title: A Tanács ajánlása (2017. május 22.) az egész életen át tartó tanulás európai képesítési keretrendszeréről, valamint az egész életen át tartó tanulás európai képesítési keretrendszerének létrehozásáról szóló 2008. április 23-i európai parlamenti és tanácsi ajánlás hatályon kívül helyezéséről

text:
                  15.6.2017

                  HU

                  Az Európai Unió Hivatalos Lapja

                  C 189/15

            A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2017. május 22.)
      az egész életen át tartó tanulás európai képesítési keretrendszeréről, valamint az egész életen át tartó tanulás európai képesítési keretrendszerének létrehozásáról szóló 2008. április 23-i európai parlamenti és tanácsi ajánlás hatályon kívül helyezéséről
      (2017/C 189/03)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 165. és 166. cikkére,
      tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
      mivel:

                  (1)

                  A képesítések számos különböző célt szolgálnak. Megmutatják a munkáltatók számára, hogy elvileg mit tud és mit képes elvégezni a képesítés birtokosa („tanulási eredmények”). Előfeltételei lehetnek bizonyos szabályozott szakmák végzésének. Segítik az oktatási és képzési hatóságokat és szolgáltatókat abban, hogy meghatározzák az adott egyén által megszerzett tanulási eredmények szintjét és tartalmát. Fontosak továbbá az egyén számára személyes eredményeinek bemutatásához. A képesítések ezért fontos szerepet játszanak a foglalkoztathatóság növelésében, valamint a mobilitás és a továbbtanulásban való részvétel megkönnyítésében.

                  (2)

                  A képesítések egy adott illetékes hatóság által elvégzett értékelési és érvényesítési folyamat formális eredményei, amelyek jellemzően dokumentumok, például bizonyítványok vagy oklevelek formájában jelennek meg. Rögzítik azt, hogy egy adott egyén adott sztenderdeknek megfelelő tanulási eredményeket ért el. Ezek a tanulási eredmények számos különböző módon formális, nem formális vagy informális környezetben elérhetők, nemzeti vagy nemzetközi keretek között. A tanulási eredményekre vonatkozó információknak könnyen elérhetőknek és átláthatóknak kell lenniük.

                  (3)

                  Az egész életen át tartó tanulás európai képesítési keretrendszerének létrehozásáról szóló 2008. április 23-i európai parlamenti és tanácsi ajánlás (1) nyolc képesítési szintből álló, emelkedő jártassági szinteket képviselő tanulási eredményekben kifejezett közös viszonyítási keretrendszert hozott létre. Ez megfeleltetési eszközként szolgál a különböző képesítési rendszerek és szintjeik között. Az egész életen át tartó tanulás európai képesítési keretrendszerének (EKKR) célja az egyének által megszerzett képesítések átláthatóságának, összehasonlíthatóságának és hordozhatóságának javítása.

                  (4)

                  Ezen ajánlás szélesebb körű célkitűzései között szerepel az oktatási és képzési rendszerek modernizálásához való hozzájárulás, valamint a munkavállalók és a tanulók foglalkoztathatóságának, mobilitásának és társadalmi integrációjának növelése. További célja az, hogy hatékonyabban összekapcsolja a formális, nem formális és informális tanulást, és támogassa a különböző keretek között megszerzett tanulási eredmények érvényesítését.

                  (5)

                  A tagállamok tanulási eredményeken alapuló nemzeti képesítési keretrendszereket dolgoztak ki, vagy dolgoznak ki éppen, amelyeket egy úgynevezett „megfeleltetési folyamat” során összekapcsolnak az EKKR-rel. Az EKKR-ben meghatározott szintek és tanulásieredmény-leírások a különböző nemzeti rendszerekben szerezhető képesítések jobb átláthatóságát és könnyebb összehasonlíthatóságát eredményezik. Hozzájárulnak továbbá a tanulási eredményeken alapuló megközelítés felé történő általános elmozduláshoz az oktatás és képzés területén. Az EKKR-nek való megfeleltetést a nemzeti képesítési keretrendszereken keresztül kell végezni vagy ezek hiányában a nemzeti képesítési rendszereken keresztül (a továbbiakban: nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek).

                  (6)

                  A képesítések átláthatóbbak és összehasonlíthatóbbak, ha olyan dokumentumokban jelennek meg, amelyek hivatkozást tartalmaznak az alkalmazandó EKKR-szintre, valamint tartalmazzák az elért tanulási eredmények leírását.

                  (7)

                  Az érdekelt felek széles körét be kell vonni az EKKR uniós és nemzeti szinten történő megvalósításába, biztosítandó annak széles körű támogatottságát. A legfőbb érdekelt felek: minden tanuló, az oktatási és képzésszolgáltatók, a képesítési hatóságok, a minőségbiztosítási szervezetek, a munkáltatók, a szakszervezetek, a kereskedelmi kamarák, az iparkamarák és kézművesipari kamarák, a felsőfokú és szakmai képesítések elismerésében részt vevő szervek, a foglalkoztatási szolgálatok, valamint a migránsok integrációjáért felelős szolgálatok.

                  (8)

                  Az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak benyújtott, az EKKR értékeléséről szóló 2013. december 19-i jelentésében a Bizottság megállapította, hogy az EKKR széles körben elfogadott viszonyítási pont a nemzeti képesítési keretrendszerek fejlesztése, a tanulási eredményeken alapuló megközelítés megvalósítása, valamint a készségek és kompetenciák átláthatóságának és elismerésének javítása terén. Hangsúlyozta, hogy az Uniónak lehetővé kell tennie a tanulók és a munkavállalók számára, hogy láthatóbbá tegyék készségeiket és kompetenciáikat, függetlenül attól, hogy hol szerezték azokat.

                  (9)

                  A Bizottság a jelentésben megállapította továbbá, hogy az EKKR tanácsadó csoportja hatékony iránymutatást nyújtott a nemzeti megfeleltetési folyamatokkal kapcsolatban, valamint bizalmat és megértést alakított ki a részt vevő országok között. Megállapította emellett, hogy az EKKR nemzeti koordinációs pontok hatékonysága nagymértékben függ attól, hogy azok mennyire szorosan kapcsolódnak a megfeleltetési folyamat nemzeti szintű irányításához.

                  (10)

                  Tekintve, hogy az EKKR tanácsadó csoportja kedvező értékelést kapott, munkája továbbra is alapvető fontosságú ezen ajánlás következetes, koherens, átlátható és összehangolt végrehajtásához.

                  (11)

                  A készségek és képesítések átláthatósága és elismerése az oktatás és a képzés terén folytatott európai együttműködés stratégiai keretrendszerének végrehajtásáról szóló, 2015. évi tanácsi és bizottsági közös jelentés (Oktatás és képzés 2020) egyik új prioritása. E jelentés hangsúlyozza, hogy a képesítések átláthatóbbá és összehasonlíthatóbbá tétele érdekében az EKKR-t tovább kell fejleszteni. Az újonnan érkezett migránsok tekintetében azt is hangsúlyozza, hogy az átláthatóságot biztosító meglévő eszközök szintén segíthetnek jobban megérteni a külföldi képesítéseket az Unióban, és fordítva.

                  (12)

                  A képesítések iránti bizalom megerősítése, valamint a képesítések megértésének és összehasonlíthatóságának javítása révén az EKKR és az annak megfeleltetett nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek támogatni tudják a meglévő elismerési gyakorlatokat. Ezáltal megkönnyíthető a tanulási és munkavállalási célokat szolgáló elismerési folyamat. A felsőoktatási képesítéseknek az európai régióban történő elismeréséről szóló egyezmény értelmében elfogadott, a képesítési keretrendszerek külföldi képesítések elismerése során történő alkalmazásáról szóló ajánlásban foglaltaknak megfelelően az olyan átfogó képesítési keretrendszerek, mint az EKKR hasznos információs eszközök lehetnek az elismerési gyakorlatok tekintetében.

                  (13)

                  A nemzeti képesítési keretrendszerek és rendszerek idővel változnak, ezért az EKKR-nek való megfeleltetésüket adott esetben felül kell vizsgálni és aktualizálni kell.

                  (14)

                  Az EKKR-nek megfeleltetett nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek részét képező képesítések (a továbbiakban: az EKKR valamely szintjének megfeleltethető képesítések) minőségébe és szintjébe vetett bizalom elengedhetetlenül fontos a tanulók és munkavállalók ágazati és földrajzi határokon belüli és azokat átívelő mobilitásának támogatásához. Az egész életen át tartó tanulás európai képesítési keretrendszerének létrehozásáról szóló 2008. április 23-i európai parlamenti és tanácsi ajánlás közös elveket tartalmazott a felsőoktatás, valamint a szakképzés minőségbiztosítására vonatkozóan. Ezek az elvek – a szubszidiaritás elvével összhangban – tiszteletben tartották azt is, hogy a tagállamok felelősségi körébe tartoznak a nemzeti képesítésekre vonatkozó minőségbiztosítási intézkedések. A felsőoktatás minőségbiztosításának európai sztenderdjei és irányelvei, valamint a szakképzés európai minőségbiztosítási referenciakerete az ilyen közös elvek alapjául szolgál.

                  (15)

                  Meg lehetne vizsgálni egy olyan nyilvántartás kialakításának a lehetőségét a felsőoktatás területén kívül, amely a képesítésekre vonatkozó minőségbiztosítási rendszereket ellenőrző szerveket tartalmazná.

                  (16)

                  A kreditrendszerek segíthetik az egyének tanulásban való előmenetelét azáltal, hogy elősegítik a rugalmas tanulási pályákat és megkönnyítik az átmenetet az oktatás és képzés különböző szintjei és típusai között, valamint a nemzeti határokon átnyúlóan, ami lehetővé teszi a tanulók számára a különböző tanulási környezetekben, így az elektronikus távoktatás, a nem formális és az informális tanulás során szerzett különböző tanulási eredmények gyűjtését és átvitelét. A tanulási eredményeken alapuló megközelítés továbbá elősegítheti a teljes képesítéseknek vagy a képesítések egyes elemeinek a megtervezését, nyújtását és értékelését.

                  (17)

                  A kreditrendszerek többsége mind nemzeti, mind európai szinten intézményi környezetben működik, például a felsőoktatás vagy a szakképzés keretében. Európai szinten az európai felsőoktatási térség keretében létrejött az európai kreditátviteli és -gyűjtési rendszer a felsőoktatás számára. A szakképzés számára pedig – az Európai szakoktatási és szakképzési kreditrendszer (ECVET) létrehozásáról szóló 2009. június 18-i európai parlamenti és tanácsi ajánlásnak (2) megfelelően – folyamatban van az európai szakképzési kreditrendszer kialakítása. A nemzeti képesítési keretrendszerek és kreditrendszerek közötti kapcsolatokat adott esetben elő lehetne mozdítani.

                  (18)

                  Miközben a legális migrációval és a menekültüggyel kapcsolatos uniós joganyag a képesítések elismerését illetően az állampolgárokkal egyenlő bánásmódról rendelkezik, sőt – a 2011/95/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (3) összhangban – könnyítő intézkedéseket is meghatároz a nemzetközi védelemre jogosultak tekintetében, a harmadik országok felsőfokú végzettséggel rendelkező állampolgárai körében továbbra is magas a túlképzettek és az alulfoglalkoztatottak aránya. Az Unió és a harmadik országok között a képesítések átláthatóságával kapcsolatosan megvalósított együttműködés elősegítheti a migránsok integrációját az uniós munkaerőpiacokon. Az Unióba és onnan kifelé irányuló fokozódó migrációs áramlások miatt szükséges az Unión kívül nyújtott képesítések jobb megértése és méltányos elismerése.

                  (19)

                  Az EKKR fő jellemzői, azaz a tanulási eredményeken alapuló megközelítés, a szintleírások meghatározása és az EKKR tanácsadó csoportja által kidolgozott megfeleltetési kritériumok bevezetése, világszerte ösztönző hatással vannak a nemzeti és a regionális képesítési keretrendszerek kialakítására. Egyre több harmadik ország és régió törekszik szorosabb kapcsolatok létrehozására képesítési keretrendszerük és az EKKR között.

                  (20)

                  A 2005/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) rendelkezik arról, hogy a Bizottság felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal létrehozhat a szabályozott szakmákra vonatkozó közös képzési kereteket mint a tudás, a készségek és a kompetenciák egységes körét. A közös képzési kereteknek az EKKR szintjein kell alapulniuk. Az EKKR képesítési szintjeinek való megfeleltetés nem érintheti a munkaerőpiacra való bejutást, amennyiben a szakmai képesítéseket elismerték a 2005/36/EK irányelvvel összhangban.

                  (21)

                  Az európai felsőoktatási térség képesítési keretrendszere leírja a felsőoktatás rövid (az első ciklus részét képező vagy ahhoz kötődő) ciklusának, továbbá az első, a második és a harmadik ciklusának a jellemzőit. Valamennyi ciklus leírása egy-egy állítást fogalmaz meg az adott ciklus végén megszerzett képesítéshez kapcsolódó eredményekről és képességekről. Az EKKR összhangban áll az európai felsőoktatási térség képesítési keretrendszerével és annak ciklusleírásaival. Az európai felsőoktatási térség képesítési keretrendszerének rövid (az első ciklus részét képező vagy ahhoz kötődő) ciklusa, továbbá az első, a második és a harmadik ciklusa megfelel az EKKR 5–8. szintjének.

                  (22)

                  A 2241/2004/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (5), segít az egyéneknek abban, hogy jobban be tudják mutatni készségeiket, kompetenciáikat és képesítéseiket.

                  (23)

                  A Bizottság jelenleg a készségek, kompetenciák, képesítések és foglalkozások európai osztályozásának (ESCO) kialakításán dolgozik. Ennek önkéntes alapon történő alkalmazása támogathatná a jobb kapcsolódást az oktatás és a foglalkoztatás között. A tagállamok által az EKKR összefüggésében kifejlesztett adatokat fel lehetne tölteni ezen osztályozási rendszerbe.

                  (24)

                  A nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek EKKR-nek való megfeleltetésének folyamatára, valamint az EKKR valamely szintjének megfeleltethető képesítésekre vonatkozó információkat könnyen elérhetővé kell tenni a nyilvánosság számára. A közös adatszerkezetek és formátumok alkalmazása segítené e célkitűzés megvalósítását, és megkönnyítené a képesítésekkel kapcsolatban nyilvánosságra hozott információk megértését és felhasználását is.

                  (25)

                  Szükséges a koherencia, a komplementaritás és a szinergiák megléte nemzeti és uniós szinten egyaránt az EKKR, a nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek, valamint a készségek, kompetenciák és képesítések átláthatóságát és elismerését támogató eszközök – többek között a minőségbiztosítást, kreditgyűjtést és -átvitelt szolgáló, valamint az európai felsőoktatási térséggel összefüggésben kidolgozott, a készségek, kompetenciák és képesítések átláthatóságát és elismerését támogató eszközök – között.

                  (26)

                  Az EKKR kidolgozásának teljes mértékben összhangban kell állnia az oktatás és a képzés terén folytatott európai együttműködés stratégiai keretrendszerével („Oktatás és képzés 2020”), valamint az oktatás és képzés terén létrejövő jövőbeli európai stratégiai keretekkel.

                  (27)

                  Ez az ajánlás nem helyettesíti vagy határozza meg a nemzeti képesítési keretrendszereket vagy rendszereket. Az EKKR nem ír le egyedi képesítéseket vagy egyéni kompetenciákat, így egy bizonyos képesítést a megfelelő nemzeti képesítési rendszereken keresztül kell az EKKR megfelelő szintjére vonatkoztatni.

                  (28)

                  Ez az ajánlás megerősíti az EKKR-t mint olyan közös viszonyítási keretrendszert, amely tanulási eredményekben kifejezett nyolc szintből áll, és amely megfeleltetési eszközként szolgál a különböző képesítési keretrendszerek vagy rendszerek és azok szintjei között.

                  (29)

                  Tekintettel nem kötelező jellegére, ez az ajánlás megfelel a szubszidiaritás és az arányosság elvének, mivel támogatja és kiegészíti a tagállamok intézkedéseit a képesítések átláthatóságának, összehasonlíthatóságának és hordozhatóságának javítását célzó további együttműködésük elősegítése révén. Az ajánlást a nemzeti joggal és gyakorlattal összhangban kell végrehajtani,

            AJÁNLJA A TAGÁLLAMOKNAK, HOGY NEMZETI SAJÁTOSSÁGAIKNAK MEGFELELŐEN:

                  1.

                  Használják az EKKR-t a nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek megfeleltetésére, valamint a nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek részét képező képesítések valamennyi típusának és szintjének az Unión belüli összehasonlítására, különösen képesítési szintjeiknek az EKKR II. mellékletben foglalt szintjeinek való megfeleltetésével, valamint a III. mellékletben foglalt kritériumok alkalmazásával.

                  2.

                  A III. mellékletben foglalt kritériumok alkalmazásával és kellő figyelemmel a nemzeti sajátosságokra vizsgálják felül, és adott esetben aktualizálják nemzeti képesítési keretrendszerük vagy rendszerük szintjeinek az EKKR II. mellékletben foglalt szintjeinek történő megfeleltetését.

                  3.

                  Biztosítsák, hogy az EKKR valamely szintjének megfeleltethető képesítések összhangban állnak a IV. mellékletben foglalt közös minőségbiztosítási elvekkel, a nemzeti képesítésekre vonatkozó nemzeti minőségbiztosítási elvek sérelme nélkül.

                  4.

                  Adott esetben mozdítsák elő a kreditrendszerek és a nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek közötti kapcsolatokat – figyelembe véve az V. mellékletben foglalt, kreditrendszerekre vonatkozó közös elveket –, azon nemzeti határozatok sérelme nélkül, amelyek i. a kreditrendszerek felhasználására vonatkoznak és ii. a kreditrendszereket összekapcsolják a nemzeti képesítési keretrendszerekkel vagy rendszerekkel. Az említett közös elvek nem vezetnek a képesítések automatikus elismeréséhez.

                  5.

                  Adott esetben hozzanak intézkedéseket annak érdekében, hogy az illetékes hatóságok által kiadott minden új, képesítést igazoló dokumentum (pl. bizonyítvány, oklevél, bizonyítványkiegészítő, oklevélmelléklet) és/vagy képesítési jegyzék egyértelmű hivatkozást tartalmazzon az EKKR megfelelő szintjére.

                  6.

                  Tegyék nyilvánosan elérhetővé a megfeleltetési folyamat eredményeit nemzeti és uniós szinten egyaránt, és – amennyiben lehetséges – biztosítsák, hogy a képesítésekre és azok tanulási eredményeire vonatkozó információk hozzáférhetőek és nyilvánosak legyenek, a VI. mellékletben szereplő adatmezők felhasználásával.

                  7.

                  Ösztönözzék a szociális partnereket, az állami foglalkoztatási szolgálatokat, az oktatási szolgáltatókat, a minőségbiztosítási szervezeteket és az állami hatóságokat az EKKR használatára a képesítések összehasonlításának és az azokhoz kapcsolódó tanulási eredmények átláthatóságának támogatása érdekében.

                  8.

                  Biztosítsák az EKKR nemzeti koordinációs pontok (EKKR NKP-k) által végrehajtott feladatok folytatását és koordinálását. Az EKKR NKP-k fő feladata, hogy támogatást nyújtsanak a nemzeti hatóságoknak abban, hogy a nemzeti képesítési keretrendszereket vagy rendszereket megfeleltessék az EKKR-nek, továbbá hogy az EKKR-t jobban megismertessék az egyénekkel és a szervezetekkel,

            AZT AJÁNLJA, HOGY A BIZOTTSÁG, A TAGÁLLAMOKKAL ÉS AZ EKKR TANÁCSADÓ CSOPORTJÁBAN RÉSZT VEVŐ ÉRDEKELT FELEKKEL EGYÜTTMŰKÖDVE:

                  9.

                  A képesítéseknek a nemzeti képesítési keretrendszereken vagy rendszereken belüli azonos szintre hozását szolgáló módszerek összehasonlításával és megvitatásával támogassa a tagállamok közötti összhangot az EKKR további megvalósítása során, a nemzeti sajátosságok kellő figyelembevételével.

                  10.

                  A nemzeti sajátosságok kellő figyelembevételével, támogassa a tanulási eredmények leírására, felhasználására és alkalmazására irányuló módszerek kidolgozását a képesítések átláthatóságának, valamint megértésének és összehasonlíthatóságának javítása érdekében.

                  11.

                  A következetesség biztosítása érdekében támogassa a nemzetközi képesítéseknek a nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek révén történő azonos szintre hozásával kapcsolatos önkéntes eljárások kialakítását, valamint az ilyen eljárásokkal kapcsolatos információcserét és konzultációt a tagállamok között.

                  12.

                  Dolgozzon ki az EKKR-rel kapcsolatos kommunikációra vonatkozó iránymutatásokat, különös tekintettel az EKKR-szinteknek az újonnan kiadott bizonyítványokon, okleveleken és kiegészítő dokumentumokon és/vagy képesítési jegyzékekben történő feltüntetésére vonatkozóan, a bizonyítványokra és oklevelekre vonatkozó nemzeti rendszerekkel és szabályozásokkal összhangban.

                  13.

                  Vizsgálja meg azon kritériumok és eljárások kidolgozásának és alkalmazásának a lehetőségeit, amelyek – a nemzetközi megállapodásokkal összhangban – lehetővé teszik a harmadik országbeli nemzeti és regionális képesítési keretrendszerek összehasonlítását az EKKR-rel.

                  14.

                  Vezesse be a társaktól való tanulást és a legjobb gyakorlatok tagállamok közötti cseréjét, és adott esetben, a tagállamok kérésére segítse elő a partneri tanácsadást,

            A KÖVETKEZŐKET AJÁNLJA A BIZOTTSÁGNAK:

                  15.

                  Gondoskodjon arról, hogy a vonatkozó uniós programok által finanszírozott intézkedések támogassák ezen ajánlás megvalósítását.

                  16.

                  Biztosítsa az EKKR végrehajtásának hatékony irányítását azáltal, hogy fenntartja és teljeskörűen támogatja az EKKR 2009-ben létrehozott tanácsadó csoportját, amely a tagállamok és egyéb részt vevő országok képviselőiből áll, valamint adott esetben magában foglalja a szociális partnereket és más érdekelt feleket is. Az EKKR tanácsadó csoportjának biztosítania kell az általános koherenciát, valamint növelnie kell az átláthatóságot és a nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek EKKR-nek való megfeleltetésének folyamatába vetett bizalmat.

                  17.

                  Tegyen jelentést az ezen ajánlás elfogadását követően – adott esetben a vonatkozó oktatási, képzési és foglalkoztatási szakpolitikai keretrendszerekkel összefüggésben – elért előrehaladásról.

                  18.

                  A tagállamokkal együttműködve és az érdekelt felekkel folytatott konzultációt követően mérje fel és értékelje az ezen ajánlás megvalósításaként foganatosított intézkedéseket, és 2022-ig tegyen jelentést a Tanácsnak a tapasztalatokról és a jövőre vonatkozó következményekről, ideértve szükség esetén ezen ajánlás esetleges felülvizsgálatát és módosítását is.

            Az egész életen át tartó tanulás európai képesítési keretrendszerének létrehozásáról szóló 2008. április 23-i európai parlamenti és tanácsi ajánlás hatályát veszti.

         Kelt Brüsszelben, 2017. május 22-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            E. BARTOLO

         (1)  HL C 111., 2008.5.6., 1. o.

         (2)  HL C 155., 2009.7.8., 11. o.

         (3)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011/95/EU irányelve (2011. december 13.) a harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek nemzetközi védelemre jogosultként való elismerésére, az egységes menekült- vagy kiegészítő védelmet biztosító jogállásra, valamint a nyújtott védelem tartalmára vonatkozó szabályokról (HL L 337., 2011.12.20., 9. o.).

         (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2005/36/EK irányelve (2005. szeptember 7.) a szakmai képesítések elismeréséről (HL L 255., 2005.9.30., 22. o.).

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2241/2004/EK határozata (2004. december 15.) a képesítések és a szakmai alkalmasság átláthatóságának egységes közösségi keretéről (Europass) (HL L 390., 2004.12.31., 6. o.).

         I. MELLÉKLET
         Fogalommeghatározások
         Ennek az ajánlásnak az alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

                     a)

                        „képesítés”: értékelési és érvényesítési folyamat formális eredménye; megszerzésének feltétele, hogy egy illetékes hatóság megállapítsa, hogy az egyén adott sztenderdeknek megfelelő tanulási eredményt ért el;

                     b)

                        „nemzeti képesítési rendszer”: a tagállamnak a tanulás és más – az oktatást és képzést a munkaerőpiachoz és a civil társadalomhoz kapcsoló – mechanizmusok elismerésével kapcsolatos tevékenységének valamennyi aspektusa. Magában foglalja a minőségbiztosításhoz, az értékeléshez és a képesítések kiadásához kapcsolódó intézményi szabályozások és folyamatok kialakítását és végrehajtását. A nemzeti képesítési rendszer számos alrendszerből állhat, és magában foglalhat egy nemzeti képesítési keretrendszert is;

                     c)

                        „nemzeti képesítési keretrendszer”: a képesítések osztályozásának eszköze az elért tanulási szint meghatározására szolgáló kritériumok szerint. Célja, hogy integrálja és összehangolja a nemzeti képesítési alrendszereket, továbbá a munkaerőpiac és a civil társadalom felé növelje a képesítések átláthatóságát, hozzáférhetőségét, egymásra épülését és minőségét;

                     d)

                        „nemzetközi képesítés”: jogszerűen létrehozott nemzetközi testület (szövetség, szervezet, ágazat vagy vállalat) vagy egy nemzetközi testület nevében eljáró nemzeti testület által kiadott és egynél több országban használt képesítés, amely valamely nemzetközi testület sztenderdjei alapján értékelt tanulási eredményeket tartalmaz;

                     e)

                        „tanulási eredmények”: az ismeretek, készségek, felelősség és autonómia szempontjából meghatározott megállapítások arra vonatkozóan, hogy a tanuló egy tanulási folyamat befejezésekor mit tud, ért és képes elvégezni;

                     f)

                        „tudás”: az információk tanulással történő elsajátításának eredménye. A tudás egy munka- vagy tanulmányi területhez kapcsolódó tények, elvek, elméletek és gyakorlatok összessége. Az EKKR a tudást elméleti és/vagy tárgyi (faktuális) szempontból írja le;

                     g)

                        „készségek”: a tudás alkalmazásának és a know-how használatának képessége feladatok elvégzése és problémamegoldás céljából. Az EKKR a készségeket kognitív (logikai, intuitív és kreatív gondolkodás használata) és gyakorlati (kézügyesség és módszerek, anyagok, eszközök és műszerek használata) szempontból írja le;

                     h)

                        „felelősség és autonómia”: a tanuló képessége arra, hogy autonóm módon és felelősségteljesen alkalmazza a tudást és a készségeket;

                     i)

                        „kompetencia”: a tudás, készségek és személyes, szociális és/vagy módszertani képességek használatának bizonyított képessége munkahelyi vagy tanulási helyzetekben a szakmai és személyes fejlődés érdekében;

                     j)

                        „a nem formális és az informális tanulás eredményeinek érvényesítése”: az a folyamat, amelynek során egy illetékes hatóság megerősíti, hogy az egyén nem formális és informális tanulási környezetben, a vonatkozó szabvány alapján mért tanulási eredményeket szerzett, és amely a következő négy elkülönülő szakaszból áll: az egyén vonatkozó tapasztalatainak meghatározása párbeszéd során, dokumentáció az egyéni tapasztalat megjelenítése érdekében, e tapasztalatok formális értékelése, az értékelés eredményeinek – adott esetben részleges vagy teljes képesítéshez vezető – tanúsítása;

                     k)

                        „a tanulási eredmények formális elismerése”: az a folyamat, amelynek során az illetékes hatóság hivatalosan elismeri az elért tanulási eredményeket további tanulmányok vagy foglalkoztatás céljából i. képesítés (bizonyítvány, oklevél vagy cím) kiadásával, ii. a nem formális és az informális tanulás eredményeinek érvényesítésével, iii. egyenértékűség, kredit vagy mentesség nyújtásával;

                     l)

                        „kredit”: annak megerősítése, hogy egy illetékes hatóság az elfogadott szabvány alapján értékelte és érvényesítette az adott képesítésnek egy összefüggő tanulási eredményekből álló részét; a kreditet az illetékes hatóságok akkor adják, amikor az egyén elérte a meghatározott tanulási eredményeket, és ezt megfelelő értékelések igazolják; a kredit mennyiségi értékkel fejezhető ki (pl. kreditek vagy kreditpontok), amely jelzi azt a becsült munkamennyiséget, amelyet egy egyénnek jellemzően el kell végeznie a kapcsolódó tanulási eredmények eléréséhez;

                     m)

                        „kreditrendszerek”: a kredit(ek) elismerésének megkönnyítésére szolgáló, az átláthatóságot elősegítő eszköz. Ezek a rendszerek magukban foglalhatnak többek között egyenértékűségeket, felmentéseket, gyűjthető és átvihető egységeket/modulokat, a tanulási pályák személyre szabására képes szolgáltatók autonómiáját, valamint a nem formális és az informális tanulás eredményeinek érvényesítését;

                     n)

                        „kreditátvitel”: az a folyamat, amelynek során azoknak az egyéneknek, akik krediteket gyűjtöttek össze egy bizonyos környezetben, lehetőségük van arra, hogy ezeket a krediteket értékeltessék és elismertessék egy másik környezetben.

         II. MELLÉKLET
         Az európai képesítési keretrendszer (EKKR) szintjeit leíró jellemzők

                     Mind a 8 szintet a leíró jellemzők egy-egy csoportja határozza meg, amely képesítési rendszertől függetlenül jelzi az adott szintű képesítéseknek megfelelő tanulási eredményeket.

                     Tudás

                     Készségek

                     Felelősség és autonómia

                     Az EKKR a tudást elméleti és/vagy tárgyi (faktuális) szempontból írja le.

                     Az EKKR a készségeket kognitív (logikai, intuitív és kreatív gondolkodás használata) és gyakorlati (kézügyesség és módszerek, anyagok, eszközök és műszerek használata) szempontból írja le.

                     Az európai képesítési keretrendszerrel összefüggésben a felelősség és autonómia a tanuló azon képességére utal, hogy autonóm módon és felelősségteljesen alkalmazza a tudást és a készségeket

                     1. szint
                     Az 1. szintre vonatkozó tanulási eredmények:

                     alapvető általános tudás

                     egyszerű feladatok elvégzéséhez szükséges alapvető készségek

                     közvetlen felügyelet mellett, szervezett körülmények között végzett tanulás vagy munka

                     2. szint
                     Az 2. szintre vonatkozó tanulási eredmények:

                     alapvető tárgyi tudás valamely munka- vagy tanulmányi területen

                     releváns információk – egyszerű szabályok és eszközök használatával történő feladatvégzés és rutin problémamegoldás érdekében történő – alkalmazásához szükséges alapvető kognitív és gyakorlati készségek

                     felügyelet mellett, korlátozott mértékű autonómiával végzett tanulás vagy munka

                     3. szint
                     Az 3. szintre vonatkozó tanulási eredmények:

                     tények, elvek, folyamatok és általános fogalmak ismerete valamely munka- vagy tanulmányi területen

                     egy sor kognitív és gyakorlati készség alapvető módszerek, eszközök, anyagok és információk kiválasztásával és alkalmazásával járó feladatok elvégzéséhez és problémák megoldásához

                     felelősség vállalása feladatok elvégzéséért a munka vagy tanulás során
                     a saját viselkedés körülményekhez való igazítása problémamegoldáskor

                     4. szint
                     Az 4. szintre vonatkozó tanulási eredmények:

                     tárgyi és elméleti tudás széles összefüggésekben, valamely munka- vagy tanulmányi területen belül

                     egy sor kognitív és gyakorlati készség egy munka- vagy tanulmányi terület specifikus problémáinak megoldásához

                     önálló tevékenységszervezés az általában előre látható, ám adott esetben változó munka- vagy tanulmányi környezet iránymutatása szerint
                     mások rutinmunkájának felügyelete korlátozott felelősségvállalással a munka- vagy tanulmányi tevékenységek értékeléséért és javításáért

                     5. szint (*1)

                     Az 5. szintre vonatkozó tanulási eredmények:

                     átfogó, szakosodott tárgyi és elméleti tudás valamely munka- vagy tanulmányi területen, illetve e tudás határainak ismerete

                     egy sor olyan átfogó kognitív és gyakorlati készség, amely elvont problémák kreatív megoldásainak kidolgozásához szükséges

                     vezetés és felügyelet gyakorlása olyan munka- vagy tanulmányi tevékenységek kontextusában, ahol előre nem látható változások lépnek fel
                     önmaga és mások teljesítményének felülvizsgálata és fejlesztése

                     6. szint (*2)

                     Az 6. szintre vonatkozó tanulási eredmények:

                     valamely munka- vagy tanulmányi terület magas szintű ismerete, elméletek és elvek kritikai megértésével

                     szakmai magabiztosságot és az innovációt bizonyító fejlett készségek, amelyek a specializálódott munka- vagy tanulmányi területen összetett és előre nem látható problémák megoldásához szükségesek

                     összetett technikai vagy szakmai tevékenységek vagy projektek vezetése, felelősség vállalása a döntéshozatalért előre nem látható munka- vagy tanulmányi helyzetekben
                     felelősség vállalása egyének vagy csoportok szakmai fejlődésének irányításáért

                     7. szint (*3)

                     Az 7. szintre vonatkozó tanulási eredmények:

                     kiemelten szakosodott tudás, részben valamely munka- vagy tanulmányi terület legfrissebb fejleményeinek ismeretével, amely eredeti megközelítések és/vagy kutatások alapjául szolgálhat
                     kritikus tudatosság a tudáshoz kapcsolódó kérdésekben valamely területen, valamint különböző területek kapcsolódásainál

                     a kutatásban és/vagy az innovációban új tudás és eljárások kifejlesztéséhez, valamint a különböző területekhez tartozó tudás integrálásához szükséges, szakosodott problémamegoldó készségek

                     összetett, előre nem látható és új stratégiai megközelítéseket igénylő munka- vagy tanulási kontextusok vezetése és átalakítása
                     felelősség vállalása a csoport szakmai tudásához vagy gyakorlatához való hozzájárulásért és/vagy stratégiai teljesítményének értékeléséért

                     8. szint (*4)

                     Az 8. szintre vonatkozó tanulási eredmények:

                     a tudás jelenlegi határait feszegető ismeretek valamely munka- vagy tanulmányi területen és a területek kapcsolódásainál

                     a kutatás és/vagy az innováció kritikus problémáinak megoldásához, valamint a létező tudás vagy szakmai gyakorlat kiterjesztéséhez és újradefiniálásához szükséges legfejlettebb és legspecializáltabb készségek és technikák, többek között a szintetizálás és az értékelés képessége

                     a munka- vagy tanulmányi kontextus – beleértve a kutatást – élvonalában új elképzelések vagy folyamatok kifejlesztésénél mutatott kiemelkedő tekintély, innovációs képesség, autonómia, tudományos és szakmai feddhetetlenség és folyamatos elkötelezettség

                     Az európai felsőoktatási térség képesítési keretrendszere három ciklusra vonatkozóan szolgál leírásokkal, amelyeket a bolognai folyamat keretében a felsőoktatásért felelős miniszterek 2005. májusi bergeni ülésükön fogadtak el. Valamennyi ciklusleírás egy-egy általános állítást fogalmaz meg az adott ciklus végét jelentő képesítéshez kötődő eredményekkel és képességekkel kapcsolatos tipikus elvárásokról.

            (*1)  A rövid (az első ciklus részét képező vagy ahhoz kötődő) ciklus leírása – amelyet a bolognai folyamat részeként a közös minőségi kezdeményezés keretében alakítottak ki – az EKKR 5. szintű tanulási eredményeinek felel meg.

            (*2)  Az első ciklus leírása az EKKR 6. szintű tanulási eredményeinek felel meg.

            (*3)  A második ciklus leírása az EKKR 7. szintű tanulási eredményeinek felel meg.

            (*4)  A harmadik ciklus leírása az EKKR 8. szintű tanulási eredményeinek felel meg.

         III. MELLÉKLET
         A nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek európai képesítési keretrendszernek (EKKR) való megfeleltetésére vonatkozó kritériumok és eljárások

                     1.

                     Az illetékes hatóságok egyértelműen meghatározzák és közzéteszik a megfeleltetési folyamatban érintett összes nemzeti szervezet feladatkörét és/vagy jogi illetékességét.

                     2.

                     Egyértelmű és bizonyítható kapcsolat van a nemzeti képesítési keretrendszerekben vagy rendszerekben szereplő képesítési szintek és az EKKR szintleírásai között.

                     3.

                     A nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek és az azokban szereplő képesítések a tanulási eredmények elvén és célkitűzésein alapulnak, és kapcsolódnak a nem formális és informális tanulás eredményeinek érvényesítésére vonatkozó intézkedésekhez, valamint – adott esetben – a kreditrendszerekhez.

                     4.

                     A képesítéseknek a nemzeti képesítési keretrendszerbe történő felvételére vagy a képesítéseknek a nemzeti képesítési rendszerben elfoglalt helyének leírására szolgáló eljárások átláthatóak.

                     5.

                     Az oktatás és képzés nemzeti minőségbiztosítási rendszere(i) a nemzeti képesítési keretrendszerekre vagy rendszerekre vonatkozik (vonatkoznak), és összhangban áll(nak) az ennek az ajánlásnak a IV. mellékletében meghatározott minőségbiztosítási elvekkel.

                     6.

                     A megfeleltetési folyamat magában foglalja a megfelelő minőségbiztosítási szervezetek kinyilvánított egyetértését a tekintetben, hogy a megfeleltetési jelentés összhangban áll a vonatkozó nemzeti minőségbiztosítási intézkedésekkel, rendelkezésekkel és gyakorlattal.

                     7.

                     A megfeleltetési folyamat nemzetközi szakértők részvételével zajlik, és a megfeleltetési jelentések tartalmazzák legalább kettő, két különböző országból származó nemzetközi szakértőnek a megfeleltetési folyamatra vonatkozó írásbeli nyilatkozatát.

                     8.

                     Az illetékes hatóság vagy hatóságok tanúsítják a nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek EKKR-nek való megfeleltetését. A megfeleltetést és az azt alátámasztó bizonyítékokat leíró átfogó jelentést, amely minden egyes kritériummal külön foglalkozik, az illetékes hatóságok, köztük az EKKR-rel foglalkozó nemzeti koordinációs pontok közzéteszik. Ugyanez a jelentés felhasználható az európai felsőoktatási térség képesítési keretrendszere felé történő öntanúsításra, ez utóbbinak az öntanúsításra vonatkozó kritériumaival összhangban.

                     9.

                     A tagállamok és az egyéb részt vevő országok a megfeleltetési jelentés elkészítését vagy a jelentés frissítését követő 6 hónapon belül közzéteszik a megfeleltetési jelentést, és összehasonlítás céljából tájékoztatást nyújtanak a megfelelő európai portálon.

                     10.

                     A megfeleltetési folyamat befejeződését követően a nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek részét képező képesítésekre vonatkozó, az illetékes hatóságok által kiadott minden új dokumentumnak (pl. bizonyítvány, oklevél, bizonyítványkiegészítő, oklevélmelléklet) és/vagy képesítési jegyzéknek – a nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek útján – egyértelmű hivatkozást kell tartalmaznia az EKKR megfelelő szintjére.

         IV. MELLÉKLET
         Az európai képesítési keretrendszernek (EKKR) megfeleltethető nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek részét képező képesítésekre vonatkozó minőségbiztosítási elvek
         Az EKKR valamely szintjének megfeleltethető összes képesítés esetében az azok minőségébe és szintjébe vetett bizalom növelése érdekében minőségbiztosítást kell végezni.
         A nemzeti sajátosságokkal összhangban és az ágazati különbségeket figyelembe véve, az EKKR valamely szintjének megfeleltethető képesítések minőségbiztosítása (1)
             (2):

                     1.

                     során meg kell vizsgálni a képesítések megtervezését, valamint a tanulási eredményeken alapuló megközelítés alkalmazását;

                     2.

                     során biztosítani kell az elfogadott és átlátható, tanulási eredményeken alapuló szabványok szerinti érvényes és megbízható értékelést, továbbá meg kell vizsgálni a tanúsítási folyamatot;

                     3.

                     visszacsatolási mechanizmusokat és eljárásokat kell, hogy tartalmazzon a folyamatos fejlődés érdekében;

                     4.

                     során be kell vonni az összes érdekelt felet a folyamat valamennyi szakaszában;

                     5.

                     következetes, önértékelést és külső értékelést is tartalmazó értékelési módszerekből kell, hogy álljon;

                     6.

                     szerves részét kell, hogy képezze az EKKR valamely szintjének megfeleltethető képesítéseket kiadó testületek belső irányításának, ideértve az alvállalkozásba adott tevékenységeket is;

                     7.

                     egyértelmű és mérhető célkitűzéseken, szabványokon és iránymutatásokon kell, hogy alapuljon;

                     8.

                     során megfelelő források révén támogatást kell nyújtani;

                     9.

                     magában kell, hogy foglalja a minőségbiztosítást végző, már létező külső ellenőrző szervezetek vagy ügynökségek rendszeres felülvizsgálatát;

                     10.

                     magában kell, hogy foglalja az értékelési eredményekhez való elektronikus hozzáférést.

            (1)  Ezek a közös elvek teljes mértékben összhangban állnak a felsőoktatás minőségbiztosításának európai sztenderdjeivel és irányelveivel, valamint a szakképzés európai minőségbiztosítási referenciakeretével (EQAVET).

            (2)  A nemzeti sajátosságoktól függően az említett elvek adott esetben nem alkalmazandók az általános képzésre.

         V. MELLÉKLET
         Az európai képesítési keretrendszernek (EKKR) megfeleltethető nemzeti képesítési keretrendszerekhez vagy rendszerekhez kapcsolódó kreditrendszerekre vonatkozó elvek (1)

         Az a cél, hogy az EKKR és a nemzeti képesítési keretrendszerek vagy rendszerek a tanulási eredményeken alapuló megközelítés alkalmazásával hatékonyabban támogassák az egyének mobilitását i. a különböző oktatási és képzési szintek között ii. az oktatási és képzési ágazatokon belül, illetve azok között iii. az oktatás és képzés, valamint a munkaerőpiac között és iv. a határokon belül és azokon átnyúlóan. Azon nemzeti határozatok sérelme nélkül, amelyek i. a kreditrendszerek felhasználására vonatkoznak és ii. a kreditrendszereket összekapcsolják a nemzeti képesítési keretrendszerekkel vagy rendszerekkel, a különböző kreditrendszereknek adott esetben a nemzeti képesítési keretrendszerekkel vagy rendszerekkel összehangoltan kell működniük az átmenetek elősegítése és az előrehaladás megkönnyítése érdekében. Ennek érdekében a nemzeti képesítési keretrendszerekhez vagy rendszerekhez kapcsolódó kreditrendszereknek adott esetben tiszteletben kell tartaniuk a következő elveket:

                     1.

                     A kreditrendszereknek az egyes tanulók javát szolgáló rugalmas tanulási pályákat kell támogatniuk.

                     2.

                     A képesítések megtervezése és kidolgozása során következetesen kell alkalmazni a tanulási eredményeken alapuló megközelítést a képesítések (elemei) átvitelének és a tanulásban történő előrehaladásnak az elősegítése érdekében.

                     3.

                     A kreditrendszereknek az intézményi és nemzeti határokon átnyúlóan elő kell segíteniük a tanulmányi eredmények átvitelét és a tanulók előrehaladását.

                     4.

                     A kreditrendszereket egyértelműen meghatározott és átlátható minőségbiztosítással kell alátámasztani.

                     5.

                     Az egyének által megszerzett krediteket dokumentálni kell, megjelölve az elért tanulási eredményeket, a kreditet adó illetékes intézményt, valamint – adott esetben – a kapcsolódó kreditértéket.

                     6.

                     Szinergiákat kell kialakítani a kreditátviteli és -gyűjtési rendszerek, valamint a korábbi tanulmányok érvényesítése céljából tett intézkedések között, és ezeknek együtt kell működniük a kreditátvitel és az előrehaladás megkönnyítése érdekében.

                     7.

                     A kreditrendszereket fejleszteni és javítani kell az érdekelt felekkel folytatott megfelelő nemzeti és uniós szintű együttműködésen keresztül.

            (1)  Ezek a közös elvek teljes mértékben összhangban állnak az európai kreditátviteli és -gyűjtési rendszerrel (ECTS) és az európai szakképzési kreditrendszerrel (ECVET).

         VI. MELLÉKLET
         Az EKKR valamely szintjének megfeleltethető képesítésekre vonatkozó információk elektronikus közzétételéhez használt adatmezők elemei

                        ADATOK

                        Kötelező/Opcionális

                     A képesítés megnevezése

                     Kötelező

                     Szakterület (*1)

                     Kötelező

                     Ország/Régió (kód)

                     Kötelező

                     EKKR-szint

                     Kötelező

                     A képesítés leírása (*3)

                     vagy

                     Tudás

                     Kötelező

                     Készségek

                     Kötelező

                     Felelősség és autonómia

                     Kötelező

                     vagy

                     Szabad szövegmező annak leírására, hogy a tanulónak mit kell tudnia, értenie és mit kell tudnia elvégezni

                     Kötelező

                     Igazoló szerv vagy illetékes hatóság (*2)

                     Kötelező

                     Kreditpontok/a tanulási eredmények eléréséhez szükséges feltételezett munkaterhelés

                     Opcionális

                     Belső minőségbiztosítási folyamatok

                     Opcionális

                     Külső minőségbiztosítási/szabályozó szervezet

                     Opcionális

                     A képesítésre vonatkozó további információk

                     Opcionális

                     Információforrás

                     Opcionális

                     Hivatkozás a megfelelő kiegészítő dokumentumokra

                     Opcionális

                     A képesítés URL-címe

                     Opcionális

                     Tájékoztatás nyelve (kód)

                     Opcionális

                     Felvételi követelmények

                     Opcionális

                     Lejárat dátuma (adott esetben)

                     Opcionális

                     A képesítés megszerzésének módjai

                     Opcionális

                     Foglalkozásokkal vagy foglalkozási területekkel való kapcsolat

                     Opcionális

            (*1)  ISCED FoET2013

            (*2)  Az igazoló szervre vagy az illetékes hatóságra vonatkozóan minimálisan megkövetelt információknak elő kell segíteniük a kapcsolódó információk megtalálását, ideértve a nevüket vagy adott esetben az igazoló szervek vagy az illetékes hatóságok csoportjának a nevét, kiegészítve az URL-címmel vagy a kapcsolattartási adatokkal.

            (*3)  A leírásra szabad szövegmezők szolgálnak, nem kell előre megadott standard terminológiát használni, továbbá nem kötelező a tagállamok számára, hogy a leírást más uniós nyelvekre lefordítsák.


				|

		52013DC0369

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Hollandia 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Hollandia 2012-2017-es időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2013/0369 final - 2013/ () */

Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Hollandia 2013. évi nemzeti
reformprogramjáról
és Hollandia 2012‑2017-es időszakra vonatkozó stabilitási
programjának tanácsi véleményezéséről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke
(2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i
1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és különösen annak 6. cikke (1)
bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[4],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Az Európai Tanács
2010. március 26-án elfogadta a Bizottság „Európa 2020”
elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a
foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló
javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít,
amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa
lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.
(2)       A Tanács
2010. július 13-án a Bizottság javaslatai alapján elfogadta a
tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról
szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a
tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[5], melyek együtt alkotják az
„integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti
gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált
iránymutatásokat.
(3)       Az állam-, illetve
kormányfők 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és
Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges
ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és
euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó
intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az
Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások
végrehajtása iránt.
(4)       A Tanács
2012. július 6-án ajánlást fogadott el Hollandia 2012. évi nemzeti
reformprogramjáról, valamint véleményezte Hollandia 2011‑2015-ös
időszakra vonatkozó, aktualizált stabilitási programját.
(5)       A Bizottság
2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést[6], amely elindította a
gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak
2012. november 28-án a Bizottság a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséről és kiigazításáról szóló 1176/2011/EU rendelet alapján
elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[7], amelyben Hollandiát azon
tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül
sor.
(6)       Az Európai Tanács
2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési
konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló
prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési
konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak
történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a
versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi
következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(7)       A Bizottság
2013. április 10-én az 1176/2011/EU rendelet 5. cikkének
megfelelően közzétette a Hollandiára vonatkozó részletes vizsgálat
eredményeit[8].
Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Hollandiában
makrogazdasági egyensúlyhiány tapasztalható, de nem túlzott mértékben.
(8)       Hollandia
2013. április 29-én benyújtotta a 2012‑2017 közötti időszakra
vonatkozó 2013. évi stabilitási programját és 2013. évi nemzeti
reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két
program értékelésére egyidejűleg került sor.
(9)       A 2013. évi stabilitási
programnak az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács
úgy ítéli meg, hogy Hollandia jelentős mértékű konszolidációs
intézkedéseket hajtott végre 2011‑2013 folyamán, de a költségvetési
erőfeszítés valószínűleg nem lesz elég a túlzott hiány 2013-ban
történő megszüntetéséhez, főként a vártnál rosszabb gazdasági
fejlemények fényében. A programban szereplő költségvetési
előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv nagyjából
megalapozott. A stabilitási program 2013-ra és 2014-re –0,4 %-os illetve
1,1 %-os reálgazdasági növekedést vetít előre, ami elég közel van a
Bizottság 2013. tavaszi előrejelzésében szereplő –0,8 %-hoz,
illetve 0,9 %-hoz. A program azt tűzi ki célként, hogy az
államháztartási hiány 2014-től fenntartható módon a GDP 3 %-a alá
csökkenjen. A program nem hivatkozik kifejezetten a középtávú költségvetési
célkitűzésre, ami arra enged következtetni, hogy megerősítik az
előző évi stabilitási programban közölt –0,5 %-os középtávú
célt. A középtávú költségvetési cél összhangban van a Stabilitási és Növekedési
Paktum követelményeivel. Emellett, míg a program 2015-ben a strukturális
egyenlegnek az éves minimális strukturális követelménnyel összhangban
strukturális értelemben a GDP 0,5 %-át kitevő csökkenését várja,
2016-ban a strukturális egyenleg várhatóan a GDP 0,4 %-ának megfelelő
mértékben romlik, majd 2017-ben a GDP 0,1 %-ával javul, és így elmarad a
megfelelő kiigazítási pályától. A Bizottság tavaszi előrejelzése
alapján 2010‑2013 folyamán a GDP 0,7 %-a körüli éves átlagos
költségvetési erőfeszítés összhangban van a Tanács által ajánlott, a GDP
0,75 %-át kitevő strukturális erőfeszítéssel. A költségvetési
kiigazítás 2011-ben és 2012-ben elsősorban a kiadási oldalra irányult,
2013-ban azonban nagymértékben a bevételi intézkedésekre támaszkodott. A
stabilitási programban tervezett államháztartási hiány összhangban van a
túlzott hiány 2014-ben, a túlzotthiány-eljárás keretében a Tanács által 2009
végén meghatározott határidőt követően egy évvel történő
megszüntetésével. A Tanács szerint a hatóságok által tervezett költségvetési
erőfeszítés nem egyeztethető össze a túlzott hiány 2014-ig
történő tényleges megszüntetésével. A stabilitási programban meghatározott
lehetséges kiegészítő konszolidációs intézkedéseket átmenetileg
visszavonták és egyébként sem lennének elegendőek. Hollandiának további
intézkedéseket kell meghatároznia ahhoz, hogy az államháztartási hiányt
2014-ben fenntartható módon a GDP 3 %-ának megfelelő küszöb alá
szorítsák. A 2013. évi stabilitási program alapján az adósság GDP-hez
viszonyított aránya várhatóan tovább emelkedik 2013-ban a GDP 74 %-ára,
majd 2014-ben kismértékben még tovább, a GDP 75 %-ára. Az adósságráta
tehát továbbra is jóval meghaladja majd a 60%-os referenciaértéket. A program
várakozásai szerint az adósságráta 2015-ben a GDP 71,4 %-ára csökken, majd
azután kismértékben tovább csökken, 2017-ben 70,8 %-ot érve el. Az
adósságráta 2014 utáni csökkenését mindazonáltal nem támasztják alá
kellőképpen szakpolitikai intézkedések.
(10)     Hollandia jövőbeli
növekedési potenciáljának fokozása céljából kiemelt fontosságú, hogy a túlzott
hiány fenntartható megszüntetéséhez és a középtávú költségvetési cél rövid
távú, illetve középtávú eléréséhez szükséges konszolidáció megőrizze a
növekedésfokozó kiadásokat. A kiegyensúlyozott kiigazításhoz elengedhetetlenek
különösen az innovációt és a kutatást, beleértve az alapkutatást, az oktatást
és képzést elősegítő erőfeszítések. Ez nem csak a
gazdaságélénkülést támogatná, de segítene az innovációs és a humántőke
megalapozásában, javítaná a versenyképességet és a közép- és hosszú távú
növekedési kilátásokat.
(11)     A legnagyobb kihívást az
ingatlanpiac jelenti, ahol az évtizedek során az ingatlanfinanszírozási és
ágazati megtakarítási mintákat formáló merevségek és torzító ösztönzők
alakultak ki. A háztartások az ingatlantulajdont további bruttó
jelzáloghitel-adósságok felhalmozására használták fel, és ez a tendencia
nagymértékben tükrözi a régóta fennálló költségvetési ösztönzőket, például
a jelzáloghitel-kamatok adóból való teljes levonhatóságát. 2012 áprilisa óta
számos intézkedést részben végrehajtottak. Ezek közül néhány az
ingatlanfinanszírozás költségvetési kezelésének kiigazítását érinti. A
jelzáloghitel-kamatok leírásának korlátozása felé való fokozatos elmozdulás és
a törlesztés ösztönzése indokolt, de ennek az intézkedésnek a bevezetése túl
lassú ahhoz, hogy jelentős mértékben befolyásolja a törlesztési
magatartást. A bérlemények piacát szabályozás és rendkívül jelentős szociálislakás-szegmens
korlátozza, ahol a hosszú várólisták is problémát jelentenek. A szociális
lakáspiacon a lakbéreknek a jövedelem alapján való, nemrégiben bevezetett
kiigazítása a helyes irányba tett lépés, de hatása korlátozott. Így noha a
javasolt intézkedések helyes irányba tett lépésnek tekinthetők, a mögöttes
problémák kezelésére szolgáló reformok általános üteme lassú, ezért fel kell
gyorsítani, ugyanakkor biztosítani kell, hogy a szociális lakhatás továbbra is
a hátrányos helyzetű polgárok rendelkezésére álljon, akik nem képesek
piaci feltételek mellett lakáshoz jutni, többek között a nagy kereslettel
jellemzett helyeken.
(12)     A nyugdíjrendszer hosszú távú
fenntarthatóságát megerősítették azáltal, hogy a törvény szerinti
nyugdíjkorhatárt a 2012. évi 65 évről 2023-ra fokozatosan 67 évre emelik.
Hollandia ezzel teljes mértékben végrehajtotta a 2012. évi ajánlás azon részét,
amely a kötelező nyugdíjkorhatár emelésére és a várható élettartamhoz
történő hozzákapcsolására vonatkozott, mind az első, mind a második nyugdíjpillér
esetében. A fennmaradó kihívások közé tartozik a költségek és kockázatok
nemzedékeken belüli és a nemzedékek közötti megfelelő elosztása. Ezenfelül
esedékes a második pilléres nyugdíjalapok irányításának átalakítása az
idősödéssel szembeni rugalmasság alátámasztása érdekében. A tartós
ápolás-gondozás reformjára vonatkozó tervek végrehajtása segítene visszafogni
az idősödéshez kapcsolódó gyorsan növekvő költségeket, és ezáltal
hozzájárulna az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságához. E tekintetben
fenn kell tartani a tartós ápolás-gondozás minőségének és
hozzáférhetőségének megfelelő szintjét.
(13)     A kormány által javasolt
munkaerő-piaci reformok célja a munkaerő-piaci részvétel és a
mobilitás növelése. A részvételről szóló törvényben szereplő reform
ambiciózus és releváns a munkaerő-piaci részvétel megnövelése
szempontjából. A reformokat azonban még nem rögzítették jogszabályban, és a
végrehajtásra szánt idő rövidnek tűnik. A munkaerőpiac szélére
szorult polgárok – köztük nők, migráns hátterű polgárok, a
fogyatékossággal élők és az idősebb korúak ‑
foglalkoztathatóságának javításához további intézkedésekre van szükség.
Hollandia bejelentette a munkanélküliségi ellátások rendszerének és viszonylag
szigorú foglalkoztatásvédelmi jogszabályainak reformját. Ezek a reformok az
azon munkáltatóknak járó mobilitási adójóváírással együtt („mobiliteitsbonus”),
akik társadalombiztosítási ellátásokban részesülő legalább 50 éves, vagy
fogyatékossággal élő embereket vesznek fel, jól célozzák a munkaerőpiac
alacsony részvétellel érintett részét. Ezek az intézkedések azonban, noha
helyes irányba mutatnak, csak elfogadásuk után értékelhetők teljes
mértékben. Végül, a második keresőket a ledolgozott órák számának
növelésétől visszatartó fennmaradó ellenösztönzők megszüntetésének
felgyorsítása lehetőséget teremtene a jövőbeli munkaerőhiányok
további enyhítésére.
(14)     Jelentős előrelépés
történt az innovációra és a tudomány és a vállalkozói szféra közötti
kapcsolatokra vonatkozó 2012. évi ajánlás kapcsán. A „To the Top”
elnevezésű vállalkozáspolitika a kutatás, innováció és oktatás
(húzóágazatok) területén köz- és magánszféra közötti partnerségekre irányuló
ágazati megközelítésével együtt a végrehajtási szakaszban van. Az ágazati
innovációs politika mellett fontos a horizontális kutatási és innovációs
politika folytatása, és a nem címzett alapkutatásra szánt állami finanszírozás
megfelelő szintjének fenntartása.
(15)     Az európai szemeszterrel
összefüggésben a Bizottság elvégezte Hollandia gazdaságpolitikájának átfogó
elemzését, értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot,
valamint bemutatta a részletes vizsgálat eredményeit. Figyelembe vette nemcsak
a programok Hollandia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és
gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy
azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy
az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a
jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az
alábbi 1–4. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett
ajánlásait.
(16)     A Tanács ezen értékelés
fényében megvizsgálta Hollandia stabilitási programját, és arról alkotott
véleményét[9]
különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.
(17)     A Bizottság által elvégzett
részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Hollandia
nemzeti reformprogramját és stabilitási programját. A Tanácsnak a
makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló
1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait a 2. ajánlás tükrözi.
(18)     A Bizottság az európai
szemeszter keretében elvégezte a teljes euróövezet gazdaságpolitikájának
elemzését is. A Tanács ez alapján specifikus ajánlásokat címzett azokhoz a
tagállamokhoz, amelyeknek pénzneme az euró. Hollandiának biztosítania kell
ezeknek az ajánlásoknak a maradéktalan és időben történő
végrehajtását is,
AJÁNLJA, hogy Hollandia a 2013–2014-es
időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           Kellően konkrét
intézkedésekkel alátámasztva szilárdítsa meg és hajtsa végre a 2014-re és az
azt követő évekre szóló költségvetési stratégiát annak biztosítása
érdekében, hogy a túlzott hiányt 2014-re időben és fenntartható módon
kiigazítsa és elérje a túlzotthiány-eljárás keretében kiadott tanácsi
ajánlásban meghatározott strukturális kiigazítási erőfeszítést.
Őrizze meg a növekedés szempontjából közvetlenül releváns területeket, így
az oktatást, az innovációt és a kutatást érintő kiadásokat. A túlzott
hiány megszüntetését követően folytassa a strukturális kiigazítási
erőfeszítést, amely révén Hollandia 2015-re eléri a középtávú
költségvetési célt.
2.           Fokozza az ingatlanpiac
fokozatos reformja érdekében tett erőfeszítéseit azáltal, hogy
felgyorsítja a jelzáloghitel-kamatok leírhatóságának tervezett csökkentését,
hogy piacorientáltabb bérlakáspiaci árképzési mechanizmust alakít ki, valamint
hogy a szociális lakáspiaci lakbéreket még inkább hozzáigazítja a háztartások
jövedelméhez. A szociális lakhatással foglalkozó vállalatok fókuszát helyezze
át a leginkább rászoruló háztartások támogatására.
3.           A szociális partnerekkel
konzultálva módosítsa a második nyugdíjpillért úgy, hogy az biztosítsa a
nemzedékeken belüli és a nemzedékek közötti megfelelő költség- és
kockázatmegosztást. A törvényes nyugdíjkorhatár fokozatos emelését támassza alá
az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságát javító intézkedésekkel.
Hajtsa végre a tartós ápolás-gondozás rendszerének tervezett reformját, hogy
biztosítsa annak költséghatékonyságát, és a fenntarthatóság biztosítása
céljából egészítse ki a költségnövekedés visszafogására irányuló további
intézkedésekkel.
4.           Hozzon további intézkedéseket
különösen a munkaerőpiac szélére szorult emberek munkaerő-piaci
részvételének fokozása érdekében. Csökkentse tovább a munkavállalási
hajlandóságot visszafogó adóztatást, többek között a második keresők
átruházható adójóváírásának gyorsabb kivezetésével. Segítse elő a
munkaerő-piaci mozgásokat és számolja fel a rugalmatlanságokat, többek
között a foglalkoztatásvédelmi jogszabályokat és a munkanélküliségi ellátások
rendszerét érintő reformok felgyorsításával.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL L 306., 2011.11.23., 25. o.
[3]               COM(2013) 369 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 és P7_TA(2013)0053.
[5]               A Tanács 2013. április 22-i 2013/208/EU tanácsi
határozata.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 121 final.
[9]               Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése
értelmében.


title: A Tanács ajánlása ( 2014. január 7. ) az Európai Központi Bank Igazgatósága egy tagjának kinevezéséről

text:
               11.1.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 8/1

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2014. január 7.)
   az Európai Központi Bank Igazgatósága egy tagjának kinevezéséről
   2014/C 8/01
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 283. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmányáról szóló 4. jegyzőkönyvre és különösen annak 11.2. cikkére,
   AJÁNLJA AZ EURÓPAI TANÁCSNAK:
   hogy nyolcéves hivatali időre nevezze ki Sabine LAUTENSCHLÄGER-t az Európai Központi Bank Igazgatóságának tagjává.

      Kelt Brüsszelben, 2014. január 7-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         D. KOURKOULAS


				|

		52012DC0327

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Szlovénia 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Szlovénia 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről /* COM/2012/0327 final - 2012/ () */

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Szlovénia 2012. évi nemzeti
reformprogramjáról
és Szlovénia 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó stabilitási
programjáról szóló tanácsi véleményről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2)
bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1] és különösen annak 5.
cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséréről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i
1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2]
és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[4],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Az Európai Tanács 2010.
március 26-án jóváhagyta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a
foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló
javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén
azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van
szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a
versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.
(2)       A Tanács 2010. július 13-án
elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó
iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig
elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról
szóló határozatot[5], melyek együtt alkotják
az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti
gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált
iránymutatásokat.
(3)       A Tanács 2011. július 12-én
ajánlást fogadott el Szlovénia 2011. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint
véleményt nyilvánított Szlovénia 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó,
aktualizált stabilitási programjáról.
(4)       A Bizottság 2011. november
23-án elfogadta a második éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020
stratégiára épülve elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai
koordináció második európai szemeszterét. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet
alapján 2012. február 14-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült
jelentést[6], amelyben Szlovéniát nem
sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes felülvizsgálatra
kerül sor.
(5)       Az Európai Tanács 2012.
március 2-án jóváhagyta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és
a növekedés ösztönzésének biztosítására vonatkozó prioritásokat. Hangsúlyozta,
hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési
konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak
történő hitelnyújtás normál feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a
versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi
következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(6)       Az Európai Tanács 2012.
március 2-án arra is felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő
tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy
azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti
reformprogramjukba beépíthessék.
(7)       Szlovénia 2012. április 26-án
benyújtotta a 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó stabilitási
programját, 2012. április 13-án pedig előterjesztette 2012. évi nemzeti
reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két
program értékelésére egyidejűleg került sor. A Bizottság az 1176/2011/EU
rendelet 5. cikke szerinti részletes felülvizsgálatában azt is értékelte, hogy
Szlovéniát érinti-e makrogazdasági egyensúlyhiány. A Bizottság részletes
felülvizsgálatában[7] megállapította, hogy
Szlovéniában belső egyensúlyhiány áll fenn, ami hatást gyakorol a
vállalati szektor tőkeáttétel-csökkentésére és a bankrendszer
stabilitására. E belső egyensúlyhiányt és bármely esetleges külső
egyensúlyhiányt is szigorúan nyomon kell követni, és a gazdaság működésére
gyakorolt kedvezőtlen hatások kockázatának csökkentése érdekében a
gazdaságpolitikai megfontolások részét kell képezniük. A legnagyobb bank feltőkésítése
és értékesítése, valamint a túlzott hiány 2013-ig történő korrekciójára
vonatkozó szigorú kötelezettségvállalás a jelenleg tervezett válasz két
lényeges és releváns eleme. A túlzott egyensúlyhiány kockázata minimalizálható,
ha e területeken gyorsan és alaposan végrehajtják az intézkedéseket.
(8)       Az 1466/97/EK tanácsi
rendeletnek megfelelően a 2012. évi stabilitási program értékelése alapján
a Tanács úgy véli, hogy a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó
makrogazdasági forgatókönyv a Bizottság 2012. tavaszi előrejelzéséhez
képest optimista. A programban felvázolt költségvetési stratégia
célkitűzése, hogy Szlovénia a Tanács által megállapított határidőre,
2013-ra a GDP 3 %-a alá csökkentse az államháztartási hiányt és ezt
követően további hiánycsökkentést hajtson végre annak érdekében, hogy
2015-ig nagyrészt teljesítse Szlovénia középtávú költségvetési
célkitűzését. A középtávú költségvetési célkitűzést – a korábbi
programhoz képest változatlanul – strukturális értelemben kiegyensúlyozott
költségvetési helyzetként határozták meg, de a Stabilitási és Növekedési Paktum
rendelkezései alapján nem tekinthető megfelelőnek, mert a jelenlegi
szakpolitikák és előrejelzések szerint nem biztosít elegendően gyors
előrelépést a hosszú távú fenntarthatóság irányában. Fennáll annak a
veszélye, hogy a hiány mértéke a célzottnál nagyobb lehet i. a 2013–15 közötti
időszakra tervezett intézkedések meghatározásának hiánya; ii. az
elsődleges folyó kiadások túllépésének nyilvántartása; iii. a viszonylag
optimista makrogazdasági forgatókönyvre és a közelmúltban hozott
adóintézkedések hatásával kapcsolatos bizonytalanságra tekintettel az
alacsonyabb bevétel; valamint iv. a lehetséges további tőketámogatási
műveletek és garanciák lehívása miatt. Az (újraszámított) strukturális
egyensúly alapján[8] az éves átlagos
költségvetési erőfeszítés a 2010–2013 közötti időszakban a tervek
szerint megközelíti majd a GDP 1 %-át, így valamivel a Tanács által
ajánlott szint felett lesz. A Bizottság 2012. tavaszi előrejelzése szerint
azonban 2013-ban további erőfeszítést kell tenni a teljes korrekciós
időszakban az ajánlás betartása érdekében. A túlzott hiány tervezett
korrekciója után a középtávú költségvetési célkitűzés irányába tett
előrelépés éves üteme a program szerint 2015-ben összhangban van a Stabilitási
és Növekedési Paktumban meghatározott 0,5 %-os referenciaértékkel, de
2014-ben alatta marad annak. Az államháztartási kiadások növekedésének mértéke
– a diszkrecionális bevételi intézkedések figyelembevételével – mindkét évben
összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktumban meghatározott kiadásokra
vonatkozó referenciaértékkel, így összességében a program megfelelő
kiigazítási pályát biztosít a középtávú célkitűzés felé. Figyelembe véve a
fent említett kockázati tényezőket a középtávú célkitűzés felé tett
előrelépés mindkét évben a megfelelő mértéknél lassabban alakulhat.
Az előrejelzések szerint a bruttó államháztartási adósságszint a 2011-es
GDP mintegy 48 %-áról 2013-ra 53 %-on fog tetőzni (a GDP
referenciaérték 60 %-a alatt maradva ezzel), mielőtt enyhén
visszaesik majd a programidőszak végére. A magasabb hiánymérték és a
nagyobb állományalkalmazkodás fent említett lehetősége miatt fennáll annak
a veszélye, hogy az adósságra vonatkozó előrejelzéseket felfelé kell majd
korrigálni. Szlovénia középtávú költségvetési kerete és kiadási szabály
továbbra sem kötelező erejű, valamint nem összpontosít elegendő
mértékben a középtávú célkitűzés elérésére és a hosszú távú
fenntarthatóság biztosítására.
(9)       A szlovén kormány eddig nem
volt abban a helyzetben, hogy rendszerszintű változást valósítson meg a
nyugdíjrendszerben, mivel a korábbi nyugdíjreformról szóló 2011. júniusi
negatív referendumot követően egy, a jogalkotásra vonatkozó 12 hónapos
moratórium volt érvényben. A rövid távú költségcsökkentési intézkedéseket
meghosszabbították és 2011 decemberében és 2012 májusában megszilárdították.
Jóllehet ezek a szükségintézkedések rövid távon ésszerűek és
kedvezőek, hosszú távon egyértelműen nem elegendőek a problémák
megoldásához. A kormány új, 2013 végéig végrehajtandó nyugdíjreformot tervez,
amelynek alapját egy több pillérre támaszkodó rendszer és a tényleges
nyugdíjkorhatár felemelése képezné. Még nem állnak rendelkezésre további
részletek, ám úgy tűnik, hogy e tervek nem túl ambiciózusak. A probléma
méretére tekintettel indokolt a következő kérdéseket megoldó átfogó
reform: alacsony törvényes nyugdíjkorhatár, a férfiakra és nőkre vonatkozó
törvényes nyugdíjkorhatárban fennálló különbségek, a korai nyugdíjba vonulás
széles körű lehetőségei és a nyugdíjakra vonatkozó nagyvonalú
indexálási megállapodások. Eddig nem hajtottak végre konkrét intézkedéseket az
idősebb dolgozók foglalkoztatási arányának növelésére, jóllehet a
2012–2015-re vonatkozó, aktív munkaerő-piaci intézkedések végrehajtására
vonatkozó iránymutatások és az aktív foglalkoztatáspolitikai intézkedések
végrehajtására vonatkozó 2012. évi terv az idősebb munkanélkülieket
konkrét célcsoportként határozza meg.
(10)     A szlovén bankszektor helyzete
még nagyobb kihívást jelent most, mint a 2011. évi értékelés idején. Az ágazat
jelentős veszteséget könyvelhetett el 2011-ben, előretekintve pedig
látható, hogy a lassuló gazdaság további hitelveszteséget fog magával hozni,
mivel több vállalat küzd az adósságszolgálattal. Az eddig bevezetett vagy közzétett
intézkedések a probléma méretét tekintve nem túl ambiciózusak. A legnagyobb
bank (NLB) sürgős második feltőkésítése terén nem történt
előrelépés. Az új kormány kifejezte abbéli szándékát, hogy a blokkoló
kisebbség eléréséig kívánja csökkenteni részesedését a nagyobb bankokban. A
végleges elemzésben hangsúlyozni kell ezen hosszú távú célkitűzés és az új
tőke iránti azonnali és nagy szükség közötti kapcsolatot, amelyben az
állam mint többségi tulajdonos egyértelműen vállalja a felelősség
terhét. A veszteségre, a jó kormányzás biztosítására és a politikától
mentesített, szakmai igazgatásra is kiterjedő, megfelelő idejű
tőkeinjekciókkal alátámasztott egyértelmű privatizációs stratégia
hitelesebbé tenné e szakpolitikát és ezen bankok esetleges értékesítését.
(11)     Az elmúlt évben nem nyújtottak
be konkrét javaslatot a határozatlan és határozott idejű
szerződésekkel dolgozókat megillető védelem között fennálló
asszimetriák csökkentésére. 2011-ben megkezdődtek a szociális partnerekkel
folytatott egyeztetések a foglalkoztatási viszonyokról szóló törvényről,
de nem sikerült megállapodásra jutni vagy módosításokat elfogadni. A nemzeti
reformprogram megjelölt néhány, a rugalmas biztonság szintjének növelését és a
szegmentáció kezelését célzó intézkedést, de elfogadásukra nem állapított meg
határidőt. A közelmúltban elfogadott, az államháztartás egyensúlyáról
szóló törvény jelentősen magasabb díjakat (koncessziós díjakat) vezet be a
diákmunkára e munkaerő-piaci státusz vonzerejének csökkentése céljából,
jelenleg azonban nem terveznek további intézkedéseket.
(12)     Az oktatási és képzési rendszernek
a munkaerő-piaci szükségletekre adott reakciója továbbra sem
kielégítő, noha az oktatás teljes ciklusában most vezetik be a
pályaorientációs tanácsadási szolgáltatásokat, és erőfeszítéseket tesznek
annak érdekében, hogy tájékoztatást nyújtsanak a tanulók jövőbeli
karrierlehetőségeiről. Nem történt konkrét lépés a
munkaerő-piaci kereslet előrejelzésére irányuló rendszer felállítása
terén. Elindult néhány, az Európai Szociális Alap által társfinanszírozott
projekt a munkaerőpiacon rendkívül keresett foglalkozások reklámozására.
Ezen intézkedések relevánsak, de összességében nem elegendőek a probléma
megoldásához. Nem áll rendelkezésre értékelés céljából a szlovéniai állami
foglalkoztatási szolgálat általános eredményességéről szóló külső
szakértői értékelés.
(13)     A versenyhivatal 2012. január
1-jétől független ügynökséggé történő átalakítását célzó, 2011.
áprilisi jogszabályi módosítások ellenére a versenyhivatal még nem független,
tekintve, hogy először számos eljárásbeli feltételt kell teljesíteni.
Ezenfelül 2011-ben csökkentették a versenyhivatal forrásait. E fejlemények
hatást gyakorolnak a hivatal azon lehetőségeire, hogy jogérvényesítő
tevékenységét bővíteni tudja, és a versenyösztönző
reformtörekvéseknek intézményes súlyt kölcsönözzön. Most készült el egy
tanulmány a szakmák szabályozásának megszüntetéséről, de a konkrét
szakpolitikai intézkedések e téren még mindig homályosak. Általánosabban
tekintve a szolgáltatók létrehozására vonatkozó jogi keret néhány eleme felveti
a szolgáltatásokról szóló irányelvvel való összeegyeztethetőség kérdéseit.
Az általános üzleti környezetet a helyi és külföldi befektetőket
visszatartó és a banki mérlegek gyors megtisztítását gátló hiányosságok
jellemzik, például az állam közvetlen vagy közvetett bevonása a gazdaságba és
az adósbarát, néha problémás fizetésképtelenségi eljárások. Végül mivel
Szlovénia tranzitországként egyre fontosabb szerepet tölt be a
villamosenergia-forgalom terén, a nemzeti átviteli hálózat kezd szűk
keresztmetszetté válni.
(14)     A 2010 márciusában
bekövetkezett erőteljes diszkrecionális növekedést követően a
minimálbér 2011-ben az átlagbér százalékához viszonyítva a legmagasabb volt az
EU-ban, habár a minimálbér még mindig a szegénységi küszöbérték alatt van. Az
elkövetkező két évben az indexálásnak köszönhetően további
4 %-os nominális növekedést sikerült elérni. E fejlemények csökkentik a
munkaerőigényes iparágak versenyképességét és fokozzák a strukturális
munkanélküliséget.
(15)     Szlovénia számos
kötelezettségvállalást tett az Euró Plusz Paktum keretében. E
kötelezettségvállalások és a vállalások 2011-ben történő végrehajtása
kapcsolódik a foglalkoztatás elősegítéséhez, a versenyképesség
javításához, az államháztartás fenntarthatóságának fokozásához és a pénzügyi
stabilitás megerősítéséhez. A Bizottság értékelte az Euró Plusz Paktum
keretében tett kötelezettségvállalásokat. Az ajánlás figyelembe veszi ennek az
értékelésnek az eredményeit.
(16)     Az európai szemeszter
keretében a Bizottság elvégezte Szlovénia gazdaságpolitikájának átfogó elemzését
és értékelte a stabilitási programot, valamint a nemzeti reformprogramot,
továbbá részletes felülvizsgálatot is készített. Figyelembe vette nemcsak a
programok Szlovénia fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági
politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy
megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy a
jövőbeli nemzeti döntéseknél az uniós szempontok beépítésével kell
megerősíteni az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását. A Bizottság
európai szemeszter keretében megfogalmazott ajánlásait az alábbi, 1–7.
ajánlások tükrözik.
(17)     A Tanács ezen értékelés
fényében megvizsgálta Szlovénia stabilitási programját. Véleményét[9]
mindenekelőtt az 1. ajánlásban foglaltak tükrözik.
(18)     A Bizottság által végzett
részletes felülvizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta
Szlovénia 2012. évi nemzeti reformprogramját és Szlovénia stabilitási
programját. A Tanács az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerint megfogalmazott
ajánlásait mindenekelőtt a 3., 6. és 7. ajánlások tükrözik.
AJÁNLJA, HOGY Szlovénia a 2012–2013
közötti időszakon belül tegyen lépéseket a következők érdekében:
1.           Kellően meghatározott
strukturális intézkedésekkel együtt hajtsa végre a 2012. évi költségvetést és
erősítse meg a 2013. évi költségvetési stratégiát, készen állva további
intézkedések meghozatalára, hogy biztosítani tudja a túlzott hiány időben
és fenntartható módon történő korrekcióját és meg tudja valósítani a
túlzotthiány-eljárás keretében a tanácsi ajánlásban meghatározott strukturális
kiigazítási erőfeszítést. Ezt követően biztosítson megfelelő
strukturális kiigazítási erőfeszítést a költségvetési egyenlegre vonatkozó
középtávú költségvetési célkitűzéshez való megfelelő közeledés érdekében,
beleértve a kiadási referenciaérték betartását. Erősítse meg a középtávú
költségvetési keretet, ideértve a kiadási szabályt is azáltal, hogy azt
kötelező erejűvé és átláthatóbbá teszi.
2.           Sürgősen tegyen
lépéseket a nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságának biztosítása érdekében,
a nyugdíjak megfelelőségének megőrzése mellett, i. a férfiakra és
nőkre vonatkozó törvényes nyugdíjkorhatárban fennálló különbségek
felszámolása; ii. a törvényes nyugdíjkorhatárnak a várható élettartam
növelésével összhangban történő felemelése; iii. a korai nyugdíjba vonulás
lehetőségeinek visszaszorítása; valamint iv. a nyugdíjak indexálási
rendszerének felülvizsgálata révén. Növelje az idősebb munkavállalók
foglalkoztatási arányát azáltal, hogy továbbfejleszti az aktív
munkaerő-piaci intézkedéseket és az életen át tartó tanulást érintő
intézkedéseket.
3.           Tegye meg a szükséges
lépéseket megfelelő tőketartalékok képzésére a bankszektorban és
határozottan támogassa a mérlegek megtisztítását, hogy folytatódhasson a
termelő tevékenységek hitelezése. Szerezzen be harmadik féltől
származó hitelesítést a rendszerszempontból jelentős bankok
hitelveszteség-becslésen alapuló stressztesztjei tekintetében.
4.           A munkaerő-piaci
szegmentáció csökkentése érdekében a szociális partnerekkel konzultálva és a
nemzeti gyakorlatoknak megfelelően igazítsa ki a határozatlan idejű
szerződéssel rendelkező munkavállalókat megillető
foglalkoztatási védelemmel kapcsolatos jogszabályokat. Orvosolja a továbbiakban
is a diákmunka által létrehozott párhuzamos munkaerőpiac problémáját.
5.           Javítsa a végzettségek és a
munkaerő-piaci kereslet egyensúlyát, különösen az alacsony
végzettségű dolgozók és a felsőoktatási képesítést szerzők
esetében, és folytassa a szakképzés reformját.
6.           Tegyen további lépéseket a
piacnyitás megerősítése érdekében és gyorsítsa fel a szakmai
szolgáltatások átszervezését. Javítsa az üzleti környezetet i. a versenyhivatal
reformjának végrehajtása, ii. egy, az állami tulajdonban lévő
vállalkozások szakmai irányítását és a magas színvonalú vállalatirányítást garantáló
keret létrehozása, valamint iii. a csődeljárás javítása révén, különösen
annak időszerű és hatékony lebonyolítása szempontjából.
7.           A nemzeti gyakorlatnak
megfelelően a szociális partnerekkel folytatott konzultációt követően
biztosítsa, hogy a bérnövekedés, beleértve a minimálbérek kiigazítását is,
támogassa a versenyképességet és a munkahelyteremtést.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL L 306., 2011.11.23., 25. o.
[3]               COM(2012) 327 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 és P7_TA(2012)0047.
[5]               A Tanács 2012. április 26-i 2012/238/EU határozata.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 158 final.
[8]               Egyszeri és átmeneti jellegű intézkedésektől
mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg, amelyet a Bizottság szolgálatai a
programban nyújtott információk alapján és a közösen elfogadott módszerrel
újraszámítottak.
[9]               Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése
szerint.


title: A Tanács ajánlása ( 2014. július 8. ) – Dánia 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Dánia 2014. évi konvergenciaprogramját

text:
               29.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 247/17

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2014. július 8.)
   Dánia 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Dánia 2014. évi konvergenciaprogramját
   2014/C 247/04
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikkének (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (3), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállamok állam-, illetve kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az „Európa 2020” stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               A Tanács 2013. július 9-én ajánlást fogadott el (4) Dánia 2013. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Dánia 2013–2016 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját.

               (5)

               A Bizottság 2013. november 13-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2014. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2013. november 13-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Dániát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Tanács 2013. december 20-án elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (7)

               A Bizottság 2014. március 5-én közzétette az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke értelmében végzett, Dániára vonatkozó részletes vizsgálatának eredményeit. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Dániában a magánszektor adósságállományával és a külső versenyképességgel kapcsolatos makrogazdasági kihívások már nem tekintendők a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás értelmében vett egyensúlyhiánynak. Különösen az ingatlanpiaci kiigazítások, valamint a magánszektor magas adósságállományának a reálgazdaságra és a pénzügyi szektor stabilitására gyakorolt hatásai tűnnek korlátozottnak. Ugyanakkor ezek a fejlemények és a külső versenyképességet meghatározó tényezők folyamatos nyomon követést tesznek szükségessé.

               (8)

               Dánia 2014. április 15-én benyújtotta 2014. évi nemzeti reformprogramját, valamint 2014. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (9)

               A 2014. évi konvergenciaprogramban felvázolt költségvetési stratégia célja biztosítani a túlzott hiány fenntartható korrekcióját és a strukturális egyenlegnek a középtávú költségvetési célt elérő vagy meghaladó értéken történő megőrzését. A GDP 0,5 %-ának megfelelő középtávú költségvetési cél tükrözi a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeit. Dánia államháztartási hiányát 2013-ban sikerült tartósan a GDP 3 %-a alá visszaszorítani. A konvergenciaprogram 2014-re a GDP 1,3 %-ának megfelelő, 2015-re pedig a GDP 2,9 %-ának megfelelő államháztartási hiányt irányoz elő, amely összhangban áll a középtávú költségvetési célt elérő vagy azt meghaladó (újraszámított) strukturális egyenleggel. Összességében a konvergenciaprogramban felvázolt költségvetési stratégia összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktumban szereplő követelményekkel. Az adósságállomány, amely 2013-ban a GDP 44,5 %-át tette ki, 2015-ben várhatóan átmenetileg nőni fog, majd ezt követően csökken. A konvergenciaprogram költségvetési előrejelzéseit alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A GDP növekedését 2014-ben 1,6 %-ra és 2015-ben 1,9 %-ra előrejelző forgatókönyv nagyjából megfelel a Bizottság szolgálatai által készített 2014. tavaszi előrejelzésnek, amely szerint a GDP 1,5 %-kal, illetve 1,9 %-kal növekszik majd. A Tanács a 2014. évi konvergenciaprogramnak és a Bizottság előrejelzésének az 1466/97/EK tanácsi rendelet értelmében általa végzett értékelése alapján úgy véli, hogy Dánia államháztartása rendezett és a konvergenciaprogram célkitűzése várhatóan teljesül.

               (10)

               Dánia tett némi előrelépést a munkaerőpiac peremére szorult csoportok helyzetének kezelése, valamint az oktatási rendszer költséghatékonyságának előmozdítása érdekében. A rokkantsági nyugdíjak és a rugalmas munkahelyek rendszerének reformja kezd eredményeket felmutatni, a pénzbeli ellátások reformja hatályba lépett, megállapodás született a betegségi ellátás reformjáról és áprilisban a kormány reformjavaslatot terjesztett elő az aktív munkaerő-piaci politikára vonatkozóan. A további kihívásokat a kellő számú tanulószerződéses gyakorlati képzés biztosítása, az ilyen típusú képzések minősége és a róluk alkotott kép javítása, a szakoktatás és -képzés rendszerének korszerűsítése, valamint a magas lemorzsolódási arány kezelése jelentik. A reformok végrehajtásának korai szakaszára tekintettel, a teljes hatás egyelőre még nem ismert. A szakoktatás és a szakképzés reformjára vonatkozóan 2014 februárjában megállapodás született, amely várhatóan 2015 közepén lép hatályba, azzal a céllal, hogy a kezdeményezések széles köre révén javítsa a szakoktatás és szakképzés színvonalát.

               (11)

               A termelékenység fellendítése továbbra is kihívást jelent a dán gazdaság számára. A Bizottság értékelése nagyjából összhangban áll a termelékenységi bizottság megállapításaival. 2014 áprilisában a termelékenységi bizottság 25 főbb ajánlást és több mint 100 konkrét javaslatot tett közzé többek között a verseny, a közbeszerzés, az oktatás, a nemzetköziesítés, az innováció, az adózás és az infrastruktúra területén. A termelékenységi bizottság ajánlásainak végrehajtásával meg kell kezdeni az alacsony termelékenységnövekedéssel kapcsolatos probléma kezelését.

               (12)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Dánia gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, valamint értékelte a nemzeti reformprogramot és a konvergenciaprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Dánia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–3. ajánlás tükrözi a Bizottság által az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat.

               (13)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta Dánia konvergenciaprogramját, és arról alkotott véleményét (5) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Dánia a 2014–2015-es időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A túlzott hiány korrekcióját követően, továbbra is folytasson növekedésbarát költségvetési politikát, őrizze meg a költségvetés rendezett pozícióját, biztosítva, hogy a középtávú költségvetési célt továbbra is betartják a konvergenciaprogram által lefedett időszak egésze alatt.

               2.

               Tegyen további intézkedéseket a munkaerőpiac peremére szorult személyek foglalkoztathatóságának javítása érdekében. Javítsa az oktatás eredményeit, különösen a migráns hátterű fiatalok körében, valamint a szakképzés hatékonyságát. Segítse elő az átmenetet az oktatásból a munka világába, többek között a munkahelyi képzés és a tanulószerződéses gyakorlati képzés szélesebb körű alkalmazásával.

               3.

               Fokozza az erőfeszítéseket a piacra lépés korlátainak lebontása és a szabályozásból eredő terhek csökkentése érdekében, hogy a termelékenységi bizottság ajánlásainak megfelelően növelje a versenyt a hazai szolgáltatási szektorban, különösen a kiskereskedelemben és az építőiparban.

      Kelt Brüsszelben, 2014. július 8-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. C. PADOAN

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) alapján 2014-re is érvényben marad.

      (4)  HL C 217., 2013.7.30., 18. o.

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.