormányzati hivatali eljárások miatt egy új projekt beindítása
gyakran több évet vesz igénybe. E folyamatok ésszerűsítése fokozná a
lakáskínálat rugalmasságát, előmozdítaná a versenyt az építőiparban
és csökkentené az építési költségeket. További reformok szükségesek a bérleti
díjak meghatározásának rendszerében annak érdekében, hogy a piaci
szereplők megfelelő áron alakíthassák ki a bérlemények optimális
kínálatát. A lakáspiac elégtelenségeinek kezelése valószínűleg
elősegíti majd a háztartások adósságszintjének csökkentését, mivel ezek
szorosan összefüggnek.
(12)     Svédországban a
munkanélküliségi ráta a fiatalok, a migráns háttérrel rendelkezők és az
alacsony képzettségű munkavállalók körében általában messze a munkaképes
korú népesség többi részénél tapasztalható arány és az uniós átlag felett
marad. E probléma megoldására Svédország számos új intézkedést tett. A migráns
háttérrel rendelkezők munkaerőpiacra történő bevonását célzó
intézkedések kezdeti eredményeként a munkanélküliségi ráta csökkent, de további
erőfeszítésekre van szükség a közöttük és a népesség többi része közötti
különbségek visszaszorítása érdekében. A fiatalok eddig nem részesültek
számottevő előnyökből. Számos ígéretes intézkedés született vagy
van folyamatban; többek között olyan, a munkaerőpiacra történő
bevezetésre vonatkozó megállapodások, amelyek teljesen független szociális
partnerek által köttetnek a svéd bérmegállapítási modell alapján. A
tanulószerződéses gyakorlati képzések és a munkahelyi környezetben történő
szakképzés egyéb típusainak megszilárdítására irányuló erőfeszítések is
teljes mértékben relevánsak, de a kívánt hatás elérése érdekében még
ambiciózusabbnak kell lenniük. További előrelépésre lenne mód a
foglalkoztatásvédelmi jogszabályok felülvizsgálata és a fiatalokra vonatkozó
munkahelyi garanciák előnyeinek kihasználása révén. Az általános állami
támogatások helyett a leginkább rászorulókra irányuló, konkrétabb
intézkedéseket kellene előtérbe helyezni. A svéd munkahelyi garanciák
keretében az Állami Foglalkoztatási Szolgálaton keresztül munkát kereső és
legalább 90 napja munkanélküli fiatalok számára célzott szolgáltatásokat
nyújtanak, hogy elősegítsék esélyeik javítását a kívánt munkahely
megtalálása és az oktatási lehetőségek terén. A garanciák jelenleg azonban
kevésbé hatékonyan célozzák meg azon fiatalokat, akik nem vesznek részt az
oktatásban vagy a képzésben, illetve nincsenek bejelentve az Állami
Foglalkoztatási Szolgálatnál. A 2012. évi ajánlással összhangban Svédország
tanulmányt készíttetett az éttermek és vendéglátó-ipari szolgáltatások esetében
alkalmazott csökkentett héakulcsnak az árakra, munkabérekre és a fiatalok
foglalkoztatására gyakorolt hatásának felülvizsgálatáról, amelynek
előzetes eredményei 2014 januárjában, végkövetkeztetései pedig 2016-ban
születnek meg. E felülvizsgálat lényeges lesz, tekintve ezen intézkedés
költséghatékonysága kapcsán felmerült aggályokat.
(13)     Az európai szemeszterrel
összefüggésben a Bizottság elvégezte Svédország gazdaságpolitikájának átfogó
elemzését, értékelte a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot, és
részletes vizsgálatot végzett. Figyelembe vette nemcsak a programok Svédország
fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája
szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e
az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió
átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti
döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. A Bizottságnak az európai
szemeszter keretében megfogalmazott ajánlásait az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi.
(14)     A Tanács ezen értékelés
fényében megvizsgálta Svédország konvergenciaprogramját, és arról alkotott
véleményét[9]
különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,
(15)     A Bizottság részletes
vizsgálata és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Svédországnak a
makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló
nemzeti reformprogramját és konvergenciaprogramját. A makrogazdasági
egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról szóló 1176/2011/EU
rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait különösen az alábbi 2. és 3. ajánlás
tükrözi,
AJÁNLJA, HOGY Svédország a 2013–2014-es
időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           Hajtsa végre a szükséges
intézkedéseket a növekedést elősegítő költségvetési politika
folytatása érdekében és őrizze meg szilárd költségvetési pozícióját,
biztosítva a középtávú költségvetési célnak való megfelelést a
programidőszakban.
2.           Továbbra is kezelje a
magánszektor eladósodottságával kapcsolatos kockázatokat a túlzott
adókedvezmények csökkentése révén a lakáspiaci adózás terén azáltal, hogy
fokozatosan megszünteti a jelzáloghitelekre vonatkozó kamatfizetések adóból
történő levonhatóságát vagy/és növeli az ingatlanadót. Tegyen további
intézkedéseket az óvatos hitelezés ösztönzése érdekében a jelzáloghitelek
törlesztését előmozdító intézkedések révén. Csökkentse tovább a társasági
adók terén bekövetkezett torzulások mértékét.
3.           Javítsa a lakáspiac
hatékonyságát a bérletidíj-szabályozás fennmaradó elemeinek fokozatos
megszüntetése, valamint a lakók és a lakástulajdonosok közötti
szerződéskötéssel kapcsolatos szabadság biztosítása révén. Mozdítsa
elő a fokozott versenyt az építőiparban és vizsgálja felül a
tervezési, övezetkialakítási és jóváhagyási eljárásokat a célból, hogy
fokozódjék az átláthatóság, lerövidüljenek az átfutási időtartamok és
csökkenjenek az építőipari vállalkozások piacra lépését gátló korlátok.
4.           Szigorúbb és célzottabb
intézkedések révén erősítse meg az alacsony képzettségű fiatal munkavállalók
és a migráns háttérrel rendelkezők munkaerőpiacra történő
bevonását foglalkoztathatóságuk és az e csoport iránti munkaerő-piaci
kereslet javítása érdekében. Fokozza a képzésből a munkába való átmenet
elősegítésére irányuló erőfeszítéseket, egyebek mellett a munkahelyi
környezetben történő tanulás, a tanulószerződéses gyakorlati képzések
vagy a foglalkoztatást és az oktatást összekapcsoló egyéb szerződésfajták
szélesebb körű alkalmazása révén. Valósítsa meg az ifjúsági garanciát,
hogy az kiterjedjen az oktatásban vagy képzésben nem részesülő fiatalokra
is. Fejezze be a munkahelyteremtés támogatása tekintetében az éttermek
és vendéglátó-ipari szolgáltatások esetében jelenleg alkalmazott csökkentett
héakulcs hatékonyságának felülvizsgálatát és vonja le a következtetéseket.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL L 306., 2011.11.23., 25. o.
[3]               COM(2013) 377 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 és P7_TA(2013)0053.
[5]               A Tanács 2013. április 22-i 2013/208/EU
határozata.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) xx final.
[9]               Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése
értelmében.


title: 2013/99/EU: A Bizottság ajánlása ( 2013. február 19. ) az egyes élelmiszerek forgalmazásával kapcsolatos csalárd módszerek előfordulási gyakoriságának megállapítására szolgáló koordinált ellenőrzési tervről

text:
               21.2.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 48/28

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2013. február 19.)
   az egyes élelmiszerek forgalmazásával kapcsolatos csalárd módszerek előfordulási gyakoriságának megállapítására szolgáló koordinált ellenőrzési tervről
   (2013/99/EU)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel a takarmány- és élelmiszerjog, valamint az állat-egészségügyi és az állatok kíméletére vonatkozó szabályok követelményeinek történő megfelelés ellenőrzésének biztosítása céljából végrehajtott hatósági ellenőrzésekről szóló, 2004. április 29-i 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 53. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A 882/2004/EK rendelet 53. cikke alapján a Bizottság, amennyiben szükségét látja, koordinált ellenőrzési terveket ajánlhat, melyeket ad hoc alapon is meg lehet szervezni, különösen a takarmányok, élelmiszerek és állatok által jelentett veszélyek mértékének meghatározása céljából.

               (2)

               Az élelmiszerek címkézésére, kiszerelésére és reklámozására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2000. március 20-i 2000/13/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) valamennyi élelmiszer vonatkozásában uniós élelmiszer-címkézési szabályokat határoz meg.

               (3)

               A 2000/13/EK irányelv szerint a címkézés és az alkalmazott módszerek nem lehetnek alkalmasak a vásárló megtévesztésére, különösen az élelmiszer jellemzői, azaz többek között annak valódi természete és azonosítása tekintetében. Ezenkívül idevágó uniós vagy tagállami jogszabályok hiányában az élelmiszert olyan néven kell értékesíteni, amely az értékesítés helye szerinti tagállamban megszokott, vagy olyan leírást kell az élelmiszerről adni, amely kellően áttekinthető ahhoz, hogy a fogyasztót tájékoztassa a termék valódi természetéről.

               (4)

               Emellett a végső fogyasztóknak és a közétkeztetésben működő gazdasági szereplőknek szánt, előre csomagolt élelmiszer címkéjén minden összetevőt fel kell tüntetni. A végső fogyasztóknak és a közétkeztetésben működő gazdasági szereplőknek szánt, húst tartalmazó élelmiszerek esetében közvetlenül a csomagoláson vagy az azon rögzített címkén azt az állatfajt is fel kell tüntetni, amelyből a hús közvetlenül származik. Amennyiben egy összetevő az élelmiszer elnevezésében is szerepel, százalékban kifejezett mennyiségét is meg kell adni az összetevők listájában a fogyasztóknak az élelmiszer azonosítása és összetétele tekintetében történő félrevezetésének elkerülése érdekében.

               (5)

               Az állati eredetű élelmiszerek különleges higiéniai szabályainak megállapításáról szóló, 2004. április 29-i 853/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) egyes élelmiszerek tekintetében további címkézési követelményekről rendelkezik. A rendelet szerint a közvetlenül a végső fogyasztónak szánt, többek között egypatás állatok húsát tartalmazó darált hús csomagolásán figyelmeztetést kell elhelyezni arról, hogy a terméket a fogyasztás előtt meg kell főzni, amennyiben annak a tagállamnak a jogszabályai, melynek területén a terméket forgalomba hozzák, azt előírják.

               (6)

               A 853/2004/EK rendelet II. mellékletének III. szakasza előírja, hogy a vágóhidakat üzemeltető élelmiszer-ipari vállalkozóknak a vadak kivételével minden – a vágóhídra küldött vagy szánt – állat tekintetében kérniük, fogadniuk, és ellenőrizniük kell az élelmiszerláncra vonatkozó információkat, és azok szerint kell eljárniuk. Az élelmiszerláncra vonatkozó megfelelő információknak különösen az állatoknak egy bizonyos időszakon belül adott, nullánál nagyobb élelmezés-egészségügyi várakozási idejű állatgyógyászati készítményeket és egyéb kezeléseket kell magukban foglalniuk, a kezelések időpontjával és az élelmezés-egészségügyi várakozási időkkel egyetemben. Az emberi fogyasztásra szánt állati eredetű termékek hatósági ellenőrzésének megszervezésére vonatkozó különleges szabályok megállapításáról szóló, 2004. április 29-i 854/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) többek között előírja a hatósági állatorvosok számára, hogy ellenőrzéseket és vizsgálatokat végezzenek. A hatósági állatorvosoknak különösen a származási gazdaságnak a levágásra szánt állatokkal kapcsolatos nyilvántartásait, többek között az élelmiszerláncra vonatkozó információkat kell ellenőrizniük és elemezniük, és a levágást megelőző vágóhídi élőállat-vizsgálat, valamint a levágást követő húsvizsgálat elvégzésekor figyelembe kell venniük az ellenőrzés és az elemzés dokumentált eredményeit.

               (7)

               A 2012 decembere óta számos tagállamban végzett hatósági ellenőrzéseknek köszönhetően a Bizottság tudomására jutott, hogy egyes előre csomagolt termékek olyan lóhúst tartalmaztak, amely nem szerepelt az összetevők listáján sem közvetlenül a termék csomagolásán, sem az azon rögzített címkén. Ehelyett az említett élelmiszerek némelyike a nevében és/vagy az összetevők mellékelt listájában megtévesztő módon csak a marhahús jelenlétére utalt.

               (8)

               Az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 2002. január 28-i 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 17. cikke szerint az élelmiszer-ipari vállalkozóknak vállalkozásaik termelő, feldolgozó és forgalmazó tevékenységének minden szakaszában gondoskodniuk kell arról, hogy az élelmiszerek megfeleljenek a tevékenységükre vonatkozó élelmiszerjog követelményeinek, és ellenőrizniük kell e követelmények teljesülését.

               (9)

               A lovak lehetnek „élelmiszer-termelő” és „nem élelmiszer-termelő” állatok egyaránt. A fenilbutazon olyan állatgyógyászati készítmény, amelynek használata a farmakológiai hatóanyagokról és az állati eredetű élelmiszerekben előforduló maximális maradékanyag-határértékek szerinti osztályozásukról szóló, 2009. december 22-i 37/2010/EU bizottsági rendelet (6) szerint csak a nem élelmiszer-termelés céljára tartott állatokon megengedett. Azok a nem élelmiszer-termelés céljára tartott lovak tehát, amelyeket valaha fenilbutazonnal kezeltek, nem kerülhetnek be az élelmiszerláncba. Tekintettel az egyes élelmiszerekben megfelelő címkézés nélkül jelen lévő lóhússal kapcsolatos csalárd módszerekre, megelőzési céllal indokolt megbizonyosodni afelől, hogy bekerült-e az élelmiszerláncba olyan, nem élelmiszer-termelés céljára tartott lovak húsa, amelyeket fenilbutazonnal kezeltek.

               (10)

               A Bizottság részéről ezért célszerű azt ajánlani a tagállamoknak, hogy egy hónapon keresztül koordinált ellenőrzési tervet hajtsanak végre az egyes élelmiszerek forgalmazásával kapcsolatos csalárd módszerek előfordulási gyakoriságának megállapítására. Ez az időszak további két hónappal meghosszabbítható.

               (11)

               Az ajánlott ellenőrzési terv két fő tevékenységből kell, hogy álljon.

               (12)

               Az első fő tevékenység a végső fogyasztóknak és a közétkeztetésben működő gazdasági szereplőknek szánt azon élelmiszerek kiskereskedelmi szinten végrehajtott megfelelő ellenőrzése kell, hogy legyen, amelyeket marhahúst tartalmazó élelmiszer gyanánt forgalmaznak és/vagy akként címkéztek. Ezen ellenőrzéseket más létesítményekre is ki lehet terjeszteni (pl. hűtőházak). Az ellenőrzések azt hivatottak megállapítani, hogy van-e ezekben a termékekben olyan lóhús, amelyet nem megfelelően címkéztek a termék csomagolásán, illetve, ha előre csomagolt élelmiszerekről van szó, van-e bennük olyan lóhús, amely jelenlétét nem hozták a végső fogyasztók vagy a közétkeztetésben működő gazdasági szereplők tudomására. Ezeket az ellenőrzéseket reprezentatív mintán kell elvégezni.

               (13)

               A címkén fel nem tüntetett állatfaj fehérjéinek a mintában történő kellő pontosságú kimutatására megbízható módszerek léteznek. Ezekkel a módszerekkel és használatukkal kapcsolatban a takarmányban lévő állati fehérjék európai uniós referencialaboratóriuma hasznos tanáccsal szolgálhat. Az illetékes hatóságoknak azt tanácsoljuk, hogy kövessék a laboratórium tanácsát a használandó módszerek tekintetében.

               (14)

               A második fő tevékenységnek az emberi fogyasztásra szánt lóhúst, többek között harmadik országból származó élelmiszereket kezelő létesítmények szintjén a fenilbutazon kimutatásának céljára elvégzett megfelelő ellenőrzésekben kell állnia. Ezeket az ellenőrzéseket reprezentatív mintán kell elvégezni, figyelembe véve a termelési és a behozatali számokat. Ebben az esetben a 96/23/EK tanácsi irányelvnek az analitikai módszerek elvégzése és az eredmények értelmezése tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2002. augusztus 12-i 2002/657/EK bizottsági határozatban (7) megadott módszerekre kell hagyatkozni.

               (15)

               A tagállamoknak ezen ellenőrzések eredményeit rendszeresen közölniük kell a Bizottsággal, hogy az ki tudja értékelni az eredményeket, és dönteni tudjon a meghozandó intézkedésekről.

               (16)

               Az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   A tagállamok ezen ajánlás mellékletének megfelelően koordinált ellenőrzési tervet hajtanak végre, amely a következő tevékenységekből áll:

               a)

               a végső fogyasztóknak és a közétkeztetésben működő gazdasági szereplőknek szánt azon élelmiszerek hatósági ellenőrzése, amelyeket marhahúst tartalmazó élelmiszer gyanánt forgalmaznak és/vagy akként címkéztek; valamint

               b)

               az emberi fogyasztásra szánt lóhúsnak a fenilbutazon kimutatása céljából elvégzett hatósági ellenőrzése.

      Kelt Brüsszelben, 2013. február 19-én.

            a Bizottság részéről

         Tonio BORG

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 165., 2004.4.30., 1. o.

      (2)  HL L 109., 2000.5.6., 29. o.

      (3)  HL L 139., 2004.4.30., 55. o.

      (4)  HL L 139., 2004.4.30., 206. o.

      (5)  HL L 31., 2002.2.1., 1. o.

      (6)  HL L 15., 2010.1.20., 1. o.

      (7)  HL L 221., 2002.8.17., 8. o.

      MELLÉKLET

         Az egyes élelmiszerek forgalmazásával kapcsolatos csalárd módszerek előfordulási gyakoriságának megállapítására szolgáló koordinált ellenőrzési terv

      I.   A KOORDINÁLT ELLENŐRZÉSI TERV TEVÉKENYSÉGEI ÉS CÉLJA
      A koordinált ellenőrzési terv két fő tevékenységből kell, hogy álljon.

         1. TEVÉKENYSÉG:   Olyan élelmiszerek ellenőrzése, amelyeket marhahúst tartalmazó élelmiszer gyanánt forgalmaznak és/vagy akként címkéztek

      A.   Termékkör

                  1.

                  Marhahúst tartalmazó élelmiszer gyanánt forgalmazott és/vagy akként címkézett élelmiszerek (pl. darált hús, hústermékek, húskészítmények), amelyek az alábbi kategóriákba tartoznak:

                              a)

                              a végső fogyasztóknak és a közétkeztetésben működő gazdasági szereplőknek szánt azon előre csomagolt élelmiszerek, amelyeket marhahúst tartalmazó élelmiszer gyanánt címkéztek;

                              b)

                              a végső fogyasztóknak és a közétkeztetésben működő gazdasági szereplőknek megvételre kínált, nem előre csomagolt, az értékesítés telephelyén a fogyasztó kérésére csomagolt, vagy közvetlen értékesítés céljából előre csomagolt élelmiszerek, amelyeket marhahúst tartalmazó élelmiszer gyanánt forgalmaznak és/vagy máskülönben akként jelöltek meg.

                  2.

                  E koordinált ellenőrzési terv vonatkozásában a 2000/13/EK irányelv 1. cikke (3) bekezdése b) pontjának megfelelő „előre csomagolt élelmiszerek” fogalommeghatározást kell alkalmazni.

                  3.

                  E koordinált ellenőrzési terv vonatkozásában a 853/2004/EK irányelv I. mellékletének 1.13., 1.15. és 7.1. pontjának megfelelő „darált hús”, „hústermékek” és „húskészítmények” fogalommeghatározást kell alkalmazni.

            B.   Célkitűzés

      Az illetékes hatóságoknak hatósági ellenőrzéseket kell végezniük annak megállapítására, hogy van-e az A. pontban említett termékben olyan lóhús, amelyet nem megfelelően tüntettek fel a termék csomagolásán, illetve, ha előre csomagolt élelmiszerről van szó, a lóhús jelenlétét – az uniós és adott esetben a nemzeti rendelkezésektől eltérően – nem hozták a végső fogyasztók vagy a közétkeztetésben működő gazdasági szereplők tudomására.
      C.   A mintavételi pontok és a mintavételi eljárás

                  1.

                  A mintának reprezentatívnak kell lennie és termékek széles skáláját kell lefednie.

                  2.

                  A termékmintavételt kiskereskedelmi szinten (pl. szupermarketekben, kisebb üzletekben, henteseknél) kell végezni, és más létesítményekre is ki lehet terjeszteni (pl. hűtőházak).

            D.   A minták száma és a mintavétel módja

      Az alábbi táblázat áttekintést nyújt a II. szakaszban meghatározott időszakon belül történő mintavétel javasolt, indikatív minimális számáról. Az illetékes hatóságokat felkérik arra, hogy lehetőség szerint több mintát vegyenek. A minták tagállamok szerinti felosztása a népességi adatokon alapul, amelynek során a II. szakaszban meghatározottaknak megfelelően a termékből tagállamonként és naptári hónaponként minimálisan tíz mintát vesznek.

                  Marhahúst tartalmazó élelmiszer gyanánt forgalmazott és/vagy akként címkézett élelmiszerek

                  Értékesítő ország

                  Havonként javasolt indikatív mintaszám

                  Franciaország, Németország, Olaszország, az Egyesült Királyság, Spanyolország, Lengyelország

                  150

                  Románia, Hollandia, Belgium, Görögország, Portugália, a Cseh Köztársaság, Magyarország, Svédország, Ausztria, Bulgária

                  100

                  Litvánia, Szlovákia, Dánia, Írország, Finnország, Lettország

                  50

                  Szlovénia, Észtország, Ciprus, Luxemburg, Málta

                  10

            E.   Módszerek

      Az illetékes hatóságoknak elsősorban a takarmányokban lévő állati fehérjék európai uniós referencialaboratóriuma által javasolt módszert/módszereket kell alkalmazniuk, amely(ek) a következő internetes oldalon található(k): http://eurl.craw.eu/en/164/legal-sources-and-sops.

         2. TEVÉKENYSÉG:   Az emberi fogyasztásra szánt lóhús ellenőrzése

      A.   Termékkör

      A Kombinált Nómenklatúrában 0205 kóddal szereplő emberi fogyasztásra szánt ló-, szamár-, öszvérhús friss, hűtött vagy fagyasztott állapotban.
      B.   Célkitűzés

      Az A. pontban említett termékek esetében az illetékes hatóságoknak hatósági vizsgálatokat kell végezniük esetleges fenilbutazon maradékanyag kimutatása céljából.
      C.   A mintavételi pontok és a mintavételi eljárás

      A termékek mintavételét az A. pontban említett termékeket kezelő létesítményben (pl. vágóhidakon, állat-egészségügyi határállomásokon) kell elvégezni.
      D.   A minták száma és a mintavétel módja

      A II. szakaszban meghatározott időszakon belül vett minták javasolt minimális száma az A. pontban említett termékek esetében 50 tonnánként egy minta, tagállamonként minimum öt mintával.
      E.   Módszerek

      Az illetékes hatóságoknak a 2002/657/ határozat szerint validált módszereket kell alkalmazniuk. A 96/23/EK bizottsági rányelv (1) I. melléklete A. csoportjának 5. pontjában és B. csoportjának 2. a), b), és e) pontjában felsorolt maradékanyagokra vonatkozó módszerek megtekinthetők az állatgyógyászati készítmények és szennyező anyagok állati eredetű élelmiszerekben előforduló maradékanyagait vizsgáló európai referencialaboratórium honlapján, az alábbi címen: http://fis-vl.bund.de/Public/irc/fis-vl/Home/main
      II.   A KOORDINÁLT ELLENŐRZÉSI TERV IDŐTARTAMA
      A koordinált ellenőrzési terv végrehajtási ideje egy hónap, amely ezen ajánlás elfogadása időpontjában, de legkésőbb 2013. március 1-jén veszi kezdetét.
      III.   AZ EREDMÉNYEKRŐL KÉSZÜLT JELENTÉS

                  1.

                  Az illetékes hatóságoknak az alábbi információkat összefoglaló jelentést kell tenniük az e melléklet I. szakaszában említett összes tevékenységről:

                              a)

                              a vett minták száma termékkategóriák szerint;

                              b)

                              az elemzés módszere(i) és az elvégzett elemzés típusa;

                              c)

                              a pozitív vizsgálati eredmények száma;

                              d)

                              a pozitív vizsgálati eredmények tekintetében elvégzett nyomonkövetési ellenőrzések az 1. tevékenység A. pontjában említett termékeknél azokban az esetekben, amikor a lóhús kimutatott jelenléte meghaladja az 1 %-ot;

                              e)

                              a pozitív vizsgálati eredmények tekintetében elvégzett nyomonkövetési ellenőrzések a 2. tevékenység A. pontjában szereplő termékeknél;

                              f)

                              a nyomonkövetési ellenőrzések eredményei;

                              g)

                              a 2. tevékenység A. pontjában említett termékek pozitív vizsgálati eredményei tekintetében annak az országnak a megnevezése, ahol az érintett állatot vágásra engedélyezték.

                        A jelentést a II. szakaszban említett egy hónapos időszak lejárta előtt 15 napon belül kell eljuttatni a Bizottsághoz.
                  A jelentést a Bizottság által meghatározott formában kell elkészíteni.

                  2.

                  Az illetékes hatóságoknak az élelmiszer- és takarmánybiztonsági riasztási rendszeren keresztül haladéktalanul értesíteniük kell a Bizottságot az I. szakaszban említett 1. és 2. tevékenységre tekintettel elvégzett hatósági ellenőrzések minden pozitív eredményről.

                  3.

                  Az illetékes hatóságoknak a Bizottságot szintén értesíteniük kell minden, kérésük alapján az élelmiszer-ipari vállalkozások által elvégzett saját ellenőrzés eredményeiről. Ezen információkat az 1. pontban említett részletes adatokkal egyetemben a Bizottság által meghatározott formában kell ismertetni.

         (1)  HL L 125., 1996.5.23., 10. o.


title: A Tanács ajánlása (2016. július 12.) Szlovákia 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Szlovákia 2016. évi stabilitási programját

text:
               18.8.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 299/61

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2016. július 12.)
   Szlovákia 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Szlovákia 2016. évi stabilitási programját
   (2016/C 299/15)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2015. november 26-án elfogadta az éves növekedési jelentést, és ezzel elindult a gazdaságpolitikai koordináció 2016. évi európai szemesztere. Az Európai Tanács a 2016. március 17–18-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. 2015. november 26-án a Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Szlovákiát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon elfogadott egy az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is. Az ajánlást az Európai Tanács a 2016. február 18–19-i ülésén jóváhagyta, a Tanács pedig 2016. március 8-án elfogadta (3). Mivel Szlovákia pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságai közötti szoros összefonódásokra, Szlovákiának gondoskodnia kell az ajánlás teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról.

               (2)

               A Szlovákiára vonatkozó 2016. évi országjelentést 2016. február 26-án tették közzé. Az országjelentésben értékelték a Tanács által 2015. július 14-én elfogadott országspecifikus ajánlások, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Szlovákia által elért eredményeket.

               (3)

               2016. április 29-én Szlovákia benyújtotta 2016. évi nemzeti reformprogramját és 2016. évi stabilitási programját. A kettő közötti kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)

               A 2014–2020-as időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodása és releváns programjai felülvizsgálatát és azokhoz módosítások javaslatát. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná ezt a rendelkezést.

               (5)

               Szlovákia jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A 2016. évi stabilitási program szerint a kormány az államháztartási egyenleget 2016-ban a GDP -1,9 %-ára, majd fokozatosan, 2017-ben a GDP -1,3 %-ára tervezi javítani. A stabilitási program szerint az ország 2019-ben éri el a középtávú költségvetési célt, vagyis a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiányt. A stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság 2016-ban várhatóan 52,9 % lesz, majd tovább mérséklődik, és 2019-re 47,3 %-ra csökken. Az ezen költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Ugyanakkor a 2017-től tervezett hiánycélok eléréséhez szükséges intézkedések nem kellőképpen meghatározottak. A Bizottság 2016. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll annak a kockázata, hogy Szlovákia 2016-ban némileg el fog térni a középtávú költségvetési céltól, míg 2017-ben – változatlan politikát feltételezve – előreláthatólag teljesíteni fogja a javasolt kiigazításokat. A stabilitási program értékelése alapján és a Bizottság 2016. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint Szlovákia várhatóan nagyrészt meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. A 2016. évre nézve ugyanakkor további intézkedésekre lesz szükség a megfelelés biztosítására. E tekintetben meghatározó jelentőséggel bírna a kötelező kiadási korlátok régóta esedékes elfogadása és a közkiadások hatékonyságát fokozó „pénzért értéket” program, illetve a kiválasztott ágazatokban tervezett kiadások felülvizsgálatának végrehajtása.

               (6)

               A szlovákiai államháztartás hosszú távú fenntarthatósága változatlanul kihívást jelent. Ez főként a népesség elöregedésével összefüggő egészségügyi és nyugdíjkiadások előrelátható növekedésének tudható be. A 2060-ig tartó időszakra nézve a szlovákiai nyugdíjkiadások növekedése várhatóan az egyik legnagyobb mértékű lesz az Unióban, aminek hátterében a népesség elöregedése áll. Szlovákiában – részben a várható élettartammal kapcsolatos tényezők miatt – viszonylag alacsony a kötelező nyugdíjkorhatár. Az egészségügyi kiadások jelentik az öregedéssel összefüggő kiadások első számú mozgatórugóját. Az előrejelzések szerint hosszú távon az egészségügyi állami kiadások – a jelenlegi viszonylag alacsony szinthez képest – lényegesen növekedni fognak. Ugyan tapasztalható némi javulás, ám az egészségügyi mutatók továbbra is igen alacsonyak Szlovákiában. A kormány az egészségügyi ellátás költséghatékonyságának növelése érdekében különféle intézkedéseket hozott mind a fekvőbeteg-, mind a járóbeteg-ellátás terén. Folytatódnak az integrált egészségügyi ellátási modell bevezetésére irányuló törekvések. A reform sikere valószínűleg a fő érdekeltek szerepvállalásán, az egészségügyi központok és a kórházak integrációján, valamint a megfelelő munkaerő-ellátottságon fog múlni. Az állami kórházak által felhalmozott adósságállomány további növekedésének megakadályozását célzó intézkedések ellenére több intézmény továbbra is pénzügyi nehézségekkel küzd. Változatlanul kihívást jelent a negatív kiadási tendenciák teljes körű felszámolása – ez érinti például a kórházi kapacitások szerkezeti átalakítását, a kilátásba helyezett visszatérítési rendszer bevezetését és a közbeszerzési verseny élénkítését az egészségügyi ágazatban. A járóbeteg-ellátást illetően gyenge a háziorvosok kapuőri szerepe, ami részben abból adódik, hogy a háziorvosok és a szakorvosok közötti kompetenciamegosztás elmarad az optimálistól, és a költségesebb szakorvosi ellátás igénybevételének kedvez. Az adózás terén az adócsalás elleni küzdelem jegyében hozott kormányzati intézkedések hozzájárultak a hatékonyabb adóbeszedéshez, különösen ami a hozzáadottérték-adót (héa) illeti. A héabevétel-kiesés ugyanakkor változatlanul magas, ami arra enged következtetni, hogy még mindig kihívást jelent az adószabályoknak való megfelelés. Az elmúlt években nagy hangsúlyt kapott a héabeszedés, így kevesebb figyelem irányult egyéb fontos adózási területekre, például a jövedelemadóra. Emellett az ellenőrzés kiemelt kezelése miatt háttérbe szorultak az adóhatóság egyéb feladatai, például az adótartozások behajtása. Ez azt jelzi, hogy javítani lehetne az adórendszeren belüli erőforrás-elosztást. Mindeddig nem dolgoztak ki a megfeleléssel kapcsolatos célok meghatározására vonatkozó stratégiát.

               (7)

               A jó ütemű gazdasági fellendülésnek és a nemrégiben végrehajtott szakpolitikai intézkedéseknek köszönhetően javult ugyan a munkaerő-piaci helyzet, de a tartós munkanélküliség problémája továbbra is fennáll. A tartósan munkanélküli személyek aránya uniós szinten változatlanul a legmagasabbak közé tartozik (2015 harmadik negyedévében 7,6 %, míg az uniós átlag 4,3 %). Ez kiváltképp a marginalizált romákat, az alacsony szakképzettségűeket és a fiatalokat érinti. A munkanélküliség kezelése érdekében intézkedéseket hoztak a szakképzés, a támogatott álláshelyek és a munkaügyi tanácsadás terén. E reformok többségének sikeres végrehajtása azonban az állami foglalkoztatási szolgálat kapacitásán fog múlni. A központi munkaügyi hivatal átszervezése és a képzéshez való hozzáférés javítása dacára még mindig nehézségek övezik a tartósan munkanélküli személyek és a kiszolgáltatott csoportok számára biztosított személyre szabott támogatás bevezetését. A romák munkaerő-piaci részvétele változatlanul rendkívül kis mértékű, és foglalkoztatási rátájuk lassan javul. Csekély munkaerő-piaci részvételük hátterében az alacsony képzettségi és készségszint, valamint a megkülönböztetés áll. A szülőképes korú nők alacsony foglalkoztatási rátája a hosszú (három évig terjedő) szülői szabadságot, a gyermekgondozási létesítmények hiányát – mindenekelőtt a hároméves kor alatti gyermekek számára –, a magas gyermekgondozási költségeket és a rugalmas munkaidő-beosztás korlátozott alkalmazását tükrözi. Ezen túlmenően a regionális különbségek sem enyhülnek: Kelet-Szlovákiában még mindig kétszer olyan magas a munkanélküliségi ráta, mint Pozsonyban. A munkaerő-piaci szolgáltatások irányítását illetően az elmúlt hónapokban végrehajtott intézkedések nem kezelik testre szabottan a szlovák munkaerőpiac strukturális problémáit.

               (8)

               Az oktatási rendszer nincs megfelelő helyzetben ahhoz, hogy bővíteni tudja Szlovákia gazdasági potenciálját. A nemzetközi standardok tükrében az oktatási eredmények gyengék, és az elmúlt időszakban tovább romlottak. Ez nagyban összefügg a tanárok nem megfelelő képzettségével és a tanári szakma csekély vonzerejével. Annak ellenére, hogy 2016-ban 4 %-kal emelték a pedagógusok bérét, az alacsony fizetés és az elégtelen gyakorlati képzés változatlanul szerepet játszik abban, hogy a fiatalok nem tartják vonzónak a tanári pályát. Még nem hajtották végre a nemrégiben elfogadott, szegregáció elleni jogszabályokat, amelyek a várakozások szerint kedvező változásokat fognak hozni, és növelni fogják a romák részvételét a többségi oktatásban, így az iskola előtti nevelésben is.

               (9)

               A közigazgatás terén változatlanul hatékonysági problémák tapasztalhatók. Hatékony koordinációra van szükség az elaprózott és merev közigazgatási struktúra miatt. Az emberierőforrás-menedzsmentre vonatkozó stratégia 2015. októberi elfogadása a helyes irányba mutat, ugyanakkor az új közszolgálati törvény elfogadása – ami a stratégia sikeres végrehajtásának nélkülözhetetlen előfeltétele – egyelőre még várat magára. A kormány lépéseket tett a korrupció kezelése érdekében, de ez mindeddig szerény eredményeket hozott. Kiemelendő, hogy Szlovákia kevés eredményt tud felmutatni a korrupciós ügyekkel – köztük a jogellenes közbeszerzési gyakorlatokkal – kapcsolatos büntetőjogi eljárások kezdeményezése és büntetőeljárások lefolytatása terén. Rövidebbé váltak a nagyberuházásokra és a nagyméretű infrastrukturális projektekre vonatkozó építkezési engedélyezési eljárások. A nem konszolidált irányítás, a közbeszerzési eljárások tényalapú kialakításának hiánya, az elégtelen szakmaiság, az összeférhetetlenségek, a testre szabott pályázati kiírási feltételek és az értékelési szempontok között a legalacsonyabb ár dominanciája korlátok közé szorítja a minőségalapú versenyt. A bejelentett esetek tanúsága szerint a közbeszerzési hiányosságok az állami erőforrások elosztására is kihatnak. A jogi környezet gyakori változásai, valamint a nehézkes adminisztratív eljárások és szigorú előírások a szlovákiai vállalkozásokra is rányomják bélyegüket. Károsan befolyásolja a vállalkozási környezetet és a beruházásokat is visszaveti, hogy bizonyos szakmai szolgáltatások és hálózatos iparágak jelentős adminisztratív és szabályozási akadályokkal szembesülnek, egyes területeken – így a szerződések érvényesítése és a fizetésképtelenség esetén történő szanálás terén – hiányosságok tapasztalhatók, továbbá immár régóta aggályok övezik az igazságügyi rendszer minőségét. Az üzleti tevékenység megkönnyítése érdekében bevezettek néhány intézkedést, így például 2015 októberében létrehozták a minőségi jogalkotási központot, illetve 2016 elején elindították a nemzeti vállalkozási központot. A kkv-fejlesztési stratégia keretében mindazonáltal elhalasztották az európai kisvállalkozói intézkedéscsomag elfogadását.

               (10)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság átfogó elemzést készített Szlovákia gazdaságpolitikájáról, és azt közzétette a 2016. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Szlovákiának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Mivel az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzásának erősítése érdekében a jövőbeli nemzeti döntések során az uniós szempontokra is tekintettel kell lenni, a Bizottság nemcsak azt vette figyelembe, hogy az intézkedések milyen jelentőséggel bírnak a fenntartható nemzeti költségvetési és társadalmi-gazdasági politika szempontjából, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–3. ajánlás tükrözi.

               (11)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot; véleményét (5) mindenekelőtt az alábbi 1. ajánlásban foglaltak tükrözik.

         AZT AJÁNLJA, hogy Szlovákia 2016–2017-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A középtávú költségvetési cél teljesítése érdekében 2016-ban hajtson végre a GDP 0,25 %-ának, 2017-ben pedig a GDP 0,5 %-ának megfelelő költségvetési kiigazítást. Javítsa az egészségügyi rendszer költséghatékonyságát. Hozzon intézkedéseket az adózási szabályok jobb betartása érdekében.

               2.

               Javítsa a tartósan munkanélküli személyek és más hátrányos helyzetű csoportok aktivizálására irányuló intézkedéseket, többek között nyújtson testre szabott szolgáltatásokat és célirányos képzést. Ösztönözze a nők foglalkoztatását, különösen a megfizethető és színvonalas gyermekgondozási szolgáltatások bővítése révén. Javítsa az oktatási eredményeket azáltal, hogy vonzóbbá teszi a tanári szakmát, valamint kisgyermekkortól kezdve növeli a roma gyermekek részvételi arányát a többségi oktatásban.

               3.

               A közbeszerzés terén konszolidálja az irányítást, támogassa a kizárólag áralapú versenytől a minőségalapú verseny felé történő elmozdulást, és fokozza a jogellenes gyakorlatok büntetőeljárás alá vonását. A közigazgatás terén javítsa az emberierőforrás-menedzsment átláthatóságát, minőségét és hatékonyságát, konkrétan egy új közszolgálati törvény elfogadása által, továbbá fokozza az igazságügyi rendszer hatékonyságát. Fogadjon el átfogó tervet a vállalkozásokat érintő adminisztratív és szabályozási korlátok kezelésére.

      Kelt Brüsszelben, 2016. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. KAŽIMÍR

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (3)  HL C 96., 2016.3.11., 1. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.