title: 2014/710/EU: A Bizottság ajánlása ( 2014. október 9. ) az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján előzetes szabályozás alá vonható érintett elektronikus hírközlési ágazatbeli termék- és szolgáltatáspiacokról  EGT-vonatkozású szöveg

text:
               11.10.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 295/79

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2014. október 9.)
   az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján előzetes szabályozás alá vonható érintett elektronikus hírközlési ágazatbeli termék- és szolgáltatáspiacokról
   (EGT-vonatkozású szöveg)

      (2014/710/EU)

   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló, 2002. március 7-i 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) (keretirányelv) és különösen annak 15. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Elektronikus Hírközlési Szabályozók Testülete (BEREC) és a Hírközlési Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A 2002/21/EK irányelv olyan jogi keretszabályozást hoz létre az elektronikus hírközlési ágazat számára, amely a hatálya alá tartozó valamennyi elektronikus hírközlő hálózat és elektronikus hírközlési szolgáltatásra alkalmazandó, és többek között a konvergencia felé mutató tendenciákra kíván reagálni. A 2009/140/EK európai parlamenti és tanács irányelv (2) szerint a keretszabályozás célja egyebek mellett a piaci verseny fejlődésével párhuzamosan az előzetes ágazatspecifikus szabályozás fokozatos csökkentése, végül pedig az elektronikus hírközlés versenyjog általi kizárólagos szabályozása.

               (2)

               Ennek a célkitűzésnek megfelelően ezen ajánlás célja azoknak a termék- és szolgáltatáspiacoknak a kijelölése, amelyek a 2002/21/EK irányelv 15. cikke (1) bekezdésének értelmében előzetes szabályozás alá vonhatók. Bármely előzetes szabályozási beavatkozás végső célja az, hogy a kiskereskedelmi piacokon elősegítse a fenntartható tényleges versenyt, és ezáltal a végfelhasználók számára előnyöket tudjon biztosítani. A nemzeti szabályozó hatóságok valószínűleg nagykereskedelmi szintű szabályozás hiányában is – különösen az innováció és a verseny terén várható javulást figyelembe véve – fokozatosan arra a megállapításra juthatnak, hogy a kiskereskedelmi piacok versenypiacok.

               (3)

               Az érintett piacok meghatározása az idők folyamán változhat, hiszen mind a termékek és szolgáltatások jellemzői, mind a keresleti és kínálati oldal helyettesítésének lehetőségei változhatnak. Mivel a 2007/879/EK bizottsági ajánlás (3) már több mint hat éve hatályos, mára indokolttá vált az első változat felülvizsgálata az elfogadása óta bekövetkezett piaci fejlemények tükrében.Ezért ez az ajánlás a 2007/879/EK ajánlás helyébe lép, és iránymutatást ad a nemzeti szabályozó hatóságok számára a közelgő piaci felülvizsgálatokhoz.

               (4)

               A 2002/21/EK irányelv 15. cikkének (1) bekezdése előírja a Bizottság számára, hogy a versenyjog elvei szerint azonosítsa az elektronikus hírközlési ágazaton belül azokat a piacokat, amelyek sajátosságai indokolttá tehetik szabályozási kötelezettségek előírását. Ezen ajánlás tehát a versenyjog elveit alkalmazza a piacok meghatározására az elektronikus hírközlési ágazaton belül.

               (5)

               A 2002/21/EK irányelv 15. cikkének (3) bekezdése szerint ezen ajánlást a lehető legnagyobb mértékben figyelembe véve a nemzeti szabályozó hatóságoknak a versenyjog elveivel összhangban meg kell határozniuk a nemzeti körülményeknek megfelelő érintett piacokat, különösen a területükön található érintett földrajzi piacokat.

               (6)

               A 2002/21/EK irányelv 16. cikkének (3) bekezdése szerint előzetes szabályozási kötelezettségeket csak azokon a piacokon alkalmaznak, ahol nincs tényleges verseny. Az irányelv (27) preambulumbekezdésében kifejtettek szerint ezek olyan piacok, ahol egy vagy több jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozás található, és ahol a nemzeti és uniós versenyjogi jogorvoslatok nem elegendőek a probléma kezelésére. Emellett a tényleges verseny elemzésének ki kell terjednie arra, hogy a piacon a verseny a jövőben biztosított lesz-e, és így arra, hogy a tényleges verseny hiánya tartós-e.

               (7)

               Mind a Bizottság, mind a nemzeti szabályozó hatóságok számára az előzetes szabályozás alá vonható nagykereskedelmi piacok azonosításának kiindulópontja a megfelelő kiskereskedelmi piacok elemzése. E kiskereskedelmi elemzésre a keresletoldali és adott esetben a kínálatoldali helyettesíthetőség egy adott időszakra vonatkozó, előretekintő perspektívában történő figyelembevételével kerül sor. A megfelelő piacoknak a 2002/21/EK irányelv 15. cikke (3) bekezdésével összhangban történő azonosítása során a nemzeti szabályozó hatóságoknak egy olyan földrajzi területet kell azonosítaniuk, ahol a verseny feltételei hasonlóak vagy elégséges mértékben homogének, és amely megkülönböztethető a szomszédos területektől, ahol a verseny uralkodó feltételei érzékelhetően eltérőek, különös tekintettel arra a kérdésre, hogy a potenciálisan jelentős piaci erővel rendelkező szolgáltató egységesen lép-e fel hálózata területén, vagy olyan mértékű, érzékelhetően eltérő versenyfeltételekkel szembesül, amelyek tevékenységeit egyes térségekben korlátozzák, máshol viszont nem.

               (8)

               Értékelni kell, hogy jelentős piaci erő megállapításán alapuló szabályozás nélkül előretekintő perspektívában van-e tényleges verseny a kiskereskedelmi piacokon. Másrészről az elemzésnek az adott időszak egészében figyelembe kell vennie az érintett kiskereskedelmi és kapcsolódó nagykereskedelmi piac(ok)on alkalmazandó más típusú szabályozás hatásait is.

               (9)

               A piacelemzés 2002/21/EK irányelv 16. cikke szerinti elvégzése során a piac értékelését a meglévő piaci viszonyokból kiindulva, előretekintő perspektívában kell elvégezni. Az elemzésnek a várható vagy előre látható piaci folyamatok figyelembevételével értékelnie kell, hogy az adott piacon a verseny a jövőben biztosított lesz-e (4).

               (10)

               Ha az érintett piacon előzetes szabályozás nélkül előretekintő perspektívában nincs tényleges verseny, értékelni kell a 2002/21/EK irányelv 16. cikke szerint előzetes szabályozás alá vonható megfelelő nagykereskedelmi piacot. A megfelelő érintett nagykereskedelmi piac(ok)on belüli határoknak és piaci erőnek a tényleges verseny meglétének megállapítása érdekében végzett elemzése során figyelembe kell venni a közvetlen és közvetett versenykényszereket egyaránt, tekintet nélkül arra, hogy e kényszerek az elektronikus hírközlési hálózatokból, az elektronikus hírközlési szolgáltatásokból vagy a végfelhasználó szempontjából összehasonlítható más típusú szolgáltatásokból vagy alkalmazásokból erednek-e (5). Másrészt, amennyiben a megfelelő érintett piac(ok) előzetes nagykereskedelmi szabályozása hiányában előremutató perspektívában az érintett kiskereskedelmi piacon tényleges a verseny, a nemzeti szabályozó hatóságoknak ennek nyomán meg kell állapítaniuk, hogy a nagykereskedelmi szintjén nincs többé szükség szabályozásra. Ebben az esetben el kell végezni a megfelelő érintett nagykereskedelmi piac(ok) értékelését az előzetes szabályozás visszavonása céljából. Amennyiben a nagykereskedelmi piacok az ellátási láncban vertikálisan összekapcsolódnak, azt a nagykereskedelmi piacot kell elsőként értékelni, amely a kérdéses kiskereskedelmi piachoz képest a legmagasabban helyezkedik el az ellátási láncban.

               (11)

               A mellékletben felsorolt nagykereskedelmi piacok azért rendelkezhetnek olyan jellemzőkkel, amelyek indokolttá teszik az előzetes szabályozást, mert összességében megfelelnek az alábbi három kumulatív kritériumnak, amelyek már az ajánlás előző verzióiban is az előzetes szabályozás alá vonható piacok azonosítására szolgáltak. Az első kritérium a magas és állandó belépési korlátok megléte. Mindazonáltal, tekintettel az elektronikus hírközlési piacok dinamikus jellegére és működésére, az esetlegesen előzetes szabályozás alá vonható piacok kijelölése céljából végzett előretekintő elemzés során figyelembe kell venni a piacralépési korlátok adott időszakon belüli leküzdésének lehetőségét is. A második kritérium arra vonatkozik, hogy a piaci struktúra az adott időszakon belül a tényleges verseny irányába halad-e. E kritérium alkalmazása a belépés akadályai mögött álló, infrastruktúrán alapuló és egyéb verseny vizsgálatát igényli. A harmadik kritérium szerint a piac hiányosságait kizárólag a versenyjog alkalmazásával nem lehetne megfelelő mértékben kiküszöbölni. Az első és második kritérium értékelésénél figyelembe veendő fő mutatók hasonlóak a jelentős piaci erő meglétének megállapítására irányuló előretekintő piacelemzés részeként vizsgáltakhoz. Ilyen mutatók különösen a szabályozás hiányában fennálló belépési korlátokra vonatkozó mutatók (köztük a vissza nem térülő költségek nagysága), a piac szerkezete, teljesítménye és dinamikája, beleértve olyan mutatókat, mint a piaci részesedések és ezek tendenciái, a piaci árak és ezek tendenciái, valamint a versengő hálózatok vagy infrastruktúrák kiterjedtsége és az általuk nyújtott lefedettség.

               (12)

               Az első kritérium tekintetében a belépési korlátok két típusa lényeges ezen ajánlás alkalmazásában: a strukturális és a jogi vagy szabályozási alapú korlátok. A strukturális jellegű belépési korlátok olyan kezdeti költség- vagy keresleti viszonyokból fakadnak, amelyek a már piacon lévők és az újonnan belépni szándékozók között egyenlőtlenséghez vezetnek, hátráltatva vagy megakadályozva ez utóbbiak piacra történő belépését. Jelentős strukturális korlátok lehetnek például az abszolút árelőnyökkel, a jelentős méretgazdaságossági előnyökkel és/vagy a kereslethez rugalmasan alkalmazkodni képes termelői struktúrával, a kapacitási korlátokkal, illetve a magas vissza nem térülő költségekkel jellemezhető piacokon. Ugyancsak strukturális korlátról beszélhetünk abban az esetben, ha valamely szolgáltatás nyújtásához olyan hálózati elemre van szükség, amelynek utángyártása műszakilag nem vagy csak olyan magas költséggel lehetséges, hogy a szolgáltatás nyújtása a versenytársak számára nem kifizetődő.

               (13)

               A jogi vagy szabályozási jellegű korlátok nem gazdasági körülményekre vezethetők vissza, hanem olyan jogszabályi, hatósági vagy egyéb intézkedések eredményeként jönnek létre, amelyek az érintett piacon közvetlen hatást gyakorolnak a piacra lépés feltételeire és/vagy az üzemeltetők piaci pozíciójára. Jogi vagy szabályozási jellegű piacralépési korlátnak vagy akadálynak minősül például, amikor az alapszolgáltatás nyújtásához szükséges frekvenciához csak korlátozott számú vállalkozásnak van hozzáférése. A jogi vagy szabályozási jellegű korlátok közé tartoznak az árszabályozások vagy az árral kapcsolatos egyéb intézkedések, amelyek nemcsak a piacra lépést, hanem a vállalkozások piaci pozícióját is befolyásolják. Azok a jogi vagy szabályozási jellegű korlátok, amelyek az adott időszakon belül valószínűleg felszámolásra kerülnek, az első kritérium teljesülése tekintetében általában nem tekintendők belépési korlátnak.

               (14)

               A belépési korlátok veszíthetnek jelentőségükből az innovatív, állandó műszaki fejlődéssel jellemezhető piacokon. Ezeken a piacokon gyakran a piacon még jelen nem lévő potenciális versenytársak innovációs fenyegetése kényszeríti ki a versenyt. Az innovatív piacokon olyan cégek között alakulhat ki dinamikus vagy hosszabb távú verseny, amelyek meglévő, „statikus” piacokon nem feltétlenül versenyeznek egymással. Ezen ajánlás kijelöli azokat a piacokat, amelyek esetében a belépési korlátok belátható időn belül várhatóan fennmaradnak. Annak a valószínűségének a megítélésekor, hogy szabályozás nélkül egy belépési korlát fennmaradna-e, egyrészt azt kell megvizsgálni, hogy az adott ágazatban korábban előfordult-e gyakran, hogy új vállalkozások sikeresen megjelentek a piacon, másrészt azt, hogy az új vállalkozások korábbi és jövőbeli piacra lépése elegendő volt, illetve várhatóan elegendő lesz-e ahhoz, hogy korlátozza a piaci erőfölényt. A belépési korlátok jelentősége többek között az értékesítések minimálisan hatékony mennyiségétől és a vissza nem térülő költségektől függ.

               (15)

               Még a magas belépési korláttal rendelkező piacokon is lehetnek olyan egyéb strukturális tényezők, amelyek a piacot egy adott időszakon belül mégis a tényleges verseny irányába mozdítják. A tényleges verseny irányába mutató tendencia maga után vonja, hogy a piac eléri az előzetes szabályozás nélküli tényleges verseny állapotát a felülvizsgálat időszakán belül vagy azt követően, feltéve, hogy a felülvizsgálat időszakán belül egyértelmű bizonyíték áll rendelkezésre a piac pozitív dinamikájára vonatkozóan. A piac dinamikáját elősegítheti például a technológiai fejlődés vagy a termékek és a piacok konvergenciája, amelyek a különböző termékpiacokon működő szereplőket versenyhelyzetbe kényszeríthetik egymással. Ugyanez lehet a helyzet azokon az árrugalmas keresletű piacokon is, amelyeken korlátozott számú – de elegendő – eltérő költségstruktúrájú vállalat van jelen. Azokon a piacokon, amelyek általában lehetővé teszik a versenytársaknak, hogy kínálatukat bármely árnövekedésre reagálva nagyon gyorsan növeljék, kapacitásfelesleg is előállhat. Ilyen piacokon a piaci részesedések idővel változhatnak, és/vagy csökkenhetnek az árak.

               (16)

               A harmadik kritérium az azonosított tartós piaci hiányosságok leküzdésére a versenyjog alapján bevezethető korrekciós intézkedések megfelelőségének értékelésére szolgál, különös tekintettel arra, hogy az előzetes szabályozói kötelezettségek ténylegesen megelőzhetik a versenyjog megsértését. A versenyjogi beavatkozások valószínűleg elégtelenek azokban az esetekben, amikor például a tartós piaci hiányosság(ok) orvoslása érdekében bevezetett intézkedések túlságosan sok kritérium teljesítését követelik meg, illetőleg ha gyakori és/vagy sürgős beavatkozásokra van szükség. Az előzetes szabályozás tehát a versenyjog megfelelő kiegészítőjének tekintendő abban az esetben, ha a versenyjog önmagában nem lenne képes megfelelően kezelni az azonosított tartós piaci hiányosságo(ka)t.

               (17)

               E három kumulatív kritérium alkalmazása nagy valószínűséggel csökkenti az elektronikus hírközlési ágazaton belül az olyan piacok számát, amelyekre előzetes szabályozási kötelezettségeket kell alkalmazni, és ezáltal hozzájárul a keretrendszer egyik céljának eléréséhez, nevezetesen ahhoz, hogy a piaci verseny fejlődésével párhuzamosan az előzetes ágazatspecifikus szabályokat fokozatosan csökkenteni kell. Amennyiben a három kritérium valamelyike nem teljesül, a piac nem azonosítható előzetes szabályozás alá vonható piacként.

               (18)

               A nagykereskedelem szintjén előírt előzetes szabályozás elégségesnek tekintendő a kapcsolódó downstream piac(ok)on bekövetkező esetleges versenyproblémák megoldására. Valamely downstream piac csak akkor vonható előzetes szabályozás alá, ha az adott piacon a verseny a kapcsolódó upstream nagykereskedelmi piacon meglévő előzetes szabályozás ellenére továbbra is jelentős piaci erő mutatkozik. Tekintettel a szabályozásnak köszönhetően a verseny terén elért előrelépésekre, ez az ajánlás csak a nagykereskedelmi szinten azonosít érintett piacokat. Szabályozásuk várhatóan képes megoldani a tényleges verseny nagykereskedelmi szinten mutatkozó hiányát, amely a kapcsolódó kiskereskedelmi piacokon azonosított piaci hiányosságokat okozza. Amennyiben a nemzeti szabályozó hatóság ennek ellenére igazolja, hogy a nagykereskedelem szintjén történt beavatkozás sikertelen maradt, az érintett kiskereskedelmi piac előzetes szabályozás alá vonható, feltéve, hogy a nemzeti szabályozó hatóság az ezen ajánlásban előírt három kritérium vizsgálata alapján megállapítja, hogy a három kritérium teljesül.

               (19)

               A mellékletben szereplő piacok meghatározása a fent említett három kritérium alapján történt. A nemzeti szabályozó hatóságoknak abból a feltételezésből kell kiindulniuk, hogy ezeken a piacokon a három kritérium teljesül. Amennyiben azonban valamely nemzeti hatóság megállapítja, hogy a meghatározott kiskereskedelmi piac(ok)on nagykereskedelmi szintű szabályozás nélkül fenntartható verseny tapasztalható, meg kell állapítania, hogy a nagykereskedelem szintjén nincs többé szükség előzetes szabályozásra.

               (20)

               A mellékletben felsorolt piacok esetében a nemzeti szabályozó hatóságok helyénvalónak láthatják, hogy sajátos nemzeti körülményeik alapján saját vizsgálatot folytassanak le a három kritérium teljesülése tekintetében. A nemzeti szabályozó hatóság megállapíthatja, hogy a vizsgálat alapján a nemzeti körülmények között a három kritérium teljesül vagy nem teljesül. Amennyiben az ajánlásban felsorolt valamely konkrét piac esetében a vizsgálat alapján a három kritérium nem teljesül, a nemzeti szabályozó hatóság nem ír elő szabályozói kötelezettségeket az adott piacon.

               (21)

               A nemzeti szabályozó hatóságok az ezen ajánlásban felsorolt piacokon túl más piacokat is kijelölhetnek, és elvégezhetik a három kritérium vizsgálatát. A nemzeti hatóságoknak különösen abban az esetben kell elvégezniük a három kritérium vizsgálatát, ha megállapították, hogy előzetes szabályozás hiányában valamely kiskereskedelmi piacon nincs tényleges verseny, és szabályozni kívánják a megfelelő nagykereskedelmi piaco(ka)t, és ez(ek) a piac(ok) nincsenek felsorolva ezen ajánlásban. Ebben az esetben azt a nagykereskedelmi piacot kell elsőként elemezni, amely a kérdéses kiskereskedelmi piachoz képest a legmagasabban helyezkedik el a vertikális ellátási láncban. A nemzeti hatóságoknak el kell végezniük a szabályozott upstream piac alatt elhelyezkedő piacok fokozatonkénti elemzését egészen a kiskereskedelmi piacokig annak megállapítása érdekében, hogy ezeken a felsőbb szinten bevezetett szabályozás esetén tényleges verseny zajlana-e.

               (22)

               A nemzeti hatóságoknak a három kritérium vizsgálatát a 2003. február 11-i 2003/311/EK bizottsági ajánlás (6) és a 2007/879/EK ajánlás mellékleteiben felsorolt, de ezen ajánlás mellékletében már nem szereplő piacok esetében is el kell végezniük annak értékelése érdekében, hogy az említett nemzeti körülmények alapján ezek a piacok még mindig előzetes szabályozás alá vonható piacoknak minősülnek-e.

               (23)

               A 2002/21/EK irányelv értelmében az újonnan kialakuló piacokat nem célszerű indokolatlan előzetes szabályozói kötelezettségekkel terhelni, akkor sem, ha bizonyos szereplők lépéselőnyben vannak az adott piacon. Újonnan kialakuló piacok alatt az olyan termékeket vagy szolgáltatásokat kínáló piacok értendők, amelyek esetében, újdonságukból eredően, nehéz megjósolni a keresletet, a piacra belépőket és a piaci kínálatot, következésképpen az említett három kritériumon alapuló vizsgálat alkalmazása nehézségekbe ütközik. Az újonnan kialakuló piacokat azért nem ajánlott indokolatlan előzetes szabályozói kötelezettségekkel terhelni, hogy ez is segítse az innovációt, ahogyan azt a 2002/21/EK irányelv 8. cikke is előírja; ugyanakkor azt is meg kell akadályozni, hogy a piacvezető vállalkozások ezeket a piacokat saját maguknak sajátítsák ki, ahogyan az az elektronikus hírközlő hálózatokra és elektronikus hírközlő szolgáltatásokra vonatkozó közösségi keretszabályozás értelmében elvégzendő piacelemzésről és a jelentős piaci erő megállapításáról szóló bizottsági iránymutatásokban (7) is szerepel. A meglévő hálózati infrastruktúra fokozatos korszerűsítésének eredményeképpen ritkán jön létre új vagy kialakulófélben lévő piac. Azt, hogy egy termék egyetlen létező piacnak sem része, csak annak megállapítása alapján lehet kijelenteni, hogy az adott termék sem keresleti, sem kínálati szempontból nem helyettesíthető másik termékkel. Az új kiskereskedelmi szolgáltatások megjelenése annyiban eredményezi új kapcsolódó nagykereskedelemi piac kialakulását, amennyiben az adott kiskereskedelmi szolgáltatások a meglévő nagykereskedelmi termékek felhasználásával már nem biztosíthatók.

               (24)

               A nemzeti szabályozó hatóságok a három kritérium ezen ajánlással összhangban elvégzett és a 2002/21/EK irányelv 7. cikkének (3) bekezdése hatálya alá tartozó vizsgálatának eredményeit a Bizottság, a BEREC és a többi nemzeti szabályozó hatóság rendelkezésére bocsátják. Bármely, a 2002/21/EK irányelv (38) preambulumbekezdése értelmében a tagállamok közötti kereskedelmet érintő intézkedéstervezet bejelentésének elmulasztása az érintett tagállammal szembeni kötelezettségszegési eljárást vonhat maga után.

               (25)

               Az ajánlás mellékletében felsorolt piacok között nem szerepel már két olyan piac, amelyet a 2007/879/EK ajánlás felsorolt (1. és 2. piac), mivel ezek esetében a három kritérium már nem teljesül. Miután az ezen uniós szintű megállapítás mögött meghúzódó várható vagy előre látható piaci változások ütemében lehetnek bizonyos mértékű eltérések a tagállamok között, a sajátos nemzeti körülmények indokolttá tehetik, hogy valamely nemzeti szabályozó hatóság úgy ítélje meg, hogy a 2007/879/EK ajánlásban szereplő 1. piacon vagy a 2007/879/EK ajánlásban szereplő 2. piachoz kapcsolódó valamely kiskereskedelmi piacon a nagykereskedelemmel kapcsolatos megfelelő és arányos korrekciós intézkedések nélkül előretekintő perspektívában nincs tényleges verseny. A nemzeti szabályozó hatóságok tehát igazolhatják az előzetes szabályozói beavatkozás fenntartását a nagykereskedelem szintjén, feltéve, hogy a következő felülvizsgálati időszakra vonatkozóan a vizsgálat azt mutatja, hogy a három kritérium teljesül. A 2007/879/EK ajánlásban felsorolt többi piac továbbra is előzetes szabályozást igényel, noha a 2007/879/EK ajánlásban szereplő 4., 5. és 6. piac határainak meghatározása módosult. E piacok meghatározása során a nemzeti szabályozó hatóságok figyelembe veszik nemzeti körülményeiket,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               A nemzeti körülményeknek megfelelően az érintett piacoknak a 2002/21/EK irányelv 15. cikkének (3) bekezdésével összhangban történő meghatározásakor a nemzeti szabályozó hatóságok vizsgálják meg a mellékletben felsorolt termék- és szolgáltatáspiacokat.

               2.

               A mellékletben felsorolt piacoktól eltérő egyéb piacok kijelölésekor a nemzeti szabályozó hatóságoknak igazolniuk kell – a Bizottság pedig ellenőrzi –, hogy az alábbi három kritérium mindegyike teljesül:

                           a)

                           a belépés előtt álló nagymértékű, nem átmeneti, strukturális, jogi vagy szabályozási akadály megléte;

                           b)

                           figyelemmel a belépés akadályai mögött álló, infrastruktúrán alapuló és egyéb versenyre, a piaci struktúra nem a tényleges verseny irányába halad a releváns időhorizonton belül;

                           c)

                           a versenyjog önmagában nem elegendő a meghatározott piaci hiba (hibák) megfelelő kezelésére.

               3.

               Annak vizsgálatakor, hogy a mellékletben felsorolt piacok valamelyike a sajátos nemzeti körülmények között nem vonható előzetes szabályozás alá, a nemzeti szabályozó hatóságnak igazolnia kell – a Bizottság pedig ellenőrzi –, hogy a 2. pontban említett kritériumok közül legalább egy nem teljesül.

               4.

               A nemzeti szabályozó hatóságoknak figyelembe kell venniük valamennyi lényeges versenykényszert, tekintet nélkül arra, hogy e kényszerek forrásának az elektronikus hírközlő hálózatok, az elektronikus hírközlő szolgáltatások vagy a végfelhasználó szempontjából összehasonlítható más típusú szolgáltatások vagy alkalmazások tekinthetők-e.

               5.

               Ez az ajánlás nem érinti azokat a piacmeghatározásokat, piacelemzési eredményeket és szabályozási kötelezettségeket, amelyeket a nemzeti szabályozó hatóságok ezen ajánlás elfogadását megelőzően, a 2002/21/EK irányelv 15. cikkének (3) bekezdése, illetve 16. cikke alapján fogadtak el.

               6.

               Ennek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2014. október 9-én.

            a Bizottság részéről

         Neelie KROES

            alelnök

      (1)  HL L 108., 2002.4.24., 33. o.

      (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 2009. november 25-i 2009/140/EK irányelve az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló 2002/21/EK irányelv, az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és kapcsolódó eszközökhöz való hozzáférésről, valamint azok összekapcsolásáról szóló 2002/19/EK irányelv és az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezéséről szóló 2002/20/EK irányelv módosításáról (HL L 337 ., 2009.12.18., 37. o.).

      (3)  A Bizottság 2007. december 17-i 2007/879/EK ajánlása az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján előzetes szabályozás alá vonható érintett elektronikus hírközlési ágazatbeli termék- és szolgáltatáspiacokról (HL L 344., 2007.12.28., 65. o.).

      (4)  Az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások közösségi keretszabályozása szerinti piacelemzésről és a jelentős piaci erő eszerinti meghatározásáról szóló bizottsági iránymutatások 20. pontja (2002/C 165/03).

      (5)  Ilyenek például az over-the-top (OTT) szolgáltatások, amelyek noha ma még talán nem tekinthetők az elektronikus hírközlési szolgáltatók által nyújtott szolgáltatások közvetlen helyettesítőinek, a technológiai fejlődés eredményeként valószínűleg folyamatos bővülést fognak mutatni az elkövetkezendő években.

      (6)  HL L 114., 2003.5.8., 45. o.

      (7)  A Bizottság iránymutatásai (HL C 165., 2002.7.11., 6. o.).

      MELLÉKLET

                  1. piac

                  :

                  Nagykereskedelmi, helyhez kötött hívásvégződtetés nyilvános telefonhálózatokból

                  2. piac

                  :

                  Nagykereskedelmi beszédcélú hívásvégződtetés mobilhálózatokban

                  3. piac

                  :

                              a)

                              Helyhez kötött helyi hozzáférés nagykereskedelmi biztosítása

                              b)

                              Központi hozzáférés helyhez kötött nagykereskedelmi biztosítása tömegpiaci termékekhez

                  4. piac

                  :

                  Helyhez kötött jó minőségű hozzáférés nagykereskedelmi biztosítása


title: A Tanács ajánlása ( 2013. július 9. ) Dánia 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Dánia 2013–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről

text:
               30.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/18

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2013. július 9.)
   Dánia 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Dánia 2013–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről
   2013/C 217/05
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (3), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállami állam-, illetve kormányfők 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               A Tanács 2012. július 6-án ajánlást (4) fogadott el Dánia 2012. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Dánia 2012–2015-ös időszakra vonatkozó konvergenciaprogramját.

               (5)

               A Bizottság 2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely a gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterének kezdetét jelöli. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2012. november 28-án elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Dániát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2013. február 7-én elfogadta a 2013. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2013. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (8)

               A Bizottság 2013. április 10-én közzétette az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke értelmében végzett, Dániára vonatkozó részletes vizsgálatának eredményeit. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Dániában makrogazdasági egyensúlyhiányok tapasztalhatóak, amelyek azonban nem tekinthetők túlzottnak.

               (9)

               Dánia 2013. április 30-án benyújtotta a 2013. évi nemzeti reformprogramját és a 2013–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramját és. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (10)

               A konvergenciaprogramnak az 1466/97/EK rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A GDP növekedését 2013-ban 0,7 %-ra és 2014-ben 1,6 %-ra előrejelző forgatókönyv nagyjából megfelel a Bizottság szolgálatai 2013. tavaszi előrejelzésének, amely szerint a GDP 0,7 %-kal, illetve 1,7 %-kal növekszik. A programban felvázolt stratégia a Stabilitási és Növekedési Paktumban meghatározott célokat tükrözve a túlzott hiány kiigazítását és a 0,5 %-nál nem nagyobb strukturális hiányra vonatkozó középtávú költségvetési cél 2013-ig történő elérését célozza. A konvergenciaprogram 2013-ra a GDP 1,7 %-ának megfelelő, 2014-re pedig a GDP 1,8 %-ának megfelelő államháztartási hiányt irányoz elő, ami összhangban áll a túlzotthiány-eljárás keretében a Bizottság által javasolt határidővel. A 2011–2013-as időszakban a strukturális költségvetésiegyenleg-számításokon alapuló átlagos éves költségvetési kiigazítás összhangban áll a túlzotthiány-eljárás keretében tett tanácsi ajánlással. A konvergenciaprogramban szereplő nettó diszkrecionális intézkedések várhatóan a túlzotthiány-eljárás keretében tett ajánlásoknak nagyjából megfelelő konszolidációt eredményeznek. Az államháztartás reálkiadásainak (a diszkrecionális bevételi intézkedéseket is magában foglaló) növekedése a becslések szerint 2013-ban nulla, 2014-ben pedig 0,4 % lesz, tehát mindkét évben megfelel a kiadásnövelési referenciaértéknek. Dániában általánosságban véve rendezett az államháztartás, és az ország máris teljesítette a középtávú költségvetési célt. Mindazonáltal, többek között az ország elöregedő népessége és ambiciózus jóléti politikája miatt, Dánia számára elengedhetetlen, hogy megőrizze a költségvetési politika szilárd és fenntartható keretét, valamint a hiányt a Szerződésben meghatározott, a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték alatt tartsa.

               (11)

               Dánia 2012-ben hajtotta végre a rokkantsági nyugdíj és támogatott foglalkoztatási programok (rugalmas munkahely rendszer) reformját, amely 2013. január 1-jén lépett hatályba. Ezek a reformok jelentős intézkedések Dánia munkaerő-kínálatának fokozása szempontjából. A munkaerőpiactól leginkább eltávolodottak, köztük a migrációs hátterű és tartósan munkanélküli személyek, illetve az alacsony képzettségű munkavállalók foglalkoztathatóságának javítása azonban továbbra is kihívást jelent. A kormány ambiciózus reformtervének elismerése mellett fontos biztosítani, hogy Dánia ismert „flexicurity” (rugalmas biztonság) modellje továbbra is elősegítse a munkanélküliség és a munkavállalás közötti zökkenőmentes átmenetet, ugyanakkor mérsékelje a marginalizálódást és a társadalmi kirekesztettséget. Az oktatás, képzés és készségfejlesztés szintén jelentős szerepet tölt be ebben a tekintetben.

               (12)

               Dánia méltán kezeli egyértelmű prioritásként az oktatást. Mégis, folyamatos erőfeszítésre van szükség az oktatási és képzési rendszer minőségének és költséghatékonyságának javítása érdekében, például a kezdeményezett reformok megvalósítása által. Az alapfokú és alsó középfokú oktatási rendszer javasolt reformja helyes irányba mutat, és várhatóan pozitív hatással lesz az iskolarendszer költséghatékonyságára és az oktatás minőségére, beleértve a tanulók végzettségi szintjét is. A szakképzést illetően a kormány 2012-ben lépéseket tett annak érdekében, hogy javítsa a fiatalok szakképzésének minőségét, valamint biztosítsa a szükséges tanulószerződéses gyakorlati képzéseket. A kormány, az önkormányzatok, a régiók és a szociális partnerek bevonásával bizottságot hoztak létre azzal a céllal, hogy tartós megoldást találjanak a tanulószerződéses gyakorlati képzések szükséges kínálatának biztosítására és a szakoktatási és -képzési rendszer minőségének javítására. Amennyiben tartós és ambiciózus megoldás születik mind a tanulószerződéses gyakorlati képzések hiánya, mind a fiatalok szakképzési rendszerére jellemző magas lemorzsolódási arány jelentette problémákra, Dánia valóban felkészültebben nézhet szembe a munkaerőpiac jövőbeni készségigényeivel és növekedhet a termelékenységi teljesítmény.

               (13)

               Dánia nagyobb gazdasági növekedést érhet el, ha a helyi és kiskereskedelmi szolgáltatások terén megszünteti a verseny akadályait, mivel ez az ágazat kiemelkedő jelentőséggel bír a dán gazdaságban. A dán kormány 2012-ben új versenytörvényt terjesztett elő, ami a helyes irányba tett fontos lépésnek bizonyult. A versenyjogi szabályozása felülvizsgálatának eredményeként bevezették a versenyszabályok hatékonyabb végrehajtási mechanizmusait, amelyek teljes mértékben követik a 2012-es ajánlás vonatkozó részét. Többet is lehet azonban tenni annak érdekében, hogy biztosítsák az ágazati és közszolgálati területeken a versenyképesség és a piac működésének javítását célzó intézkedések hatékonyságát. Számos, erre a területre vonatkozó szakpolitikai kezdeményezés még igen korai szakaszban van, és folyamatos erőfeszítésekre van szükség a hatékony végrehajtás érdekében.

               (14)

               A múlt év során fontos elemzés készült a háztartások nemzeti és uniós szintű eladósodottságáról, hogy felmérjék a pénzügyi és gazdasági stabilitást fenyegető veszélyeket. Jelenleg úgy tűnik, hogy a pénzügyi stabilitást veszélyeztető tényezők korlátozottak, ám folyamatos ellenőrzést igényelnek. A dán hatóságok több intézkedést hoztak a jelzáloghitel-rendszer megszilárdítása érdekében. Többek között bevezették a lakásvásárlási célú jelzáloghitelek kockázatjelölési rendszerét és szigorították a változó kamatozású és/vagy halasztott törlesztésű kölcsönök feltételeit. A jelzáloghitelt nyújtó intézmények saját kezdeményezésükre a kiegészítő biztosítékok szükségességének csökkentésére irányuló intézkedéseket hoztak. Valamennyi említett intézkedés a helyes irányba mutat, de szigorú ellenőrzésre lesz szükség annak megállapítása érdekében, hogy valóban elérik-e a kívánt hatásokat. A Bizottság megvizsgálja Dánia rendszeres jelentéseit az ezzel kapcsolatban hozott intézkedések hatásáról. A dán ingatlanadózást idővel felül kellene vizsgálni, hogy csökkenjen a torzulás és fokozódjon a rendszer anticiklikus jellege.

               (15)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Dánia gazdaságpolitikájának átfogó elemzését. Értékelte a nemzeti reformprogramot és a konvergenciaprogramot, valamint bemutatta a részletes vizsgálat eredményeit. A programoknak nem csupán a fenntartható költségvetés, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét vette figyelembe, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–3. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (16)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot, és arról alkotott véleményét (5) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (17)

               A Bizottság részletes felülvizsgálata eredményének és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Dánia nemzeti reformprogramját és konvergenciaprogramját. A 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti tanácsi ajánlásokat különösen az alábbi 3. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Dánia a 2013–2014-es időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               2013-ban hajtsa végre a tervezett költségvetési stratégiát, ezáltal biztosítva a túlzott hiány 2013-ig történő kiigazítását. Ezen túlmenően hajtsa végre a 2014-re és az utána következő időszakra vonatkozó költségvetési stratégiát a megfelelő költségvetési kiigazítás biztosítása és a középtávú cél érvényesülése érdekében.

               2.

               Tegyen további intézkedéseket a munkaerőpiac peremére szorult emberek, köztük a migrációs háttérrel rendelkezők, a tartósan munkanélküliek és az alacsony képzettségű munkavállalók foglalkoztathatóságának javítása céljából. Javítsa a szakképzés minőségét annak érdekében, hogy csökkenjen a lemorzsolódók aránya és növelje a tanulószerződéses gyakorlati képzések számát. Hajtsa végre az alapfokú és alsó középfokú oktatás reformját a végzettségi szint emelése és az oktatási rendszer költséghatékonyságának javítása érdekében.

               3.

               Folytassa a versenyt akadályozó tényezők felszámolását a szolgáltatási ágazatokban, beleértve a kiskereskedelmet és az építőipart, valamint javítsa a közszolgáltatások hatékonyságát.

      Kelt Brüsszelben, 2013. július 9-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         R. ŠADŽIUS

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2013. április 22-i 2013/208/EU tanácsi határozat (HL L 118., 2013.4.30., 21. o.) alapján 2013-ra is érvényben marad.

      (4)  HL C 219., 2012.7.24., 21. o.

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése értelmében.


title: A Bizottság ajánlása ( 2010. március 19. ) a hajókon hozzáférhető mobilhírközlési szolgáltatást (MCV-szolgáltatás) nyújtó rendszerek engedélyezéséről (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               20.3.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 72/42

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2010. március 19.)
   a hajókon hozzáférhető mobilhírközlési szolgáltatást (MCV-szolgáltatás) nyújtó rendszerek engedélyezéséről
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2010/167/EU)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló, 2002. március 7-i 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) („keretirányelv”) és különösen annak 19. cikke (1) bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               Az i2010-politika – az európai információs társadalommal foglalkozó stratégiai keretként – nyitott és versenyalapú digitális gazdaság kialakulását támogatja az Európai Unióban, és kiemeli az információs és kommunikációs technológiákat (IKT) mint a társadalmi integráció és az életminőség javításának egyik hajtóerejét, valamint hangsúlyozza az információkhoz és a hírközlési forrásokhoz való gyors hozzáférés által a mindennapi élet valamennyi területén elért előnyt.

               (2)

               A hajókon hozzáférhető mobilhírközlési szolgáltatásokat (MCV-szolgáltatások) – amelyek gyakran páneurópai vagy államközi jellegűek – az Európai Unió parti tengerein és nemzetközi vizein hajózó teher- és személyszállító hajókon használják. Az MCV-szolgáltatásokat nyújtó rendszerek (MCV-rendszerek) célja, hogy kiegészítsék a meglévő mobil kapcsolatteremtési lehetőségeket, amikor az európai uniós tagállamok parti tengereinek az Egyesült Nemzetek Tengerjogi Egyezményében meghatározott olyan területein lépnek működésbe, amelyekre nem terjednek ki földi mobilhálózatok.

               (3)

               Az MCV-szolgáltatást nyújtó rendszer („kijelölt MCV-rendszer”) általában egy vagy több, hajón található pikocellás bázisállomásból áll, és a GSM maghálózathoz nyújt hozzáférést a felhordó (backhaul) kapcsolaton – pl. műholdon – keresztül. Az ilyen rendszer hajó bázisállomása a hajó utasainál vagy személyzeténél levő barangoló, GSM-rendszerű mobil végberendezéseket szolgálja ki.

               (4)

               Az MCV-szolgáltatások jelenleg kereskedelmi üzemeltetésűek, és kizárólag a GSM-szabványt használják, a felmenő irányban a 880–915 MHz-es és az 1 710–1 785 MHz-es sávban (a végberendezéstől a bázisállomás felé történő küldés), illetve lejövő irányban a 925–960 MHz-es és az 1 805-1 880 MHz-es sávban (a bázisállomástól a végberendezés felé történő küldés). A jövőben azonban esetleg kiterjeszthetőek lesznek további, más szabványoknak megfelelő és más frekvenciasávokban működő, nyilvános földfelszíni mobilhírközlési rendszerekre is.

               (5)

               A kijelölt MCV-rendszerek üzemeltetését meg kell különböztetni a parti tengereken a földi mobil elektronikus hírközlő hálózatok által nyújtott bővített lefedettségtől, amennyiben az a földi mobilhálózatok létrehozására és üzemeltetésére vonatkozó üzemeltetői jogokon alapul.

               (6)

               Az MCV-szolgáltatások szabályozásának összehangolt megközelítésével elősegíthető lenne az említett szolgáltatások Európai Unión belüli biztosítása, ami hozzájárulna az EU egységes piacra vonatkozó célkitűzéseinek megvalósításához. Ezzel a zökkenőmentes mobil kapcsolatteremtési lehetőség is biztosítható lenne a fogyasztók és az üzleti felhasználók számára, és növelné az innovatív tengeri hírközlési szolgáltatások potenciálját.

               (7)

               Az MCV-szolgáltatások nyújtásához szükséges rádióspektrum-használat engedélyezésekor a tagállamoknak meg kell felelniük a 2002/21/EK irányelvnek, valamint az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások engedélyezéséről szóló, 2002. március 7-i 2002/20/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (2) („Engedélyezési irányelv”). Különösen a 2002/21/EK irányelv 9. cikke (1) és (2) bekezdésének értelmében a tagállamok a területükön biztosítják az elektronikus hírközlési szolgáltatások vonatkozásában a rádiófrekvenciákkal történő hatékony gazdálkodást, valamint előmozdítják a rádiófrekvenciák használatának harmonizációját az Európai Unióban, összhangban a rádiófrekvenciák eredményes és hatékony használatának szükségességével.

               (8)

               A 2002/21/EK irányelv értelmében a nemzeti szabályozó hatóságoknak egyebek között az elektronikus hírközlő hálózatok, a kapcsolódó létesítmények és szolgáltatások, valamint az európai szintű elektronikus hírközlési szolgáltatások kialakításának útjában álló, még meglévő akadályok felszámolásával, valamint a transzeurópai hálózatok létrehozásának és fejlesztésének ösztönzésével, a páneurópai szolgáltatások együttműködési képességének és a végpontok közti kapcsolódások lehetőségének a javításával hozzá kell járulniuk az egységes piac fejlődéséhez. Ugyanakkor elő kellene segíteniük az elektronikus hírközlő hálózatok, az elektronikus hírközlő szolgálatok és a kapcsolódó létesítmények és szolgáltatások biztosítását, többek között a rádiófrekvenciák és számozási erőforrások hatékony használatának és hatékony kezelésének ösztönzésével.

               (9)

               A 2002/20/EK irányelv értelmében a lehető legkevésbé terhes engedélyezési rendszert kell alkalmazni az elektronikus hírközlő hálózatok és hírközlési szolgáltatások biztosításának lehetővé tételére, az új elektronikus hírközlési szolgáltatások fejlődésének, valamint a páneurópai hírközlő hálózatok és a hírközlési szolgáltatások fejlődésének ösztönzése érdekében, továbbá annak érdekében, hogy a szolgáltatók és a fogyasztók részesülhessenek az egységes piac méretgazdaságosságából adódó előnyökből.

               (10)

               A 2002/20/EK irányelv 3. cikkének (2) bekezdésével összhangban az elektronikus hírközlő hálózatok biztosítása, illetve az elektronikus hírközlési szolgáltatások nyújtása – a 6. cikk (2) bekezdésében említett egyedi kötelezettségek, illetve az 5. cikkben említett használati jogok sérelme nélkül – csak általános felhatalmazás tárgyát képezheti.

               (11)

               A 2002/20/EK irányelv 5. cikkének (1) bekezdése szerint amennyiben lehetséges és különösen abban az esetben, ha a káros zavarás kockázata elhanyagolható, a tagállamok a rádiófrekvenciák használatát nem tehetik az egyedi használati jogok megadásától függővé, hanem az ilyen rádiófrekvenciák használatának feltételeit az általános felhatalmazásban kell feltüntetniük.

               (12)

               A 2010/166/EU bizottsági határozatban (3) megállapított műszaki feltételek teljesülése esetén az MCV-szolgáltatások üzemeltetéséből adódó káros zavarás kockázata elhanyagolható, tehát a tagállamoknak elvileg az MCV-szolgáltatások nyújtásához szükséges rádióspektrum-használathoz általános felhatalmazást kellene adniuk.

               (13)

               Néhány tagállam az MCV-szolgáltatások nyújtásához szükséges spektrumhasználatot jelenleg egyedi jogokhoz köti. Ezt az engedélyezési megközelítést felül kell vizsgálni, többek között a tagállamok parti tengerein nyújtott MCV-szolgáltatások nyújtása tekintetében szerzett tapasztalatok alapján.

               (14)

               A nyilvános páneurópai digitális cellás földi mobil rádiótávközlés összehangolt közösségi bevezetése számára fenntartandó frekvenciasávokról szóló 87/372/EGK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2009. szeptember 16-i 2009/114/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) 1. cikkének megfelelően a tagállamoknak meg kell vizsgálniuk, hogy a 900 MHz-es frekvenciasáv jelenlegi kiosztása a területükön versengő mobilszolgáltatók számára torzítja-e az érintett mobilpiacok versenyét, és az ilyen torzulásokat a 2002/20/EK irányelv 14. cikkével összhangban kezelniük kell. A tagállamoknak adott esetben fontolóra kellene venniük, hogy ezzel az alkalommal élve megváltoztatják a földi mobilhálózatok üzemeltetőinek jelenleg odaítélt kizárólagos használati jogokat, hogy azok ne zárják ki az MCV-szolgáltatások nyújtását a vonatkozó frekvenciákon.

               (15)

               A tagállamoknak meg kell osztaniuk egymás között és a Bizottsággal a rendelkezésükre álló információkat, hogy így megoldhatóvá váljanak az MCV-szolgáltatások által okozott esetleges káros zavarásból adódó problémák. Amennyiben a hírközlési bizottság és a rádióspektrum-bizottság bevonása elősegítheti a probléma megoldását, akkor a Bizottság tájékoztatja ezeket a bizottságokat.

               (16)

               Az egyetemes szolgáltatásról, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló, 2002. március 7-i 2002/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („Egyetemes szolgáltatási irányelv”) (5) értelmében a tagállamok biztosítják, hogy a nyilvánosan elérhető telefonszolgáltatásokhoz való hozzáférésre és az ilyen szolgáltatások igénybevételére alkalmazandó árakról és díjszabásokról, valamint az általános szerződési feltételekről átlátható és naprakész információ álljon a végfelhasználók és a fogyasztók rendelkezésére. Az irányelv annak biztosítására is felszólítja a tagállamokat, hogy a fogyasztók a nyilvános telefonhálózathoz való csatlakozást és/vagy hozzáférést biztosító szolgáltatásokra történő előfizetés esetén jogosultak legyenek az ilyen szolgáltatást nyújtó vállalkozással vagy vállalkozásokkal olyan szerződést kötni, amelyben többek között szerepelnek az árak és a díjszabás részletei, valamint azok az eszközök, amelyek révén az összes alkalmazandó díjszabásra és fenntartási díjra vonatkozóan naprakész információ szerezhető be.

               (17)

               A tengerbiztonság és/vagy közbiztonság területén kötött nemzetközi megállapodásokat nem sértheti az MCV-szolgáltatások működtetése.

               (18)

               Az MCV-szolgáltatások Európai Unióban történő nyújtásához szükséges spektrumhasználat engedélyezésére irányuló közös megközelítés szabályozási és műszaki részleteit folyamatos vizsgálat alatt kell tartani annak biztosítása érdekében, hogy azok alkalmasak legyenek a káros zavarás elkerülése mint általános cél elérésére, amelynek hiányában megfelelő javító intézkedéseket kell kilátásba helyezni.

               (19)

               Az ezen ajánlásban előírt intézkedések összhangban vannak a hírközlési bizottság véleményével,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               Ezen ajánlás célja a hajókon hozzáférhető mobilhírközlési szolgáltatásokhoz (MCV-szolgáltatások) a tagállamok parti tengerein szükséges rádióspektrum-használat nemzeti engedélyezési feltételeinek és eljárásainak összehangolása az ilyen szolgáltatások Európai Unióban való bevezetésének megkönnyítése érdekében, de az MCV-szolgáltatások által a földi mobil elektronikus hírközlési szolgáltatásokban okozott káros zavarás kiküszöbölése mellett.
               Az ebben az ajánlásban említett nemzeti engedélyezési feltételeket és eljárásokat a tagállamok által az európai uniós jogszabályokkal, különösen a rádióberendezésekről és a távközlő végberendezésekről, valamint a megfelelőségük kölcsönös elismeréséről szóló, 1999. március 9-i 1999/5/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (6), illetve a tengeri berendezésekre vonatkozóan alkalmazandó uniós és nemzetközi jogi okmányokkal összhangban hatályba léptetett, tengerbiztonsággal és közbiztonsággal kapcsolatos jogi kötelezettségek, valamint az MCV-szolgáltatások biztosításához szükséges berendezésekre vonatkozó rendeletek és/vagy közigazgatási rendelkezések sérelme nélkül kell alkalmazni.

               2.

               „Hajókon hozzáférhető mobilhírközlési szolgáltatások (MCV-szolgáltatások)”: a 2002/21/EK irányelv 2. cikkének c) pontjában meghatározott olyan elektronikus hírközlési szolgáltatások, amelyeket valamely vállalkozás bocsát a hajó utasainak rendelkezésére a földi mobilhálózatokkal való közvetlen kapcsolatteremtést igénybe nem vevő, GSM-rendszert használó nyilvános hírközlő hálózatok révén való kommunikáció céljából.

               3.

               Ez az ajánlás a 2010/166/EU határozatban meghatározott frekvenciasávban az Egyesült Nemzetek Tengerjogi Egyezményében meghatározottak szerint a tagállamok parti tengerein nyújtott MCV-szolgáltatásokhoz szükséges rádióspektrum-használat engedélyezésére alkalmazandó. A nyílt tengeri MCV-szolgáltatások, a hajók és űrállomások közötti műholdas távközlés biztosítása, valamint a hajókon tartózkodó végfelhasználók számára mobil műholdas szolgáltatások (MSS) biztosítása nem tartozik ennek az ajánlásnak a hatáskörébe.

               4.

               Legkésőbb ezen ajánlás elfogadása után tizenkét hónappal a tagállamok megteszik a szükséges lépéseket ahhoz, hogy a 2010/166/EU határozatnak megfelelően hozzáférhetővé tett frekvenciasávokban vagy alsávokban engedélyezhessék a parti tengereiken tartózkodó, saját lobogójuk alatt közlekedő hajók számára nyújtott MCV-szolgáltatásokhoz szükséges rádióspektrum-használatot és adott esetben a parti tengereiken nyújtott MCV-szolgáltatásokhoz szükséges spektrumhasználatot.

               5.

               A tagállamok csak abban az esetben engedélyezhetik az MCV-szolgáltatások nyújtásához szükséges spektrumhasználatot, ha az megfelel a 2010/166/EU határozatban előírt műszaki feltételeknek.

               6.

               A tagállamok előírhatják, hogy az MCV-rendszerek csak a 2010/166/EU határozattal összhangban a parti tengereiken biztosított MCV-rendszerek üzemeltetéséhez hozzáférhetővé tett meghatározott frekvenciasávot vagy alsávot használhatják.

               7.

               A tagállamok az MCV-szolgáltatások nyújtásához szükséges spektrumhasználatot általános felhatalmazás keretében biztosítják. A 2002/20/EK irányelv 5. cikke (1) bekezdésének sérelme nélkül, ha az MCV-szolgáltatások nyújtásához használt frekvencia használata egyedi jogokhoz kötött, az adott tagállamnak felül kell vizsgálnia az ilyen egyedi jogok szükségességét abból a célból, hogy az ilyen jogokhoz kapcsolódó feltételeket a lehető leghamarabb, de legkésőbb ezen ajánlás elfogadása után három évvel bele lehessen építeni az általános felhatalmazásba.

               8.

               Legkésőbb ezen ajánlás elfogadása után tizenkét hónappal a tagállamok már nem követelhetnek meg kiegészítő engedélyeztetést a parti tengereiken nyújtott MCV-szolgáltatások számára hozzáférhetővé tett spektrumhasználat tekintetében, amennyiben az érintett MCV-rendszer spektrumhasználatát egy másik tagállam az engedélyezési rendszerével összhangban és ennek az ajánlásnak megfelelően már engedélyezte.

               9.

               A tagállamoknak ajánlatos fontolóra venniük, hogy nem követelnek meg kiegészítő engedélyeztetést a parti tengereiken harmadik országok lobogója alatt közlekedő hajókon hozzáférhető mobilhírközlési szolgáltatásokhoz szükséges spektrumhasználat tekintetében, feltéve, hogy az ilyen hajókon nyújtott MCV-szolgáltatáshoz szükséges spektrumhasználatot az érintett országok a 2010/166/EU határozatban előírtakkal megegyező feltételek mellett már engedélyezték.

               10.

               Azoknak a tagállamoknak, amelyek ezen ajánlás elfogadását megelőzően az MCV-rendszerek üzemeltetéséhez hozzáférhetővé tett frekvenciasávokban és alsávokban kizárólagos egyedi használati jogokat ítéltek oda a parti tengereikre kiterjedő földi mobil elektronikus hírközlési hálózatok és/vagy szolgáltatások biztosításához, az ilyen kizárólagos használati jogok első felülvizsgálatának, módosításának, meghosszabbításának vagy megújításának alkalmával, adott esetben az uniós vagy nemzeti jogszabályok alapján az ilyen használati jogokat módosítaniuk kell, hogy parti tengereiken lehetővé tegyék az MCV-rendszerek működését. Az ilyen első felülvizsgálat, módosítás, meghosszabbítás vagy megújítás megszületéséig az érintett tagállamok ösztönzik a parti tengereiken nyújtott MCV-szolgáltatásoknak a szóban forgó kizárólagos jogokkal rendelkező földi mobilszolgáltatókkal folytatott spektrumkereskedelem, spektrummegosztás vagy bármilyen hasonló megállapodás alapján történő biztosítását.

               11.

               A tagállamoknak tevékenyen, konstruktívan és a szolidaritás szellemében, adott esetben a meglévő eljárásokat alkalmazva kell együttműködniük a vélhetőleg az MCV-szolgáltatások okozta káros zavarás kapcsán felmerülő bármely kérdésben.

               12.

               Ha egy másik tagállam joghatósága alá tartozó MCV-szolgáltatás vélhetően káros zavarás okozója, akkor az esetet az érintett tagállamnak haladéktalanul a joghatósággal rendelkező tagállam tudomására kell hoznia, illetve tájékoztatnia kell a Bizottságot. Adott esetben a Bizottságnak a felmerült problémák megoldása érdekében tájékoztatnia kell a hírközlési bizottságot és a rádióspektrum-bizottságot is.

               13.

               Annak a tagállamnak, amelyik feltételezhetően egy másik tagállam területén nyújtott szolgáltatást károsan zavaró MCV-szolgáltatás felett rendelkezik joghatósággal, haladéktalanul lépéseket kell tennie, és meg kell szüntetnie az interferencia okát.

               14.

               A tagállamoknak megfelelő intézkedéseket kell hozniuk annak biztosítása érdekében, hogy a fogyasztók és a végfelhasználók megfelelő tájékoztatást kapjanak az MCV-szolgáltatások igénybevételének feltételeiről.

               15.

               A tagállamoknak – különösen a tényleges vagy potenciálisan káros zavarás tekintetében – figyelemmel kell kísérniük az MCV-szolgáltatások biztosításához szükséges spektrumhasználatot, és észrevételeiket el kell küldeniük a Bizottságnak, hogy az szükség esetén kellő időben gondoskodhasson ennek az ajánlásnak a felülvizsgálatáról.

      Kelt Brüsszelben, 2010. március 19-én.

            a Bizottság részéről

         Neelie KROES

            alelnök

      (1)  HL L 108., 2002.4.24., 33. o.

      (2)  HL L 108., 2002.4.24., 21. o.

      (3)  Lásd e Hivatalos Lap 38 oldalát.

      (4)  HL L 274., 2009.10.20., 25. o.

      (5)  HL L 108., 2002.4.24., 51. o.

      (6)  HL L 91., 1999.4.7., 10. o.


title: Az Európai Rendszerkockázati Testület ajánlása (2016. március 21.) a hitelintézetek finanszírozásáról szóló ERKT/2012/2 ajánlás módosításáról (ERKT/2016/2)

text:
               21.4.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 140/1

         AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET AJÁNLÁSA
   (2016. március 21.)
   a hitelintézetek finanszírozásáról szóló ERKT/2012/2 ajánlás módosításáról
   (ERKT/2016/2)
   (2016/C 140/01)
   AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET IGAZGATÓTANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel a pénzügyi rendszer európai uniós makroprudenciális felügyeletéről és az Európai Rendszerkockázati Testület létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1092/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 3. cikke (2) bekezdésének b), d) és f) pontjára, valamint 16–18. cikkére,
   tekintettel az Európai Rendszerkockázati Testület eljárási szabályzatának elfogadásáról szóló, 2011. január 20-i ERKT/2011/1 európai rendszerkockázati testületi határozatra (2) és különösen annak 15. cikke (3) bekezdésének e) pontjára és 18–20. cikkére,
   mivel:

               (1)

               2012. december 20-án az Európai Rendszerkockázati Testület (ERKT) igazgatótanácsa elfogadta az ERKT/2012/2 ajánlást (3). Az ajánlás célja a hitelintézetek fenntartható finanszírozási struktúráinak ösztönzése.

               (2)

               Az ERKT/2012/2 ajánlás céljainak elérése érdekében a nemzeti felügyeleti hatóságoknak, a nemzeti makroprudenciális hatóságoknak és az Európai Bankhatóságnak (EBH) az ERKT/2012/2 ajánlás 2.3. szakaszában rögzített határidőkön belül meg kell hozniuk bizonyos intézkedéseket.

               (3)

               2014. szeptember 16-án az igazgatótanács úgy döntött, hogy egyes határidőket hattól tizenkét hónapig terjedő időtartammal meghosszabbít. A felülvizsgált ütemezés szerint az EBH-nak 2016. március 31-ig kell az ERKT/2012/2 ajánlás A(5) ajánlása végrehajtásának eredményeiről szóló első értékelést tartalmazó időközi jelentést benyújtania az ERKT-hoz, a zárójelentést pedig 2016. június 30-ig kell benyújtania az ERKT-hoz és az Európai Unió Tanácsához. E jelentéseknek a nemzeti felügyeleti hatóságok által az EBH-hoz benyújtott, finanszírozási tervekre vonatkozó adatokon kell alapulniuk. Az EBH azonban jelezte, hogy az adatszolgáltatás terén tapasztalható késedelmek következtében nem lesz lehetséges a rögzített határidők teljes betartása.

               (4)

               Az ERKT átfogó célkitűzése a rendszerkockázatok megfelelő időben és hatékony módon történő megelőzése vagy mérséklése. Az igazgatótanács megítélése szerint az A(5) ajánlásról szóló időközi és zárójelentéseknek az EBH által készítendő egyetlen jelentéssé történő összevonása és a jelentés ERKT-nak és a Tanácsnak történő benyújtására vonatkozó határidő további 12 hónappal való meghosszabbítása nem veszélyeztetné a pénzügyi piacok szabályos működését, és nem jelentené azt sem, hogy az A(5) ajánlás nem kerül végrehajtásra.

               (5)

               Ezért indokolt, hogy az igazgatótanács meghosszabbítsa a vonatkozó határidőt annak érdekében, hogy elegendő időt biztosítson az EBH-nak az A(5) ajánlás végrehajtásához szükséges lépések megtételére.

               (6)

               Az ERKT/2012/2 ajánlást erre tekintettel megfelelően módosítani szükséges,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   Az ERKT/2012/2 ajánlás a következőképpen módosul:

               1.

               A 2.3.1. szakasz helyébe a következő szöveg lép:

                           „1.

                              A. ajánlás a bankfelügyeletért felelős nemzeti felügyeleti hatóságoknak, a nemzeti felügyeleti hatóságoknak és a makroprudenciális mandátummal rendelkező egyéb hatóságoknak, valamint az EBH-nak az alábbi határidők szerint kell jelentést tenniük:

                                       a)

                                       2015. december 31-ig a bankfelügyeletért felelős nemzeti felügyeleti hatóságoknak az ERKT rendelkezésére kell bocsátaniuk az A(1) és (2) ajánlásban foglaltak végrehajtásának eredményeire vonatkozó első értékelést tartalmazó köztes jelentésüket;

                                       b)

                                       2016. július 31-ig a nemzeti felügyeleti hatóságoknak az ERKT és a Tanács rendelkezésére kell bocsátaniuk az A(1) és (2) ajánlásra vonatkozó zárójelentésüket;

                                       c)

                                       2015. december 31-ig a nemzeti felügyeleti hatóságoknak és a makroprudenciális mandátummal rendelkező egyéb hatóságoknak az ERKT rendelkezésére kell bocsátaniuk az A(3) ajánlásban foglaltak végrehajtásának eredményeire vonatkozó első értékelést tartalmazó köztes jelentésüket;

                                       d)

                                       2016. szeptember 30-ig a nemzeti felügyeleti hatóságoknak és a makroprudenciális mandátummal rendelkező egyéb hatóságoknak ERKT és a Tanács rendelkezésére kell bocsátaniuk az A(3) ajánlás végrehajtására vonatkozó zárójelentésüket;

                                       e)

                                       2014. június 30-ig az EBH-nak az ERKT és a Tanács rendelkezésére kell bocsátania az A(4) ajánlásban hivatkozott iránymutatásokat;

                                       f)

                                       2017. március 31-ig az EBH-nak az ERKT és a Tanács rendelkezésére kell bocsátania az A(5) ajánlásban foglaltak végrehajtására vonatkozó jelentést.”

               2.

               A mellékletben az V.1.3.1. pont helyébe a következő szöveg lép:
               „V.1.3.1.   Határidők

               A bankfelügyeletért felelős nemzeti felügyeleti hatóságoknak, a nemzeti felügyeleti hatóságoknak és a makroprudenciális mandátummal rendelkező egyéb hatóságoknak, valamint az EBH-nak az alábbi határidők szerint kell jelentést tenniük az ERKT-nak és a Tanácsnak az ezen ajánlás nyomán hozott intézkedésekről, vagy meg kell indokolniuk az intézkedés hiányát:

                           a)

                           2015. december 31-ig a bankfelügyeletért felelős nemzeti felügyeleti hatóságoknak az ERKT rendelkezésére kell bocsátaniuk az A(1) és (2) ajánlásban foglaltak végrehajtásának eredményére vonatkozó első értékelést tartalmazó köztes jelentésüket;

                           b)

                           2016. július 31-ig a nemzeti felügyeleti hatóságoknak az ERKT és a Tanács rendelkezésére kell bocsátaniuk az A(1) és (2) ajánlásra vonatkozó zárójelentésüket;

                           c)

                           2015. december 31-ig a nemzeti felügyeleti hatóságoknak és a makroprudenciális mandátummal rendelkező egyéb hatóságoknak az ERKT rendelkezésére kell bocsátaniuk az A(3) ajánlásban foglaltak végrehajtásának eredményére vonatkozó első értékelést tartalmazó köztes jelentésüket;

                           d)

                           2016. szeptember 30-ig a nemzeti felügyeleti hatóságoknak és a makroprudenciális mandátummal rendelkező egyéb hatóságoknak az ERKT és a Tanács rendelkezésére kell bocsátaniuk az A(3) ajánlás végrehajtására vonatkozó zárójelentésüket;

                           e)

                           2014. június 30-ig az EBH-nak az ERKT és a Tanács rendelkezésére kell bocsátania az A(4) ajánlásban hivatkozott iránymutatásokat;

                           f)

                           2017. március 31-ig az EBH-nak az ERKT és a Tanács rendelkezésére kell bocsátania az A(5) ajánlásban foglaltak végrehajtására vonatkozó jelentést.”

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2016. március 21-én.

            az ERKT elnöke

         Mario DRAGHI

      (1)  HL L 331., 2010.12.15., 1. o.

      (2)  HL C 58., 2011.2.24., 4. o.

      (3)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2012/2 ajánlása (2012. december 20.) a hitelintézetek finanszírozásáról (HL C 119., 2013.4.25., 1. o.).


title: A Tanács ajánlása (2017. február 21.) az Európai Fejlesztési Alap (tizenegyedik EFA) 2015. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről

text:
               23.2.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 58/4

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2017. február 21.)
   az Európai Fejlesztési Alap (tizenegyedik EFA) 2015. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről
   (2017/C 58/04)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel az egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok csoportjának tagjai, másrészről az Európai Közösség és tagállamai által 2000. június 23-án Cotonouban aláírt partnerségi megállapodásra (1), figyelembe véve annak legutóbbi módosítását,
   tekintettel az Európai Unió tagállamai kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői között az AKCS–EU partnerségi megállapodással összhangban a 2014–2020 közötti időtartamra szóló többéves pénzügyi keret értelmében nyújtandó európai uniós támogatás finanszírozásáról, valamint az Európai Unió működéséről szóló szerződés negyedik részének hatálya alá tartozó tengerentúli országok és területek számára nyújtandó pénzügyi támogatás elosztásáról szóló belső megállapodásra (2) (a továbbiakban: a belső megállapodás), amely létrehozta többek között a tizenegyedik Európai Fejlesztési Alapot (tizenegyedik EFA), és különösen annak 11. cikke (7) bekezdésére,
   tekintettel a 11. Európai Fejlesztési Alapra alkalmazandó pénzügyi szabályzatról szóló, 2015. március 2-i (EU) 2015/323 tanácsi rendeletre (3) és különösen annak 43-45. cikkére,
   megvizsgálva a tizenegyedik EFA műveleteire vonatkozó, 2015. december 31-i bevételi és kiadási kimutatást és mérleget, valamint a Számvevőszéknek a 2015-ös pénzügyi évről szóló éves jelentését a nyolcadik, kilencedik, tizedik és tizenegyedik Európai Fejlesztési Alapból (EFA) finanszírozott tevékenységekről (4), a Bizottságnak az említett éves jelentésben szereplő válaszaival együtt,
   mivel:

               (1)

               A belső megállapodás 11. cikkének (7) bekezdése szerint a tizenegyedik EFA pénzgazdálkodása tekintetében a mentesítést az Európai Parlament adja meg a Bizottságnak a Tanács ajánlása alapján.

               (2)

               A 2015. pénzügyi év során a Bizottság a tizenegyedik EFA műveleteit összességében kielégítően hajtotta végre,

         AJÁNLJA, hogy az Európai Parlament adja meg a mentesítést a Bizottságnak a tizenegyedik EFA 2015. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2017. február 21-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         E. SCICLUNA

      (1)  HL L 317., 2000.12.15., 3. o.

      (2)  HL L 210., 2013.8.6., 1. o.

      (3)  HL L 58., 2015.3.3., 17. o.

      (4)  HL C 375., 2016.10.13., 287. o.


title: A Tanács ajánlása (2015. július 14.) Portugália 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Portugália 2015. évi stabilitási programját

text:
               18.8.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 272/94

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2015. július 14.)
   Portugália 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Portugália 2015. évi stabilitási programját
   (2015/C 272/25)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát. A stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2015. július 14-én elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást, 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (3). Ezek együttesen alkotják az „integrált iránymutatásokat”, és a tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe ezeket.

               (3)

               A Tanács 2014. július 8-án ajánlást (4) fogadott el Portugália 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Portugália 2014. évi aktualizált stabilitási programját. A Bizottság 2014. november 28-án a 473/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (5) megfelelően kiadta Portugália 2015-re vonatkozó költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményét.

               (4)

               A Bizottság 2014. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2015. évi európai szemeszterét. Szintén 2014. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Portugáliát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (5)

               Az Európai Tanács 2014. december 18-án jóváhagyta a beruházások ösztönzéséhez, a strukturális reformok intenzívebb folytatásához és a felelősségteljes, növekedésbarát költségvetési konszolidációhoz szükséges prioritásokat.

               (6)

               A Bizottság 2015. február 26-án közzétette a Portugáliára vonatkozó 2015. évi országjelentését. Az országjelentésben a Bizottság megvizsgálta a 2014. július 8-án elfogadott országspecifikus ajánlások tekintetében Portugália által elért eredményeket. Az országjelentés tartalmazza az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálat eredményeit is. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Portugáliában túlzott makrogazdasági egyensúlyhiányok tapasztalhatók, amelyek határozott szakpolitikai intézkedéseket és egyedi nyomon követést tesznek szükségessé. Tény, hogy a kiigazítási program révén számottevő előrehaladás valósult meg mind a gazdasági kiigazítások, mind a szakpolitikák tekintetében. A háztartások és a nem pénzügyi vállalatok ágazatában megfigyelt hitelállomány-leépítési erőfeszítések ellenére továbbra is jelentős kockázatok állnak fenn ahhoz kapcsolódóan, hogy számos ágazatban magas a belső és külső eladósodottság szintje, és ezek különös figyelmet érdemelnek. A lassú növekedéssel, az alacsony inflációval és a magas munkanélküliséggel összefüggésben erőteljes hitelállomány-leépítési nyomás is tapasztalható.

               (7)

               Portugália 2015. április 28-án benyújtotta 2015. évi nemzeti reformprogramját és 2015. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)

               Portugália jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ágához tartozik. 2015. évi stabilitási programjában a kormány – a Tanács által meghatározott határidővel összhangban – 2015-re tervezi megvalósítani a túlzott költségvetési hiány korrekcióját. A program értelmében a kormány az államháztartási hiányt 2015-re a GDP 2,7 %-ának megfelelő szintre, majd 2018-ra fokozatosan a GDP 0,6 %-ának megfelelő szintre tervezi csökkenteni. A stabilitási program szerint a kormány 2016-ra tervezi elérni a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékű strukturális hiányként megjelölt középtávú költségvetési célt. A GDP-arányos államadósság a várakozások szerint 2015-re 124,2 %-ra, majd 2018-ra 112,1 %-ra csökken. A fenti költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv 2015-re és 2016-ra megalapozott, 2017 és 2018 tekintetében viszont meglehetősen optimista – erre az időszakra vonatkozóan a portugál államháztartási tanács is bizonyos kockázatokat azonosított. A Bizottság 2015. tavaszi előrejelzése alapján 2015 végéig a túlzott hiány időben történő és tartós kiigazítása még nincs biztosítva, de teljesíthető. Ugyanakkor a költségvetési kiigazítás mértéke elmarad a Tanács által ajánlottól. Amennyiben a túlzott hiány kiigazítása megvalósul, Portugália 2016-tól a Paktum prevenciós ágába fog tartozni. A 2016-tól kezdődően a kitűzött hiánycélok elérését támogató egyenlegjavító intézkedések nincsenek kellőképpen kidolgozva, és nem tűnnek elégséges mértékűnek. Így fennáll a kockázata annak, hogy 2016-ban jelentős eltérés mutatkozik a középtávú költségvetési cél eléréséhez szükséges kiigazítástól, és további strukturális intézkedésekre lesz szükség. A stabilitási program értékelése alapján és a Bizottság 2015. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint fennáll a kockázata annak, hogy Portugália nem fog megfelelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (9)

               A költségvetési konszolidáció alátámasztására az állami kiadások hatékonyságát és minőségét a közigazgatás minden szintjén javítani kell, valamint további reformokat kell bevezetni az államháztartási gazdálkodás rendszerére vonatkozóan. Mindenekelőtt további erőfeszítések szükségesek annak érdekében, hogy a kötelezettségvállalások ellenőrzéséről szóló jogszabály végrehajtása és az elszámoltathatóság megerősítése révén biztosítsák a kiadások szigorú ellenőrzését. 2014 szeptemberében kihirdették az egységes bértábláról szóló jogszabályt, amelyet 2015 januárjától alkalmaznak; az egységes bérpótlék-tábláról szóló törvényerejű rendelet végrehajtásának előkészítése folyamatban van. Az állami tulajdonú vállalatok szerkezetátalakítása még nem zárult le. Korlátozott mértékű előrehaladás történt a folyamatban lévő nyugdíjreform részét képező új átfogó intézkedések kialakításában a 2014. augusztusi alkotmánybírósági határozatokat követően. Portugáliában az elmúlt két évben az adórendszer átfogó reformjára került sor, amely a társasági adóra, a személyi jövedelemadóra és a környezetvédelmi adókra irányult. E reform átfogó hatását értékelni kell. Sok lehetőség van még további reformokra az adóigazgatás korszerűsítése és az adózási fegyelem további erősítése érdekében.

               (10)

               A kollektív béralku rendszerére az elmúlt időszakban számos reform irányult, bár ezeknek nem mindegyike segíti elő a bérek hozzáigazítását az ágazati és/vagy vállalati szintű termelékenységhez. A rendszer számára az jelent kihívást, hogy lehetővé tegye a vállalkozások számára a speciális körülményekhez való alkalmazkodást. Ide tartozik azoknak a hatályos rendelkezéseknek a tényleges alkalmazása is, amelyek lehetővé teszik, hogy a vállalatok speciális körülmények esetén eltérhessenek az ágazati szintű kollektív szerződésektől. Az elmúlt években alkalmazott befagyasztás ellenére 2008 óta a minimálbér nominálértéken jóval gyorsabban emelkedett az átlagbérnél, és a minimálbéren foglalkoztatott munkavállalók aránya a 2005-ös 5 %-ról 2014-re 12,9 %-ra nőtt.

               (11)

               Az aktív munkaerő-piaci intézkedések alkalmazása és az állami foglalkoztatási szolgálat reformja tekintetében jelentős előrehaladás valósult meg. Mindazonáltal vannak még megoldásra váró problémák a nem foglalkoztatott, és oktatásban vagy képzésben sem részesülő fiatalok elérése terén. A munkaerő-piaci kereslet és kínálat összehangolásáért felelős szolgálatoknál nagyobb fokú digitalizálásra van szükség. Továbbra is fontos kihívást jelent a szociális ellátások – és azokkal együtt a minimáljövedelem-rendszer – általi megfelelő lefedettség biztosítása. Némi előrehaladás történt az oktatás minőségének és munkaerő-piaci relevanciájának javítása terén. Portugália az oktatás minőségének javítása érdekében a tanterveket és a tanári pályára vonatkozó jogszabályt érintő reformot hajtott végre. A nyomonkövetési eszköz alkalmazása, valamint az új szakképzési programoknak köszönhetően diverzifikáltabbá váló képzési útirányok megoldást jelenthetnek a korai iskolaelhagyás kezelésére, és hozzájárulhatnak a teljesítményráták javításához. A közelmúltban reformokra került sor a szakképzési rendszer fejlesztése érdekében, ugyanakkor van még tennivaló annak érdekében, hogy az vonzóbbá váljon a diákok számára. Szintén kihívást jelent, hogy miképpen ösztönözhető a tudástranszfer a felsőoktatás, a magánvállalkozások és a kutatószervezetek között.

               (12)

               A portugál vállalkozások jelentős adósságállománya továbbra is visszafogja teljesítményüket és hátráltatja az új beruházásokat, miközben a háztartások eladósodottsága nagymértékben csökkent. Az elvégzett átfogó értékelésre építve a központi bank megerősítette a bankok likviditási és tőkepozíciójának nyomon követését, továbbá értékelte a bankok helyreállítási terveit. A nemteljesítő vállalati hitelek aránya továbbra is magas (meghaladja a 18 %-ot), és megterheli a bankok mérlegét. A 2014-ben indított társaságiadó-reform megerősíti a nettó pénzügyi költségek adóból való levonhatóságára vonatkozó korlátokat, azonban a társasági adózás eladósodást ösztönző elemeire további figyelmet kell fordítani. A PER és a SIREVE nevű vállalati szerkezetátalakítási platformok/eljárások átalakítása folyamatban van annak érdekében, hogy segítsék az életképes cégeket a felszámolás elkerülésében és az üzleti tevékenységük folytatásában. A hitelállomány-leépítésre vonatkozó 2014. évi adatok szerint jelentős előrelépés történt a kiugró vállalati adósságállomány csökkentését célzó intézkedések végrehajtása terén. A vállalati adósságok átütemezésére vonatkozó, 2014 májusában közzétett stratégiai terv fokozatosan jogszabályokban is testet ölt, különböző intézkedések révén. Szintén előrelépés történt a nem pénzügyi vállalkozások számára elérhető finanszírozási alternatívák körének a részesedésszerzés ösztönzésével történő kiszélesítése terén. A hivatalosan 2014 szeptemberében létrejött fejlesztésfinanszírozási intézet célja a kkv-k finanszírozáshoz jutását gátló piaci hiányosságok kezelése.

               (13)

               Vannak még lehetőségek az igazságügyi rendszer hatékonyságának és minőségének javítására irányuló intézkedések megerősítésére, különösen a bíróságok tevékenységének értékelése és az online eszközök alkalmazása tekintetében, valamint a bíróságokat igénybe vevők és a jogi szakemberek körében folytatandó felmérések végzésére. A 2015. évi uniós igazságügyi eredménytábla szerint a polgári és kereskedelmi peres ügyek eljárásai továbbra is hosszadalmasak (386 nap). A végrehajtási ügyek száma továbbra is némi visszaesést mutat, de az ügyintézési idő még mindig hosszú (2014-ben 1 045 nap). Az adóügyi és a közigazgatási bíróságok esetében a reformok a többi igazságügyi területet érintő reformokénál lassúbb ütemben haladnak. A fizetésképtelenségi ügyek számának emelkedése felhívta a figyelmet arra, hogy e terület első fokú bíróságai esetében növelni kell az erőforrásokat és a képzési lehetőségeket. A vállalkozások likviditására továbbra is igen kedvezőtlen hatást gyakorolnak a késedelmes kifizetések, különös tekintettel a közszférából származó kifizetésekre. E késedelmes kifizetések kezelése érdekében nem került sor semmilyen új intézkedésre vagy kötelezettségvállalásra. Nem elégséges az átláthatóság mértéke a köz-magán társulások esetében helyi és regionális szinten, a koncessziók esetében pedig egyik szinten sem. A korrupció megelőzését hátráltatja, hogy nem hatékonyan alkalmazzák a hatályos jogi keretet, amelyben egyébként is fejlesztésre szorul a szankciók nyomon követése, végrehajtása és érvényesítése.

               (14)

               Az új nemzeti közlekedési szabályozó hatóság még nem kezdte meg működését. A kikötői koncessziókra, a vasútra és a nagyvárosi tömegközlekedésre vonatkozó liberalizációs intézkedések lassúak, így nem ösztönzik a beruházásokat. Korlátozott előrehaladás történt a hosszú távú közlekedési terv és a kikötői ágazat reformjának menetrendje tekintetében. A Lisszabon és Porto nagyvárosi területeire vonatkozó közlekedési koncessziós eljárások több ízben is késedelmet szenvedtek. Ezenfelül csak korlátozott előrelépések valósultak meg a kikötői koncessziók újratárgyalása tekintetében és a vasúti ágazatban. Még folyamatban van a vasúti és a közúti infrastruktúra üzemeltetőjének (REFER, illetve EP) egyesülése, amelynek célja az új közúti és vasúti infrastruktúra-kezelő szerv pénzügyi fenntarthatóságának javítása. A közlekedési ágazatban működő állami tulajdonú vállalatoknál csökkentették az alkalmazottak számát.

               (15)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Portugália gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2015. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Portugáliának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak a programoknak Portugália fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–5. ajánlás tükrözi.

               (16)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és arról alkotott véleményét (6) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (17)

               A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi.

               (18)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euroövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését is. Ezen elemzés alapján a Tanács külön ajánlásokat adott ki azon tagállamok számára, amelyek pénzneme az euro (7). Portugáliának, amelynek pénzneme ugyancsak az euro, az említett ajánlások teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is gondoskodnia kell,

         AJÁNLJA, hogy Portugália 2015–2016-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Biztosítsa 2015-ben a túlzott hiány tartós kiigazítását az ehhez szükséges intézkedések megtételével. A középtávú költségvetési cél elérése érdekében 2016-ban hajtson végre a GDP 0,6 %-ának megfelelő mértékű költségvetési kiigazítást. A többletbevételeket a hiány és az adósság csökkentésének gyorsítására használja fel. Hajtsa végre a kötelezettségvállalások ellenőrzéséről szóló jogszabályt a kiadások megfelelőbb ellenőrzése érdekében. Javítsa a nyugdíjrendszer középtávú fenntarthatóságát. Őrizze meg az állami tulajdonú vállalatok pénzügyi fenntarthatóságát. Javítsa tovább az adózási fegyelmet és az adóigazgatás hatékonyságát.

               2.

               A szociális partnerekkel konzultálva és a nemzeti gyakorlattal összhangban ösztönözze a bérek és a termelékenység jobb összhangját, figyelembe véve a készségek és a helyi munkaerő-piaci feltételek közötti eltéréseket, valamint az egyes régiók, ágazatok és társaságok gazdasági teljesítménye közötti eltéréseket is. Biztosítsa, hogy a minimálbér alakulása összhangban álljon a foglalkoztatás és versenyképesség előmozdításának célkitűzéseivel.

               3.

               Javítsa az állami foglalkoztatási szolgálatok hatékonyságát, különösen a nem regisztrált fiatalok elérésének javításával. Biztosítsa az ellátásban részesülők hatékony aktivizálását, valamint a szociális ellátások, különösen a minimáljövedelem-rendszer általi megfelelő lefedettséget.

               4.

               Tegyen további intézkedéseket a kiugró vállalati adósságállomány csökkentése, a bankok nemteljesítő vállalati hitelei arányának visszaszorítása, valamint a társasági adózás eladósodást ösztönző elemeinek korlátozása érdekében. Javítsa az életképes vállalatokra vonatkozó adósság-átütemezési eszközök hatékonyságát, olyan ösztönzők bevezetésével, amelyek érdekeltté teszik a bankokat és az adósokat abban, hogy már a késedelem korai szakaszában megkezdjék az adósság átütemezésének folyamatát.

               5.

               A koncessziókkal kapcsolatban – többek között a közlekedési ágazat, valamint a helyi és regionális szintű köz-magán társulások tekintetében is – gyorsítsa fel az intézkedéseket és fokozza az átláthatóságot.

      Kelt Brüsszelben, 2015. július 14-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. GRAMEGNA

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  Ezeket a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) érvényben hagyta.

      (4)  A Tanács 2014. július 8-i ajánlása Portugália 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Portugália 2014. évi stabilitási programját (HL C 247., 2014.7.29., 102. o.).

      (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. május 21-i 473/2013/EU rendelete a költségvetésiterv-javaslatok monitoringjára és értékelésére, valamint az euroövezeti tagállamok túlzott hiánya kiigazításának biztosítására vonatkozó közös rendelkezésekről (HL L 140., 2013.5.27., 11. o.).

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.

      (7)  HL C 272., 2015.8.18., 98. o.