title: A Tanács ajánlása (2018. július 13.) Portugália 2018. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Portugália 2018. évi stabilitási programját

text:
               10.9.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 320/92

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2018. július 13.)
      Portugália 2018. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Portugália 2018. évi stabilitási programját
      (2018/C 320/21)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2017. november 22-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2018. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács a 2018. március 22-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2017. november 22-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Portugáliát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács a 2018. március 22-i ülésén jóváhagyott. A Tanács 2018. május 14-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (3) (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlás).

                  (2)

                  Mivel Portugália pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Portugáliának gondoskodnia kell arról, hogy teljes körűen és megfelelő időben végrehajtsa az euroövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 1–3. ajánlás tükröz.

                  (3)

                  A Portugáliára vonatkozó 2018. évi országjelentést 2018. március 7-én tették közzé. A Bizottság az országjelentésben értékelte a Tanács által 2017. július 11-én elfogadott országspecifikus ajánlások (4) és az előző években elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései tekintetében Portugália által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, melynek eredményeit szintén 2018. március 7-én tették közzé. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Portugáliában makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. Mindenekelőtt a jelentős nettó külső kötelezettségállomány, a magán- és az állami szektor adóssága és a nemteljesítő hitelek magas aránya az alacsony termelékenység összefüggésében sebezhetővé teszi az országot. A nettó külső kötelezettségállomány kiigazításához prudens folyófizetésimérleg-egyenlegre és a versenyképességi előnyök fenntartására van szükség. A magánszektor adósságának aránya a korábbi magas szintekhez képest tovább csökken a nominális növekedés beindulása és a némileg negatív hiteláramlás következtében, a GDP-arányos államadósság pedig az előrejelzés szerint csökkenő pályára állt, összefüggésben a tartós hitelállomány-leépítési igénnyel. A pénzügyi szektort érintő beavatkozások segítettek a stabilitási kockázatok visszafogásában, bár a bankokra továbbra is hátrányosan hat az alacsony nyereségesség és a nemteljesítő hitelek nagy – bár csökkenő – állománya. A versenyképességgel, a hitelállomány-leépítéssel és a potenciális növekedéssel kapcsolatos kilátások javulása szempontjából kulcsfontosságú az erőteljesebb termelékenységnövekedés. A munkanélküliség több éve gyors ütemben csökken. Továbbra is vannak szakpolitikai hiányosságok, mindenekelőtt a nemteljesítő hitelek állományának csökkentésére és az üzleti környezet javítására előirányzott intézkedések végrehajtása terén. Több reformterv, többek között a munkaerőpiaci szegmentáció megszüntetésére irányuló intézkedések és az államháztartás fenntarthatóságának javítását célzó fiskális-strukturális reformok elfogadását és végrehajtását nyomon kell majd követni.

                  (4)

                  Portugália 2018. április 27-én benyújtotta 2018. évi nemzeti reformprogramját és 2018. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor. A 2018. évi stabilitási program a GDP-arányos államadósság stabil csökkenését vetíti előre. Portugália 2018. évi nemzeti reformprogramja mind rövid, mind középtávú kötelezettségvállalásokat tartalmaz, és kitér a 2018. évi országjelentésben szereplő kihívásokra is. Mindenekelőtt olyan, a képesítések és az innováció területére irányuló intézkedéseket jelent be, amelyek fellendíthetik a termelékenységet és növelhetik a portugál export értékét. A nemteljesítő hitelek csökkentésére irányuló stratégia, valamint a vállalati tőkeellátottság ösztönzésére irányuló intézkedések hozzájárulnak a portugál gazdaság eladósodottságának csökkentéséhez és a bankok mérlegének megtisztításához. Összességében a benyújtott programok hatékony végrehajtása elősegítené az egyensúlyhiányok megszüntetését.

                  (5)

                  Az európai strukturális és beruházási alapok 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (6)

                  Portugália jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az átmeneti adósságszabály hatálya alá tartozik. 2018. évi stabilitási programjában a kormány azt vetíti előre, hogy a GDP-arányos államháztartási hiány 2018-ban és 2019-ben 0,7 %, illetve 0,2 % lesz, majd további javulás után 2021-ben a GDP 1,4 %-ának megfelelő többletbe fordul át. Ezek a tervek nem veszik figyelembe a 2019 utáni banktámogatási intézkedések esetleges hiánynövelő hatását. A középtávú költségvetési cél – a GDP 0,25 %-ának megfelelő strukturális többlet – a tervek szerint 2020-ban fog megvalósulni. A 2018. évi stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság 2018-ban várhatóan 122,2 %, 2019-ben pedig 118,4 % lesz, majd 2021-ben 107,3 %-ra csökken. Az ezeket a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv 2018-ra megalapozott, a következő évek tekintetében viszont optimista. Ugyanakkor 2018-tól kezdődően a kitűzött hiánycélok elérésének támogatásához szükséges intézkedések nincsenek kellőképpen kidolgozva.

                  (7)

                  Portugália 2018. évi stabilitási programja szerint a 2017. évi nagy kiterjedésű erdőtüzekkel összefüggő intézkedések költségvetési hatása jelentős volt, és a program megfelelő bizonyítékokkal támasztja alá e költségvetési többletkiadások mértékét és jellegét. A 2018. évi stabilitási program kitér konkrétan arra, hogy a 2018. évi költségvetés a GDP mintegy 0,07 %-ának megfelelő mértékű rendkívüli kiadásokat tartalmaz az erdőtüzek megakadályozását célzó megelőző intézkedésekkel összefüggésben. A 2018. évi stabilitási program meghatározza a veszélyhelyzet kezeléséhez kapcsolódó, egyszerinek minősülő kiadásokat, továbbá a megelőzéshez kapcsolódó kiadásokat. E kiadások integrált jellege, valamint a kiadások 2017. évi nagy kiterjedésű erdőtüzekkel való közvetlen kapcsolata miatt az erdőtüzek megelőzésére fordított kiadások egyedi kezelése a rendkívüli eseményekre vonatkozó rendelkezések alkalmazásának tekinthető. A Bizottság szerint a megelőző intézkedésekkel összefüggésben figyelembe vehető többletkiadások mértéke 2018-ban a GDP 0,07 %-ának felel meg. Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében és 6. cikkének (3) bekezdésében foglalt rendelkezések lehetőséget adnak e többletkiadások figyelembevételére, mivel az előre nem látható, nagy kiterjedésű erdőtüzek rendkívüli eseménynek minősülnek, a portugál államháztartásra gyakorolt hatásuk jelentős, és a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való átmeneti eltérés engedélyezése nem veszélyeztetné a fenntarthatóságot. A figyelembe vehető összegekre is kiterjedő végső értékelésre a portugál hatóságok által megadott, 2018-ra vonatkozó tényadatok alapján, 2019 tavaszán kerül majd sor.

                  (8)

                  A Tanács 2017. július 11-i ajánlása szerint Portugáliának biztosítania kell, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája (6) 2018-ban ne haladja meg a 0,1 %-ot, ami a GDP legalább 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Ugyanakkor megállapításra került, hogy a 2018-ra vonatkozó költségvetésiterv-javaslat értékelése, majd azt követően a 2018. évi költségvetési eredmények értékelése során megfelelően figyelembe kell venni, hogy a cél egy olyan költségvetési irányvonal megvalósítása, amely hozzájárul mind a folyamatban lévő gazdaságélénkülés megerősítéséhez, mind pedig az államháztartás fenntarthatóságának biztosításához. Miután a Bizottság Portugália 2018. évi költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményének keretében értékelte a portugáliai fellendülés erősségét, megfelelően figyelembe véve az ország fenntarthatósági kihívásait, ebben az összefüggésben nem kell további elemeket figyelembe venni. A Bizottság 2018. tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2018-ban, valamint 2017-ben és 2018-ban együttesen számítva jelentős lesz az eltérés a javasolt költségvetési kiigazítástól.

                  (9)

                  2019-ben, tekintettel Portugália 60 % feletti GDP-arányos államadósság-rátájára és a GDP 1,3 %-át kitevő előre vetített kibocsátási résre, a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája nem haladhatja meg a 0,7 %-ot, összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében közösen elfogadott, a követelményekre vonatkozó kiigazítási mátrixból eredő, a GDP 0,6 %-ának megfelelő strukturális kiigazítással. Változatlan szakpolitikai irányvonalat feltételezve fennáll annak a kockázata, hogy az ország 2019-ben, valamint a 2018–2019-es kétéves időszakban jelentősen el fog térni ettől a követelménytől. Ugyanakkor az előrejelzés szerint Portugália várhatóan 2018-ban és 2019-ben meg fog felelni az átmeneti adósságszabálynak. A Tanács összességében úgy véli, hogy 2018-tól kezdődően meg kell hozni a szükséges intézkedéseket a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés biztosítása érdekében. Tanácsos lenne a többletbevételeket az államadósság-ráta további csökkentésére felhasználni.

                  (10)

                  Az államadósság fenntarthatóságának biztosítása a fenntartható költségvetési konszolidációtól függ, amelyet az államháztartás hatékonyabb bevételbeszedés és kiadásellenőrzés révén elért strukturális javításával kell megvalósítani. A kiadások ellenőrzésének megerősítése érdekében kulcsfontosságú a kötelezettségvállalások ellenőrzésére vonatkozó törvény hatékony végrehajtása, a költségvetési kerettörvény szigorú és időben történő végrehajtása, valamint a kiadások folyamatos felülvizsgálata és az észszerűsítési erőfeszítések végrehajtása. A költségvetési tervezés és végrehajtás továbbra is komoly kihívást jelent, különösen az egészségügyi ágazatban, ahol a késedelmes fizetések (hátralékok) továbbra is nagyon magasak, ami a számviteli ellenőrzési és irányítási gyakorlatok hiányosságaira is rámutat. A fenntartható költségvetési konszolidáció érdekében foglalkozni kell az elöregedéshez kapcsolódó magas és növekvő költségekkel. Középtávon nagyobb költségvetési kockázatok elsősorban a nyugdíjak finanszírozásának költségeihez fognak kapcsolódni, míg az egészségügy költségei hosszú távon növelik majd a nyomást. A nyugdíjrendszer középtávú fenntarthatóságának javítására irányuló lépések az elöregedéssel kapcsolatos egészségügyi költségek kezelésére irányuló átfogó stratégiával együtt hozzájárulhatnak e kockázatok kezeléséhez.

                  (11)

                  Hasonlóképpen, a kiadások ellenőrzése, az adósságok kezelése és az állami vállalatok általános pénzügyi fenntarthatóságának javítása jelentősen hozzájárulhat az államháztartás strukturális javulásához. Bár az állami vállalatok nettó összjövedelme továbbra is negatív, működési eredményeik az elmúlt években általában javultak, kivéve az e tekintetben romlást mutató egészségügyi ágazatot. Az állami vállalatok államháztartáson belüli teljes nem konszolidált adósságállománya szintén magas maradt, 2017 végén a GDP 18,3 %-ának felelt meg. Folyamatban van az állami vállalatok nyomon követésének javítását célzó intézkedések bevezetése, de hatásuk még nem érzékelhető. Az állami vállalatokra vonatkozó adósságkezelési és feltőkésítési terv folyamatban levő végrehajtása valószínűleg csökkenti az eladósodást és a kamatköltségeket, de a korlátozott mértékű költségvetési átcsoportosítások kiszámítható és átlátható keretének biztosítása révén tovább erősíthetők a jó irányba ható ösztönzők.

                  (12)

                  A javuló gazdasági teljesítménynek köszönhetően folytatódik a portugál munkaerőpiac élénkülése. 2017-ben több mint 150 000 új munkahely jött létre a gazdaságban, és a foglalkoztatási ráta (a 20–64 éves korosztályban) 73,4 %-ra nőtt, vagyis visszatért a válság előtti szintre. A munkanélküliségi ráta jelentősen visszaesett, és most az euróövezeti átlag alatt van. A tartós munkanélküliségi ráta szintén gyorsan csökkent, de még mindig viszonylag magas. A folyamatban lévő aktív munkaerőpiaci intézkedéseken, a társadalombiztosítási járulékokra vonatkozó mentességeken és az állami foglalkoztatási szolgálat keretében az álláskeresőknek nyújtott személyre szabott támogatáson kívül Portugália 2018-ban az egyablakos foglalkoztatási ügyintézést is bevezeti. Ez fontos szerepet játszhat abban, hogy az aktivizálási intézkedések az érintettek szélesebb körére terjedjenek ki. A szegénységi és egyenlőtlenségi mutatók is tovább javultak. A szegénységben vagy társadalmi kirekesztettségben élők aránya közeledik az uniós átlaghoz, és a népesség legszegényebb 20 %-ának jövedelemhányada 2015 óta nőtt. A jövedelmi egyenlőtlenség szintje azonban még mindig magas. Emellett a szociális transzferek (a nyugdíjakat ide nem értve) nem járulnak hozzá hatékonyan a lakosság szegénységből való kiemeléséhez, a minimálbérrendszer megfelelősége (bár javult) továbbra is korlátozott, és a lakhatás megfizetése egyre nagyobb kihívást jelent az alacsony jövedelmű háztartások számára.

                  (13)

                  Annak ellenére, hogy 2017-ben jelentősen nőtt a határozatlan idejű munkaszerződések száma, az ideiglenesen foglalkoztatottak aránya stabilan 22 % maradt, ami még mindig az egyik legmagasabb az Unióban. 2017-ben az ideiglenesen foglalkoztatottak mintegy 82 %-a nem önként választotta ezt a típusú foglalkoztatást. Miközben egyre több munkavállaló válik ideiglenes foglalkoztatottból állandó munkavállalóvá, a munkanélküliek esetében az a legáltalánosabb, hogy határozott idejű munkaszerződéssel találnak munkát maguknak. Emellett a válság idején nőtt az ideiglenes és állandó foglalkoztatottak közötti (már amúgy is széles) bérszakadék. Az állandó munkahelyek létrehozásának előmozdítására irányuló intézkedések (pl. a Contrato-Emprego) és a veszélyeztetett csoportokhoz tartozók foglalkoztatása esetén biztosított társadalombiztosítási járulékfizetés alóli mentesség hatékonynak bizonyult, de mindezek hatóköre korlátozott. A foglalkoztatásvédelmi jogszabályok és a nehézkes bírósági eljárások néhány eleme továbbra is akadályozhatja a határozatlan idejű munkaszerződéssel való munkaerő-felvételt. Jelenleg azonban nem tervezik az elbocsátásra vonatkozó jogi keret felülvizsgálatát. A kormány intézkedéseket tervez a munkaerőpiaci szegmentáció kezelésére a szociális partnerekkel folytatandó háromoldalú megbeszélések révén.

                  (14)

                  A felnőtt munkaerő általános készségszintje uniós összehasonlításban továbbra is a legalacsonyabbak között van, és az ország innovációs potenciáljának, valamint versenyképességének gátját jelenti. Ez vonatkozik a digitális készségekre is: 2017-ben a 16 és 74 év közötti korosztálynak csupán 50 %-a rendelkezett alapvető vagy az alapvetőt meghaladó digitális készségekkel (szemben az 57 %-os uniós átlaggal). Ezzel összefüggésben programok elindítására került sor (ilyen mindenekelőtt a Qualifica és a digitális készségekkel kapcsolatos nemzeti kezdeményezés, az Incode 2030), de az, hogy hatékonyan tudják-e fejleszteni a munkavállalók alapvető (számolási, írás-olvasási és digitális) készségeit és végső soron növelni a termelékenységet, a készségek elismerésén túl a kínált képzés kiterjedtségétől és minőségétől is függ. Bár vannak bizonyítékok arra, hogy a legutóbbi (2014 óta összesítve 18,3 %-os) minimálbér-emelés nem befolyásolta hátrányosan az alacsony képzettségű munkavállalók foglalkoztatási rátáját, de az, hogy 2017 harmadik negyedévében jelentősen, 20,4 %-ig nőtt az érintett munkavállalók aránya, növekvő bérnyomást eredményezett. Ez azzal a kockázattal jár, hogy csökken a képzésből fakadó bérnövekmény, különösen az alacsony és közepes képzettségű munkavállalók viszonylatában, így az alacsony képzettségűek nem kapnak kellő ösztönzést ahhoz, hogy befektessenek az oktatásba és képzésbe. A kormány a szociális partnerekkel együttműködve szorosan nyomon követi a minimálbér alakulását.

                  (15)

                  A korai iskolaelhagyók aránya továbbra is meghaladja az uniós átlagot, de hosszú távon csökkenő tendenciát mutat, részben az oktatási siker ösztönzésére és a lemorzsolódók arányának csökkentésére irányuló intézkedések végrehajtásának köszönhetően. Tovább javulnak az oktatási eredmények, de az esélyegyenlőséggel kapcsolatban aggályok merülnek fel, mivel az alsó és a felső társadalmi-gazdasági kvartilist tekintve jelentősen eltér a gyengén teljesítők aránya. A felsőfokú végzettséggel rendelkezők aránya a 30–34 év közötti korosztályban a 2016. évi 34,6 %-ról 2017-ben 33,9 %-ra csökkent, ami messze elmarad a 2020-ra kitűzött 40 %-os nemzeti célkitűzéstől. Annak ellenére, hogy a tudományos, mérnöki, műszaki és matematikai végzettségűek foglalkoztathatósága magas, nem jelentős az e területeken elhelyezkedő diplomások aránya.

                  (16)

                  Bár az utóbbi években fejlődött a portugál kutatási és innovációs rendszer, különösen a humán erőforrások és a tudományos eredmények nagyságrendje és minősége tekintetében, továbbra is jelentős szűk keresztmetszetek mutatkoznak a tudományos szféra és a vállalkozások közötti együttműködési kultúra megteremtése és az azt támogató feltételek kialakítása terén. Ilyen szűk keresztmetszetet jelentenek a tudás- és technológiatranszfert, valamint a kutatási eredmények piaci hasznosítását korlátozó tényezők, továbbá azok a kutatói életpályamodellek, amelyek nem ösztönzik kellőképpen a kutatókat arra, hogy feltárják az ún. „vállalkozói kutatás” és az iparral való együttműködés lehetőségeit. A szellemi tulajdonnal kapcsolatos tájékoztatás megerősítése és a fogalom egyértelműsítése a tudományos szektor és az üzleti élet közötti kapcsolatokban hozzájárulhat a szerződéses célkitűzések megvalósításához szükséges idő lerövidítéséhez, a tudományos ismeretek pénzre váltásához és gazdasági potenciáljuk erősítéséhez.

                  (17)

                  A nemteljesítő eszközök állományának gyorsabb csökkentésére irányuló átfogó stratégia végrehajtása folyamatban van. Ennek köszönhetően sikerült a 2016-os 17,2 %-ról 2017 negyedik negyedévére 13,3 %-ra csökkenteni a bruttó hitelállományban a nemteljesítő hitelek arányát. A nemteljesítő vállalati hitelek különösen aggodalomkeltőek, mivel a nemteljesítő hitelek teljes állományának mintegy kétharmadát teszik ki; a nemteljesítő vállalati hitelek aránya továbbra is magas, a bruttó hitelállomány 25,2 %-a. Az értékvesztett eszközök szanálása elengedhetetlen az új beruházásokhoz és a fenntartható növekedéshez szükséges hitelkínálati kapacitások felszabadításához. A fizetésképtelen vállalkozásokra vonatkozó eljárások, valamint az értékvesztett eszközök felvételére alkalmas másodlagos piacok szűkössége azonban továbbra is komoly akadályt jelent a nemteljesítő hitelek arányának csökkentése szempontjából. Bár a tőkeállomány bővülése a költségek csökkentésére irányuló erőfeszítésekkel és bizonyos, a nemteljesítő hitelekkel kapcsolatos pozitív közelmúltbeli fejleményekkel együtt javítja a pénzügyi ágazatbeli kilátásokat, a nyereségesség továbbra is alacsony, az állampapírokkal szembeni kitettség számottevő és a tőketartalékok nem elegendőek.

                  (18)

                  A finanszírozáshoz jutás továbbra is komoly kihívás a portugál gazdaságban. A finanszírozáshoz való stabil hozzájutás és ezen belül különösen a részvénytőke-bevonás az egyik legnagyobb kihívás a portugál vállalkozások számára, amihez hozzájárul a hitelállomány-leépítési nyomás is. Relatív értelemben az alternatív finanszírozási források változatlanul csekély jelentőségűek. Az utóbbi években új programok és hitelkeretek bevezetésére került sor, az üzleti környezet további egyszerűsítésével együtt, de további előrelépésre van szükség. Ugyanakkor a nemteljesítő hitelek és a vállalati adósság állománya továbbra is magas, bár csökkenőben van, és a tőkeallokáció termelékenyebb vállalkozások felé való elmozdulása előnyös lenne a beruházási környezet szempontjából.

                  (19)

                  Annak ellenére, hogy történt előrelépés a polgárok és vállalkozások mindennapi életét megkönnyítő, egyszerre több területre kiterjedő adminisztratív egyszerűsítés terén, az ágazatspecifikus szabályozási és adminisztratív akadályok továbbra is gátolják a beruházást és az erőforrások hatékony elosztását. Ebben a tekintetben a sürgős ágazatspecifikus reformok közé tartozik az eljárási munkafolyamatok átalakítása a döntéshozatali határidők lerövidítésével, a hallgatólagos jóváhagyási eljárás alkalmazhatóságának bővítése, valamint a számos dokumentum benyújtását igénylő engedélyezési eljárások felváltása az úgynevezett felelősségvállaló nyilatkozattal. Az építőipari ágazatot terhelő adminisztratív költségeket arányba kell állítani a tényleges költségekkel. Bár továbbra is korlátozott a verseny a közbeszerzés területén, a felülvizsgált közbeszerzési kódex célja az átláthatóság és a verseny előmozdítása, valamint a közbeszerzések jobb kezelése. Nyomon kell követni az új szabályok végrehajtását, így többek között a szerződések közvetlen odaítélésének alkalmazására vonatkozó szigorúbb szabályok hatását is. Bár a portugál igazságszolgáltatási rendszer hatékonysága változatlanul javul, továbbra is kihívást jelent a közigazgatási bíróságokon folytatott eljárások hossza. Emellett a vállalkozások továbbra is aggályosnak tartják a korrupciót és az átláthatóság hiányát. Bár folytatódott az előrelépés a korrupció megszüntetése terén, a közintézményeken belül a feddhetetlenség javítására irányuló erőfeszítések eredményei eddig nem kielégítőek.

                  (20)

                  A pénzügyi támogatási program óta kevés szabályozási reformra került sor, és a program keretében elfogadott reformok megtorpantak, sőt visszafordításukra is volt példa. Számos szakmai szolgáltatást nem nyújthatnak vállalatcsoportok. Egyes szakmai üzleti szolgáltatások, mindenekelőtt a jogi szolgáltatások esetében a végrehajtási szabályok kevésbé ambiciózusak bizonyos meghatározó pontok tekintetében – így például a jogi forma, a részesedés, az irányítás, a reklám és a multidiszciplináris gyakorlatok kapcsán –, mint a kerettörvény. Az építőipari szolgáltatók engedélyezésének és nyilvántartásba vételének reformja nem egészült ki a szerelési és épületgépészeti szolgáltatások ellenőrzésének enyhítésével.

                  (21)

                  A 2018. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a portugál gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2018. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2018. évi stabilitási programot, a 2018. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Portugáliának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak mindezeknek a Portugália fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy milyen mértékben felelnek meg az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (22)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2018. évi stabilitási programot, és véleményét (7) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

                  (23)

                  A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2018. évi nemzeti reformprogramot és a 2018. évi stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–3. ajánlás tükrözi,

            AJÁNLJA, hogy Portugália 2018-ban és 2019-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

                  1.

                  Biztosítsa, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg a 0,7 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A többletbevételeket használja fel az államadósság-ráta csökkentésére. Mindenekelőtt az egészségügyi ágazatban erősítse meg a kiadások ellenőrzését, a költséghatékonyságot és a megfelelő költségvetés-tervezést, a kórházakban fennálló hátralékok csökkentésére összpontosítva. Mindenekelőtt az állami vállalatok nettó összjövedelmének növelésével és adósságállományuk csökkentésével javítsa az állami vállalatok költségvetési fenntarthatóságát.

                  2.

                  Teremtsen olyan feltételeket, amelyek előmozdítják a határozatlan idejű szerződéssel való munkaerő-felvételt, beleértve a jogi keret felülvizsgálatát a szociális partnerekkel együttműködve. A felnőttképzési programok szakképzési összetevőjének megerősítésével és hatókörének szélesítésével növelje a felnőtt népesség készségszintjét, ideértve a digitális jártasságot. Javítsa a felsőfokú végzettségűek foglalkoztatását a tudományos és technológiai területeken.

                  3.

                  Növelje a fizetésképtelenségi és behajtási eljárások hatékonyságát és építse le a nemteljesítő hitelek másodlagos piacán meglévő akadályokat. Javítsa a vállalkozások finanszírozáshoz való hozzáférését. Az eljárási határidők lerövidítésével csökkentse az adminisztratív terhet, nagyobb mértékben alkalmazva a hallgatólagos jóváhagyás eljárását, és észszerűsítse a dokumentumok benyújtására vonatkozó követelményeket. Szüntesse meg a tartósan fennálló szabályozási korlátozásokat az erősen szabályozott szakmákra vonatkozó kerettörvény megfelelő végrehajtásának biztosításával. Növelje a közigazgatási bíróságok hatékonyságát, többek között az eljárások időtartamának csökkentésével.

         Kelt Brüsszelben, 2018. július 13-án.

               a Tanács részéről

               az elnök

            H. LÖGER

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

         (3)  HL C 179., 2018.5.25., 1. o.

         (4)  HL C 261., 2017.8.9., 1. o.

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (6)  A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadásból áll, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az munkanélküli ellátásra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás meghatározása négyéves időszakra való simítással történt. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

         (7)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása (2018. július 13.) Hollandia 2018. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Hollandia 2018. évi stabilitási programját

text:
               10.9.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 320/80

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2018. július 13.)
      Hollandia 2018. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Hollandia 2018. évi stabilitási programját
      (2018/C 320/18)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2017. november 22-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2018. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács 2018. március 22-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2017. november 22-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Hollandiát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács a 2018. március 22-i ülésén jóváhagyott. A Tanács 2018. május 14-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (3) (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlás).

                  (2)

                  Mivel Hollandia pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Hollandiának gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euroövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 1–2. ajánlás tükröz.

                  (3)

                  A Hollandiára vonatkozó 2018. évi országjelentést 2018. március 7-én tették közzé. A Bizottság az országjelentésben értékelte a Tanács által 2017. július 11-én elfogadott országspecifikus ajánlások (4) és az előző években elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései tekintetében Hollandia által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, melynek eredményeit szintén 2018. március 7-én tették közzé. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Hollandiában makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. Az euroövezeti tagállamok közül Hollandiában a legnagyobb a GDP-arányos folyófizetésimérleg-többlet hároméves átlaga. A többlet az optimálistól elmaradó forráselosztásra, valamint a növekedés és a jólét fokozásának kiaknázatlan lehetőségeire utal. A magánadósság magas, különös tekintettel a háztartások jelzálogtartozásának állományára és a multinacionális vállalkozások adósságállományára. A háztartások hosszú lejáratú adóssággal terhelt mérlege megnöveli a pénzügyi sokkokkal szembeni sebezhetőséget.

                  (4)

                  Hollandia 2018. április 30-án benyújtotta a 2018. évi nemzeti reformprogramját, 2018. április 26-án pedig a 2018. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

                  (5)

                  Az európai strukturális és beruházási alapok 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (6)

                  Hollandia jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A 2018. évi stabilitási programja szerint a kormány az államháztartási többletet a 2017-es 1,1 %-ról 2021-re a GDP 0,3 %-ára tervezi csökkenteni. A középtávú költségvetési cél – a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiány – a programidőszak egésze során továbbra is teljesül. A 2018. évi stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság-ráta 2021-re várhatóan 44,0 %-ra mérséklődik. Az ezeket a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A Bizottság 2018. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg a 2017-ben a GDP 0,5 %-át kitevő többletről 2018-ban várhatóan a GDP 0,1 %-ának, 2019-ben pedig a GDP 0,3 %-ának megfelelő hiányra csökken, vagyis meghaladja a középtávú költségvetési célt. Az államadósság az előrejelzés szerint stabil csökkenő pályán, így a Szerződésben meghatározott referenciaérték alatt marad. Összességében a Tanács véleménye szerint Hollandia 2018-ban és 2019-ben az előrejelzések szerint meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. A középtávú célkitűzés tiszteletben tartása mellett ugyanakkor fel lehetne használni a költségvetési és strukturális politikát a kutatásra, a fejlesztésre és az innovációra irányuló köz- és magánberuházások fokozására.

                  (7)

                  Hollandia hatékony kutatási és fejlesztési ágazattal rendelkezik, és az ország jól teljesítő oktatási rendszere és tudományos háttere szilárd alapot teremt az innovációs és növekedési kapacitás oktatási és kutatási és fejlesztési tevékenységek révén történő előmozdításához. A kormány jelentős mértékű további beruházásokról tett bejelentést, amelyek elősegíthetik a köz- és a magánszférabeli kutatási és fejlesztési intenzitás stabilizálását. Továbbra is bizonytalan, hogy Hollandia teljesíti-e az Európa 2020 stratégia célkitűzéseit, és különösen a kutatási és fejlesztési, valamint a megújuló energiaforrásokba történő beruházásokat.

                  (8)

                  A háztartások nagymértékű eladósodottságának kezelése során kulcsfontosságú kihívást jelent a lakáspiaci helyzet, ahol az évtizedek során kialakult merev rendszer és a torzító ösztönzők formálják az ingatlanfinanszírozási és ágazati megtakarítási mintákat. 2012 óta már számos szakpolitikai intézkedést végrehajtottak, amelyek részben kezelik e problémát. 2017-ben a kormány bejelentette az arra vonatkozó terveket, hogy 2020-tól kezdődően felgyorsítja a jelzáloghitel-kamatok adóból való leírhatóságának csökkentését. A bérlakáspiacon a jól működő középszegmens hiánya azonban arra ösztönzi a háztartásokat, hogy a lakásbérlés helyett inkább vásároljanak, így magas a jövedelemarányos eladósodottság aránya, és már fiatalon megtapasztalják a pénzügyi sebezhetőséget. A holland szociálislakás-ágazat az egyik legnagyobb az Unióban, ám a lakásokban nem mindig a ténylegesen rászorulók élnek. A magas jövedelemmel rendelkező háztartások is a szociálislakás-ágazatban maradnak, tekintve, hogy a szociálislakás-szövetkezetek nem emelik a bérleti díjat olyan ütemben, ahogy azt a törvény lehetővé teszi. Jóllehet a kormány bejelentette, hogy szándékában áll támogatni a megfizethető lakások kínálatát a magánbérlemények piacán, e támogatásra vonatkozóan még nem közöltek konkrét terveket.

                  (9)

                  Amint azt az euroövezetre vonatkozó ajánlás jelzi, az agresszív adótervezési stratégiák elleni küzdelem elengedhetetlen a vállalkozások közötti verseny torzulásának megakadályozásához, az adófizetők méltányos kezeléséhez és az államháztartás védelméhez. Az adófizetők agresszív adótervezési stratégiáinak a tagállamok között átgyűrűző hatásai az uniós jogszabályokat kiegészítő, koordinált fellépést kívánnak meg a nemzeti szakpolitikák szintjén. A Hollandián keresztül megvalósult osztalék-, jogdíj- és kamatfizetések magas szintje azt sugallja, hogy az ország adózási szabályait olyan vállalatok használják, amelyek agresszív adótervezést folytatnak. A közvetlen külföldi befektetések állományának tulajdonosai döntő többségben „különleges célú gazdasági egységek”. A külföldre (azaz az Unióban rezidens adóalanyok által harmadik országban rezidens adóalanyok számára) utalt jogdíj- és kamatfizetésekre vonatkozó forrásadó hiánya miatt e kifizetések teljes mértékben adózatlanok maradhatnak, amennyiben azok a kedvezményezett országában, illetve területén sem adókötelesek. A visszaélés elleni szabályok hiánya, különösen a hibrid jogalanyok esetében, szintén elősegítheti az agresszív adótervezést. A Bizottság elismeri Hollandiának az adózási reformprogramban meghatározott, az agresszív adótervezési stratégiák elleni küzdelem iránti elkötelezettségét, ideértve a visszaélés vagy alacsony adómértéket alkalmazó joghatóságoknak tett kifizetések esetén a jogdíj-, kamat- és osztalékfizetésekre kivetett forrásadókat is, ami pozitív lépés az agresszív adótervezés csökkenése irányában. E programot mielőbb végre kell hajtani és szorosan nyomon kell követni. A holland hatóságokkal folytatott közelmúltbeli egyeztetések alapján a Bizottság folytatni fogja az adófizetők agresszív adótervezési stratégiái elleni küzdelem jegyében folytatott konstruktív párbeszédet.

                  (10)

                  Az alacsony munkanélküliségi ráta és a betöltetlen álláshelyek magas aránya ellenére a nominális bérnövekedés 2017-ben 1,5 %-os, tehát mérsékelt volt. Ez nem éri el az infláció, a termelékenység és a munkanélküliség alapján várható szintet. A mérsékelt bérnövekedés részben a termelékenység lassú növekedésével, a fennmaradó munkaerőpiaci pangással és a munkaerőpiac fokozott szegmentációjával hozható összefüggésbe. 2017-ben a kormány több költségvetési intézkedést is elfogadott, amelyek csökkentik a munkát terhelő adókat és amelyek célja, hogy növekedjen a háztartások rendelkezésére álló nettó jövedelem a munkaviszonyban lévő személyek esetében. Fellendítené a belföldi keresletet és hozzájárulna az euroövezetben az egyensúly helyreállításához a háztartások rendelkezésre álló nettó jövedelmének azon feltételek megteremtése révén való további növelése, amelyek előmozdítják a bérnövekedést és a nyugdíjrendszer második pillérének megreformálását, hogy azt még átláthatóbbá, a különböző generációk számára méltányosabbá és a sokkhatásokkal szemben ellenállóbbá tegyék.

                  (11)

                  A foglalkoztatás terén a közelmúltban tapasztalt növekedés nagymértékben annak tulajdonítható, hogy nőtt a határozott idejű szerződéssel foglalkoztatottak, valamint az önfoglalkoztatók száma. A határozott idejű szerződések nagy és növekvő arányának, valamint az alkalmazottak nélküli önfoglalkoztatás gyors bővülésének hátterében az állhat, hogy nagy különbségek mutatkoznak az alkalmazandó munkaügyi és munkavédelmi szabályok terén, valamint az adózás és a társadalombiztosítás jogi szabályozása is eltéréseket mutat. Jóllehet hoztak néhány intézkedést, és továbbiakról a közelmúltban történt bejelentés, egyes ilyen tényezők pénzügyi szempontból továbbra is az önfoglalkoztatóként való munkavégzésre ösztönzik az alkalmazottakat, vagy a határozott idejű szerződéssel való foglalkoztatásuknak kedveznek. Ezen túlmenően a színlelt önfoglalkoztatás kezelésére irányuló intézkedések végrehajtását 2020-ig felfüggesztették. Az önfoglalkoztató vállalkozók körében gyakoribb, hogy nem rendelkeznek megfelelő rokkantsági, munkanélküliségi és öregségi biztosítással. Ez hosszú távon hatással lehet a szociális biztonsági rendszer fenntarthatóságára.

                  (12)

                  Az összességében jól teljesítő munkaerőpiac ellenére jelentős mértékű a kihasználatlan munkaerőpiaci potenciál. Mindenekelőtt a részmunkaidőben foglalkoztatott nők magas aránya és a migráns háttérrel rendelkező személyek foglalkoztatási helyzete jelent továbbra is fontos kihívást. Az Unión kívül született migránsok foglalkoztatási rátája 20,6 százalékponttal alacsonyabb a Hollandiában születettekénél, és még nagyobb a különbség az Unión kívül született nők viszonylatában.

                  (13)

                  A háztartások megtakarítási rátájának az utóbbi évekbeli emelkedése részben a nyugdíjrendszer második pillérében elért nagyobb megtakarításnak köszönhető (kötelező kiegészítő magánnyugdíjrendszerek), amelyhez hozzájárult a szabályozási környezet. Az indexálásra és a pénzügyi pufferekre vonatkozóan elfogadott szabályokon (pénzügyi értékelési keret) túlmutató, generáción belüli és generációk közötti megfelelő költség- és kockázatelosztás hozzájárulna ahhoz, hogy a háztartások pénzügyi eszközeiket a növekedést fokozottan ösztönző módon használják fel. A kormány megerősítette, hogy alapjaiban meg kívánja reformálni a második nyugdíjpillért, hogy javuljon a lefedettség, és a rendszer átláthatóbbá, rugalmasabbá és biztosításmatematikai szempontból méltányosabbá váljon. A költségvetési fenntarthatóság tekintetében az idősödésről szóló 2018. évi jelentés szerint a tartós ápolás-gondozás kiadásainak előre jelzett, 2070-re a GDP 3,5 %-áról 6,0 %-ára való növekedése hosszú távon közepes kockázatot jelent a költségvetési fenntarthatóságra nézve.

                  (14)

                  A 2018. évi európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Hollandia gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2018. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2018. évi stabilitási programot és a 2018. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Hollandiának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak azoknak Hollandia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy milyen mértékben felelnek meg az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (15)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2018. évi stabilitási programot, és azt a véleményt (6) fogalmazta meg, hogy Hollandia várhatóan megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

                  (16)

                  A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2018. évi nemzeti reformprogramot és a 2018. évi stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1. és 2. ajánlás tükrözi,

            AJÁNLJA, hogy Hollandia 2018-ban és 2019-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

                  1.

                  A középtávú költségvetési cél tiszteletben tartása mellett használja fel a költségvetési és strukturális politikákat a kutatásra, fejlesztésre és innovációra irányuló köz- és magánberuházások fokozására. Hozzon intézkedéseket a háztartások túlzott eladósodásának és a lakáspiac fennmaradó torzulásainak csökkentésére, különösen azáltal, hogy támogatja a magánbérlemények ágazatának fejlesztését.

                  2.

                  Csökkentse a határozott idejű szerződések alkalmazásának és az alkalmazottakkal nem rendelkező önfoglalkoztatóknak az ösztönzőit, miközben előmozdítja az önfoglalkoztatók megfelelő szociális védelmét és kezeli a színlelt önfoglalkoztatást. Teremtse meg a magasabb bérnövekedést előmozdító feltételeket, tiszteletben tartva a szociális partnerek szerepét. Biztosítsa, hogy a nyugdíjrendszer második pillére átláthatóbbá, a különböző generációk számára méltányosabbá és a sokkokkal szemben ellenállóbbá váljon.

         Kelt Brüsszelben, 2018. július 13-án.

               a Tanács részéről

               az elnök

            H. LÖGER

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

         (3)  HL C 179., 2018.5.25., 1. o.

         (4)  HL C 261., 2017.8.9., 1. o.

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (6)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása (2018. július 13.) Belgium 2018. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Belgium 2018. évi stabilitási programját

text:
               10.9.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 320/1

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2018. július 13.)
      Belgium 2018. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Belgium 2018. évi stabilitási programját
      (2018/C 320/01)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2017. november 22-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2018. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács a 2018. március 22-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján 2017. november 22-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Belgiumot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerülne sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács a 2018. március 22-i ülésén jóváhagyott. A Tanács 2018. május 14-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (3) (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlás).

                  (2)

                  mivel Belgium pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Belgiumnak gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euroövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 1–3. ajánlás tükröz.

                  (3)

                  A Belgiumra vonatkozó 2018. évi országjelentést 2018. március 7-én tették közzé. A Bizottság az országjelentésben értékelte a Tanács által 2017. július 11-én elfogadott országspecifikus ajánlások (4) és az előző években elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései tekintetében Belgium által elért eredményeket.

                  (4)

                  Belgium 2018. április 27-én benyújtotta a 2018. évi nemzeti reformprogramját és a 2018. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

                  (5)

                  A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (6)

                  Belgium jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik és az adósságszabály hatálya alá tartozik. A 2018. évi stabilitási program szerint a kormány az államháztartási egyenleget fokozatosan, a 2017-ben a GDP 1,0 %-át kitevő hiányról 2021-re a GDP 0,1 %-ának megfelelő többletre tervezi javítani. A középtávú költségvetési cél – azaz a strukturális értelemben kiegyensúlyozott költségvetési pozíció – a tervek szerint 2020-ra teljesül majd. Ugyanakkor az újraszámított strukturális egyenleg (6) még mindig 0,2 %-os hiányt vetít előre 2020-ra. Miután 2014-ben a GDP csaknem 107 %-ának megfelelő értéken tetőzött, majd 2017-re a GDP mintegy 103 %-ára csökkent, a GDP-arányos államadósság a 2018. évi stabilitási program szerint 2021-re várhatóan 94,6 %-ra csökken. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Ugyanakkor 2019-től kezdődően a tervezett hiánycélok eléréséhez szükséges intézkedések nincsenek kidolgozva, ami a Bizottság 2018. tavaszi – változatlan politikát feltételező – előrejelzése szerint hozzájárul a strukturális egyenleg 2019-re előre jelzett romlásához.

                  (7)

                  A Bizottság 2018. május 23-án az EUMSZ 126. cikkének (3) bekezdése alapján jelentést adott ki, mivel Belgium 2017-ben nem közelített kellő mértékben az adósságcsökkentési referenciaértéknek való megfeleléshez. Az összes releváns tényező értékelését követően, mivel jelenleg nem áll rendelkezésre kellően megalapozott bizonyíték arra vonatkozóan, hogy 2017-ben, valamint a 2016. és 2017. évet együttesen vizsgálva jelentős eltérés állt-e fenn Belgiumban, a jelentés nem tudta egyértelműen megállapítani, hogy a Szerződésben és az 1467/97/EK tanácsi rendeletben (7) meghatározott adósságkritériumnak eleget tettek-e. A Bizottság a 2019. tavaszán közlendő 2018. évi utólagos adatok alapján újraértékeli az adósságcsökkentési referenciaértéknek való megfelelést.

                  (8)

                  A 2018. évi stabilitási program szerint a biztonsággal kapcsolatos intézkedéseknek 2017-ben jelentős volt a költségvetési vonzata, és a 2018. évi stabilitási program megfelelően dokumentálja e költségvetési többletkiadások mértékét és természetét. A Bizottság szerint a biztonsággal kapcsolatos intézkedésekkel összefüggésben figyelembe vehető többletkiadások mértéke 2017-ben a GDP 0,02 %-ának felelt meg. Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében és 6. cikkének (3) bekezdésében foglalt rendelkezések lehetőséget adnak e többletkiadások figyelembevételére, mivel a terrorfenyegetettség súlyossága kivételes helyzetet teremt, ami jelentős hatással van a belga államháztartásra, és a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való átmeneti eltérés engedélyezése nem veszélyeztetné a fenntarthatóságot. Ennek megfelelően a Bizottság e többletköltségek figyelembevétele érdekében csökkentette a középtávú költségvetési cél eléréséhez 2017-ben szükséges kiigazítás mértékét.

                  (9)

                  A Tanács 2017. július 11-i ajánlása szerint Belgiumnak biztosítania kell, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások (8) nominális növekedési rátája 2018-ban ne haladja meg az 1,6 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Ezzel egyidejűleg a Tanács az ajánlásban azt is megállapította, hogy a 2018. évi költségvetésiterv-javaslat, majd a 2018-as költségvetési eredmények értékelése során megfelelően figyelembe kell venni azt a célt, amely egy olyan költségvetési irányvonal megvalósítására vonatkozik, amely hozzájárul mind a folyamatban lévő gazdaságélénkülés megerősítéséhez, mind pedig a belga államháztartás fenntarthatóságának biztosításához. A belga gazdasági fellendülés erejére vonatkozó, Belgium 2018. évi költségvetésiterv-javaslatának véleményezése keretében elvégzett értékelése alapján – a fenntarthatósággal kapcsolatos kihívások megfelelő megjelenítése mellett – a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy e tekintetben nem szükséges további elemeket figyelembe venni. A Bizottság 2018. tavaszi előrejelzése alapján 2018-ban, valamint a 2017. és 2018. évet együttesen vizsgálva is fennáll a középtávú költségvetési cél teljesítéséhez szükséges kiigazítási pályától való jelentős eltérés kockázata.

                  (10)

                  2019-ben, tekintettel Belgium 60 % feletti GDP-arányos államadósság-rátájára és a 0,4 %-os előre vetített kibocsátási résre, a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája nem haladhatja meg az 1,8 %-ot, összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében közösen elfogadott, a követelményekre vonatkozó kiigazítási mátrixból eredő, a GDP 0,6 %-ának megfelelő strukturális kiigazítással. Változatlan politikát feltételezve fennáll annak a kockázata, hogy az ország 2019-ben, valamint a 2018–2019-es kétéves időszakban jelentősen el fog térni ettől a követelménytől. Az előrejelzés szerint Belgium várhatóan 2018-ban és 2019-ben sem fog megfelelni az adósságszabálynak. A Tanács összességében úgy véli, hogy 2018-tól kezdődően meg kell hozni a szükséges intézkedéseket a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés biztosítása érdekében. Az esetleges extraprofitnak az adósságráta további csökkentése érdekében történő felhasználása prudens megközelítést tükrözne.

                  (11)

                  Az államháztartás fenntarthatósága továbbra is kihívást jelent. A 2015-ben bevezetett nyugdíjreform jelentős lépést jelentett az idősödés hosszú távú kockázatainak kezelése terén, ám az idősödésről szóló 2018. évi jelentés a korábban vártnál nagyobb növekedést vetít előre az idősödéssel összefüggő hosszú távú kiadások tekintetében, mind a nyugdíjkiadásoknál, mind a tartós ápolás-gondozás kiadásainál. A nyugdíjkiadások az előrejelzések szerint 2070-re a GDP 2,9 %-ának megfelelő mértékben nőnek, míg a jelentés előző frissített változatánál 2060-ra a GDP 1,3 %-ának megfelelő növekedéssel (és uniós szinten a kiadások átlagosan a GDP 0,1 %-ának megfelelő mértékű csökkenésével) számoltak. Ezzel összefüggésben a kormány által meghirdetett reformprogram teljeskörű végrehajtása hozzájárulhat az említett kockázatok kezeléséhez. Ezen túlmenően az előrejelzések szerint a tartós ápolás-gondozás kiadási is növekedni fognak; ezek jelenleg a GDP 2,3 %-át teszik ki és ezzel már most is meghaladják az uniós átlagot, 2070-re pedig az előrejelzések szerint elérik a GDP 4,0 %-ának megfelelő szintet. A tartós ápolás-gondozás szervezeti struktúrája elaprózottságának csökkentésével – mely elaprózottság a hatáskörök különböző közigazgatási szintek közötti megosztására vezethető vissza – potenciálisan növelni lehetne a kiadások hatékonyságát ezen a területen.

                  (12)

                  A költségvetés hatékony koordinációja alapvető fontosságú egy olyan szövetségi berendezkedésű tagállamban, mint Belgium, ahol a kiadásokkal kapcsolatos döntések jelentős részét szubnacionális kormányzatok hatáskörébe utalták. A belső koordináció javítása, valamint a gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló szerződés (a „költségvetési paktum”) költségvetési rendelkezéseinek átültetése érdekében a szövetségi, a regionális és a települési kormányzatok 2013-ban együttműködési megállapodást kötöttek azzal a céllal, hogy összevont és önálló többéves költségvetési pályákat jelöljenek ki, amelyek nyomon követését a Pénzügyi Államtanácsra bízták. Pozitív fejlemény, hogy megállapodás született a 2020-ig elérendő egyedi költségvetési célokról. Ugyanakkor továbbra sem született hivatalos megállapodás a kormányzat egyes szintjein elérendő éves költségvetési célokról. Előrelépés történt a Pénzügyi Államtanács függetlenségével kapcsolatos megfelelő biztosítékok kialakítása terén.

                  (13)

                  Adott a lehetőség arra, hogy a költségvetési konszolidáció keretében nagyobb szerepet kapjon a kiadások korlátozása. A GDP százalékos arányában kifejezve a közkiadások meghaladják az euroövezeti átlagot. A növekedést hosszú távon ösztönző hatása ellenére a közberuházások mértéke európai összehasonlításban alacsony, különösen a közkiadások teljes összegéhez viszonyítva. Nem csupán arról van szó, hogy alacsony a közszektorbeli tőkeállomány, hanem a közszektorhoz tartozó infrastruktúra is leromlott. A kiadások felülvizsgálata hozzájárulhat a kiadások intelligensebb allokációjához és a növekedésbarát konszolidáció támogatásához. Regionális szinten csak Flandria tervezi, hogy a költségvetési eljárásba beépíti a kiadások felülvizsgálatára épülő megközelítést. Másrészt Belgiumban jelenleg – az egészségügyi kiadásokra vonatkozó felső korláton kívül – egyetlen kormányzati szintet sem kötnek nemzeti kiadási szabályok. Ezzel szemben szerte az Unióban egyre több helyen fogadnak el ilyen szabályokat, és ezek hiánya gátolja a kiadási alapú költségvetési konszolidációt. Ezenkívül a belga betétbiztosítási rendszerbe érkező hozzájárulásokat nem fektetik alacsony kockázatú eszközök elkülönített portfóliójába.

                  (14)

                  Az adósságoknak és az eszközöknek a belga háztartások közötti eloszlása sebezhetőséget rejt magában, jóllehet a belga háztartások vagyoni helyzete összességében kedvező. A háztartások nettó jövedelménél tartósan gyorsabban emelkedő lakásárak a háztartások egyre növekvő eladósodottságával együtt sérülékenyebbé tették a háztartások pénzügyi helyzetét. 2018 áprilisában egy elsősorban a bankszektor ellenálló képességére összpontosító makroprudenciális intézkedést vezettek be a lakóingatlan-szektorhoz kapcsolódó rendszerszintű kockázatok növekedésének kezelése érdekében. A jövőben tovább kell fejleszteni a makroprudenciális döntéshozatali folyamat nemzeti keretét, hogy a makroprudenciális hatóság képes legyen időben bevezetni a makroprudenciális eszközöket. Úgy tűnik, hogy a lakásárak jelenleg némileg túlértékeltek.

                  (15)

                  Amint azt az euroövezetre vonatkozó ajánlás jelzi, az agresszív adótervezés elleni küzdelem elengedhetetlen a vállalkozások közötti verseny torzulásának megakadályozásához, az adófizetők méltányos kezeléséhez és az államháztartás védelméhez. Az adófizetők agresszív adótervezési stratégiáinak a tagállamok között átgyűrűző hatásai az uniós jogszabályokat kiegészítő, koordinált fellépést kívánnak meg a nemzeti szakpolitikák részéről. Az eszközállományon alapuló korábbi fiktív kamatlevonási rendszert egy növekményi rendszer váltotta fel. Az új rendszer, amely szintén a közös társaságiadó-alapban javasolt növekedési és beruházási engedményhez tartozó inkrementális alapra épül, az ötéves átlag alapján számított többlettőkére korlátozódik. E változás célja, hogy hozzájáruljon a társaságiadó-reform költségvetési semlegességéhez, ugyanakkor kezelje a rendszer agresszív adótervezés keretében történő lehetséges használatát, de mégis segítse az adósság-/tőkefinanszírozás eltérő megítélésének kezelését. Bár korábban aggodalomra adott okot a visszaélések elleni egyes szabályok hiánya, jelenleg folyamatban van a visszaélések elleni keret megújítása, ez pedig pozitív fejlemény. A reformot szorosan nyomon kell követni annak biztosítása érdekében, hogy az új szabályok valóban a visszaélések valamennyi releváns formájával foglalkozzanak. A közelmúltbeli egyeztetések alapján a Bizottság folytatni fogja az adófizetők agresszív adótervezési stratégiái elleni küzdelem jegyében folytatott konstruktív párbeszédet.

                  (16)

                  Az elmúlt időszak gazdasági növekedése sok új munkahelyeket teremtett. A foglalkoztatás erőteljesen növekedett 2017-ben, a munkanélküliségi ráta pedig a válság előtti szinthez közelít. Mindazonáltal a 20–64 éves népesség foglalkoztatási rátája tekintetében (2017-ben 68,5 %) Belgium nem halad afelé, hogy elérje az Európa 2020 stratégia 73,2 %-os célkitűzését. Korlátozott haladás történt a hátrányos helyzetű csoportok munkaerőpiaci részvétele terén, mivel az inaktivitás és a munkanélküliség nagyrészt az alacsony képzettségűek, a migráns háttérrel rendelkező személyek és az idősebb munkavállalók körében koncentrálódik, ami arra utal, hogy mind strukturális, mind csoportspecifikus tényezők akadályozzák a munkaerőpiaci integrációt. A munkaképes korú népességen belül nagy részt képviselő migráns háttérrel rendelkező személyek továbbra is kedvezőtlen munkaerőpiaci eredményekkel szembesülnek, és így jelentős kihasználatlan munkaerőpiaci potenciált jelentenek. 2016-ban az Unión kívüli születésű személyek foglalkoztatási rátája 49,1 % volt, ami több mint 20 százalékponttal alacsonyabb a belgiumi születésű munkavállalók foglalkoztatási rátájánál (a különbség a nők esetében még markánsabb volt). Az aktivizálási intézkedések segíthetnek a hátrányos helyzetű személyeken, ám vannak arra utaló bizonyítékok, hogy ezek az intézkedések nem egyformán hatékonyak valamennyi népességcsoport esetében. Bár hoztak néhány intézkedést az újonnan érkezők integrációjának elősegítése és a megkülönböztetés leküzdése érdekében, továbbra is hiányzik az arra irányuló koordináció a szakpolitikai területek és politikai szintek között, hogy javítani lehessen a migráns háttérrel rendelkező személyek munkaerőpiaci integrációját. Továbbra is jelentős regionális különbségek tapasztalhatók a munkaerőpiaci teljesítmény terén.

                  (17)

                  A munka adóékének csökkentésére irányuló erőfeszítések ellenére egyes csoportok – így például az átlagbért kereső egyszemélyes háztartások és a második keresők – esetében továbbra is sok, a munkától visszatartó tényező érvényesül. A korábbi intézkedések ellenére az átlagbért kereső egyszemélyes háztartások adóéke 2016-ban továbbra is a legmagasabbak közé számított az Unióban. Az alacsony keresetűek esetében a munkanélküliségi csapda (az átlagbér 67 %-a az egyszemélyes háztartások esetében) ugyancsak a legmagasabbak közé tartozik az Unióban. A magas adók továbbra is sok második keresőt – főként nőket – tartanak vissza a munkától.

                  (18)

                  A betöltetlen álláshelyek aránya a legmagasabbak között van az Unióban, ami jelentős strukturális munkaerőhiányt jelez, amelynek hátterében többek között az alacsony mobilitás és különösen a kétnyelvű brüsszeli régió esetében a nem megfelelő nyelvi készségek állnak. Az egész életen át tartó tanulásban való részvétel alacsony. Az élethosszig tartó folyamatos tanulás iránti fokozottabb elkötelezettség a munkavállalók és a munkáltatók részéről fontos ahhoz, hogy az emberek képesek legyenek a pályamódosítások kezelésére.

                  (19)

                  Az iskolai reformoknak mind a flamand, mind a francia nyelvű közösségek általi bevezetése révén némi haladás történt a minőségi oktatásban és szakképzésben való részvételt érintő esélyegyenlőség terén. Mindazonáltal a nemzetközi összehasonlításban elért jó átlagos teljesítmény ellenére továbbra is régóta fennálló, jelentős oktatási egyenlőtlenségek tapasztalhatók. A 15 éves tanulók oktatási eredményei a társadalmi-gazdasági háttértől és a migráns státusztól függően jelentős eltéréseket mutatnak. Aggodalomra adnak okot a flamand és a francia nyelvű közösségek közötti teljesítménybeli különbségek, csakúgy, mint az a tény, hogy a természettudományok, az olvasás és a matematika terén legjobban teljesítők között a hátrányos helyzetű csoportok alulreprezentáltak. Az iskolák közötti jelentős teljesítménybeli különbségek egyenlőtlen oktatási lehetőségekkel párosulnak. Bár a felsőfokú végzettséggel rendelkezők aránya magas, a minőségi oktatáshoz való hozzáférés terén egyenlőtlenségek, szakemberhiány és regionális különbségek tapasztalhatók. A természettudományok, a műszaki területek és a matematika területén végzettek aránya az egyik legalacsonyabb az Unióban, és e területeken a szakemberhiány jelentős akadályt jelenthet a növekedés és az innováció szempontjából. A tanárok hiánya aggodalomra ad okot, a tanárképzést érintő reformok azonban lassan valósulnak meg. A tanárok folyamatos szakmai továbbképzésén módosítani kell. Mind a flamand, mind a francia nyelvű közösségek megkezdték oktatási rendszereik átfogó reformját, melynek végrehajtását a következő évtizedben és azon túl tervezik. 2017 végén azonban Flandria úgy döntött, hogy elhalasztja egyes kulcsfontosságú intézkedések hatálybalépését. A reformok és intézkedések hatása nagyban függ azok eredményes végrehajtásától és nyomon követésétől.

                  (20)

                  A szolgáltatások korlátozó szabályozási keretének kezelésére irányulóan csak mérsékelt reformok születtek. Flandria bizonyos kézműipari szakmák tekintetében eltörölte a cégalapításra vonatkozó jogszabályt. Egyes szellemi szabadfoglalkozások esetében azonban továbbra is korlátozó szabályozás érvényesül. Ennek eredményeként ezekben az ágazatokban a verseny visszafogott, alacsony a piacra lépő új vállalkozások aránya. Az építőiparban az építési piachoz való hozzáférésre vonatkozó horizontális engedélyezési rendszerek működnek, és az elmúlt években elfogadott intézkedések ellenére az építési engedélyek továbbra is összetettek. A belga építőiparban a lemorzsolódási arányok számottevően alacsonyabbak az uniós átlagnál, ami azt jelezheti, hogy az ágazatban nincs kellő verseny. Ennek hatása fontos infrastrukturális projektek teljesítésén is érződik. Jelentős korlátozások vannak a vasúti és közúti árufuvarozási és személyszállítási szolgáltatások terén is. A belga gazdaság alacsony termelékenységnövekedését főként a szolgáltatási ágazat alacsony termelékenységnövekedése okozza. A szabályozási korlátozások kedvezőtlen továbbgyűrűző hatásokat gyakorolnak az érintett szolgáltatások igénybevevőire is, különösen a feldolgozóiparra. A kulcsfontosságú szolgáltatási ágazatok mélyreható szerkezeti reformja elősegítené a termelékenység növekedését, ami elengedhetetlen a jövőbeli növekedés és az államháztartás fenntarthatóságának biztosításához.

                  (21)

                  Korlátozott haladás történt a kiskereskedelmi ágazat működésének javítása terén is. A közelmúltbeli reformok ellenére a szabályozási korlátozások továbbra is lerontják a szektor teljesítményét, és visszatartólag hatnak a beruházásokra. Számos termékkategória esetében az árak továbbra is magasabbak, mint a szomszédos országokban. Több erőfeszítésre van szükség ahhoz, hogy az üzleti környezet jobban ösztönözze a versenyt és beruházásbarátabb legyen, aminek révén a fogyasztók alacsonyabb árakon kínált termékek szélesebb választékából választhatnának. 2018 áprilisában a Bizottság bevált módszereket javasolt a tagállamoknak, hogy irányt mutasson a kiskereskedelmi ágazat reformjaihoz.

                  (22)

                  Az elmúlt években végrehajtott reformok és a közelmúltban hozott, hatásaikat tekintve még nem értékelt intézkedések ellenére a vállalkozói teljesítmény Belgiumban továbbra is alacsony. Az üzleti dinamika alacsony fokú, a vállalkozásindítási arány a legalacsonyabbak közé tartozik Európában, jóval alacsonyabb, mint az uniós átlag, és ehhez alacsony vállalkozás-megszüntetési arány társul. Emellett a vállalkozások változatlanul jelentős adminisztratív teherrel szembesülnek, amelyet bonyolult eljárások és a szabályozási biztonság alacsony szintje jellemez.

                  (23)

                  A digitális közszolgáltatások terén Belgium átlagos teljesítményt nyújt. A digitális gazdaság fejlesztése terén elért általános jó helyezése ellenére a digitális közszolgáltatások tekintetében csak átlagosan teljesít. Belgium szövetségi struktúrája sajátos kihívásokat támaszt a koherens és országos e-kormányzati szolgáltatások létrehozása szempontjából. A nem feltétlenül interoperábilis rendszerek eltérő megoldásai súrlódási veszteséget okoznak. Az igazságszolgáltatási rendszert illetően továbbra is súlyos gondok vannak, különösen a késedelmes intézkedések, a digitalizáció, valamint a bírósági adatok megbízhatósága, összehasonlíthatósága és egységessége tekintetében. A bizonyos bírósági szolgáltatások digitalizálására irányuló kezdeményezéseknek – például az elektronikus postafiókok vagy elektronikus irattárak – a bíróságok mindegyikében történő bevezetése késedelmet szenved. Amíg azonban az egységes kódolási rendszert nem alkalmazzák valamennyi bíróságon, a bírósági eljárások hatékonyságára vonatkozó adatok továbbra is korlátozott megbízhatóságot és összehasonlíthatóságot fognak biztosítani.

                  (24)

                  A közelmúltbeli reformok ellenére a belga adórendszer továbbra is összetett. A társasági adó reformja alacsonyabb jogszabályban megállapított adókulcsokat fog eredményezni, és hozzájárul a rendszer egyszerűsítéséhez. Mindazonáltal számos mentesség és torzító kedvezmény továbbra is fennáll, amint azt az adókedvezmények teljes összegének emelkedő tendenciája is mutatja. Jobban ki lehetne használni az adóterheknek a növekedést kevésbé visszafogó adóbázisokra történő áthelyezésére kínálkozó lehetőséget. A környezeti adókból származó bevételek még mindig a legalacsonyabbak közé tartoznak az Unióban. Jelentős potenciál van a „zöld” adók irányába való elmozdulásra, amelynek keretében többek között foglalkozni kellene a céges autók kedvező adóügyi megítélésével, amely hozzájárul a légszennyezettséghez, a forgalmi torlódásokhoz és az üvegházhatásúgáz-kibocsátáshoz.

                  (25)

                  Korlátozott haladás tapasztalható a forgalmi torlódások kezelése terén. A mobilitásra negatívan hat az infrastruktúrába való közberuházások elégtelensége, a torzító hatású adókedvezmények és a verseny hiánya az árufuvarozási és személyszállítási szolgáltatások terén, ami jelentős zsúfoltságot okoz és hátráltatja a termelékenység növekedését. A közúti forgalmi torlódások évről évre súlyosabb helyzetet eredményeznek, elriasztják a külföldi beruházásokat, és magas társadalmi, gazdasági és környezeti költségekkel járnak. A legsürgetőbb kihívást a vasúti és közúti közlekedési infrastruktúra kiépítése és korszerűsítése jelenti, különösen Antwerpen és Brüsszel körül, illetve az említett két városban. Jelentős korlátozások vannak a vasúti és közúti árufuvarozási és személyszállítási szolgáltatások terén is. A hatóságok ösztönözhetik a meglévő infrastruktúra hatékonyabb kihasználását és az egyéni közlekedési módok helyett a közösségi és alacsony kibocsátású alternatívákra való modális váltást.

                  (26)

                  A 2018. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a belga gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2018. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2018. évi stabilitási programot és a 2018. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Belgiumnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak azoknak Belgium fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy milyen mértékben felelnek meg az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (27)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2018. évi stabilitási programot, és véleményét (9) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

            AJÁNLJA, hogy Belgium 2018-ban és 2019-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

                  1.

                  Biztosítsa, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg az 1,8 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Az extraprofitot használja fel a GDP-arányos államadósság csökkentésének felgyorsítására. Folytassa a tervezett nyugdíjreformokat, és fogja vissza a tartós ápolás-gondozás kiadásainak előre vetített növekedését. Teljeskörűen hajtsa végre a 2013. évi együttműködési megállapodást a költségvetési politikák valamennyi kormányzati szintre kiterjedő összehangolása érdekében. A közberuházásokhoz szükséges források előteremtése érdekében javítsa a közkiadások hatékonyságát és összetételét valamennyi kormányzati szinten, különösen a kiadások felülvizsgálata révén.

                  2.

                  Szüntesse meg a munkavállalási hajlandóságot hátráltató tényezőket és javítsa az aktív munkaerőpiaci intézkedések hatékonyságát, különösen az alacsony képzettségűek, a migráns háttérrel rendelkezők és az idősebb munkavállalók esetében. Folytassa az oktatási és képzési reformokat, többek között az esélyegyenlőség előmozdítása és természettudományos, műszaki, mérnöki és matematikai területeken végzők arányának növelése révén.

                  3.

                  A vállalkozói készség ösztönzése és a szolgáltatások, különösen a kiskereskedelmi, építőipari és szakmai szolgáltatások terén a verseny ösztönzése érdekében csökkentse a szabályozási és adminisztratív terheket. Elsősorban az új vagy meglévő közlekedési infrastruktúrába történő beruházások, valamint a közösségi és alacsony kibocsátású közlekedés használatának ösztönzése révén kezelje a súlyosbodó mobilitási kihívásokat.

         Kelt Brüsszelben, 2018. július 13-án.

               a Tanács részéről

               az elnök

            H. LÖGER

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

         (3)  HL C 179., 2018.5.25., 1. o.

         (4)  HL C 261., 2017.8.9., 1. o.

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (6)  A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

         (7)  A Tanács 1997. július 7-i 1467/97/EK rendelete a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról (HL L 209., 1997.8.2., 6. o.).

         (8)  A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás meghatározása négyéves időszakra való simítással történt. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

         (9)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.