Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Málta aktualizált, 2005-2008-ra szóló konvergenciaprogramjáról


title: A Bizottság ajánlása ( 2009. május 7. ) az EU-ban a helyhez kötött és mobil végződtetési díjak szabályozói kezeléséről

text:
               20.5.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 124/67

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2009. május 7.)
   az EU-ban a helyhez kötött és mobil végződtetési díjak szabályozói kezeléséről
   (2009/396/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló, 2002. március 7-i 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) („keretirányelv”) és különösen annak 19. cikke (1) bekezdésére,
   a hírközlési bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               A 2001/21/EK irányelv 8. cikkének (3) bekezdése szerint a nemzeti szabályozó hatóságok hozzájárulnak a belső piac fejlődéséhez többek között azáltal, hogy egymással és a Bizottsággal átlátható együttműködést folytatnak egy egységes szabályozói gyakorlat kialakítása érdekében. A 2001/21/EK irányelv 7. cikke értelmében bejelentett, 850-et meghaladó számú intézkedéstervezet értékelése során azonban úgy tűnt, hogy a beszédcélú hívásvégződtetési díjak szabályozása még nem egységes.

               (2)

               Bár a költségalapúság bizonyos formáját általában a legtöbb tagállamban előírják, az árellenőrzési intézkedések tekintetében valamennyi tagállamban vannak eltérések. A választott költségmegállapítási eszközök nagy változatosságán túl az eszközök végrehajtására szolgáló eszközök is eltérnek. Ez növeli az Európai Unióban alkalmazott nagykereskedelmi végződtetési díjak közötti ollót, amit a nemzeti sajátosságok csak részben magyaráznak. Ezt a 2002/627/EK bizottsági határozattal (2) létrehozott európai szabályozók csoportja (a továbbiakban: ERG) is felismerte, a helyhez kötött hívásvégződtetési díjak szimmetriájáról és a mobil hívásvégződtetési díjak szimmetriájáról szóló közös állásfoglalásában. A nemzeti szabályozó hatóságok is számos esetben engedélyeztek magasabb végződtetési díjakat a kisebb helyhez kötött vagy mobiltelefon-üzemeltetők számára azzal az indokkal, hogy ezek az üzemeltetők újonnan léptek a piacra, és nem élvezik a méretgazdaságosság előnyeit, és/vagy rájuk eltérő költségfeltételek vonatkoznak. Az aszimmetriák a nemzeti határokon belül és azokon túlnyúlóan is fennállnak, bár lassanként mérséklődnek. Az ERG közös állásfoglalásában leszögezte, hogy a végződtetési díjaknak normális körülmények között szimmetrikusnak kellene lenniük, és az aszimmetriát meg kell tudni indokolni.

               (3)

               A helyhez kötött vagy mobil végződtetési díjak szabályozói kezelésének jelentős eltérései lényegesen torzítják a versenyt. A végződtetési piacokon a kétirányú hozzáférés miatt olyan helyzet alakul ki, amelyben a megállapodás vélhetően mindkét összekapcsolódó üzemeltető számára előnyös, de mivel az előfizetőkért folytatott versenyben egymással szemben állnak, a végződtetési díjak fontos stratégiai és versenyszempontú jelentőséggel bírhatnak. Ha a végződtetési díjakat a hatékony költségszint felett állapítják meg, az jelentős átrendeződéssel járhat a helyhez kötött vagy mobiltelefonálás piacai és fogyasztói között. Sőt, azokon a piacokon, ahol az üzemeltetők piaci részesedése aszimmetrikus, a kisebb szereplők tekintélyes összegeket kénytelenek fizetni a nagyobb szereplőknek. Emellett a mobil végződtetési díjak abszolút értékben véve számos tagállamban még mindig magasak, összevetve az Európai Unión kívül számos országban alkalmazott díjakkal és általában a helyhez kötött végződtetési díjakkal, így ezek továbbra is magas, bár csökkenő árakat eredményeznek a fogyasztók számára. A magas végződtetési díjak általában a kezdeményezett hívások magas kiskereskedelmi árait és ennek megfelelően alacsonyabb használati arányát eredményezik, ezáltal csökkentve a fogyasztói jólétet.

               (4)

               A költségelszámolási elvek végződtetési piacokra való alkalmazása terén a harmonizáció eddigi hiánya igazolja a közös megközelítés szükségességét, amely nagyobb jogbiztonságot és a potenciális befektetőknek megfelelő ösztönzőket nyújt, valamint csökkenti a jelenleg több tagállamban tevékenykedő, meglévő üzemeltetők szabályozói terheit. A végződtetési piacok egységes szabályozása egyértelmű és a nemzeti szabályozó hatóságok által elismert célkitűzés, amelyet a Bizottság a 2002/21/EK irányelv 7. cikke szerinti intézkedések tervezetének értékelésével összefüggésben többször is kihangsúlyozott.

               (5)

               Az elektronikus hírközlési hálózatok és szolgáltatások keretszabályozásának egyes rendelkezései előírják a szükséges és megfelelő költségelszámolási mechanizmusok foganatosítását; ezek a rendelkezések a következők: az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és kapcsolódó eszközökhöz való hozzáférésről, valamint azok összekapcsolásáról szóló, 2002. március 7-i 2002/19/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) (hozzáférési irányelv) 9., 11. és 13. cikke, az irányelv (20) preambulumbekezdésével összefüggésben.

               (6)

               Az elektronikus hírközlési szolgáltatások keretszabályozása értelmében megvalósuló számviteli elkülönítésről és a költségelszámolási rendszerekről szóló, 2005. szeptember 19-i 2005/698/EK bizottsági ajánlás (4) keretet biztosított a költségelszámolásra és számviteli elkülönítésére vonatkozó sajátos rendelkezések egységes alkalmazásához, a szabályozói számviteli rendszerek, módszerek, a felügyeleti és beszámolási eljárás átláthatóságának valamennyi részt vevő fél javára történő javítása céljából.

               (7)

               A nagykereskedelmi beszédcélú hívásvégződtetés az a szolgáltatás, amely a hívások hívott helyen (helyhez kötött hálózatokban) vagy előfizetőnél (mobilhálózatokban) való végződtetéséhez szükséges. Az EU-ban a díjfelszámítási rendszer a hívó fél hálózata fizet elven alapul, ami annyit jelent, hogy a végződtetési díjat a hívott hálózat határozza meg, és a hívó hálózat fizeti. A hívott félnek ezt a szolgáltatást nem számlázzák ki, és rendszerint semmi nem ösztönzi a hálózati szolgáltatója által meghatározott végződtetési árra való reagálásra. Ebben az összefüggésben a túlzó árazás a szabályozó hatóságok legfőbb versenyjogi aggálya. A magas végződtetési árakat végül a végfelhasználónak felszámított magasabb hívásdíjakban érvényesítik. A végződtetési piacokra jellemző kétirányú hozzáférést figyelembe véve a további potenciális versenyjogi problémák körébe tartozik az üzemeltetők közötti kereszttámogatási rendszer. Ezek a potenciális versenyjogi problémák a helyhez kötött vagy mobil végződtetési piacok esetében egyaránt gyakoriak. Ezért, figyelemmel a végződtetési üzemeltetők arra vonatkozó képességére és ösztönzöttségére, hogy az árakat jelentősen a költségeket meghaladó szintre emeljék, a költségalapúságot tekintik a legmegfelelőbb beavatkozásnak ezen aggály középtávú kezelésére. A 2002/19/EK irányelv (20) preambulumbekezdése szerint a költségmegtérülés módszerét a körülményekhez kell igazítani. A hívásvégződtetési piacok sajátos jellegzetességei és a kapcsolódó versenyjogi és forgalmazási aggályok fényében a Bizottság már régen felismerte, hogy egy hatékony üzemeltetőiköltség-standardon alapuló közös megközelítés meghatározása és a szimmetrikus végződtetési díjak alkalmazása előmozdítaná a hatékonyságot és a verseny fenntarthatóságát, és maximalizálná a fogyasztók előnyét az árak és a kínált szolgáltatások terén.

               (8)

               A 2002/21/EK irányelv 8. cikkének (1) bekezdése szerint a tagállamok gondoskodnak arról, hogy az említett irányelvben és az egyedi irányelvekben meghatározott szabályozási feladatok – különösen a hatékony verseny biztosítását célzó szabályozási feladatok – ellátása során a nemzeti szabályozó hatóságok a lehető legnagyobb mértékben vegyék figyelembe a technológiasemleges szabályozás kívánalmát. A 2002/21/EK irányelv 8. cikkének (2) bekezdése továbbá előírja a nemzeti szabályozó hatóságok számára a verseny előmozdítását, egyebek mellett annak biztosításával, hogy valamennyi felhasználó a legnagyobb előnyt élvezhesse a szolgáltatások választéka, ára és minősége tekintetében, és hogy ne kerülhessen sor versenytorzításra vagy versenykorlátozásra. E célkitűzések elérése és az összes tagállamban egységes alkalmazás érdekében a szabályozott végződtetési díjakat, amint lehet, le kell vinni a hatékony üzemeltető költségeinek szintjére.

               (9)

               Versenykörnyezetben az üzemeltetők versenye a folyó költségek alapján zajlana, és nem kapnának ellentételezést a nem megfelelő hatékonyságból eredő magasabb költségekért. A múltbeli költségadatokat ezért folyó költségadatokká kell kiigazítani, hogy azok a modern technológiát használó, hatékony üzemeltető költségeit tükrözzék.

               (10)

               A végződtetési díjak ténylegesen felmerült költségei miatt ellentételezésben részesülő üzemeltetőket alig ösztönzi valami a hatékonyság fokozására. Az alulról felfelé építkező modell bevezetése összeegyeztethető a hatékony üzemeltető hálózatfejlesztési koncepciójával, amelyben a folyó költségek használatával határozzák meg a hatékony hálózat gazdasági/mérnöki modelljét. Ez a szükséges, és nem a ténylegesen biztosított berendezések költségeit tükrözi, és figyelmen kívül hagyja a korábbi működés költségeit.

               (11)

               Mivel az alulról felfelé építkező modell főként származtatott adatokon alapul, azaz a hálózati költségeket a készülékforgalmazók adataiból számítják, előfordulhat, hogy a szabályozók össze szeretnék hangolni az alulról felfelé és a felülről lefelé építkező modell eredményeit annak érdekében, hogy a lehető legmegbízhatóbb eredményekhez jussanak, és hogy a működési költségek, a tőkeköltségek és a költségfelosztás tekintetében ne legyenek nagy eltérések a modellezett és a valós üzemeltetők között. Az alulról felfelé építkező modell esetleges hiányosságainak – például az információs aszimmetriának – az azonosítása és kijavítása érdekében a nemzeti szabályozó hatóság összehasonlíthatja az alulról felfelé építkező modellezés eredményeit az auditált adatokat használó, felülről lefelé irányuló megfelelő modell eredményeivel.

               (12)

               A költségmodellnek a modellben figyelembe vett időszakban elérhető hatékony technológiai lehetőségeken kell alapulnia, amennyiben ezek meghatározhatók. Ennélfogva jelenleg az alulról felfelé építkező modell elvileg feltételezhetné, hogy a helyhez kötött hálózatok maghálózata egy következő generációs hálózaton (NGN) alapul. A mobilhálózatok alulról felfelé építkező modellje alapjául a hálózat hozzáférési részében alkalmazott második generációs és harmadik generációs technológia együttesének kell szolgálnia, a várható helyzet alapján, míg a magrész a feltételezések szerint NGN-alapú lehet.

               (13)

               A hívásvégződtetési piac különös jellegzetességeit figyelembe véve a végződtetési szolgáltatások költségeit a jövőbeli hosszú távú különbözeti költségek (long-run incremental costs – LRIC) alapján kell kiszámítani. Az LRIC-modellben valamennyi költség változóvá válik, és mivel feltételezett, hogy hosszú távon valamennyi eszköz lecserélésre kerül, az LRIC alapján történő díjmeghatározás lehetővé teszi a hatékony költségmegtérülést. Az LRIC-modellek csak azokat a költségeket veszik figyelembe, amelyeket valamely meghatározott szolgáltatás nyújtása vált ki. A különbözeti költségeken alapuló megközelítés – amely csak a hatékonyan felmerülő, tehát a különbözeti szolgáltatás további nyújtása nélkül elmaradó költségeket (azaz az elkerülhető költségeket) veszi figyelembe – hatékony termelésre és fogyasztásra ösztönöz és minimalizálja a potenciális versenytorzulásokat. Minél távolabb kerülnek a végződtetési díjak a különbözeti költségektől, a verseny annál inkább torzul a helyhez kötött és a mobiltelefonálás piaca között és/vagy az aszimmetrikus piaci részesedéssel és forgalommal rendelkező üzemeltetők között. Ezért indokolt a tiszta LRIC-megközelítés alkalmazása, amelyben a releváns szolgáltatás a nagykereskedelmi hívásvégződtetési szolgáltatás, és amely csak az elkerülhető költségeket foglalja magában. Egy LRIC-megközelítés a nagykereskedelmi hívásvégződtetési szolgáltatások nyújtásával összefüggő állandó és változó különbözeti költségek megtérülését is lehetővé tenné (mivel az állandó költségek a feltételezések szerint hosszú távon változóvá válnak), ezáltal elősegítené a költségek hatékony megtérülését.

               (14)

               Az elkerülhető költségek az összes szolgáltatását nyújtó üzemeltető azonosított összes hosszú távú költségeinek és a harmadik személyeknek nyújtott nagykereskedelmi hívásvégződtetési szolgáltatás kivételével az összes szolgáltatását nyújtó ugyanezen üzemeltető azonosított összes hosszú távú költségeinek (azaz a harmadik személyeknek végződtetési szolgáltatást nem kínáló üzemeltető egységes szolgáltatási költségeinek) a különbségeként számíthatók. A költségek megfelelő hozzárendelésének biztosítása érdekében különbséget kell tenni a forgalomhoz kapcsolódó költségek, azaz a magasabb forgalom esetén megnövekvő összes állandó és változó költség, és a forgalomtól nem függő költségek, azaz a forgalomnövekedéssel nem növekvő összes költség között. A nagykereskedelmi hívásvégződtetéssel kapcsolatos elkerülhető költségek azonosításához figyelmen kívül kell hagyni a forgalomtól nem függő költségeket. Ezután célszerű a forgalomtól függő költségeket elsőként más szolgáltatásokhoz (pl. híváskezdeményezés, SMS, MMS, szélessávú szolgáltatás, bérelt vonalak stb.) hozzárendelni úgy, hogy a nagykereskedelmi hívásvégződtetési szolgáltatás legyen az utolsóként figyelembe vett szolgáltatás. A nagykereskedelmi hívásvégződtetési szolgáltatáshoz ekként hozzárendelt költség így szükségszerűen csak az e szolgáltatás nyújtása céljából felmerült többletköltséggel egyezik meg. Ennek következtében a helyhez kötött és mobiltelefonálás piacán nyújtott nagykereskedelmi hívásvégződtetési szolgáltatások LRIC-alapú költségelszámolása alapján csak azon költségek számolhatók el, amelyek elkerülhetők lennének a harmadik személyeknek nyújtott nagykereskedelmi hívásvégződtetési szolgáltatás beszüntetésével.

               (15)

               Látható, hogy a hívásvégződtetés olyan szolgáltatás, amely a hívó és a hívott felek számára egyaránt hasznos (ha a fogadó számára nem lenne hasznos, nem fogadná a hívást), ami viszont arra enged következtetni, hogy a költségek felmerülésében mindkét félnek része van. Ha a költségalapú árak meghatározására a költségforrás elvét használnák, a költségeket az okozóiknak kellene viselniük. Leszögezve, hogy a hívásvégződtetési piac a költségek kétoldali keletkezése miatt kettős jellegű, a szabályozott nagykereskedelmi végződtetési díjban nem kell valamennyi költségnek megtérülnie. Ennek az ajánlásnak az alkalmazásában azonban a nagykereskedelmi díjban megtéríthető a nagykereskedelmi hívásvégződtetési szolgáltatás összes elkerülhető költsége, azaz az összes olyan költség, amely a nagykereskedelmi hívásvégződtetési forgalom növekedésével nem nő.

               (16)

               A végződtetési díjak meghatározásakor az egységes hatékony költségszinttől történő bármely eltérésnek az üzemeltetők ellenőrzésén kívül eső objektív költségeltérésen kell alapulnia. Helyhez kötött hálózatokban nem azonosítottak ilyen objektív, az üzemeltető ellenőrzésén kívül álló költségeltéréseket. A mobilhálózatokban az egyenlőtlen spektrumkiosztást lehet olyan külső tényezőnek tekinteni, amely a mobilüzemeltetők között eltéréseket eredményez a fajlagos költségekben. Külső költségeltérések akkor keletkezhetnek, amikor a spektrumkiosztás nem piaci alapú mechanizmusok használatával történt, hanem az érkezési sorrendben történő engedélyezés alapján. Amennyiben a spektrumkiosztás piaci alapú mechanizmusokon – például árveréseken – keresztül történik, vagy ha működik a másodlagos piac, a frekvenciából eredő költségeltéréseket inkább belső tényezők határozzák meg, és ezek valószínűleg jelentősen csökkennek vagy eltűnnek.

               (17)

               A mobiltelefonálás piacának új szereplői egy átmeneti időszakban szintén magasabb fajlagos költségekkel szembesülhetnek, mielőtt elérnék a legkisebb gazdaságos üzemméretet. Ilyen helyzetben a nemzeti szabályozó hatóságok, miután megállapították, hogy a lakossági piacon akadályok állnak a piaci belépés és a terjeszkedés előtt, megengedhetik számukra, hogy a piaci belépés után legfeljebb négy évig tartó átmeneti időszakban díjaikban érvényesíthessék a modellezett üzemeltetőéhez képest magasabb különbözeti költségeiket. Az ERG közös állásfoglalásából kiindulva ésszerű négyéves határidőt előirányozni az aszimmetriák fokozatos megszüntetésére; ezt alátámasztja az a becslés, amely szerint a mobiltelefonálás piacán várhatóan három-négy év alatt lehet 15–20 %-os piaci részesedésre szert tenni, azaz megközelíteni a legkisebb gazdaságos üzemméretet. Ez eltér a helyhez kötött telefonálás piacára belépők helyzetétől, akik egyes földrajzi területeken hálózatuknak a nagy forgalmat bonyolító útvonalakra való összpontosításával és/vagy a megfelelő hálózati eszközöknek a piacon jelen lévőktől történő bérbevételével alacsony fajlagos költségeket képesek elérni.

               (18)

               Az amortizáció szempontjából az eszköz gazdasági értékét tükröző módszer az előnyben részesített megközelítés. Ha azonban nem alakítható ki egy megbízható, gazdasági szemléletű amortizációs modell, más megközelítések is szóba jöhetnek, ideértve a lineáris, degresszív vagy progresszív amortizációt. Az alternatív megközelítések közötti választás szempontja az, hogy a megközelítés várhatóan mennyire közelít az amortizáció gazdasági szemléletű méréséhez. Így, ha nem alakítható ki egy megbízható, gazdasági szemléletű amortizációs modell, az alulról felfelé építkező modellben az egyes főbb eszközök amortizációs profilját külön kell vizsgálni, és a gazdasági szemléletű amortizációhoz legközelebb álló amortizációs profilt generáló megközelítést kell választani.

               (19)

               A gazdaságos üzemméret tekintetében különböző megfontolások érvényesek a helyhez kötött és mobiltelefonálás piacán. A legkisebb gazdaságos üzemméret különböző szinteken érhető el a helyhez kötött és a mobilágazatban, mivel ez nagyban függ az egyes ágazatokra vonatkozó eltérő szabályozási és üzleti környezettől.

               (20)

               A nemzeti szabályozó hatóságoknak a nagykereskedelmi végződtetési díjak szabályozásakor nem szabad eleve kizárniuk vagy megtiltaniuk azt, hogy az üzemeltetők a jövőben alternatív megoldásokat válasszanak a végződtetési forgalom kicserélésére, amennyiben ezek a megoldások összeegyeztethetők a versenypiaccal.

               (21)

               A 2012. december 31-ig tartó átmeneti időszak elég hosszúnak tűnik ahhoz, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok bevezethessék a költségmodellt, az üzemeltetők pedig kiigazíthassák üzleti terveiket, ugyanakkor annak sürgősségét is jelzi, hogy a fogyasztók számára a lehető legnagyobb mértékben biztosítani kell a költségalapú végződtetési díjakból nyerhető előnyöket.

               (22)

               Kivételes esetekben előfordulhat, hogy a szűkös erőforrásokkal rendelkező nemzeti szabályozó hatóságoknak további átmeneti időszakra van szükségük az ajánlott költségmodell elkészítéséhez. Ilyen körülmények között, ha a szabályozó hatóság igazolni tudja, hogy az alulról felfelé építkező LRIC-modelltől eltérő, folyó költségeken alapuló más módszer (például benchmarking) ennek az ajánlásnak megfelelő eredményt hoz, és a versenypiacnak megfelelő, hatékony eredménnyel jár, akkor 2014. július 1-jéig ideiglenes árakat határozhat meg valamely alternatív megközelítés alapján. Amennyiben a korlátozott erőforrásokkal rendelkező nemzeti szabályozó hatóságok számára e dátum után is objektíve aránytalan lenne az ajánlott költségszámítási módszer alkalmazása, úgy ezek az ajánlás felülvizsgálatáig továbbra is alkalmazhatnak alternatív módszereket, kivéve, ha a nemzeti szabályozó hatóságok és a Bizottság közötti együttműködés céljából létrehozott testület, beleértve annak munkacsoportjait is, elegendő gyakorlati támogatást és útmutatást ad az erőforráskorlátok leküzdéséhez, illetve különösen, ha megtéríti az ajánlott módszer alkalmazásának költségeit. Az alternatív módszerrel kapott eredmény nem lehet magasabb, mint az ajánlott költségmódszert bevezető nemzeti szabályozó hatóságok által meghatározott végződtetési díjak átlaga.

               (23)

               Erről az ajánlásról nyilvános konzultáció folyt,

         AJÁNLJA:

               1.

               Ha a nemzeti szabályozó hatóságok a 2002/19/EK irányelv 13. cikkével összhangban – a 2002/21/EK irányelv 16. cikkével összhangban elvégzett piaci elemzés eredményeképpen – árszabályozási és költségelszámolási kötelezettségeket vetnek ki az általuk az egyes nyilvános telefonhálózatok nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetési piacán (a továbbiakban: helyhez kötött és mobil végződtetési piacok) jelentős piaci erővel rendelkezőként kijelölt üzemeltetőkre, akkor a hatékony üzemeltető költségein alapuló végződtetési díjakat kell meghatározniuk. Ezzel együtt jár, hogy a díjak is egyben szimmetrikusak is lesznek. Az ármeghatározás során a nemzeti szabályozó hatóságoknak az alábbiakban ismertetett módszert kell követniük.

               2.

               Ajánlott, hogy a hatékony költségek értékelése a folyó költségeken és – releváns költségmeghatározási módszerként – a hosszú távú különbözeti költségeket használó, alulról felfelé építkező modellezési megközelítésen alapuljon.

               3.

               A nemzeti szabályozó hatóságok az eredmények ellenőrzése és megbízhatóságának javítása céljából összevethetik az alulról felfelé építkező modellezési megközelítés eredményeit az auditált adatokat használó, felülről lefelé irányuló megfelelő modell eredményeivel, és ezzel összhangban módosításokat hajthatnak végre.

               4.

               A költségmodellnek a modell időtávján belül elérhető hatékony technológiákon kell alapulnia. Ezért a helyhez kötött és mobilhálózatok magja elvben egyaránt következő generációs hálózat (NGN) alapú lehet. A mobilhálózatok hozzáférési részének ugyancsak a második generációs és harmadik generációs telefonálás egyesítésén kell alapulnia.

               5.

               Az itt említett különböző költségkategóriákat a következőképpen kell meghatározni:

                           a)

                           „különbözeti költségek”: azok a költségek, amelyek egy adott szolgáltatás beszüntetésével elkerülhetők (ezeket elkerülhető költség néven is ismerik);

                           b)

                           „a forgalomhoz kapcsolódó költségek”: mindazok az állandó és változó költségek, amelyek magasabb forgalom esetén megnövekednek.

               6.

               Az LRIC-modellen belül a vonatkozó szolgáltatás a harmadik személyeknek nyújtott nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetés. Ez azzal jár, hogy a különbözeti költségek értékelésekor a nemzeti szabályozó hatóságoknak meg kell állapítaniuk az összes szolgáltatását nyújtó üzemeltető azonosított összes hosszú távú költsége és ugyanezen üzemeltető harmadik személyeknek nyújtott nagykereskedelmi hívásvégződtetési szolgáltatás hiányában felmerülő összes hosszú távú költsége közötti különbséget. Különbséget kell tenni a forgalomtól függő költségek és a forgalomtól nem függő költségek között, és ez utóbbit figyelmen kívül kell hagyni a nagykereskedelmi hívásvégződtetési díjak számításánál. A vonatkozó különbözeti költségek azonosítására ajánlott megközelítés szerint a forgalomtól függő költségeket először a nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetéstől eltérő szolgáltatásokhoz rendelik hozzá, így a nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetési szolgáltatáshoz végül csak a forgalomtól függő költségek fennmaradó részét kell hozzárendelni. Ez azt jelenti, hogy a szabályozott beszédalapú hívásvégződtetési szolgáltatáshoz csak azokat a költségeket szabad hozzárendelni, amelyek elkerülhetők lennének, ha beszüntetnék a nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetési szolgáltatások harmadik személyeknek történő nyújtását. A nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetési szolgáltatásokból eredő különbözetnek a helyhez kötött, illetve a mobil végződtetési hálózatokra vonatkozó kiszámítási elvei részletesebben a mellékletben találhatók.

               7.

               Az eszközök amortizációjára az ajánlott megközelítés a gazdasági szemléletű amortizáció, amennyiben ez megvalósítható.

               8.

               A modellezett üzemeltető megfelelő gazdaságos üzemméretének megállapításakor a nemzeti szabályozó hatóságoknak figyelembe kell venniük a helyhez kötött és mobil végződtetési hálózatokban a gazdaságos üzemméret meghatározása céljából a mellékletben megállapított elveket.

               9.

               A hatékony költségszintek fent meghatározott elvektől eltérő meghatározását minden esetben olyan objektív költségeltéréssel kell indokolni, amely az érintett üzemeltetők ellenőrzésén kívül esik. Ilyen objektív költségeltérések merülhetnek fel a mobil végződtetési piacokon az egyenlőtlen spektrumkiosztás következtében. Amennyiben a költségmodell figyelembe veszi a nagykereskedelmi hívásvégződtetési szolgáltatás céljából megszerzett további spektrum költségeit, a nemzeti szabályozó hatóságoknak rendszeresen felül kell vizsgálniuk az objektív költségeltéréseket, figyelembe véve többek között azt, hogy a jövőben a további spektrumot várhatóan piaci alapú kiosztási eljárással bocsátják-e rendelkezésre, ami megszüntetheti a létező kiosztásokból eredő költségkülönbségeket, vagy pedig ez a viszonylagos költséghátrány idővel csökken-e a későbbi piacra lépők részesedésének növekedésével.

               10.

               Amennyiben bizonyítható, hogy a legkisebb gazdaságos üzemméret alatt működő új mobilpiaci szereplő magasabb fajlagos különbözeti költségekkel szembesül, mint a modellezett üzemeltető, úgy a nemzeti szabályozó hatóságok, miután megállapították, hogy a lakossági piacon akadályok állnak a piaci belépés és a terjeszkedés előtt, engedélyezhetik, hogy e magasabb költségeket egy átmeneti időszak alatt szabályozott végződtetési díjakon keresztül érvényesítsék. Az ilyen átmeneti időszak nem lehet több négy évnél.

               11.

               Ez az ajánlás nem érinti a nemzeti szabályozó hatóságoknak az ajánlásban felvetett kérdésekben hozott korábbi határozatait. Ennek ellenére a nemzeti szabályozó hatóságoknak biztosítaniuk kell, hogy a végződtetési díjakat 2012. december 31-ére költséghatékonyan és szimmetrikusan állapítsák meg, a 9. és a 10. pontnak megfelelően azonosított objektív költségeltérések figyelembevétele mellett.

               12.

               Amennyiben a nemzeti szabályozó hatóság kivételes körülmények között – különösen erőforrásai szűkössége miatt – nincs abban a helyzetben, hogy időben véglegesítse az ajánlott költségmodellt és igazolni tudja, hogy az alulról felfelé építkező LRIC-modelltől eltérő, folyó költségeken alapuló adott módszer ennek az ajánlásnak megfelelő eredményt hoz és a versenypiacnak megfelelő, hatékony eredménnyel jár, úgy 2014. július 1-jéig ideiglenes árakat határozhat meg valamely alternatív megközelítés alapján. Amennyiben a korlátozott erőforrásokkal rendelkező nemzeti szabályozó hatóságok számára e dátum után is objektíve aránytalan lenne az ajánlott költségszámítási módszer alkalmazása, úgy ezek az ajánlás felülvizsgálatáig továbbra is alkalmazhatnak alternatív módszereket, kivéve, ha a nemzeti szabályozó hatóságok és a Bizottság közötti együttműködés céljából létrehozott testület, beleértve annak munkacsoportjait is, elegendő gyakorlati támogatást és útmutatást ad az erőforráskorlátok leküzdéséhez, illetve különösen, ha megtéríti az ajánlott módszer alkalmazásának költségeit. Az alternatív módszerrel kapott eredmény nem lehet magasabb, mint az ajánlott költségmódszert bevezető nemzeti szabályozó hatóságok által meghatározott végződtetési díjak átlaga.

               13.

               Ezt az ajánlást az alkalmazás időpontjától számítva legkésőbb négy éven belül felülvizsgálják.

               14.

               Ennek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2009. május 7-én.

            a Bizottság részéről

         Viviane REDING

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 108., 2002.4.24., 33. o.

      (2)  HL L 200., 2002.7.30., 38. o.

      (3)  HL L 108., 2002.4.24., 7. o.

      (4)  HL L 266., 2005.10.11., 64. o.

      MELLÉKLET

         A nagykereskedelmi végződtetési díjak helyhez kötött hálózatokban történő meghatározásának elvei

      A nagykereskedelmi hívásvégződtetési szolgáltatás alkalmazandó különbözeti költsége (az elkerülhető költség) az összes szolgáltatását nyújtó üzemeltető azonosított összes hosszú távú költsége és ugyanezen üzemeltető harmadik személyeknek nyújtott nagykereskedelmi hívásvégződtetési szolgáltatás hiányában felmerülő összes hosszú távú költsége közötti különbség.
      A költségek megfelelő hozzárendelésének biztosítása érdekében különbséget kell tenni a forgalomtól függő költségek és a forgalomtól nem függő költségek között. A nagykereskedelmi hívásvégződtetési díjak számításakor figyelmen kívül kell hagyni a forgalomtól nem függő költségeket. A forgalomtól függő költségek közül csak azokat a költségeket kell a vonatkozó végződtetési különbözethez hozzárendelni, amelyek a nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetési szolgáltatás nyújtásának hiányában elkerülhetők lennének. Ezek az elkerülhető költségek úgy is kiszámíthatók, hogy a forgalomtól függő költségeket először a nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetéstől eltérő szolgáltatásokhoz (pl. híváskezdeményezés, adatszolgáltatások, IPTV stb.) rendelik hozzá, így a nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetési szolgáltatáshoz csak a forgalomtól függő költségek fennmaradó részét kell hozzárendelni.
      Az alapértelmezett elválasztási pont a forgalomtól függő és a forgalomtól nem függő költségek között rendszerint az a pont, ahol az első forgalomkoncentrációs pont található. Közcélú távbeszélő (PSTN-) hálózatokban ennek rendszerint a (kihelyezett) fokozatban található elosztási oldali vonalkártyát tekintik. Ennek NGN szélessávú megfelelője az DSLAM/MSAN vonalkártya (1). Amennyiben a DSLAM/MSAN utcai szekrényben található, figyelembe kell venni, hogy a szekrény és a központ/MDF közötti előző hurok osztott eszköz-e, és azt a forgalomérzékeny költségkategória részeként kell kezelni, mely esetben a forgalomtól függő/forgalomtól nem függő költségek elválasztási pontjának helye az utcai szekrény. Ha az alkalmazott technológiától függetlenül meghatározott kapacitást rendelnek hozzá a beszédalapú hívásvégződtetési szolgáltatáshoz, az elválasztópont a (kihelyezett) fokozatban marad.
      A fent felvázolt megközelítést követve a végződtetési szolgáltatási különbözetet alkotó költségek közé tartozna például a nagykereskedelmi végződtetési többletforgalom lebonyolításához szükséges további hálózati kapacitás költsége (pl. a további hálózati infrastruktúra, amennyiben azt a nagykereskedelmi végződtetési többletforgalom lebonyolításához szükséges kapacitásnövelés generálja), illetve a nagykereskedelmi végződtetési szolgáltatások harmadik személyeknek történő nyújtásához közvetlenül kapcsolódó további nagykereskedelmi költségek.
      A költségmodell alkalmazásában az üzemeltető gazdaságos üzemméretének meghatározásakor a nemzeti szabályozó hatóságoknak figyelembe kell venniük azt, hogy a helyhez kötött hálózatokban az üzemeltetőknek lehetőségük van hálózatuk adott földrajzi területeken való kiépítésére és a nagy forgalmú útvonalakra való összpontosításra, illetve a megfelelő hálózati eszközöknek a piacon jelen lévőktől történő bérbevételére. A modellezett üzemeltetőre vonatkozó egyetlen gazdaságos üzemméret meghatározásakor a nemzeti szabályozó hatóságoknak ezért figyelembe kell venniük a hatékony piacra lépés előmozdításának szükségességét, egyidejűleg elismerve, hogy bizonyos feltételek mellett kisebb üzemeltetők képesek alacsonyabb fajlagos költség elérésére, kisebb földrajzi területeken. Emellett a nagyobb üzemeltetők nagyobb földrajzi területet lefedő üzemméretéből eredő előnyeit behozni nem képes kisebb üzemeltetőkről feltételezni lehet, hogy nagykereskedelmi szolgáltatásokat vásárolnak, ahelyett, hogy maguk nyújtanának végződtetési szolgáltatásokat.

         A nagykereskedelmi végződtetési díjak mobilhálózatokban történő meghatározásának elvei

      A nagykereskedelmi hívásvégződtetési szolgáltatás vonatkozó különbözeti költsége (az elkerülhető költség) az összes szolgáltatását nyújtó üzemeltető azonosított összes hosszú távú költsége és ugyanezen üzemeltető harmadik személyeknek nyújtott nagykereskedelmi hívásvégződtetési szolgáltatás hiányában felmerülő összes hosszú távú költsége közötti különbség.
      A költségek megfelelő hozzárendelésének biztosítása érdekében különbséget kell tenni a forgalomtól függő költségek és a forgalomtól nem függő költségek között. A nagykereskedelmi hívásvégződtetési díjak számításakor figyelmen kívül kell hagyni a forgalomtól nem függő költségeket. A forgalomtól függő költségek közül csak azokat a költségeket kell a vonatkozó végződtetési különbözethez hozzárendelni, amelyek a nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetési szolgáltatás nyújtásának hiányában elkerülhetők lennének. Ezek az elkerülhető költségek úgy is kiszámíthatók, hogy a forgalomtól függő költségeket először a nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetéstől eltérő szolgáltatásokhoz (pl. híváskezdeményezés, SMS, MMS stb.) rendelik hozzá, így a nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetési szolgáltatáshoz csak a forgalomtól függő költségek fennmaradó részét kell hozzárendelni.
      A kézibeszélő és a SIM-kártya költsége forgalomtól nem függő, és ezért ezek költségeit ki kell zárni a nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetési szolgáltatások költségmodelljéből.
      A lefedettség legjobban a hálózat valamely pontjáról valamely időpontban egy telefonhívás indításának képességeként vagy lehetőségeként írható le, a kapacitás pedig azon további hálózati költségeket képviseli, amelyek szükségesek a forgalom szintjének növeléséhez. Az, hogy az előfizetők számára ilyen lefedettséget kell biztosítani, olyan, forgalomtól függetlenül felmerülő költségeket okoz, amelyeket nem szabad a nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetési szolgáltatáshoz hozzárendelni. Az érett mobiltelefonálási piacokon történő beruházásokat nagyobb mértékben vezérli a kapacitásnövelés és az új szolgáltatások kifejlesztése, és ennek tükröződnie kell a költségmodellben. A nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetési szolgáltatások különbözeti költségeibe ezért nem tartoznak bele a lefedettséggel kapcsolatos költségek, de bele kell tartozniuk a további kapacitás költségeinek annyiban, amennyiben azok a nagykereskedelmi hívásvégződtetési szolgáltatás nyújtása miatt merülnek fel.
      A spektrumhasználat (a spektrumfrekvenciák megtartására és használatára vonatkozó engedély) hálózati előfizetőknek nyújtott kiskereskedelmi szolgáltatások során felmerülő költségét elsősorban az előfizetők száma határozza meg, így az forgalomtól független, és ezért nem számítható be a nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetési szolgáltatási különbözetbe. A kapacitás növelését célzó további (az előfizetőknek nyújtott kiskereskedelmi szolgáltatáshoz szükséges minimális spektrumot meghaladó) spektrum megszerzésének költségét a nagykereskedelmi beszédalapú hívásvégződtetési szolgáltatás nyújtásából eredő további forgalom lebonyolítására lehetőség szerint figyelembe kell venni, a jövőbeli haszonáldozati költségek alapján.
      A fent felvázolt megközelítést követve a végződtetési szolgáltatási különbözetet alkotó költségek közé tartozna például a nagykereskedelmi többletforgalom lebonyolításához szükséges további hálózati kapacitás költsége (pl. a további hálózati infrastruktúra), amennyiben azt a nagykereskedelmi többletforgalom lebonyolításához szükséges kapacitásnövelés generálja. Az ilyen hálózattal kapcsolatos költségek közé tartozhatnak a mobil kapcsolóközpontok (Mobile Switching Centres, MSC-k) vagy a harmadik személyeknek nyújtott végződtetési forgalom lebonyolításához közvetlenül szükséges gerinchálózati infrastruktúra költségei. Továbbá, amikor egyes hálózati elemeket megosztva használnak kezdeményezési és végződtetési szolgáltatások céljából, mint például bázisállomások vagy adó-vevő bázisállomások (Base Transceiver Station, BTS) esetében, ezen hálózati elemek költségei annyiban szerepeltethetők a végződtetési költségmodellben, amennyiben azokat harmadik személyeknek nyújtott végződtetési forgalom lebonyolításához szükséges kapacitásnövelés generálja. Emellett a nagykereskedelmi végződtetési szolgáltatások harmadik személyeknek történő nyújtásához közvetlenül kapcsolódó további spektrumköltségeket és nagykereskedelmi költségeket is figyelembe vennék. Ebből következően annak nem képezik részét a lefedettséggel kapcsolatos költségek, az elkerülhetetlen vállalati általános költségek és a kiskereskedelmi költségek.
      A költségmodell alkalmazásában a legkisebb gazdaságos üzemméret meghatározása céljából – a piaci részesedések több tagállambeli alakulását is figyelembe véve – ajánlott megközelítés alapján az említett üzemméretet 20 %-os piaci részesedésben kell megállapítani. Várható, hogy a piacon jelen lévő mobilüzemeltetők törekednek a hatékonyság és a bevételek maximalizálására és így a 20 %-os minimális piaci részesedés elérésére. Amennyiben egy nemzeti szabályozó hatóság bizonyítani tudja, hogy tagállama területén a piaci körülmények ettől eltérő legkisebb gazdaságos üzemméretet indokolnának, úgy e hatóság eltérhet az ajánlott megközelítéstől.

         (1)  Digital Subscriber Line Access Multiplexer (digitális előfizetői vonal hozzáférési multiplexer)/Multi-Service Access Node (többfunkciós hálózati csomópontok).


title: A Bizottság ajánlása ( 2007. április 3. ) a gabonafélékben és egyes egyéb növényi eredetű termékekben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének való megfelelést biztosító 2007. évi összehangolt közösségi ellenőrzési programról és a 2008. évi nemzeti ellenőrzési programokról (az értesítés a C(2007) 1452. számú dokumentummal történt) (EGT vonatkozású szöveg )

text:
               11.4.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 96/21

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2007. április 3.)
   a gabonafélékben és egyes egyéb növényi eredetű termékekben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének való megfelelést biztosító 2007. évi összehangolt közösségi ellenőrzési programról és a 2008. évi nemzeti ellenőrzési programokról
   (az értesítés a C(2007) 1452. számú dokumentummal történt)
   (EGT vonatkozású szöveg)
   (2007/225/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikkére,
   tekintettel a gabonafélékben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1986. július 24-i 86/362/EGK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 7. cikke (2) bekezdésének b) pontjára,
   tekintettel az egyes növényi eredetű termékekben – többek között a gyümölcsökben és zöldségekben –, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1990. november 27-i 90/642/EGK tanácsi irányelvre (2) és különösen annak 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjára,
   mivel:

               (1)

               A 86/362/EGK, valamint a 90/642/EGK irányelv úgy rendelkezik, hogy a Bizottságnak fokozatosan egy olyan rendszer kidolgozásán kell munkálkodnia, amely lehetővé teszi a peszticideknek való étrendi kitettség becslését. Reális becslések végzéséhez rendelkezésre kell, hogy álljanak a peszticid-szermaradványok ellenőrzésére vonatkozó adatok több olyan élelmiszer-ipari termék tekintetében, amelyek Európában a szokásos étrend fő összetevői. Általánosan elfogadott nézet, hogy az Európában szokásos étrend fő összetevőit mintegy 20–30 élelmiszer-ipari termék jelenti. Tekintetbe véve a peszticid-szermaradványok ellenőrzése céljából rendelkezésre álló nemzeti forrásokat, a tagállamok évente mindössze nyolc termék mintáinak elemzését tudják elvégezni összehangolt ellenőrzési program keretében. A peszticidek felhasználása hároméves ciklusonként változik. Emiatt általánosságban hároméves ciklusokban valamennyi peszticid ellenőrzését el kell végezni 20–30 élelmiszer-ipari termék esetében.

               (2)

               Az ezen ajánlás hatálya alá tartozó peszticid-szermaradványokat 2007 folyamán ellenőrizni kell, mivel így lehetővé válik ezen adatok felhasználásával a tényleges étrendi kitettség becslése.

               (3)

               Az összehangolt ellenőrzések során a mintavételek számát szisztematikus statisztikai megközelítéssel kell meghatározni. Ilyen megközelítést dolgozott ki a Codex Alimentarius Bizottság (3). A binomiális valószínűségi eloszlás alapján kiszámítható, hogy 642 minta vizsgálata 99 % feletti valószínűséggel teszi lehetővé az olyan minták azonosítását, amelyek a kimutatási határt (LOD) meghaladó mértékben tartalmaznak peszticid-szermaradványokat, feltéve hogy a növényi eredetű termékek legalább 1 %-a tartalmaz szermaradványokat az említett határt meghaladó mértékben. Ezen minták begyűjtését a tagállamok között a népesség és a fogyasztók számával arányosan kell elosztani, termékenként és évente legkevesebb 12 mintával számolva.

               (4)

               A „Peszticid-szermaradványok elemzésére vonatkozó minőség-ellenőrzési eljárások” című dokumentumhoz kapcsolódó iránymutatások elérhetők a Bizottság weboldalán (4). Megállapodás született arról, hogy ezeket az iránymutatásokat a tagállamok analitikai laboratóriumainak a lehető legteljesebb mértékben alkalmazniuk kell, valamint hogy ezeket az ellenőrzési programok során szerzett tapasztalatok alapján folyamatosan felül kell vizsgálni.

               (5)

               A 2002/63/EK bizottsági irányelv (5) megállapítja a növényi és állati eredetű termékekben és azok felszínén található peszticid-szermaradványok hatósági ellenőrzésére szolgáló közösségi mintavételi módszereket. Az ezen irányelvben meghatározott mintavételi módszerek és eljárások magukban foglalják a Codex Alimentarius Bizottság által ajánlottakat is.

               (6)

               A 86/362/EGK és a 90/642/EGK irányelv felkéri a tagállamokat, hogy pontosítsák a nemzeti ellenőrzési programjaik kidolgozásakor alkalmazott szempontokat. Ezen információknak tartalmazniuk kell a mintavételek és az elvégzendő elemzések számát, az alkalmazott jelentési szinteket, a jelentési szintek megállapításának kritériumait és az akkreditálás részleteit, a takarmány- és élelmiszerjog, valamint az állat-egészségügyi és az állatok kíméletére vonatkozó szabályok követelményeinek történő megfelelés ellenőrzésének biztosítása céljából végrehajtott hatósági ellenőrzésekről szóló, 2004. április 29-i 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (6) megfelelően, figyelembe véve a 853/2004/EK, a 854/2004/EK és a 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó átmeneti szabályok megállapításáról, valamint a 853/2004/EK és a 854/2004/EK rendelet módosításáról szóló, 2005. december 5-i 2076/2005/EK bizottsági rendelet (7) 18. cikkét, amely eltérést biztosít az akkreditációra vonatkozó követelménytől. A jogsértések számát és jellegét, valamint a megtett intézkedéseket szintén jelezni kell.

               (7)

               A bébiételek vonatkozásában a szermaradványok megengedett legmagasabb mértékét az anyatej-helyettesítő és anyatej-kiegészítő tápszerekről szóló, 1991. május 14-i 91/321/EGK bizottsági irányelv (8) 6. cikkével, valamint a csecsemők és a kisgyermekek számára készült feldolgozott gabonaalapú élelmiszerekről és bébiételekről szóló, 1996. február 16-i 96/5/EK, Euratom bizottsági irányelv (9) 6. cikkével összhangban határozták meg.

               (8)

               Az ellenőrzési programok eredményeihez kapcsolódó információk kezelésére, tárolására és továbbítására különösen alkalmasak az elektronikus/informatikai módszerek. Annak érdekében, hogy a tagállamok elektronikus levelezés útján szolgáltathassanak adatokat, mintákat fejlesztettek ki. Ennélfogva a tagállamok egységes formátumban tudják majd eljuttatni a Bizottsághoz a jelentéseket. Ezen egységes formátumot leghatékonyabban a Bizottság tudja továbbfejleszteni iránymutatások kidolgozása révén.

               (9)

               Az ezen ajánlásban előírt intézkedések összhangban vannak az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság véleményével,

         AJÁNLJA:

               1.

               A tagállamok felkérést kapnak, hogy 2007 folyamán mintavételt és -elemzést végezzenek az I. mellékletben meghatározott termék/peszticid-szermaradvány kombinációkra vonatkozóan, a II. mellékletben termékenként hozzájuk rendelt minták száma alapján, adott esetben tükrözve a tagállam piacából való nemzeti, közösségi és harmadik országbeli részesedést.
               Véletlenszerűen kell kiválasztani a mintavételhez a tételeket, az ellenőrzési megközelítéssel összhangban.
               A mintavételi eljárásnak, beleértve az egységek számát, összhangban kell lennie a 2002/63/EK irányelvvel.

               2.

               Az I. és II. mellékletnek megfelelően megadott minták összességéből minden tagállamnak a következőket kell vételeznie és elemeznie:

                           a)

                           legalább tíz minta a főként zöldség-, gyümölcs- vagy gabonaalapú bébiételekből;

                           b)

                           biogazdálkodásból származó több (ahol lehetséges, legalább egy minta) olyan termény mintája, amely tükrözi a biotermékek piaci részesedését az egyes tagállamokban.

               3.

               A tagállamok felkérést kapnak, hogy az I. mellékletben meghatározott termék/peszticid-szermaradvány kombinációk szempontjából vizsgált minták elemzésének eredményeit legkésőbb 2008. augusztus 31-ig jelentsék, feltüntetve:

                           a)

                           az alkalmazott vizsgálati módszereket és az elért jelentési szinteket, a „Peszticid-szermaradványok elemzésére vonatkozó minőség-ellenőrzési eljárások” című dokumentumban meghatározott minőség-ellenőrzési eljárásokkal összhangban;

                           b)

                           a jogsértések számát és jellegét, valamint a megtett intézkedést.

               4.

               A jelentést olyan formátumban kell elkészíteni – beleértve az elektronikus formátumot is –, amely megfelel a tagállamoknak szóló útmutatónak, az Élelmiszerlánc és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság által kidolgozott, az összehangolt közösségi ellenőrzési programokra vonatkozó bizottsági ajánlások végrehajtása tekintetében.
               A bébiételekből és a biogazdálkodásból származó terményekből vett minták eredményeit külön adatlapokon kell jelenteni.

               5.

               A tagállamok felkérést kapnak, hogy a 2006. évben végzett ellenőrzésekről a 86/362/EGK irányelv 7. cikkének (3) bekezdése és a 90/642/EGK irányelv 4. cikkének (3) bekezdése alapján kért információkat legkésőbb 2007. augusztus 31-ig juttassák el a Bizottsághoz, valamint a többi tagállamhoz annak érdekében, hogy a peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének való megfelelést legalább ellenőrző mintavétellel biztosítsák, beleértve az alábbiakat:

                           a)

                           a peszticid-szermaradványokra vonatkozó nemzeti programjaik eredményei;

                           b)

                           laboratóriumaik minőség-ellenőrzési eljárásaira vonatkozó információk és különösen a „Peszticid-szermaradványok elemzésére vonatkozó minőség-ellenőrzési eljárások” című dokumentumhoz kapcsolódó iránymutatások azon szempontjaira vonatkozó információk, amelyeknek alkalmazása nem állt módjukban vagy nehézségekbe ütközött;

                           c)

                           az elemzést végző laboratóriumok akkreditációjával kapcsolatos információk (beleértve az akkreditáció hatályát, az akkreditációs testületet és az akkreditációs tanúsítvány másolatát) a 882/2004/EK rendelet 12. cikkének rendelkezéseivel összhangban;

                           d)

                           azon jártassági vizsgálatokkal és körtesztekkel kapcsolatos információk, amelyekben a laboratórium részt vett.

               6.

               A tagállamok felkérést kapnak, hogy a meghatározott peszticid-szermaradványoknak a 90/642/EGK és a 86/362/EGK irányelvvel megállapított legmagasabb mértékének ellenőrzését célzó, 2008. évi nemzeti programjaik tervezetét legkésőbb 2007. szeptember 30-ig juttassák el a Bizottsághoz, az alábbi információk feltüntetésével:

                           a)

                           a mintavételek számának és az elvégzendő elemzéseknek a meghatározására alkalmazott kritériumok;

                           b)

                           az alkalmazott jelentési szintek, valamint a jelentési szintek megállapításának kritériumai; továbbá

                           c)

                           a 882/2004/EK rendelet alapján a vizsgálatokat végző laboratóriumok akkreditációjára vonatkozó részletek.

      Kelt Brüsszelben, 2007. április 3-án.

            a Bizottság részéről

         Markos KYPRIANOU

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 221., 1986.8.7., 37. o. A legutóbb a 2007/11/EK bizottsági irányelvvel (HL L 63., 2007.3.1., 26. o.) módosított irányelv.

      (2)  HL L 350., 1990.12.14., 71. o. A legutóbb a 2007/12/EK bizottsági irányelvvel (HL L 59., 2007.2.27., 75. o.) módosított irányelv.

      (3)  Codex Alimentarius, Pesticide Residues in Foodstuffs (Peszticid-szermaradványok az élelmiszerekben), Róma, 1994, ISBN 92-5-203271-1; II. kötet, 372. oldal.

      (4)  Dokumentum: SANCO/10232/2006, 2006. március 24., http://europa.eu.int/comm/food/plant/protection/resources/qualcontrol_en.pdf

      (5)  HL L 187., 2002.7.16., 30. o.

      (6)  HL L 165., 2004.4.30., 1. o. A legutóbb az 1791/2006/EK tanácsi rendelettel (HL L 363., 2006.12.20., 1. o.) módosított rendelet.

      (7)  HL L 338., 2005.12.22., 83. o. Az 1666/2006/EK rendelettel (HL L 320., 2006.11.18., 47. o.) módosított rendelet.

      (8)  HL L 175., 1991.7.4., 35. o. A legutóbb a 2006/82/EK irányelvvel (HL L 362., 2006.12.20., 94. o.) módosított irányelv.

      (9)  HL L 49., 1996.2.28., 17. o. A legutóbb a 2003/13/EK irányelvvel (HL L 41., 2003.2.14., 33. o.) módosított irányelv.

      I. MELLÉKLET
      AZ ELLENŐRZENDŐ PESZTICID/TERMÉK KOMBINÁCIÓK

                  2007

                  2008 (1)

                  2009 (1)

                  Acefát

                  c)

                  a)

                  b)

                  Acetamiprid

                  c)

                  a)

                  b)

                  Aldikarb

                  c)

                  a)

                  b)

                  Amitráz

                  a)

                  b)

                  Azinfosz-metil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Azoxistrobin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Benomil + karbendazim
                  (karbendazimként kifejezve)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Bifentrin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Bromid összesen

                  a)

                  b)

                  Brómpropilát

                  c)

                  a)

                  b)

                  Bupirimát

                  c)

                  a)

                  b)

                  Buprofezin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Kaptán

                  c)

                  a)

                  b)

                  Folpet

                  c)

                  a)

                  b)

                  Karbaril

                  c)

                  a)

                  b)

                  Klofentezin

                  a)

                  b)

                  Klórmekvát (2)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Klórtalonil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Klórprofám

                  c)

                  a)

                  b)

                  Klórpirifosz

                  c)

                  a)

                  b)

                  Klórpirifosz-metil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Cipermetrin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Ciprodinil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Deltametrin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Diazinon

                  c)

                  a)

                  b)

                  Diklofluanid

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dichlorvos

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dikofol

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dimetoát + ometoát
                  (dimetoátként kifejezett összeg)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dinokap

                  a)

                  b)

                  Difenil-amin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Endoszulfán

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fenarimol

                  a)

                  b)

                  Fenhexamid

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fenitrotion

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fludioxonil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fluzilazol

                  a)

                  b)

                  Glifozát (3)

                  a)

                  b)

                  Hexakonazol

                  a)

                  b)

                  Hexitiazox

                  c)

                  a)

                  b)

                  Imazalil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Imidakloprid

                  c)

                  a)

                  b)

                  Indoxakarb

                  c)

                  a)

                  b)

                  Iprodion

                  c)

                  a)

                  b)

                  Iprovalikarb

                  c)

                  a)

                  b)

                  Kresoxim-metil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Lambda-cihalotrin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Malation

                  c)

                  a)

                  b)

                  Maneb-csoport

                  c)

                  a)

                  b)

                  Mepanipirim

                  c)

                  a)

                  b)

                  Mepikvát (2)

                  a)

                  b)

                  Metalaxil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metamidofosz

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metidation

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metiokarb

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metomil + tiodikarb
                  (metomilként kifejezett összeg)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Miklobutanil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Oxidemeton-metil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Paration

                  c)

                  a)

                  b)

                  Penkonazol

                  c)

                  a)

                  b)

                  Foszalon

                  c)

                  a)

                  b)

                  Pirimikarb

                  c)

                  a)

                  b)

                  Pirimifosz-metil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Prokloraz

                  c)

                  a)

                  b)

                  Procimidon

                  c)

                  a)

                  b)

                  Profenofosz

                  c)

                  a)

                  b)

                  Propargit

                  c)

                  a)

                  b)

                  Piretrin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Pirimetanil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Piriproxifen

                  c)

                  a)

                  b)

                  Oxamil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Quinoxifen

                  c)

                  a)

                  b)

                  Spiroxamin

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tebukonazol

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tiofanát-metil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tebufenozid

                  c)

                  a)

                  b)

                  Trifloxistrobin

                  a)

                  b)

                  Tiabendazol

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tolklofosz-metil

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tolilfluanid

                  c)

                  a)

                  b)

                  Triadimefon + triadimenol
                  (a triadimenol és a triadimefon összegeként kifejezve)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Vinklozolin

                  c)

                  a)

                  b)

                              a)

                              Bab (friss vagy fagyasztott), sárgarépa, uborka, narancs vagy mandarin, körte, burgonya, rizs, paraj (friss vagy fagyasztott).

                              b)

                              Padlizsán, banán, karfiol, szőlő, narancslé (), borsó (friss/fagyasztott, hüvely nélkül), paprika (édes), búza.

                              c)

                              Alma, fejes káposzta, póréhagyma, fejes saláta, paradicsom, őszibarack – beleértve a nektarint és a hasonló hibrideket –, rozs vagy zab, eper.

         (1)  A 2008. és 2009. évre vonatkozó követelmények tájékoztató jellegűek, amelyeket az ezen évekre javasolt programok szerint határoznak meg.

         (2)  A klórmekvátot és a mepikvátot a gabonafélék, a sárgarépa, a termésükért termesztett zöldségfélék és a körte esetében kell vizsgálni.

         (3)  Csak gabonafélék.

         (4)  A narancslé esetében a tagállamoknak fel kell tüntetniük a forrást (koncentrátum vagy friss gyümölcs).

      II. MELLÉKLET
      Termékenkénti mintavételek és elemzések száma az egyes tagországokra vonatkozóan.

                  Ország kódja

                  Minták

                  AT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  B

                  12 (1)

                  15 (2)

                  BG

                  12 (1)

                  15 (2)

                  CY

                  12 (1)

                  15 (2)

                  CZ

                  12 (1)

                  15 (2)

                  DE

                  93

                  DK

                  12 (1)

                  15 (2)

                  ES

                  45

                  EE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  EL

                  12 (1)

                  15 (2)

                  FR

                  66

                  FI

                  12 (1)

                  15 (2)

                  HU

                  12 (1)

                  15 (2)

                  IT

                  65

                  IE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LU

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LV

                  12 (1)

                  15 (2)

                  MT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  NL

                  17

                  PT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  PL

                  45

                  RO

                  17

                  SE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  SI

                  12 (1)

                  15 (2)

                  SK

                  12 (1)

                  15 (2)

                  UK

                  66

                  Minták minimális száma összesen: 642

         (1)  A minták legalacsonyabb száma minden egyes, egyetlen szermaradék kimutatására szolgáló módszer esetében.

         (2)  A minták legalacsonyabb száma minden egyes, többféle szermaradék kimutatására alkalmazott módszer esetében.


title: A Tanács ajánlása (2017. július 11.) az Egyesült Királyság 2017. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi az Egyesült Királyság 2017. évi konvergenciaprogramját

text:
               9.8.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 261/122

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2017. július 11.)
   az Egyesült Királyság 2017. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi az Egyesült Királyság 2017. évi konvergenciaprogramját
   (2017/C 261/27)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2016. november 16-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2017. évi európai szemeszterét. Az Európai Tanács 2017. március 9–10-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján 2016. november 16-án elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben az Egyesült Királyságot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerülne sor.

               (2)

               Az Egyesült Királyságra vonatkozó 2017. évi országjelentést 2017. február 22-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2016. július 12-én elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években az Egyesült Királyságnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán az Egyesült Királyság által elért eredményeket.

               (3)

               Az Egyesült Királyság 2017. április 21-én benyújtotta 2017. évi nemzeti reformprogramját, 2017. április 27-én pedig 2017. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)

               A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodása és releváns programjai felülvizsgálatát és azokhoz módosítások javaslatát. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok hatékonyságát és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

               (5)

               Az Egyesült Királyság jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ágához tartozik. Amennyiben 2016–2017 során sikerül időben tartós kiigazítást elérni, úgy az Egyesült Királyság 2017–2018-ban átkerül a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágába, és az átmeneti adósságszabály hatálya alá fog tartozni. A 2017. évi konvergenciaprogram értelmében a kormány a Tanács 2015. június 19-i ajánlásának megfelelően a 2016–2017-es pénzügyi évre tervezi a túlzott hiány kiigazítását, a GDP 2,7 %-ának megfelelő államháztartási hiány elérésével. A várakozások szerint 2017–2018-ban a GDP-arányos államháztartási hiány enyhén, 2,8 %-ra emelkedik, majd 2018–2019-ben 1,9 %-ra csökken. A konvergenciaprogram nem határoz meg középtávú költségvetési célt. A konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság 2016–2017-ről 2018–2019-re várhatóan nagyjából 87,5 % körül stabilizálódik, majd 2020–2021-ben 84,8 %-ra mérséklődik. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv optimista. A tervezett hiánycélok eléréséhez szükséges intézkedések összességében jól meghatározottak, viszont a makrogazdasági kilátásokat övező lefelé mutató kockázatok veszélyeztetik a tervezett hiánycsökkentés megvalósítását.

               (6)

               A 2016. július 12-i tanácsi ajánlás szerint az Egyesült Királyságnak 2016–2017-re meg kell szüntetnie a túlzott hiányt, és a túlzott hiány kiigazítását követően 2017–2018-ban a minimális középtávú költségvetési cél felé mutató, a GDP 0,6 %-ának megfelelő költségvetési kiigazítást kell megvalósítania. A Bizottság 2017. tavaszi előrejelzése alapján az államháztartási hiány 2016–2017-ben a GDP 2,7 %-a lesz, vagyis meg fog felelni a Tanács által ajánlott hiánycélnak. 2017–2018 tekintetében fennáll annak a veszélye, hogy az ország némileg el fog térni a prevenciós ág követelményeitől.

               (7)

               Költségvetési helyzetét és különösen adósságállományának szintjét figyelembe véve az Egyesült Királyságnak további kiigazítást kell végrehajtania a megfelelő középtávú költségvetési cél elérése érdekében. A Stabilitási és Növekedési Paktum keretében közösen elfogadott kiigazítási mátrix alapján ez a kiigazítás a nettó elsődleges államháztartási kiadások (4) legfeljebb 1,8 %-os nominális növekedését jelenti. Ez a GDP 0,6 %-át kitevő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Változatlan politikát feltételezve fennáll annak a veszélye, hogy az ország a 2017–2018-as és a 2018–2019-es időszakban együttvéve némileg el fog térni ettől a követelménytől. Ugyanakkor első ránézésre úgy tűnik, hogy az Egyesült Királyság 2017–2018-ban várhatóan nem fog megfelelni, 2018–2019-ben viszont meg fog felelni az átmeneti adósságszabálynak. A Tanács összességében úgy véli, hogy az Egyesült Királyságnak készen kell állnia arra, hogy 2017–2018-tól kezdődően további intézkedéseket hajtson végre a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés érdekében. Mindazonáltal az 1466/97/EK rendeletben foglaltak szerint a költségvetési tervek és a költségvetés alakulásának értékelése során a konjunkturális körülmények figyelembevételével kell megvizsgálni a tagállamok költségvetési egyenlegét. Amint azt az országspecifikus ajánlásokat kísérő bizottsági közlemény is nyomatékosítja, a jövőbeli értékelés során megfelelően figyelembe kell venni egy olyan költségvetési irányvonal megvalósítására vonatkozó célt, amely hozzájárul mind a folyamatban lévő gazdaságélénkülés megerősítéséhez, mind pedig az Egyesült Királyság államháztartása fenntarthatóságának biztosításához. Ebben az összefüggésben a Tanács nyugtázza, hogy a Bizottság az 1466/97/EK rendeletben foglaltaknak megfelelő átfogó értékelést kíván végezni, különös tekintettel az Egyesült Királyság konjunkturális helyzetére.

               (8)

               A magánberuházás következetesen jóval elmaradt, az állami beruházás pedig kis mértékben maradt el az uniós átlagtól. A termelékenység lényegesen alacsonyabb a G7-ek átlagánál, és 2008 óta stagnál. A termelékenység növekedésének fellendítése érdekében a kormány erőteljes politikai hangsúlyt helyez a beruházásösztönzésre. A fő kihívások egyike az Egyesült Királyság infrastruktúra-hálózatainak kapacitása, illetve minősége terén tapasztalható lényeges hiányosságok kezelése. A közutak túlterheltek, a vasúti kapacitás pedig egyre kevésbé képes lépést tartani a gyorsan növekvő kereslettel. Ezen túlmenően egyre sürgetőbbé válik az is, hogy több beruházást hajtsanak végre az új energiatermelési és -ellátási kapacitások területén. Az infrastruktúrára vonatkozó nemzeti teljesítési terv ambiciózus célkitűzésekkel kívánja javítani az Egyesült Királyság gazdasági infrastruktúráját, és 2016 folyamán számos beruházási döntés született nagy horderejű közlekedési és energiaprojektekkel kapcsolatban. Mindazonáltal továbbra is aggodalomra ad okot, hogy biztosítható-e az infrastrukturális hiányosságok időben történő és költséghatékony kiküszöbölésére alkalmas állami és magánberuházás. Az Egyesült Királyság számára rendkívül nagy kihívást jelent, hogy bővítenie kell a lakáskínálatot. A krónikus lakáshiány miatt a lakásárak egyébként is magasak és tovább emelkednek, ami jelentős gazdasági és szociális költségeket von maga után, kiváltképp a gazdasági növekedési pólusok közelében. A megreformált területfejlesztési rendszer és a kiegészítő lakhatási intézkedések összességében némileg erőteljesebben támogatják a lakóingatlan-építés fokozását. Ugyanakkor a lakáskínálat növekedését továbbra is számos tényező korlátozza – ilyen például a telekpiacra és a lakóingatlan-építésre vonatkozó igen szigorú és összetett szabályozás –, és az új lakáskínálat még mindig nem képes lépést tartani a kereslet növekedésével.

               (9)

               A fő munkaerőpiaci mutatók változatlanul kedvezőek: mind a tartós munkanélküliség, mind az ifjúsági munkanélküliség összességében alacsony. Ezzel szemben az inaktivitási rátát, valamint a részmunkaidős foglalkoztatást, illetve az alacsony bérű foglalkoztatást tekintve van még mit javítani a helyzeten. A jövedelemnövekedés továbbra is szerény, ami a termelékenység csekély növekedésével áll összefüggésben. A készségkínálattal, a készségek kihasználásával és a készségfejlesztéssel kapcsolatos aggályok továbbra is fennállnak. A készségek és a készségfejlesztés vonatkozásában jelentős szakpolitikai kezdeményezések indultak a műszaki oktatás és a tanulószerződéses gyakorlati képzés megreformálása keretében. A színvonalas tanulószerződéses gyakorlati képzésnek a megszerzett képesítési szintre és a képesítés szakterületére egyaránt kell összpontosítania. A készségfejlesztés egyéb, stratégiai fontosságú támogatott formái – mindenekelőtt a 25 évnél idősebbek számára – bővítenék az állami szektor, a vállalkozások és a szakmai előrehaladásra törekvő személyek számára elérhető készségkínálatot. A gyermekgondozási és a szociális ellátási kínálat is elégtelen, ami miatt magas a nők részmunkaidős foglalkoztatásának aránya. A gyermekgondozási reformok folyamatosan, ám kis lépésenként valósulnak meg. A következő két évben egyes kezdeményezések teljeskörű végrehajtása nyomán gyökeres változásra van kilátás. A három évnél fiatalabb gyermekek viszonylag kis mértékben részesülnek intézményi gyermekgondozásban. Míg a közelmúltbeli intézkedések némileg javítják a három- és négyéves gyermekeknek kínált gyermekgondozási szolgáltatások hozzáférhetőségét és megfizethetőségét, addig a három évnél fiatalabb gyermekeknek biztosított gyermekgondozási lehetőségek kérdése továbbra is megoldásra vár. A korábban bejelentett reformok és megszorítások következtében – amelyek különösen a munkavállalóknak járó támogatásokat érintették érzékenyen – rövid, illetve középtávon nyomás alá kerülhetnek a szociálpolitikai eredmények, beleértve a gyermekszegénységre vonatkozó mutatót is, főként a magasabb infláció összefüggésében. Különös aggodalomra ad okot a munkahellyel rendelkező háztartásokban szegénységben élő gyermekek száma.

               (10)

               A 2017. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte az Egyesült Királyság gazdaságpolitikáját, és az elemzést közzétette a 2017. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2017. évi konvergenciaprogramot és a 2017. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években az Egyesült Királyságnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak azoknak az Egyesült Királyság fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (11)

               Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2017. évi konvergenciaprogramot, és véleményét (5) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy az Egyesült Királyság 2017-ben és 2018-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágának követelményeivel összhangban 2018–2019-ben hajtson végre jelentős költségvetési kiigazítást, figyelembe véve, hogy erősíteni kell a folyamatban lévő gazdaságélénkülést és biztosítani kell az Egyesült Királyság államháztartásának fenntarthatóságát.

               2.

               Tegyen további lépéseket a lakáskínálat bővítése érdekében, többek között a területfejlesztési szabályok reformjának bevezetése és végrehajtása révén.

               3.

               Orvosolja a strukturális munkaerőhiányt és mozdítsa elő a készségfejlesztést, beleértve a tanulószerződéses gyakorlati képzés színvonalának javítását, valamint egyéb támogatott továbbképzési lehetőségek biztosítását.

      Kelt Brüsszelben, 2017. július 11-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         T. TÕNISTE

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (3)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (4)  A nettó államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési ellátásokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A törvényben előírt diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve bevételnövelést figyelembe veszik. A bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket nettósítják.

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása ( 2008. február 12. ) az Európai Fejlesztési Alap (hetedik EFA) 2006. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről

text:
               15.2.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 41/22

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2008. február 12.)
   az Európai Fejlesztési Alap (hetedik EFA) 2006. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről
   (2008/116/EK)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel az 1995. november 4-én Mauritiuson aláírt megállapodással (1) módosított, 1989. december 15-én Loméban aláírt negyedik AKCS–EGK-egyezményre (2),
   tekintettel a negyedik AKCS–EGK-egyezmény szerinti közösségi támogatás finanszírozásáról és kezeléséről szóló 91/401/EGK belső megállapodásra (3), amely létrehozta többek között a hetedik Európai Fejlesztési Alapot (hetedik EFA), és különösen annak 33. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel a negyedik AKCS–EGK-egyezmény szerinti fejlesztésfinanszírozási együttműködésre alkalmazandó 1991. július 29-i 91/491/EGK pénzügyi szabályzatra (4), és különösen annak 69–77. cikkére,
   megvizsgálva a hetedik EFA műveleteire vonatkozó 2006. december 31-i bevételi és kiadási kimutatást, illetve eredménykimutatást, valamint a Számvevőszéknek a 2006. pénzügyi évre vonatkozó jelentését, a Bizottság válaszaival együtt (5),
   mivel:

               (1)

               A belső megállapodás 33. cikkének (3) bekezdése szerint a hetedik EFA pénzgazdálkodása tekintetében az Európai Parlamentnek kell megadnia a Tanács ajánlása alapján a Bizottságnak a mentesítést.

               (2)

               A 2006. pénzügyi év során a Bizottság a hetedik EFA műveleteit összességében kielégítően hajtotta végre,

         JAVASOLJA, hogy az Európai Parlament mentesítse a Bizottságot a hetedik EFA 2006. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2008. február 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         A. BAJUK

      (1)  HL L 156., 1998.5.29., 3. o.

      (2)  HL L 229., 1991.8.17., 3. o.

      (3)  HL L 229., 1991.8.17., 288. o.

      (4)  HL L 266., 1991.9.21., 1. o.

      (5)  HL C 259., 2007.10.31., 1. o.


title: A Tanács ajánlása (2015. július 14.) – Németország 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Németország 2015. évi stabilitási programját

text:
               18.8.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 271/1

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2015. július 14.)
   Németország 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Németország 2015. évi stabilitási programját
   (2015/C 271/01)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát. A stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2015. július 14-én elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást, 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (3). Ezek együttesen alkotják az „integrált iránymutatásokat”, és a tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe ezeket.

               (3)

               A Tanács 2014. július 8-án ajánlást (4) fogadott el Németország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Németország 2014. évi aktualizált stabilitási programját. A Bizottság 2014. november 28-án a 473/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (5) megfelelően kiadta a Németország 2015-re vonatkozó költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményét.

               (4)

               A Bizottság 2014. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2015. évi európai szemeszterét. A Bizottság ugyanazon a napon az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Németországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (5)

               Az Európai Tanács 2014. december 18-án jóváhagyta a beruházások ösztönzéséhez, a strukturális reformok intenzívebb folytatásához és a felelősségteljes, növekedésbarát költségvetési konszolidációhoz szükséges prioritásokat.

               (6)

               A Bizottság 2015. február 26-án közzétette a Németországra vonatkozó 2015. évi országjelentését. Az országjelentésben a Bizottság megvizsgálta a 2014. július 8-án elfogadott országspecifikus ajánlások kapcsán Németország által elért eredményeket. Az országjelentés tartalmazza az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálat eredményeit is. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Németországban makrogazdasági egyensúlyhiányok tapasztalhatók, amelyek határozott szakpolitikai intézkedéseket és nyomon követést tesznek szükségessé. A tartósan elégtelen magán- és állami beruházások fényében növekedtek a kockázatok, ami visszatartja a növekedést és hozzájárul a folyó fizetési mérleg igen magas, továbbra is szoros figyelmet igénylő többletéhez. Különösen nagy szükség van a német gazdaságot – és annak méretéből adódóan a szélesebb gazdasági és monetáris uniót – érő kedvezőtlen hatások kockázatát csökkentő intézkedésekre.

               (7)

               Németország 2015. április 28-án benyújtotta 2015. évi nemzeti reformprogramját, 2015. április 16-án pedig 2015. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)

               Németország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik, és az adósságszabály hatálya alatt van. A 2015. évi stabilitási program szerint a kormány költségvetési többlet fenntartását tervezi. A középtávú költségvetési cél – a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiány – a programidőszak egésze során teljesül. A GDP-arányos államadósság a várakozások szerint 2019-re fokozatosan a GDP 61,5 %-ára csökken. Az ezeket a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv – amelyet nem hagyott jóvá független szerv – óvatos növekedési feltételezésekkel számol. A Bizottság 2015. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg várhatóan továbbra is a középtávú költségvetési cél felett marad. A bruttó adósság az előrejelzés szerint stabil csökkenő pályán marad, biztosítva az adósságnak az adósságszabály előírásait meghaladó mértékű csökkenését. Ez megteremti a beruházások fellendítéséhez szükséges mozgásteret. A stabilitási program értékelése alapján és a Bizottság 2015. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint Németország várhatóan meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (9)

               A szövetségi kormány megnövelte az oktatásra és a kutatásra fordított kiadásokat, az oktatásra fordított állami kiadások GDP-arányosan azonban még mindig az uniós átlag alatt vannak, és az oktatási és kutatási kiadások összességében elmaradhatnak a 2015-re a GDP 10 %-ában meghatározott nemzeti céltól. Németország 2018-ig az állami beruházások megnövelését tervezi, többek között további 10 milliárd EUR összeget szán infrastruktúrákra és 5 milliárd EUR-t a gyenge pénzügyi helyzetű települések beruházásainak támogatására. Ezek a pozitív lépések azonban nem elegendőek a beruházások terén az általános lemaradás megoldására. Költségvetési mozgásterének kihasználásával Németország képes lenne a gazdaság jövőbeli növekedési potenciáljába fektetni és az állami beruházások lemaradását kezelni, amely különösen szembetűnő infrastrukturális és települési szinten. Németország nem lépett előre az adórendszer hatékonyságának javítása terén. Összességében kihasználatlannak tűnik az adóknak a növekedést jobban előmozdító bevételi források felé tereléséhez rendelkezésre álló mozgástér. A rendszeres ingatlanadókból származó bevételek viszonylag alacsonyak (2012-ben a GDP 0,5 %-a, szemben az EU-28-beli 1,5 %-kal) és az ingatlan-értékbecslés idejétmúlt, a nyugati tartományokban 1963/64-es, a keleti tartományokban 1935-ös piaci értékekre nyúlik vissza. Noha a helyi ingatlanadó (Grundsteuer) reformja a koalíciós megállapodás része volt és a 2014. és 2015. évi nemzeti reformprogramban is bejelentették, eddig nem történt konkrét intézkedés. A kevésbé torzító hatású rendszeres ingatlanadókra való összpontosítás helyett folytatódott az ingatlan-átruházási adók emelésének trendje. A helyi iparűzési adó (Gewerbesteuer) felülvizsgálatára nem került sor. A nonprofit elemeknek az adóalapba történő bevonása miatt hatékonyságvesztés lép fel.
               Az adózás vállalkozásokra nehezedő adminisztratív terhe és az adóbeszedés költsége viszonylag magas Németországban, és az elektronikus ügyintézést az uniós átlagnál kisebb mértékben alkalmazzák a személyi jövedelemadó és társasági adó terén. A szövetségi, tartományi és önkormányzati szintek közötti költségvetési kapcsolatok jelenleg zajló felülvizsgálata lehetőséget kínál a fenntartható költségvetési politikák keretének megerősítésére, beleértve a közigazgatás minden szintjén megfelelő állami beruházás biztosítását. A felülvizsgálat lehetőséget biztosít a bevételi és kiadási hatáskörök elosztásának, valamint a horizontális költségvetési kiegyenlítési rendszer és az adóigazgatás hatékonyságának javítására is.

               (10)

               Németország nem határozott meg intézkedéseket a későbbi nyugdíjba vonulás ösztönzőinek fokozására, ami pedig elengedhetetlennek tűnik annak fényében, hogy az előrejelzések szerint középtávon az ország munkaképes korú népessége erősen csökken és a képzett munkaerő hiánya következhet be. Az átlagbér 50 és 67 %-a közötti jövedelmű munkavállalókat terhelő adóék nagyrészt változatlan maradt 2001 óta, és az egyik legmagasabb az Unióban. A társadalombiztosítási rendszerek közelmúltbeli reformja valószínűleg a járulékok további emelését vonja maga után, és tovább növeli az adóéket. Ennek adott esetben negatív hatása lenne a munkaerő-piaci részvételre és a rendelkezésre álló jövedelemre. Az adófék-hatást jelenleg enyhíti az alacsony infláció. Mindazonáltal az elkövetkező években a dinamikus bérnövekedés és a valamivel magasabb infláció következtében az adófék automatikusan jelentősen megnövelheti az adóterheket. Ez viszont kihatással lehet a rendelkezésre álló jövedelemre. Korlátozott előrelépés történt a hátrányos helyzetű csoportok tanulmányi teljesítményének javítása terén. A migráns hátterű fiatalok körében kétszer nagyobb a korai iskolaelhagyás valószínűsége. Egyes adóügyi intézkedések jelentős mértékben visszatarthatják a második keresőket a munkavállalástól vagy a hosszabb munkaidőben való munkavégzéstől. Ez hozzájárul a teljes munkaidőben dolgozó nők alacsony arányához, és ahhoz, hogy a nők által ledolgozott munkaórák átlagos száma az Unión belül Németországban a legalacsonyabb. A miniállások mentesítése a személyi jövedelemadó alól és sok esetben a munkavállalók által fizetendő minden társadalombiztosítási járulék alól szintén visszatartja a munkavállalókat attól, hogy a miniállások havonta 450 EUR-s felső határánál magasabb fizetést biztosító munkát vállaljanak.

               (11)

               A szolgáltatási szektorokban, különösen a szakmai szolgáltatások terén a verseny ösztönzésére irányuló politikai intézkedés korlátozott volt. Németországban a szakmai szolgáltatások terén a munkatermelékenység növekedési rátája több mint egy évtizede negatív, vagy nullához közelít. Emellett Németország azon tagállamok közé tartozik, ahol a versenyt legkevésbé ösztönző a szakmai szolgáltatások szabályozása. A korlátozások közé tartoznak a szakmai képesítési követelmények, valamint a jogi formára és a részesedésre vonatkozó követelmények. Ez utóbbi kapcsán kisebb módosítások vannak folyamatban néhány tartományban, de a korlátozások átfogó felülvizsgálata még várat magára. Németország részt vesz a szakmai képesítések elismeréséről szóló irányelv módosításáról szóló 2013/55/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvben (6) előírt kölcsönös értékelési eljárásban, de eddig nem hozott intézkedéseket a felülvizsgálat nyomán. A német vasúti szállítás piacain nem javult számottevően a versenyhelyzet a múlt év óta. Különösen a távolsági vasúti személyszállítás szegmensében tartja vissza az új belépőket a nehézkes versenykörnyezet. A távolsági személyszállítás pályahasználati díjai a legmagasabbak közé tartoznak az Unióban. A távolsági vasúti személyszállításban az új belépők piaci részesedése 1 % alatti, és tovább csökken.

               (12)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Németország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2015. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Németországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak a programoknak Németország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–3. ajánlás tükrözi.

               (13)

               Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a stabilitási programot és azt a véleményt (7) fogalmazta meg, hogy Németország megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (14)

               A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–3. ajánlás tükrözi.

               (15)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euroövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését is. Ezen elemzés alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euro (8). Németországnak, amelynek pénzneme ugyancsak az euro, szintén biztosítania kell ezen ajánlások teljes körű és időben történő végrehajtását,

         AJÁNLJA, hogy Németország 2015–2016-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Növelje tovább az infrastruktúra, az oktatás és a kutatás terén az állami beruházásokat. A magánberuházások előmozdítása érdekében hozzon intézkedéseket az adórendszer hatékonyságának javítására, különösen a helyi iparűzési adó és a társasági adózás felülvizsgálata, valamint az adóigazgatás modernizálása révén. Használja ki a folyamatban lévő felülvizsgálatot a szövetségi, a tartományi és a települési szint közötti fiskális kapcsolatok kialakításának javítására, különös tekintettel a közigazgatás minden szintjén megfelelő állami beruházások biztosítására.

               2.

               Nagyobb mértékben ösztönözze a későbbi nyugdíjba vonulást. Hozzon intézkedéseket a munkát terhelő magas adók és társadalombiztosítási járulékok csökkentésére, különösen az alacsony keresetűek esetében, és kezelje az adófék hatását. A foglalkoztatás más formáira való áttérés elősegítése érdekében vizsgálja felül a miniállások adóügyi kezelését.

               3.

               Hozzon ambiciózusabb intézkedéseket a szolgáltatási ágazatbeli verseny ösztönzésére, különösen a szakmai szolgáltatások terén, és ennek érdekében szüntesse meg az indokolatlan korlátozásokat, így például a jogi formára és a részesedésre vonatkozó követelményeket, illetve a rögzített tarifákat. E célból zárja le e korlátok folyamatban lévő hazai felülvizsgálatát és hozzon nyomon követő intézkedéseket. Szüntesse meg a vasúti szállítás piacain a verseny fennmaradó korlátait, különösen a távolsági vasúti személyszállítás terén.

      Kelt Brüsszelben, 2015. július 14-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. GRAMEGNA

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  Ezeket a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) érvényben hagyta.

      (4)  A Tanács 2014. július 8-i ajánlása Németország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Németország 2014. évi stabilitási programját (HL C 247., 2014.7.29., 20. o.).

      (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. május 21-i 473/2013/EU rendelete a költségvetésiterv-javaslatok monitoringjára és értékelésére, valamint az euroövezeti tagállamok túlzott hiánya kiigazításának biztosítására vonatkozó közös rendelkezésekről (HL L 140., 2013.5.27., 11. o.).

      (6)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. november 20-i 2013/55/EU irányelve a szakmai képesítések elismeréséről szóló 2005/36/EK irányelv és a belső piaci információs rendszer keretében történő igazgatási együttműködésről szóló 1024/2012/EU rendelet (az IMI-rendelet) módosításáról (HL L 354., 2013.12.28., 132. o.).

      (7)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.

      (8)  HL C 272., 2015.8.18., 98. o.