title: A Tanács ajánlása ( 2011. július 12. ) Magyarország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és a Tanács véleménye Magyarország 2011–2015 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról

text:
               15.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 209/10

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2011. július 12.)
   Magyarország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és a Tanács véleménye Magyarország 2011–2015 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról
   2011/C 209/03
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre, és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1), és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő potenciálját.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az első éves növekedési jelentést, amely az Unióban követett gazdasági kormányzás új ciklusának és – az Európa 2020 stratégiára épülve – az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első európai szemeszterének kezdetét jelenti.

               (4)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács 2011. február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban, valamint a Bizottság éves növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció és a strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget kell biztosítani a költségvetések megszilárdításának, a költségvetési fenntarthatóság helyreállításának, a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való csökkentésének és annak, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.

               (5)

               Magyarország 2011. április 15-én benyújtotta a 2011–2015 közötti időszakra vonatkozó, 2011. évi aktualizált konvergenciaprogramját, valamint 2011. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (6)

               Magyarországot 2008 őszén súlyosan érintette a válság kitörése, az ország elvesztette a piaci alapú finanszírozáshoz való hozzáférését. E nehézségek leküzdése érdekében Magyarország kiigazítási programot hajtott végre, amelynek a középpontjában a költségvetési konszolidáció és a pénzügyi ágazat felügyelete állt, valamint pénzügyi segítséget kapott az Uniótól és az IMF-től. Mindezek révén az ország 2009 tavaszán újból hozzáfért a piacokhoz, és a gazdaság kijutott a recesszióból: a 2009. évi 6,7 %-os szűkülést követően a GDP 2010-ben 1,2 %-kal nőtt, amit a növekvő export támasztott alá. Ugyanakkor a munkanélküliség a válság előtti, 8 % alatti szintről tovább emelkedett, 11 % fölé. A kormány 2010 második felében jelentős, 2010–2013 között végrehajtandó adócsökkentéseket jelentett be. A költségvetési egyenleg romlásának korlátozása érdekében ezzel párhuzamosan különadókat vezetett be és további, tartós jellegű kiadáscsökkentést hajtott végre. Ezen túlmenően a kötelező magánnyugdíjpénztár megszüntetéséről szóló döntés mind tartós, mind pedig egyszeri bevételeket eredményezett. Jóllehet mindez lehetővé tette, hogy 2010-ben a GDP 3,8 %-ában meghatározott hiánycél feletti csúszás a GDP 0,4 %-ára korlátozódjon, 2011-ben pedig többletet eredményez, a mögöttes pozíció jelentősen romlott. Ez okból és a gazdasági növekedési potenciál erősítése céljából a kormány 2011 márciusában strukturálisreform-programot jelentett be, és további konszolidációs intézkedéseket fogadott el.

               (7)

               Az 1466/97/EK tanácsi rendeletnek megfelelően az aktualizált konvergenciaprogram értékelése alapján a Tanács véleménye szerint a Bizottság szolgálatainak 2011. tavaszi előrejelzéseiből kiindulva a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv kissé optimista, különös tekintettel a belföldi kereslet alakulására. Az aktualizált program arra törekszik, hogy a túlzott hiányt a Tanács által meghatározott 2011. évi határidőig megszüntesse, és ezt a nyugdíjalapokból származó jelentős, egyszeri bevételeknek köszönhető, a GDP 2 %-át kitevő többlettel kívánja elérni. A költségvetés a GDP 2,5 %-át kitevő hiányba fordulna 2012-ben, majd ezt követően – főként akiadások visszafogása révén – 2015-re fokozatosan a GDP 1,5 %-ára csökkenne. Az aktualizált program megerősíti az országnak a strukturális értelemben vett költségvetési pozícióra vonatkozó középtávú célkitűzését, amely a GDP 1,5 %-át kitevő hiány. A konszolidációs stratégia várhatóan strukturálisan csökkenti a költségvetési hiányt és csökkenő pályára állítja az államadósságot, hogy 2015-re elérje a GDP 64 %-át. Mindazonáltal úgy tűnik, hogy a konszolidációs stratégia inkább az időszak végére ütemezett, mivel a strukturális javulás csak 2012-től kezdődik, és a 2010-ben és 2011-ben a GDP több mint 3 %-át kitevő kumulatív strukturális romlás nincs összhangban a 2009. júliusi tanácsi ajánlással, amely legalább a GDP 0,5 %-át kitevő strukturális kiigazítás megvalósítására kéri fel Magyarországot. A tavaszi előrejelzés 2012-re a GDP 3,3 %-át kitevő hiányt jelez, amely a GDP 0,5 %-át kitevő végrehajtási kockázatot feltételez; ennek alapján nem zárható ki, hogy abban az évben újra átléphetik a küszöböt, hacsak nem kerül sor további intézkedésekre. Emellett a Bizottság által újraszámolt, előrevetített strukturális hiánypálya nem irányozza elő azokat a szükséges kiigazításokat, amelyek biztosítanák a konvergenciaprogram-időszak végére a középtávú célkitűzés elérését; mindenekelőtt 2013 után nincs további strukturális kiigazítás, bár a középtávú költségvetési céltól csekély az eltérés.
               Végül, a kötelező magánnyugdíjpénztár megszüntetése pótlólagos egyszeri és tartós bevételeket eredményez, azonban a hosszú távú kötelezettségeket is megnöveli. Azt, hogy ezt követően a költségvetés hosszú távú fenntarthatósága valószínűleg romlani fog – figyelembe véve, hogy a nyugdíjalapok egy részét a folyó kiadások finanszírozására fordítják –, részben ellensúlyozza néhány, a strukturálisreform-program keretében, a nyugdíjrendszerrel kapcsolatban bejelentett lépés (pl. az állami nyugdíjpillérben részben már végrehajtott parametrikus változtatások). A Bizottság legutóbbi értékelése szerint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok közepes mértékűnek tűnnek.

               (8)

               A költségvetési konszolidáció továbbra is jelentős kihívás. A bejelentett intézkedések szigorú végrehajtása és szükség szerinti további strukturális jellegű intézkedések nélkül nem biztosítható, hogy a túlzott hiányt fenntartható módon megszüntessék, és megfelelően haladjanak a középtávú költségvetési cél felé. Ezen túlmenően a költségvetési konszolidáció abban is segít, hogy az adósságot megfelelő mértékben csökkenő pályára állítsák és javítsák a hosszú távú fenntarthatóságot, amely közepes kockázatúnak tűnik. A nem várt bevételek megfelelő használata segíthet a költségvetési konszolidáció felgyorsításában. Mindezekre tekintettel a hatóságoknak a túlzott hiány esetén követendő eljárásban tett előrelépésről szóló félévenkénti jelentései hasznos eszközként szolgálnak majd a költségvetési konszolidáció előrehaladásának szoros figyelemmel kíséréséhez.

               (9)

               A nemrég elfogadott alkotmány bevezeti a GDP 50 %-ában meghatározott alkotmányos adósságféket, és a költségvetési tanácsnak vétójogot ad az éves költségvetés felett, ami az első lépés lehet a költségvetési keretrendszer javítása felé. Mindazonáltal fontos részleteket csak a későbbi sarkalatos törvények határoznak meg (például, hogy mik lesznek az átmeneti számszerű szabályok, amíg az adósságarány 50 %-ra nem csökken; a mentesítési rendelkezés pontos értelmezése). A nominális felső adósságkorlát megállapítása, ha ezt általános eszközként használják, azonos feltételek mellett prociklikus költségvetési politikához vezethet. Emellett az újjáalakított költségvetési testület hatásköre viszonylag szűk (az a költségvetés tervezetének véleményezésére korlátozódik, igaz, erős vétójoggal), és nem fedi le a teljes költségvetési ciklust (például a jelentős költségvetési hatással rendelkező új szakpolitikák valós idejű értékelésén keresztül). Végül a költségvetési irányítás egyéb szempontjait, például a költségvetési politika középtávú irányultságát és az átláthatóság kérdését tisztázni kell még.

               (10)

               A foglalkoztatási ráta az Unióban a legalacsonyabbak közt van (60,4 %). A nők foglalkoztatottsága is alacsony (55,0 %), és a hatéves vagy annál fiatalabb gyermekkel rendelkező és nem rendelkező nők foglalkoztatási aránya közötti eltérés a második legnagyobb az EU-ban (33,6 százalékpont, míg az uniós átlag 12,1 százalékpont). Hiányosságok mutatkoznak a magyarországi napközbeni gyermekgondozási szolgáltatások kapacitása terén, különösen hiányos az ellátás a nagyobb városokon kívül, továbbá a magas munkanélküliséggel jellemzett régiókban. A napközbeni ellátás nyújtásának javítása fontos intézkedés lenne annak megkönnyítésére, hogy mindkét szülő a munkaerő részét képezhesse.

               (11)

               Magyarországon viszonylag magas a munka adóterhe. Az új személyijövedelemadó-rendszer részben kezeli a foglalkoztatásra gyakorolt negatív hatásait, különösen azok tekintetében, akik a közepesnél magasabb jövedelemmel rendelkeznek és/vagy a gyermekkel rendelkezők esetében, és így a legsürgősebb versenyképességi és demográfiai kérdések kezelését célozza. Annak ellenére, hogy az adókulcsot csökkentették, a gyermektelen alacsony keresetűek adóterhe valójában nőtt, ha figyelembe vesszük a foglalkoztatási adójóváírás fokozatos megszüntetését.

               (12)

               A Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat (NFSZ) adminisztratív kapacitáshiánnyal küzd, és a korábbi pénzeszköz-injekciók nem javították jelentősen a szolgáltatások hatékonyságát a munkanélküliek munkaerő-piaci integrálása terén. A foglalkoztatási programok finanszírozása nem kötődik kellőképpen az eredményekhez, különösen a nemzeti finanszírozású intézkedések esetében. A közelmúltban bejelentették, hogy a munkanélküliségi juttatások időtartamát az Unióban a legalacsonyabb szintre csökkentik. Értékelni kell ezen intézkedés munkaerőpiacra gyakorolt hatását, különösen a foglalkoztatásban való részvétel növelése terén mutatott hatékonyságának meghatározása céljából.

               (13)

               A szegénység és az olyan kapcsolódó tényezők, mint a munkanélküliség vagy az alacsony képzettségi szint továbbra is aránytalanul nagy mértékben érintenek néhány hátrányos helyzetű csoportot, például a romákat. Az alacsony képzettségűek foglalkoztatási aránya különösen alacsony (36,8 % az 53,4 %-os európai átlaghoz képest), főleg a férfiak körében. Becslések szerint a roma népesség 70 %-a a szegénységi küszöb alatt él. Nagy többségük hátrányos helyzetű térségekben él, kevés hozzáféréssel a munkaerő-piaci lehetőségekhez és a közszolgáltatásokhoz.

               (14)

               A kkv-kat akadályozza a szabályozási környezet összetettsége és a súlyos adminisztratív teher, valamint a korlátozott elszámoltathatóság és átláthatóság a közigazgatás terén. A kkv-k korai szakaszban történő finanszírozáshoz való hozzáférése az uniós átlagnál is szűkösebb. A nemzeti reformprogram az adminisztratív terheket csökkentő és általában a vállalkozási környezetet javító számos intézkedést tartalmaz. A nem banki finanszírozási mechanizmusok szerepe kisebb jelentőségű, mint más európai országokban. A szektor támogatására irányuló korábbi programok hatékonyságát nem értékelték szisztematikusan.

               (15)

               A Bizottság értékelte Magyarország konvergenciaprogramját és nemzeti reformprogramját, és figyelembe vette a kormány azon szándékát, hogy figyelemmel kíséri az Euró Plusz Paktumot. Figyelembe vette nemcsak a programok Magyarország fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintettel arra, hogy meg kell erősíteni az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását azzal, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél figyelembe kell venni az Uniós szintű szempontokat. A Bizottság úgy véli, hogy a költségvetési kiigazítási stratégia főként a kiadási oldalra alapozott, és a hiánynak a GDP 3 %-ában meghatározott küszöb alá történő csökkentése a Tanács által kijelölt 2011. évi határidőre csak a nyugdíjalapokból származó, jelentős, egyszeri bevételnek köszönhető, valamint hogy a strukturális javulás csak 2012-ben kezdődik el. Figyelembe véve a végrehajtás kockázatait, nem zárható ki, hogy abban az évben újra átléphetik a küszöböt, hacsak nem kerül sor további intézkedésekre. Ezen túlmenően, ahogy azt a Bizottság újra számította, a konvergenciaprogram hosszabb távon nem biztosítja a középtávú költségvetési cél felé való előrehaladást, bár attól az eltérés csekély. A munkaerő-piaci részvétel növelésére és a foglalkoztatási szolgálat modernizálására irányuló további intézkedések segítenének kiszélesíteni a munkalehetőségeket. Az adminisztratív terhek további csökkentése segíthet az üzleti környezet javításában és a kkv-k fejlődésében.

               (16)

               Ezen értékelés fényében és figyelembe véve a 2009. július 7-i, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 126. cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlást, a Tanács megvizsgálta Magyarország 2011. évi aktualizált konvergenciaprogramját, és arról alkotott véleményét (3) az alábbi ajánlások, különösen az (1) és (2) pont tükrözi. Figyelembe véve az Európai Tanács 2011. március 25-i következtetéseit, a Tanács megvizsgálta Magyarország nemzeti reformprogramját,

         AJÁNLJA, HOGY Magyarország a 2011–2012 közötti időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A túlzott hiány tartós megszüntetésére vonatkozó tanácsi ajánlásnak való megfelelés érdekében fokozza a költségvetési erőfeszítést többek között azzal, hogy 2011-ben kerülje el a strukturális egyenlegnek a tervezett, a GDP 2 %-át kitevő költségvetési többlet mögött meghúzódó romlását, és biztosítsa, hogy a költségvetési hiány biztonsággal a GDP 3 %-ában meghatározott küszöb alatt maradjon 2012-ben és azt követően, ily módon hozzájárulva az államadósság magas arányának csökkentéséhez. Hajtsa végre teljes egészében a bejelentett költségvetési intézkedéseket és ha szükséges, legkésőbb a 2012. évi költségvetésben – az arra az évre kitűzött költségvetési célok biztosítása érdekében – fogadjon el további, tartós jellegű költségvetési intézkedéseket. A 2012-re vonatkozó költségvetésben meg kell határoznia továbbá a konvergenciaprogramban 2013-ra kitűzött célok eléréséhez szükséges további intézkedéseket. A középtávú költségvetési cél eléréséig biztosítson évente legalább a GDP 0,5 %-át kitevő előrelépést a középtávú költségvetési cél felé, és a lehetséges váratlan bevételeket használja fel a költségvetési konszolidáció felgyorsítására.

               2.

               Fogadja el és hajtsa végre az új alkotmányos költségvetési irányítási keret működési szempontjait részletező rendelkezéseket, többek között a központi és helyi szinten addig végrehajtandó számszerű szabályokra vonatkozóan, amíg az államadósság a GDP 50 %-a alá nem csökken. A költségvetési keretrendszer tekintetében hajtsa végre és erősítse meg a többéves költségvetési tervezést, javítsa az államháztartás átláthatóságát és szélesítse ki a költségvetési tanács hatáskörét.

               3.

               Fokozza a munkaerő-piaci részvételt az adóreform alacsony keresetűekre gyakorolt hatásának költségvetési szempontból semleges enyhítésével. Erősítse a nők munkaerő-piaci részvételének ösztönzésére irányuló intézkedéseket a gyermekgondozási és iskolára felkészítő létesítmények bővítése révén.

               4.

               Tegyen lépéseket a Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat és más szolgáltatók kapacitásának fokozására a képzés, munkakeresési segítség és az egyénre szabott szolgáltatások minőségének és hatékonyságának növelése érdekében. Erősítse meg az aktív munkaerőpiacra vonatkozó intézkedéseket pozitív, bizonyítékokon alapuló eredmények felmutatásával. Az érdekeltekkel folytatott konzultáció alapján vezessen be testre szabott programokat az alacsony képzettségűek és más, különösen hátrányos helyzetben lévő csoportok számára.

               5.

               A nemzeti reformprogramban a szabályozási reform és az adminisztratív terhek csökkentése érdekében tervezett valamennyi intézkedés végrehajtása révén javítsa a vállalkozási környezetet; értékelje a kkv-kat támogató jelenlegi szakpolitika hatékonyságát és igazítsa ki az állami programokat a nem banki finanszírozáshoz való hozzáférés javítása érdekében.

      Kelt Brüsszelben, 2011. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A 2011. évre érvényben tartotta a Tanács a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2011. május 19-i 2011/308/EU határozata (HL L 138., 2011.5.26., 56. o.).

      (3)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (3) bekezdésében előírtaknak megfelelően.


				|

		52012DC0315

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Luxemburg 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és a Luxemburg 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről /* COM/2012/0315 final - 2012/ () */

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Luxemburg 2012. évi nemzeti
reformprogramjáról
és a Luxemburg 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó stabilitási programjáról
szóló tanácsi véleményről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló
szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4)
bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és
összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[1] és
különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[2],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[3]
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Az Európai Tanács 2010.
március 26-án jóváhagyta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a
foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát,
amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a
kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség
annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a
versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.
(2)       A Tanács 2010. július 13-án
elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó
iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig
elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról
szóló határozatot[4],
melyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést
kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék
figyelembe az integrált iránymutatásokat.
(3)       A Tanács 2011. július 12-én
ajánlást fogadott el Luxemburg 2011. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint
véleményt nyilvánított Luxemburg 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó,
aktualizált stabilitási programjáról.
(4)       A Bizottság 2011. november
23-án elfogadta a második éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020
stratégiára épülve elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai
koordináció második európai szemeszterét. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet
alapján 2012. február 14-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült
jelentést[5],
amelyben Luxemburgot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában
részletes felülvizsgálatra kerül sor.
(5)       Az Európai Tanács 2012.
március 2-án jóváhagyta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és
a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat.
Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési
konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő
hitelnyújtás normál feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a
versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi
következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(6)       Az Európai Tanács 2012.
március 2-án arra is felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat,
hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy
konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.
(7)       Luxemburg 2012. április 27-én
benyújtotta a 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó 2012. évi stabilitási
programját és előterjesztette 2012. évi nemzeti reformprogramját. A
kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére
egyidejűleg került sor.
(8)       A 2012. évi stabilitási
programnak az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács
véleménye szerint a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket
alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A programban szereplő,
2012-re és 2013-ra vonatkozó forgatókönyv nagymértékben megfelel a Bizottság
2012. tavaszi előrejelzésének. A hiányra vonatkozó középtávú előrejelzések
kissé optimista növekedési forgatókönyv alapján készültek, amely a potenciális
növekedés feletti, azonban jóval a korábbi átlagos mérték alatt maradó szintet
jelez előre. A programban vázolt költségvetési stratégia célja egyfelől a 2012.
évi 1,5 %-os hiányt 2014-ig 0,9 %-ra csökkenteni a GDP körülbelül
1,2 %-át kitevő konszolidációs intézkedésekből álló csomag révén, másfelől
nagyobb mozgásteret biztosítani negatív hatások esetére. A program megerősíti a
0,5 %-ot kitevő strukturális többletre vonatkozó korábbi középtávú
költségvetési célt. Annak ellenére, hogy az adósság szintje a Szerződésben
meghatározott referenciaérték alatt van, ezt a középtávú költségvetési célt nem
lehet a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek megfelelő célnak
tekinteni, mivel a jelenlegi politikák és előrejelzések alapján úgy tűnik, nem
veszi kellő mértékben figyelembe az idősödéshez kapcsolódó rejtett
kötelezettségeket. Továbbá mind a Bizottság 2012. évi tavaszi előrejelzése,
mind a programban szereplő (újraszámított) strukturális költségvetési egyenleg
alapján Luxemburg 2012-től kezdődően jelentősen el fog térni saját középtávú
költségvetési céljától. Az államháztartási kiadásoknak a diszkrecionális bevételi
intézkedéseket figyelmen kívül hagyó növekedési rátája várhatóan jelentősen
meghaladja a Stabilitási és Növekedési Paktumban meghatározott kiadási szintet.
A GDP 20 %-át kitevő bruttó államadósság a Szerződésben meghatározott
referenciaérték alatt van.
(9)       Luxemburg kormánya 2012.
január 20-án az állami és magánnyugdíjrendszert egyaránt érintő reformról szóló
törvénytervezetet fogadott el. A reform,
melynek keretében korrekciós mechanizmusok kerülnének beépítésre a rendszer
pénzügyi helyzetében bekövetkező kedvezőtlen változások esetére, az ellátások
igen nagyvonalú kiszámítási módszerére vonatkozó kiigazításokat is tartalmaz. Ugyanakkor az új számítási módszer fokozatos
bevezetésére egy igen hosszú, 40 éves időszak áll rendelkezésre. Emellett az előrehozott nyugdíjazási lehetőségek
lényegében változatlanok maradnak, és nem került előterjesztésre olyan
intézkedési javaslat sem, amely a törvényes nyugdíjkorhatárt a várható
élettartamhoz igazítaná. Összességében véve
elmondható, hogy a Luxemburg által tett lépések iránya megfelelő, ugyanakkor
úgy tűnik, hogy a javasolt reform nem nyújt elegendő garanciát az
államháztartás hosszú távú stabilitásának biztosítására.
(10)     2012 januárjában a luxemburgi
parlament az ország gazdasági versenyképességének növelésére az automatikus
bérindexálás 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó alkalmazásának
korlátozásáról szóló törvényt fogadott el. A referenciaindex lehetséges
módosításán túl azonban a kormány nem jelentett be a bérmegállapítási rendszer
tartós átalakítására vonatkozó további terveket. Luxemburg
termelékenysége jelenleg igen magas, ugyanakkor a termelékenységnövekedés
számára nyitva álló mozgástér csökken. A
luxemburgi gazdaság versenyképességének hosszú távú megőrzése érdekében szükség
van a bérmegállapítási rendszernek a szociális partnerekkel folytatott
konzultáció során, a nemzeti gyakorlattal összhangban történő tartós
átalakítására.
(11)     Luxemburg fontos és hiteles
lépéseket tett a viszonylag magas fiatalkori munkanélküliség felszámolása
érdekében. A fiatalok munkaerő-piaci
integrációjának elősegítéséhez azonban következetes stratégiára van szükség,
amely többek között megerősíti az önkormányzatok közötti együttműködést és
fokozza a foglalkoztatási szolgálatok hatékonyságát. A
fiatal álláskeresők, közöttük elsősorban az alacsonyabban képzettek számára
előnyöket eredményezne a képzési és oktatási beruházások mértékének növelése.
(12)     Az üvegházhatású gázok
kibocsátásának csökkentésére vonatkozó 2020-as célkitűzésének megvalósítása
során Luxemburg előreláthatólag nehézségekkel szembesül majd. A meglévő mérési
adatokon alapuló legutóbbi, 2020-ra vonatkozó előrejelzések szerint Luxemburg
2005–2020 között várhatóan 9 %-kal növeli a kibocsátást a kibocsátáskereskedelmi
rendszer által nem érintett ágazatokban, miközben a célkitűzés 20 %-os
csökkentést irányoz elő. A kibocsátás legjelentősebb forrása a közúti ágazat,
amely jelentős kibocsátáscsökkentési potenciállal rendelkezik. Az üzemanyag ára
uniós szinten továbbra is a legalacsonyabbak közé tartozik, ami ösztönzi az
üzemanyag-turizmust, valamint negatív külső hatásokat, például
környezetszennyezést és forgalomtorlódást okoz. Az üvegházhatású gázok
kibocsátásának csökkentése kiegészítő intézkedéseket igényel, ellenkező esetben
költséges rugalmas mechanizmusok alkalmazása válik szükségessé.
(13)     Luxemburg számos vállalást
tett az Euró Plusz Paktum keretében. A Luxemburg által tett vállalások, és az
ezek végrehajtására irányuló 2011. évi intézkedések a versenyképesség
fokozására, a foglalkoztatás ösztönzésére és a pénzügyi stabilitás erősítésére
irányulnak. A Bizottság értékelte az Euró Plusz Paktum keretében tett
vállalások végrehajtását. Az ajánlás figyelembe veszi ennek az értékelésnek az
eredményeit.
(14)     Az európai
szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Luxemburg gazdaságpolitikájának
átfogó elemzését, és értékelte a stabilitási programot, valamint a nemzeti
reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Luxemburg fenntartható
költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott
jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és
iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél az uniós
szempontok beépítésével kell megerősíteni az Európai Unió átfogó gazdasági
kormányzását. A Bizottság európai szemeszter keretében megfogalmazott
ajánlásait az alábbi, 1–5. ajánlások tükrözik.
(15)     A Tanács ezen értékelés
fényében megvizsgálta Luxemburg stabilitási programját. Véleményét[6]
mindenekelőtt az 1. ajánlásban foglaltak tükrözik,
AJÁNLJA, HOGY Luxemburg a 2012–2013
közötti időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           Tartson fenn rendezett
költségvetési egyenleget az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát
biztosító középtávú költségvetési céltól való minden eltérés korrekciója révén,
figyelembe véve különösen az idősödéshez kapcsolódó rejtett kötelezettségeket.
E célból – kellően konkrét intézkedésekkel alátámasztva – szilárdítsa meg és
szigorúan hajtsa végre a 2013-ra és az azt követő évekre szóló költségvetési
stratégiát, ideértve a kiadási szint betartását.
2.           Növelje a javasolt
nyugdíjreform hatását az elöregedéssel kapcsolatos kiadások megfékezésére
szolgáló intézkedések végrehajtásának felgyorsításával, hozzon kiegészítő
intézkedéseket, amelyek – különösen az előrehozott nyugdíjazás visszaszorítása
által – növelik az idősebb munkavállalók munkaerő-piaci részvételének arányát,
továbbá a nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatósága érdekében tegyen
lépéseket a törvényes nyugdíjkorhatárnak a várható élettartamhoz való
hozzáigazítása terén.
3.           A luxemburgi gazdaság
versenyképességének hosszú távú megőrzése érdekében tegyen további lépéseket a
bértárgyalási és bérindexálási rendszernek a szociális partnerekkel folytatott
konzultáció során, a nemzeti gyakorlattal összhangban történő reformja felé;
első lépésként fenntartva a jelenlegi egyéves indexálási intervallumot 2014
után, és csökkentve az energiának és egyéb változó tényezőknek a
referenciaindexre gyakorolt hatását.
4.           Az érdekelt felek bevonása,
továbbá a fiatalok készségeinek és végzettségének a munkaerő-piaci kereslettel
való jobb összehangolását célzó – különösen az alacsony végzettségűeknek szóló
– képzési és oktatási intézkedések megerősítése révén tegyen további
erőfeszítéseket a fiatalkori munkanélküliség mérséklésére.
5.           Biztosítsa a
kibocsátáskereskedelmi rendszer által nem érintett ágazatokban az üvegházhatású
gázok kibocsátásának csökkentésére meghatározott célkitűzések betartását,
mindenekelőtt az adórendszer környezetbarát szempontok mentén történő
átalakításával.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2, 1. o.
[2]               COM(2012) 315 final.
[3]               P7_TA(2012)0048
és P7_TA(2012)0047
[4]               A Tanács 2012. április 26-i 2012/238/EU határozata.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása ( 2011. július 12. ) Görögország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról

text:
               20.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 213/12

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2011. július 12.)
   Görögország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról
   2011/C 213/04
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (1), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az EU-ban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első európai szemeszterét.

               (4)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács 2011. február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban és a Bizottság éves növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció és a strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget élvez majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a növekedés felgyorsítása érdekében.

               (5)

               2010. május 3-án Görögország bemutatott egy átfogó kiigazítási programot, amelyhez az euróövezetbe tartozó tagállamok és az IMF 110 milliárd EUR összegű pénzügyi támogatást nyújtanak. Az ezt kísérő egyetértési megállapodás és annak egymást követő kiegészítései megállapítják a gazdaságpolitikai feltételeket, amely alapján a pénzügyi támogatást folyósítják.

               (6)

               A politikai feltételrendszer kulcsfontosságú elemeit beépítették a Görögországnak a költségvetési felügyelet megerősítésére és elmélyítésére, valamint Görögországnak a túlzott hiány helyzetének orvoslásához szükségesnek ítélt mértékű hiánycsökkentésre irányuló intézkedések meghozatalára való felszólításáról szóló, 2010. május 10-i 2010/320/EU tanácsi határozatába (2), valamint annak módosításaiba (3) a Szerződés 136. cikkének és 126. cikke (9) bekezdése rendelkezéseinek megfelelően.

               (7)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én arra is felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék. Görögországtól várható egy aktualizált stabilitási program és az Euró Plusz Paktum keretében 2011-re vonatkozó egyértelmű, konkrét vállalások és intézkedések benyújtása az aktualizált gazdasági kiigazítási program alapján.

               (8)

               Az elmúlt évtizedben Görögország növekedési teljesítménye nem fenntartható hajtóerőkön alapult: a fogyasztás és a lakásépítési beruházások fellendülését nagymértékű reálbér-növekedés és a hitelállomány gyors növekedése kísérte; az alacsony reálkamatlábak, amelyekhez az euró bevezetése és a pénzpiac liberalizálása társult, erősítették a fellendülést. A 2008–2009-es globális válság a következő sebezhető pontokat tárta fel: a fenntarthatatlan költségvetési politika, amely részben rejtve maradt a megbízhatatlan statisztikák és az átmenetileg magas jövedelmek miatt; merev munkaerő- és termékpiac; a versenyképesség elvesztése és növekvő külső adósság. A bankszektort annak ellenére is érintette a gazdasági és bizalmi válság, hogy az nem onnan eredt. A pénzügyi helyzet romlásának mértékére későn derült fény Görögország számviteli és statisztikai rendszerének súlyos hiányosságai miatt. Mindez késleltette a korrekciós intézkedések végrehajtását. Mivel aggályok merültek fel a görög költségvetési fenntarthatósággal kapcsolatban és erősödött a globális kockázatkerülés, 2010 elején a piaci hangulat jelentősen romlott Görögországgal szemben. 2010 áprilisában Görögország nemzetközi pénzügyi támogatást kért, mivel jelentős finanszírozási igényekkel volt kénytelen szembesülni és nem volt képes hozzáférni a nemzetközi tőkepiacokhoz.

               (9)

               Görögország kötelezettséget vállalt arra, hogy rövid távon végrehajtja a gazdasági és pénzügyi kiigazítási programot a költségvetési és külső egyensúlyhiány korrekciója, valamint a bizalom helyreállítása céljából. Középtávon le kell fektetnie egy növekedési modell alapjait, amely nagyobb mértékben támaszkodik a növekedést és foglalkoztatást segítő beruházásokra és az exportra. A kiigazítási program a következő három területen tervez átfogó intézkedéseket: (i) strukturális költségvetési intézkedésekkel és jobb költségvetési ellenőrzéssel alátámasztott, előrehozott költségvetési konszolidációs stratégia; (ii) strukturális reformok a munkaerő- és termékpiac területén a versenyképesség javítása és a növekedés élénkítése érdekében; valamint (iii) erőfeszítések a bankrendszer stabilitásának megőrzése érdekében.

               (10)

               A Bizottság értékelte a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Görögország fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél az uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az Unió átfogó gazdasági kormányzását. Ebben az összefüggésben a Bizottság hangsúlyozza a tervezett intézkedések végrehajtásának sürgősségét a 2010/320/EU határozattal való megfelelés érdekében,

         AJÁNLJA, HOGY Görögország:
   a 2011–2012 közötti időszakon belül tegyen intézkedéseket a következők érdekében: teljes mértékben hajtsa végre a 2011/257/EU határozattal módosított, a 2010. május 3-i egyetértési megállapodásban, valamint a későbbi kiegészítésekben, különösen a legutóbbi 2011. július 2-i kiegészítésben tovább pontosított 2010/320/EU határozatban előírt intézkedéseket.

      Kelt Brüsszelben, 2011. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  A 2011. évre érvényben tartotta a tagállamok foglalkoztatási politikájára vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2011. május 19-i 2011/308/EU tanácsi határozat (HL L 138., 2011.5.26., 56. o.).

      (2)  HL L 145., 2010.6.11., 6. o.

      (3)  A Tanács 2010. szeptember 7-i 2010/486/EU határozata (HL L 241., 2010.9.14., 12. o.); A Tanács 2010. december 20-i 2011/57/EU határozata (HL L 26., 2011.1.29., 15. o.); A Tanács 2011. március 7-i 2011/257/EU határozata (HL L 110., 2011.4.29., 26. o.).


title: A Bizottság ajánlása ( 2006. augusztus 17. ) a deoxinivalenol, a zearalenon, az ochratoxin-A, a T-2, a HT-2 és a fumonizinek állati takarmányozásra szánt termékekben való előfordulásáról   (EGT vonatkozású szöveg)

text:
               23.8.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 229/7

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2006. augusztus 17.)
   a deoxinivalenol, a zearalenon, az ochratoxin-A, a T-2, a HT-2 és a fumonizinek állati takarmányozásra szánt termékekben való előfordulásáról
   (EGT vonatkozású szöveg)
   (2006/576/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikke második francia bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság kérésére az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatóság (EFSA) 2004. június 2-án szakvéleményt fogadott el a deoxinivalenol (1), 2004. július 28-án a zearalenon (2), 2004. szeptember 22-én az ochratoxin-A (3) és 2005. június 22-én a fumonizin (4) elnevezésű mikotoxinokról.

               (2)

               A szakvélemények megállapítják, hogy mind a négy mikotoxin számos állatfaj esetében mérgező hatást mutat. A deoxinivalenol, a zearalenon, a fumonizin B1 és B2 csak korlátozott mértékben kerül a takarmányból a húsba, a tejbe és a tojásba, ezért az állati eredetű élelmiszerek csak kis mértékben járulnak hozzá az embereknek az említett toxinok által okozott ártalmaknak való teljes kitettségéhez. Az ochratoxin-A átkerülhet a takarmányból az állati eredetű élelmiszerekbe, a toxinoknak való kitettség értékelése azonban azt mutatja, hogy az állati eredetű élelmiszerek csak kis mértékben járulnak hozzá az embereknek az ochratoxin-A által okozott ártalmaknak való étrendi kitettségéhez.

               (3)

               Egyelőre kevés adat áll rendelkezésre a T-2 és a HT-2 toxinoknak az állati takarmányozásra szánt termékekben való előfordulásáról. Sürgősen szükség van egy érzékeny vizsgálati módszer kifejlesztésére és hitelesítésére is. A jelek szerint azonban a T-2 és a HT-2 állati takarmányozásra szánt termékekben való előfordulása aggodalomra adhat okot. Ezért érzékeny vizsgálati módszert kell kifejleszteni, az előfordulással kapcsolatban több adatot kell gyűjteni, valamint a T-2 és a HT-2 gabonafélékben és gabonakészítményekben, különösen a zabban és a zabból készült termékekben való előfordulásával kapcsolatos tényezőkről további vizsgálatokat és kutatásokat kell végezni.

               (4)

               Figyelembe véve az (1) preambulumbekezdésben említett szakvélemények következtetéseit, a T-2 és HT-2 toxinokra vonatkozó megbízható adatok hiányát, valamint e mikotoxinok előfordulásának évről évre történő jelentős mértékű változását, ajánlatos a 2002-es (5), 2004-es (6) és 2005-ös (7) koordinált ellenőrzési program rendelkezésre álló adatain túlmenően további adatokat gyűjteni az említett mikotoxinoknak a különböző takarmány-alapanyagokban és takarmányokban való előfordulásáról.

               (5)

               Indokolt irányértékeket javasolni annak érdekében, hogy a tagállamok a gabonafél.ék, a gabonakészítmények és az állati takarmányozásra szánt összetett takarmányok elfogadhatóságára vonatkozóan iránymutatást kapjanak, valamint hogy elkerülhető legyen az egyes tagállamok által elfogadott értékek közötti különbség és a verseny ebből fakadó torzulása.

               (6)

               A tagállamoknak a fumonizin B1 + B2-re vonatkozó irányértékeket csak 2007. október 1-től kell alkalmazniuk a 466/2001/EK (8) rendeletet módosító, a 466/2001/EK rendeletnek a Fusarium-toxinok tekintetében történő módosításáról szóló, 2005. június 6-i 856/2005/EK rendeletben lefektetett szabályok értelmében.

               (7)

               Az ajánlásban foglalt intézkedések értékelését 2009-ig el kell végezni, különösen az állatok egészségének védelméhez történő hozzájárulás értékelése tekintetében. Az ajánlás eredményeképpen összegyűjtött ellenőrzési adatok lehetővé fogják tenni a mikotoxinok évről évre történő változásának, valamint az állati takarmányozásra szánt számos melléktermékben való előfordulásának jobb megértését is, ami alapvetően fontos ahhoz, hogy szükség esetén további jogi intézkedéseket hozzanak,

         AJÁNLJA:
   1.   A tagállamoknak takarmányipari vállalkozók aktív bevonásával növelniük kell a deoxinivalenol, a zearalenon, az ochratoxin-A, a fumonizin B1 + B2, a T-2, a HT-2 toxinok állati takarmányozásra szánt gabonafélékben és gabonakészítményekben, valamint összetett takarmányban való előfordulásának ellenőrzését.
   2.   A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a mintákat a deoxinivalenol, a zearalenon, az ochratoxin-A, a fumonizin B1 + B2, a T-2, a HT-2 toxinok előfordulására vonatkozóan egyidejűleg vizsgálják, hogy az együttes előfordulás mértéke is értékelhető legyen.
   3.   A tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk az említett mikotoxinoknak az élelmiszertermelés takarmányozásra szánt melléktermékeiben és társtermékeiben való előfordulására.
   4.   A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a vizsgálati eredményeket egy egységes adatbázis összeállítása céljából rendszeresen a Bizottság rendelkezésére bocsátják.
   5.   A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a mellékletben meghatározott irányértékeket alkalmazzák az állati takarmányozásra szánt összetett takarmány, gabonafélék és gabonakészítmények elfogadhatóságának megítélésekor. A tagállamoknak a fumonizin B1 + B2-re vonatkozó irányértékeket 2007. október 1-től kell alkalmazniuk.
   6.   A tagállamoknak különösen biztosítaniuk kell, hogy a takarmányipari vállalkozók a veszélyelemzésen és a kritikus ellenőrzési pontokon alapuló (HACCP) rendszerükben (9) az 5. pontban említett irányértékeket alkalmazzák a kritikus szabályozási pontokon az elfogadhatóság megállapítására szolgáló kritikus határok meghatározására a megállapított veszélyek megelőzése, megszüntetése vagy csökkentése érdekében.
   Az irányértékek alkalmazása során a tagállamoknak figyelembe kell venniük azt a tényt, hogy a gabonafélék és gabonakészítmények irányértékeit a tágtűrésű állatfajokra vonatkozóan állapították meg, és következésképpen felső irányértéknek tekintendők.
   Az érzékenyebb állatoknak szánt takarmány tekintetében a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a takarmánygyártók a gabonafélék és gabonakészítmények esetében alacsonyabb irányértékeket alkalmaznak, az állatfaj érzékenységének figyelembe vétele, valamint az ezen állatfajoknak szánt összetett takarmányokra vonatkozóan megállapított irányértékek betartása érdekében.

      Kelt Brüsszelben, 2006. augusztus 17-én.

            a Bizottság részéről

         Markos KYPRIANOU

            a Bizottság tagja

      (1)  Az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatóság (EFSA) élelmiszerláncban előforduló szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testületének a Bizottság kérésére elkészített, a deoxinivalenollal mint takarmányokban előforduló nemkívánatos anyaggal kapcsolatos szakvéleménye, elfogadva: 2004. június 2-án.
   http://www.efsa.europa.eu/etc/medialib/efsa/science/contam/contam_opinions/478.Par.0005.File.dat/opinion05_contam_ej73_deoxynivalenol_v2_en1.pdf

      (2)  Az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatóság (EFSA) élelmiszerláncban előforduló szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testületének a Bizottság kérésére elkészített, a zearalenonnal mint takarmányokban előforduló nemkívánatos anyaggal kapcsolatos szakvéleménye, elfogadva: 2004. július 28-án.
   http://www.efsa.europa.eu/etc/medialib/efsa/science/contam/contam_opinions/527.Par.0004.File.dat/opinion_contam06_ej89_zearalenone_v3_en1.pdf

      (3)  Az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatóság (EFSA) élelmiszerláncban előforduló szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testületének a Bizottság kérésére elkészített, az ochratoxin-A-val mint takarmányokban előforduló nemkívánatos anyaggal kapcsolatos szakvéleménye, elfogadva: 2004. szeptember 22-én.
   http://www.efsa.europa.eu/etc/medialib/efsa/science/contam/contam_opinions/645.Par.0001.File.dat/opinion_contam09_ej101_ochratoxina_en1.pdf

      (4)  Az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatóság (EFSA) élelmiszerláncban előforduló szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testületének a Bizottság kérésére elkészített, a fumonizinnel mint takarmányokban előforduló nemkívánatos anyaggal kapcsolatos szakvéleménye, elfogadva: 2005. június 22-én.
   http://www.efsa.europa.eu/etc/medialib/efsa/science/contam/contam_opinions/1037.Par.0001.File.dat/contam_op_ej235_fumonisins_en1.pdf

      (5)  A 95/53/EK tanácsi irányelvvel összhangban a takarmányozás 2005. évi hatósági ellenőrzésére irányuló koordinált programról szóló 2002. március 12-i 2002/214/EK bizottsági ajánlás (HL L 70., 2002.3.13., 20. o.).

      (6)  A 95/53/EK tanácsi irányelvvel összhangban a takarmányozás 2004. évi hatósági ellenőrzésére irányuló koordinált programról szóló, 2004. február 17-i 2004/163/EK bizottsági ajánlás (HL L 52., 2004.2.21., 70. o.).

      (7)  A 95/53/EK tanácsi irányelvvel összhangban a takarmányozás 2005. évi hatósági ellenőrzésére irányuló koordinált programról szóló, 2005. március 2-i 2005/187/EK bizottsági ajánlás (HL L 62., 2005.3.9., 22. o.).

      (8)  HL L 143., 2005.6.7., 3. o.

      (9)  A 183/2005/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 35., 2005.2.8., 1. o.).

      MELLÉKLET
      IRÁNYÉRTÉKEK

                  Mikotoxin

                  Takarmányozásra szánt termék

                  Irányérték mg/kg-ban (ppm), 12 %-os nedvességtartalmú takarmányra vonatkozóan

                  Deoxiynivalenol

                  Takarmány-alapanyag (1)

                              —

                              Gabonafélék és gabonakészítmények (2), kivéve a kukorica melléktermékeket

                  8

                              —

                              Kukorica melléktermékek

                  12

                  Kiegészítő és teljes értékű takarmányok, kivéve:

                  5

                              —

                              sertéseknek szánt kiegészítő és teljes értékű takarmányok

                  0,9

                              —

                              borjaknak (< 4 hónap), bárányoknak és gidáknak szánt kiegészítő és teljes értékű takarmányok

                  2

                  Zearalenon

                  Takarmány-alapanyag (1)

                              —

                              Gabonafélék és gabonakészítmények (2), kivéve a kukorica melléktermékeket

                  2

                              —

                              Kukorica melléktermékek

                  3

                  Kiegészítő és teljes értékű takarmányok

                              —

                              malacoknak és kocasüldőknek (fiatal emsék) szánt kiegészítő és teljes értékű takarmányok

                  0,1

                              —

                              tenyészkocáknak és hízósertéseknek szánt kiegészítő és teljes értékű takarmányok

                  0,25

                              —

                              borjaknak, tejelő marháknak, juhoknak (beleértve a bárányokat) és kecskéknek (beleértve a gidákat) szánt kiegészítő és teljes értékű takarmányok

                  0,5

                  Ochratoxin-A (2)

                  Takarmány-alapanyag (1)

                              —

                              Gabonafélék és gabonakészítmények (2)

                  0,25

                  Kiegészítő és teljes értékű takarmányok

                              —

                              sertéseknek szánt kiegészítő és teljes értékű takarmányok

                  0,05

                              —

                              baromfiknak szánt kiegészítő és teljes értékű takarmányok

                  0,1

                  Fumonizin B1 + B2

                  Takarmány-alapanyag (1)

                              —

                              kukoricafélék és kukoricakészítmények (3)

                  60

                  Az alábbiaknak szánt kiegészítő és teljes értékű takarmányok:

                              —

                              sertések, lovak (lófélék), nyulak, kedvtelésből tartott állatok

                  5

                              —

                              halak

                  10

                              —

                              baromfi, borjak (< 4 hónap), bárányok és gidák

                  20

                              —

                              felnőtt kérődzők (> 4 hónap) és vidra

                  50

         (1)  Azon gabonafélék és gabonakészítmények esetében, amelyekkel közvetlenül etetik az állatokat, különösen ügyelni kell arra, hogy a napi adagban való alkalmazásuk ne vezessen ahhoz, hogy az állatok a mikotoxinok magasabb szintjének legyenek kitéve, mint abban az esetben, ha kizárólag teljes értékű takarmányt használtak a napi adagban.

         (2)  A „gabonafélék és gabonakészítmények” fogalom nem csak a takarmány-alapanyagok forgalmáról és felhasználásáról szóló, 1996. április 29-i 96/25/EK tanácsi irányelv (HL L 125., 1996.5.23., 35. o.) mellékletének B. részében található, a főbb takarmány-alapanyagok nem kizárólagos listájának „Gabonamagvak, azokból nyert termékek és melléktermékek” című 1. címsorában szereplő takarmányokat foglalja magában, hanem más, gabonafélékből nyert takarmányt is, különösen a gabonából nyert száraztakarmányt és szálastakarmányt.

         (3)  A „kukoricafélék és kukoricakészítmények” fogalom nem csak a 96/25/EK irányelv mellékletének B. részében található, a főbb takarmány-alapanyagok nem kizárólagos listájának „Gabonamagvak, azokból nyert termékek és melléktermékek” című 1. címsorában szereplő kukoricafélékből nyert takarmányokat foglalja magában, hanem más, kukoricafélékből nyert takarmányt is, különösen a kukoricából nyert száraztakarmányt és szálastakarmányt.