title: 2014/53/EU: A Bizottság ajánlása ( 2014. január 29. ) a szabad mozgáshoz való jogukat gyakorló uniós polgárok szavazati jogának megvonásából fakadó következmények orvoslásáról

text:
               1.2.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 32/34

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2014. január 29.)
   a szabad mozgáshoz való jogukat gyakorló uniós polgárok szavazati jogának megvonásából fakadó következmények orvoslásáról
   (2014/53/EU)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A Lisszaboni Szerződés megerősíti az uniós polgárok politikai szereplőként betöltött szerepét azáltal, hogy szoros kapcsolatot teremt a polgárok, a politikai jogaik gyakorlása és az Unió demokratikus élete között. Az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 10. cikkének (1) és (3) bekezdése kimondja, hogy az Unió működése a képviseleti demokrácián alapul, és minden polgárnak joga van ahhoz, hogy részt vegyen az Unió demokratikus életében. Az EUSZ 10. cikkének (2) bekezdése, amely ezen elveket fejezi ki, megállapítja, hogy az Unió szintjén a polgárok közvetlen képviselete az Európai Parlamentben valósul meg, és hogy a tagállamok képviseletét az Európai Tanácsban ellátó állam-, illetve kormányfők, valamint a Tanácsban ellátó kormányok maguk nemzeti parlamentjüknek vagy a polgáraiknak tartoznak demokratikus felelősséggel.

               (2)

               Az EUMSZ 20. cikke szerint az uniós polgárság jogállása kiegészíti a nemzeti állampolgárságot.

               (3)

               Az EUMSZ 21. cikke és az Európai Unió Alapjogi Chartájának 45. cikke biztosítja az uniós polgárok számára az Európai Unió területén való szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való alapvető jogot.

               (4)

               Ezen ajánlás célja, hogy megerősítse az Unión belüli szabad mozgáshoz való jogukkal élő uniós polgárok jogát az Unió és a tagállamok demokratikus életében való részvételhez.

               (5)

               Amint azt az uniós polgárságról szóló 2010. évi jelentés (1) kiemelte, egyes tagállamok uniós polgárainak uniós politikai szereplőként problémát jelent, hogy miután meghatározott ideje egy másik tagállamban tartózkodnak, saját tagállamukban elveszítik a nemzeti választásokon való szavazati jogukat (azaz „megvonják” tőlük).

               (6)

               Jelenleg egyetlen tagállam sem biztosít nemzeti választásain általános gyakorlatként szavazati jogot a területén tartózkodó, más tagállambeli uniós polgároknak. Következésképpen azok az uniós polgárok, akiktől megvonták a szavazati jogot, többnyire egyetlen tagállam nemzeti választásain sem szavazhatnak.

               (7)

               A jelenlegi helyzet a jelek szerint távol áll attól az alapfeltételezéstől, hogy az uniós polgárság kiegészíti a nemzeti polgárságot, és célja, hogy további jogokkal ruházza fel az uniós polgárokat – jelen esetben ugyanis a szabad mozgáshoz való jog gyakorlása a politikában való részvételi jog elvesztéséhez vezethet.

               (8)

               Bár azok az uniós polgárok, akiktől ilyenformán megvonták a szavazati jogot, továbbra is jogosultak részt venni az európai parlamenti képviselőválasztáson, azokban a nemzeti folyamatokban nem jogosultak részt venni, amelyek az Unió társjogalkotója, a Tanács tagjait biztosító nemzeti kormányok megalakításához vezetnek.

               (9)

               Az uniós polgárok úgy látják, hogy politikai jogaik csorbulnak azáltal, hogy azért, mert éltek a másik uniós országba való költözés jogával, elvesztik azt a jogukat, hogy az állampolgárságuk szerinti nemzeti választásokon szavazzanak.

               (10)

               Az „Uniós polgárok: az Ön jogai, az Ön jövője” című 2013. évi uniós polgársági jelentésben (2) a Bizottság hangsúlyozta, hogy az uniós polgárok teljes körű, minden szinten megvalósuló részvétele az EU demokratikus életében az uniós polgárság alapvető lényege. A Bizottság bejelentette, hogy olyan konstruktív módszerekre tesz javaslatot, amelyek lehetővé teszik, hogy a más tagállamban élő uniós polgárok teljes körűen részt vegyenek az EU demokratikus életében azáltal, hogy megtartják a származási országuk nemzeti választásain való szavazati jogukat.

               (11)

               A szavazati jog alapvető polgári jog. Az Emberi Jogok Európai Bírósága is elismerte, hogy a szavazati jog nem kiváltság. Az általános választójog elvétől való mindenfajta általános, automatikus és megkülönböztetés nélküli eltérés alááshatja a megválasztott jogalkotók – és következésképp az általuk kihirdetett jogszabályok – demokratikus legitimitását (3). A demokratikus államnak tehát az inklúzió mellett kell állást foglalnia. A Bíróság szerint továbbá egyértelműen tapasztalható tendencia, hogy a nem honos állampolgárok szavazati jogot kapnak, bár erre vonatkozólag még nem alakult ki közös európai megközelítés.

               (12)

               Bizonyos tagállamok jelenleg alkalmazandó szabályai olyan helyzethez vezethetnek, amelyben a valamely másik tagállamban tartózkodó uniós polgárok elveszíthetik a szavazati jogukat csak azért, mert bizonyos ideje külföldön élnek. Ennek alapja az a feltételezés, hogy az érintettek bizonyos idejű külföldi tartózkodás után elveszítik a hazai politikai folyamattal való kapcsolatukat. Ez a feltételezés azonban nem minden egyes esetben igaz. Helyénvaló tehát lehet lehetőséget biztosítani azoknak a polgároknak, akiknek szavazati jogát esetleg megvonhatják, hogy továbbra kifejezhessék az állampolgárságuk szerinti tagállam politikai élete iránti érdeklődésüket.

               (13)

               Előfordulhat, hogy a másik tagállamban tartózkodó uniós polgárok egész életükön át szoros kapcsolatban maradnak származási országukkal, így az ott megválasztott jogalkotók által elfogadott jogszabályok továbbra is közvetlenül érintik őket. Amióta széles körben elérhetők a határokon átnyúló televíziós műsorszolgáltatások, valamint az internet és az egyéb webalapú és mobil kommunikációs technológiák, minden eddiginél könnyebb a származási tagállam társadalmi és politikai fejleményeinek szoros nyomon követése és az azokban való részvétel.

               (14)

               Újra kell értékelni a polgárok szavazati jogának megvonására irányuló politikák mögött meghúzódó okokat, tekintettel a jelenlegi társadalmi-gazdasági és technológiai valóságra, az inkluzív politikai részvételre irányuló jelenlegi tendenciára és az európai integráció jelenlegi állására, valamint az Unió demokratikus életében való részvétel jogának és a szabad mozgás jogának elsődleges fontosságára.

               (15)

               Az inkluzívabb és arányosabb megközelítés lényege az lenne, hogy azok a polgárok, akik az Unión belüli szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogukkal élnek, megtarthatnák a nemzeti választásokon való szavazati jogukat, amennyiben továbbra is érdeklődést mutatnak az állampolgárságuk szerinti tagállam politikai élete iránt.

               (16)

               Annak megítéléséhez, hogy az egyének továbbra is érdeklődést mutatnak-e a tagállami politikai élet iránt, megfelelő kritériumnak tekintendő – és egyben a legegyszerűbb módszer – az olyan pozitív lépés, mint például annak kérelmezése, hogy továbbra is nyilvántartásban maradjanak a származási tagállamuk választói névjegyzékében, ami nem sérti a tagállamok azon lehetőségét, hogy állampolgáruktól az érdeklődés megerősítése céljából megfelelő időszakonként ezen kérelmek megújítását kérjék.

               (17)

               A külföldön élő polgárok terheinek minimalizálása érdekében lehetővé kell tenni, hogy a választói névjegyzékbe való felvétel vagy a nyilvántartásban maradás iránti kérelem elektronikus úton is benyújtható legyen.

               (18)

               Fontos lenne biztosítani a más tagállamba költöző vagy ott tartózkodó polgárok időbeni és megfelelő tájékoztatását arról, mely feltételek és gyakorlati intézkedések mellett tarthatják meg szavazati jogukat,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               Amennyiben a tagállami politikák kizárólag a tartózkodás feltétele alapján korlátozzák az állampolgárok nemzeti választásokon való szavazati jogát, a tagállamoknak lehetővé kell tenniük, hogy az Unióban való szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogukkal élő állampolgáraik kifejezzék tartós érdeklődésüket az állampolgárságuk szerinti tagállam politikai élete iránt, beleértve annak kérelmezését, hogy továbbra is nyilvántartásban maradjanak a választói névjegyzékben, és ezáltal megőrizzék szavazati jogukat.

               2.

               Amennyiben a tagállamok megengedik a valamely más tagállamban tartózkodó állampolgáraiknak, hogy a választói névjegyzékben maradásukra irányuló kérelem útján megtartsák a nemzeti választásokon való szavazati jogukat, ez nem sértheti annak lehetőségét, hogy ezek a tagállamok arányos kísérő intézkedéseket léptessenek életbe, például a kérelem megfelelő időközönként történő megismétlését.

               3.

               Amennyiben a tagállamok megengedik a valamely más tagállamban tartózkodó állampolgáraiknak, hogy a választói névjegyzékben maradásukra irányuló kérelem benyújtása vagy ismételt benyújtása útján megtartsák a nemzeti választásokon való szavazati jogukat, e tagállamoknak lehetővé kell tenniük a vonatkozó kérelmek elektronikus úton történő benyújtását.

               4.

               Azoknak a tagállamoknak, amelyek úgy rendelkeznek, hogy a más tagállamban tartózkodó állampolgáraik elveszítik a nemzeti választásokon való szavazati jogukat, időben és megfelelő módon tájékoztatniuk kell az érintett állampolgárokat arról, milyen feltételek és gyakorlati intézkedések szükségesek ahhoz, hogy megőrizzék a szóban forgó szavazati jogukat.
               Ennek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2014. január 29-én.

            a Bizottság részéről

         Viviane REDING

            alelnök

      (1)  COM(2010) 603.

      (2)  COM(2013) 269.

      (3)  Az Emberi Jogok Európai Bíróságának a Schindler ügyben 2013. május 7-én hozott ítélete.


title: H1. sz. ajánlás ( 2013. június 19. ) a valamely állam saját állampolgárai által a szociális biztonság tárgyában harmadik országgal megkötött kétoldalú egyezmény alapján élvezett előnyök más tagállamok állampolgárságával rendelkező munkavállalók számára történő biztosításáról rendelkező Gottardo-ítéletről  EGT-vonatkozású és az EK–Svájc-megállapodást érintő szöveg

text:
               27.9.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 279/13

         H1. sz. AJÁNLÁS
   (2013. június 19.)
   a valamely állam saját állampolgárai által a szociális biztonság tárgyában harmadik országgal megkötött kétoldalú egyezmény alapján élvezett előnyök más tagállamok állampolgárságával rendelkező munkavállalók számára történő biztosításáról rendelkező Gottardo-ítéletről
   (EGT-vonatkozású és az EK–Svájc-megállapodást érintő szöveg)
   2013/C 279/07
   A SZOCIÁLIS BIZTONSÁGI RENDSZEREK KOORDINÁCIÓJÁVAL FOGLALKOZÓ IGAZGATÁSI BIZOTTSÁG,
   tekintettel a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29-i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 72. cikkének a) pontjára, amelynek értelmében az igazgatási bizottság foglalkozik az összes igazgatási jellegű, illetve a 883/2004/EK rendelet és a 987/2009/EK rendelet (2) rendelkezéseiből eredő értelmezési kérdésekkel,
   tekintettel a 883/2004/EK rendelet 72. cikkének c) pontjára, amelynek értelmében erősíti és fejleszti a tagállamok és intézményeik közötti együttműködést szociális biztonsági ügyekben,
   A 883/2004/EK rendelet 71. cikkének (2) bekezdésében megállapított feltételekkel összhangban eljárva,
   mivel:

               (1)

               Az állampolgárság alapján történő megkülönböztetés tilalmának elve az Európai Unió működéséről szóló szerződés 21. cikke (1) bekezdésében és 45. cikke (1) bekezdésében előírtaknak megfelelően a személyek szabad mozgásának alapvető biztosítéka. Ez az elv magában foglalja a tagállamok állampolgárai közötti mindenfajta megkülönböztetés eltörlését.

               (2)

               A Gottardo-ügyben (3) a Bíróság ezzel az alapelvvel kapcsolatban a Szerződés 45. cikkében megállapítottaknak megfelelően járt el egy olyan, az Európai Unióban lakóhellyel rendelkező személy vonatkozásában, aki Franciaországban, Olaszországban és Svájcban vállalt munkát. Ennek a személynek nem volt elegendő nyugdíjjogosultsága Olaszországban, és azt kérte, hogy – az Olaszország és Svájc között az állampolgáraik javára kötött kétoldalú egyezményben előírtaknak megfelelően – halmozzák a Svájcban és Olaszországban megszerzett biztosítási időszakait.

               (3)

               A Bíróság ebben az ügyben úgy határozott, hogy ha egy tagállam egy harmadik országgal a szociális biztonság tárgyában olyan kétoldalú nemzetközi egyezményt köt, amely az említett harmadik országban megszerzett biztosítási időszakoknak az öregségi nyugellátásra való jogosultság megszerzésekor történő figyelembevételéről rendelkezik, az említett tagállam az egyenlő elbánás általános elvénél fogva köteles a többi tagállam állampolgárainak ugyanazon előnyöket biztosítani, mint amelyek az említett egyezmény értelmében saját állampolgárait megilletik, amennyiben ennek megtagadását nem tudja objektív szempontokkal indokolni (4).

               (4)

               Ebben az összefüggésben a Bíróság megállapította, hogy a 883/20004/EK rendelet 1. cikkének l) pontjában szereplő „jogszabályok” kifejezés értelmezése nem érintheti az egyes tagállamok arra vonatkozó kötelezettségét, hogy eleget tegyenek az egyenlő elbánást illetően a Szerződés 45. cikkének (2) bekezdésében megfogalmazott elvnek.

               (5)

               A Bíróság úgy ítélte meg, hogy egy tagállam és egy harmadik ország között létrejött kétoldalú nemzetközi egyezmény egyensúlyának és kölcsönösségének megzavarása nem minősül olyan objektív indoknak, amelyre hivatkozva az egyezményben részes tagállam a saját állampolgárait az egyezmény alapján megillető előnyöket a többi tagállam állampolgáraitól megtagadhatja.

               (6)

               A Bíróság azokat a kifogásokat sem fogadta el, hogy egy nemzetközi egyezményben részes tagállam a harmadik ország illetékes hatóságaival való kapcsolattartás során felmerülő pénzügyi terhek és adminisztratív nehézségek esetleges növekedésére hivatkozva elmulaszthatja a Szerződésben foglalt kötelezettségek teljesítését.

               (7)

               Az említett ítéletből minden megfelelő következtetést le kell vonni, mivel az ítélet döntő jelentőségű az Unió azon állampolgárai számára, akik a másik tagállamban a szabad mozgáshoz való jogukat gyakorolták.

               (8)

               Ezért egyértelművé kell tenni, hogy a tagállamok és a harmadik országok között a szociális biztonság tárgyában létrejött kétoldalú nemzetközi egyezményeket úgy kell értelmezni, hogy az egyezményben részes tagállam állampolgárai által élvezett előnyöket elvileg a többi tagállam azon állampolgárai számára is biztosítani kell, akik objektív szempontok szerint mérlegelve ugyanolyan helyzetben vannak.

               (9)

               A Gottardo-ítélet egyedi esetekre történő egységes alkalmazásától függetlenül a meglévő kétoldalú egyezményeket ezért elvileg felül kell vizsgálni. A korábban létrejött megállapodások tekintetében a Szerződés 351. cikke a következőket állapítja meg: „az érintett tagállam vagy tagállamok megteszik a megfelelő lépéseket a megállapított összeegyeztethetetlenség kiküszöbölésére”, továbbá az Európai Unióról szóló szerződés 4. cikkének (3) bekezdése a következőt írja elő: „a tagállamok a Szerződésekből, illetve az Unió intézményeinek intézkedéseiből eredő kötelezettségek teljesítésének biztosítása érdekében megteszik a megfelelő általános vagy különös intézkedéseket.”

               (10)

               A valamely tagállam és harmadik ország között a szociális biztonság tárgyában létrejött új kétoldalú egyezmények tekintetében fontos figyelembe venni, hogy ezeknek konkrét utalást kell tartalmazniuk a más tagállamok olyan állampolgáraival szemben állampolgárság alapján alkalmazott megkülönböztetés tilalmának elvére, akik az érintett egyezményben részes tagállamban a szabad mozgáshoz való jogukat gyakorolták.

               (11)

               A Gottardo-ítélet egyedi esetekre történő alkalmazása jelentős mértékben függ harmadik országok együttműködésétől, különösen mivel igazolniuk kell az érintett személy által teljesített biztosítási időszakokat.

               (12)

               Az igazgatási bizottságnak foglalkoznia kell ezzel a kérdéssel, mivel a Gottardo-ítélet tárgya a szociális biztonság területén az egyenlő elbánás elvének alkalmazása.

         A KÖVETKEZŐKET AJÁNLJA az illetékes szolgálatoknak és intézményeknek:

               (1)

               A valamely állam saját állampolgárai, valamint az Európai Unió működéséről szóló szerződés 21. cikke (1) bekezdésének és 45. cikke (1) bekezdésének értelmében más tagállamok szabad mozgáshoz való jogukat gyakorló állampolgárai közötti megkülönböztetés tilalmának elvével összhangban a harmadik országgal létrejött szociális biztonsági tárgyú egyezmények rendelkezéseit elvileg a többi tagállam azon állampolgáraira is alkalmazni kell, akik a tagállam saját állampolgáraival azonos helyzetben vannak.

               (2)

               Tagállam és harmadik ország között a szociális biztonság tárgyában létrejött, új kétoldalú megállapodásoknak elvileg kifejezetten hivatkozniuk kell az egyezményben részes tagállamban vagy tagállamból szabad mozgáshoz való jogukat gyakorló más tagállamok állampolgáraival szembeni – állampolgárság alapján történő – megkülönböztetés tilalmának elvére.

               (3)

               A tagállamoknak tájékoztatniuk kell ezen ajánlás következményeiről mindazon országok intézményeit, amelyekkel olyan szociális biztonsági tárgyú megállapodásokat írtak alá, amelyeknek rendelkezései csak saját állampolgáraikra vonatkoznak. Azok a tagállamok, amelyek ugyanazokkal a harmadik országokkal kötöttek kétoldalú egyezményeket, az ilyen együttműködés kérelmezése során közösen járhatnak el. Ez az együttműködés egyértelműen alapvető fontosságú az uniós jognak való megfelelés szempontjából.

               (4)

               A P1. sz. ajánlás ezen ajánlás hatályba lépésének napjával hatályát veszti.

               (5)

               Ezt az ajánlást az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni. Az ajánlást a közzétételét követő második hónap első napjától kell alkalmazni.

            az igazgatási bizottság elnöke

         Anne McMANUS

      (1)  HL L 166., 2004.4.30., 1. o.

      (2)  HL L 284., 2009.10.30., 1. o.

      (3)  A C-55/00. sz., Elide Gottardo kontra Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) ügyben 2002. január 15-én hozott ítélet, EBHT 2002., I-00413. o. és az azt követő oldalak.

      (4)  A C-55/00. sz., Elide Gottardo kontra Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) ügyben 2002. január 15-én hozott ítélet, EBHT 2002., I-00413. o., 34. pont.


title: A Tanács ajánlása (2015. július 14.) a Cseh Köztársaság 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi a Cseh Köztársaság 2015. évi konvergenciaprogramját

text:
               18.8.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 272/32

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2015. július 14.)
   a Cseh Köztársaság 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi a Cseh Köztársaság 2015. évi konvergenciaprogramját
   (2015/C 272/09)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát. A stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2015. július 14-én elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást, 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2). Ezek együttesen alkotják az „integrált iránymutatásokat”, és a tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe ezeket.

               (3)

               A Tanács 2014. július 8-án ajánlást (3) fogadott el a Cseh Köztársaság 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte a Cseh Köztársaság 2014. évi aktualizált konvergenciaprogramját.

               (4)

               A Bizottság 2014. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2015. évi európai szemeszterét. Szintén 2014. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben a Cseh Köztársaságot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (5)

               Az Európai Tanács 2014. december 18-án jóváhagyta a beruházások ösztönzéséhez, a strukturális reformok intenzívebb folytatásához és a felelősségteljes, növekedésbarát költségvetési konszolidációhoz szükséges prioritásokat.

               (6)

               A Bizottság 2015. február 26-án közzétette a Cseh Köztársaságra vonatkozó 2015. évi országjelentését. Az országjelentésben a Bizottság megvizsgálta a 2014. július 8-án elfogadott országspecifikus ajánlások kapcsán a Cseh Köztársaság által elért eredményeket.

               (7)

               2015. április 30-án a Cseh Köztársaság benyújtotta 2015. évi nemzeti reformprogramját és 2015. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)

               A Cseh Köztársaság jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A 2015. évi konvergenciaprogram szerint a kormány az államháztartási hiányt fokozatosan, 2015-ben a GDP 1,9 %-ára, majd 2018-ban a GDP 0,6 %-ra tervezi javítani. A kormány a középtávú költségvetési célt – a GDP 1 %-át kitevő strukturális hiányt – 2018-ban tervezi elérni, de az újraszámított strukturális egyenleg (5) alapján a cél várhatóan már 2016-ban teljesül. A konvergenciaprogram szerint az államadósság-ráta a várakozások szerint 2015-ben a GDP 41 %-ának megfelelő értéken tetőzik, majd ezt követően 2018-ra fokozatosan a GDP 40,2 %-ára csökken. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott, és a 2016-tól kezdődő időszakra kitűzött hiánycélok elérését támogató intézkedések kellőképpen ki vannak dolgozva. Fennáll ugyanakkor annak kockázata, hogy a tervezett bevételi intézkedések a becsültnél alacsonyabb bevételeket hoznak. A Bizottság 2015. tavaszi előrejelzése alapján a kiadási referenciaérték 2015-ben várhatóan teljesül. 2016-ban némi eltérés várható, mivel a nettó kiadások növekedése a GDP 0,3 %-ának megfelelő mértékben meghaladja a referenciaértéket. Ezért 2016-ban további intézkedésekre lesz szükség.
               A konvergenciaprogram értékelése alapján és a Bizottság 2015. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint a Cseh Köztársaság várhatóan nagyrészt meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. A jelenlegi költségvetési keretrendszer fő elemei bevezetésre kerültek. A középtávú költségvetési tervezés és a számszerűsített költségvetési szabály hatálya azonban korlátozott, érvényesítése gyenge. A reformcsomag tervezetét több ízben módosították és többször is elhalasztották elfogadását, ezt jelenleg 2015-re tervezik. A Cseh Köztársaság a hosszú távú költségvetési fenntarthatóság kapcsán továbbra is kihívásokkal szembesül, jórészt az egészségügyi és a nyugdíjkiadások előre jelzett növekedése miatt. A kedvezőbb demográfiai előrejelzéseknek köszönhetően a nyugdíjrendszerrel kapcsolatos kilátások némileg javultak. A kötelező nyugdíjkorhatár a jogszabályoknak megfelelően fokozatosan emelkedik, de a középtávra előirányzott változás túl kevés. A nyugdíjindexálás jelenlegi rendszerének módosításáról jelenleg is folyik a vita, de ilyen irányú intézkedéseket még nem fogadtak el. Az egészségügyi szektor irányításának és költséghatékonyságának javítása céljából hoztak néhány intézkedést, de az előrehaladás korlátozott. A kórházi ágazat teljesítményének mérésére használt mutatók alapján a gyógykezeléseket nem mindig költséghatékonyan végzik, az erőforrások elosztását pedig a kórházi költségtérítési rendszer bevezetésével kapcsolatos nehézségek hátráltatják. Arra is utalnak jelek, hogy a háziorvosok nem töltik be megfelelően „kapuőri” szerepüket. Az egészségügyi szektorban a közbeszerzések sok esetben szabálytalanok, ami az iránymutatások és a felügyelet elégtelenségére utal.

               (9)

               Az adózás területén a fő kihívás az adócsalás visszaszorítása és az adóbeszedés olcsóbbá és gyorsabbá tétele, mind az adófizetők, mind a hatóságok számára. A Cseh Köztársaság prioritásként határozta meg az adójogszabályok betartásának javítását és az adócsalás elleni küzdelmet, e területeken számos lépést tesz. 2015-ben intézkedéseket hoztak a közvetlen és a közvetett adók terén is, 2016-ra további intézkedéseket terveznek. Az adómegfelelés költségei azonban még mindig túl magasak. A személyi jövedelemadó és a tb-járulékok számítási alapjának egységesítésével egyszerűsíteni lehetne az adórendszert, azonban erre még nem került sor, és jelenleg nem is tervezik. Az adóbevallás egyszerűsítésére és az automatikusan kitöltött űrlapok használatának fokozására irányuló erőfeszítések nem szisztematikusak. A Cseh Köztársaság a héarendszer egyszerűsítése helyett 2014-ben bevezetett egy harmadik héakulcsot is. Korlátozott volt az előrehaladás az alkalmazottak és az önfoglalkoztatók adóügyi megítélésében tapasztalt eltérések megszüntetésében is. A Cseh Köztársaság az adóbevételek terén továbbra is erősen támaszkodik a munka adóztatására, emiatt az alacsony keresetűekre – különösen a gyermektelenekre – viszonylag magas munka-adóteher nehezedik. A 2015-ben hatályba lépő intézkedések egyes csoportok esetében némileg enyhítik a munka adóztatását, de a hatás összességében korlátozott. Az ingatlan- és a környezetvédelmi adók (az üzemanyagadók kivételével) alacsonyak, vagyis van lehetőség az adózás súlypontjának a munkát terhelő adókról más területre való áthelyezésére.

               (10)

               2014-ben korlátozott előrelépés történt a szabályozott szakmák reformjának felgyorsításában, de a 2015 áprilisában elfogadott időközi nemzeti cselekvési terv több konkrét intézkedést és fellépést is előirányoz a szabályozási keret javítására, továbbá az indokolatlan és aránytalan követelmények megszüntetésére.

               (11)

               A korrupció felszámolása érdekében tett erőfeszítések az elmúlt években komoly késedelmet szenvedtek. A legújabb korrupcióellenes cselekvési terv több kiemelt területre kiterjedt. Jogszabályokat irányzott elő a pénzügyi ellenőrzés, az ügyészségi eljárás, a pártfinanszírozás, a visszaélést bejelentő személyek védelme és az állami tulajdonú vállalatok új irányítási politikája kapcsán, valamint az információs szabadságról szóló törvény módosítása céljából. E jogszabályok elfogadását azonban, úgy tűnik, nem siettetik. A közszolgálati törvény, valamint a kapcsolódó intézkedések elfogadása és végrehajtása jelzi, hogy a Cseh Köztársaság hozzákezdett a közigazgatás hatékonysági és stabilitási problémáinak felszámolásához. A beruházástervezéssel kapcsolatos igazgatási és szabályozásból eredő korlátok, valamint az építési és a földhasználati engedélyek kiadásával kapcsolatos átláthatóság hiánya és az eljárások hossza visszafogja a közberuházásokat. Az elmúlt években több kezdeményezés is irányult a közbeszerzésre, de az átláthatósági aggályok továbbra is fennállnak. A közbeszerzési szerződéseket továbbra sem teszik közzé egy központi nyilvántartásban. A közbeszerzési eljárások hatékonyságát gátolja az ajánlatkérő intézmények számára nyújtott iránymutatások és képzések elégtelensége. A rendszer felügyelete továbbra is gyenge.

               (12)

               A foglalkoztatás általános szintje jelenleg magas, de bizonyos hátrányos helyzetben lévő csoportok ma is alulreprezentáltak a munkaerőpiacon. Ide tartoznak a kisgyermekes szülők, az alacsony képzettségű munkavállalók, a fogyatékossággal élők és a romák. Az állami foglalkoztatási szolgálat hatékonyságának és eredményességének erősítése céljából hoztak néhány intézkedést. A fiatalok foglalkoztatási szintje nő, az állami foglalkoztatási szolgálat kiemelten rájuk kívánja szabni szolgáltatásait. A megfizethető és minőségi gyermekgondozó szolgáltatások hiánya és a rugalmas munkafeltételek korlátozott alkalmazása megnehezíti a gyermeket nevelő nők munkaerő-piaci részvételét. A gyermekgondozás elérhetőségének fokozása céljából történtek lépések, de a bölcsődei gondozásra fordított szakpolitikai támogatás továbbra is elégtelen.

               (13)

               A Cseh Köztársaság oktatási eredményei az elmúlt években javultak, de a strukturális kihívások még fennállnak. A felsőoktatási részvétel gyorsan nőtt, a fiatalabb felsőfokú végzettségűek készségeinek csökkenése ugyanakkor aggályokat vet fel. A remények szerint a 2015-ben elfogadni tervezett, régóta esedékes felsőoktatási reform be fogja vezetni az intézményi akkreditációt, szigorítani fogja a belső minőségbiztosítást, nagyobb hangsúlyt fog fektetni a hallgatók kategorizálására, és javítani fogja a finanszírozás rendszerét. A kötelező közoktatási ágazatban több tanárra van szükség, de az alacsony fizetések és a szakma negatív megítélése megnehezíti a tehetséges jelöltek tanári pályára vonzását. Várhatóan 2015 első felében véglegesítik, majd 2016 szeptemberében bevezetik a tanárok felvételét és szakmai előmenetelét javító új életpályamodellt. Ennek átfogó hatása azonban nagyban függeni fog a rendelkezésre álló finanszírozástól. Továbbra is hiányzik ugyanakkor a gyengén teljesítő iskolák és tanulók értékelésére és támogatására irányuló átfogó megközelítés. E megközelítés bevezetése javíthatná az oktatási ágazat hatékonyságát és színvonalát. Az oktatás befogadóbbá tétele terén korlátozott volt az előrehaladás, noha a kormány átfogó oktatási stratégiát fogadott el. A hátrányos társadalmi-gazdasági hátterű fiatalok, közöttük a romák, jellemzően kevésbé sikeresek az oktatásban és a munkaerőpiacon.

               (14)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte a Cseh Köztársaság gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2015. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években a Cseh Köztársaságnak címzett ajánlások végrehajtása terén hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak a programoknak a Cseh Köztársaság fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi.

               (15)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot, és arról alkotott véleményét (6) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy a Cseh Köztársaság 2015–2016-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               2016-ban hajtson végre a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékű költségvetési kiigazítást. Javítsa tovább az egészségügyi ágazat költséghatékonyságát és irányítását.

               2.

               Küzdjön az adócsalás ellen, egyszerűsítse az adórendszert, és hajtsa végre a korrupcióellenes tervet. Hozzon intézkedéseket a közbeszerzés átláthatóságának és hatékonyságának javítására, különösen a közbeszerzési szerződések központi nyilvántartásának létrehozása, valamint az iránymutatások és a felügyelet erősítése révén.

               3.

               Az adózás súlypontjának a munkát terhelő adókról más területekre helyezésével csökkentse az alacsony keresetűek magas adóterhét. Javítsa a megfizethető gyermekgondozás elérhetőségét.

               4.

               Vezesse be a felsőoktatási reformot. Biztosítsa a tanárok megfelelő képzését, támogassa a gyengén teljesítő iskolákat, és hozzon intézkedéseket a hátrányos helyzetű gyermekek, köztük a romák részvételének fokozására.

      Kelt Brüsszelben, 2015. július 14-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. GRAMEGNA

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  Ezeket a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) érvényben hagyta.

      (3)  A Tanács 2014. július 8-i ajánlása a Cseh Köztársaság 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Cseh Köztársaság 2014. évi konvergenciaprogramját (HL C 247., 2014.7.29., 12. o.)

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (5)  A Bizottság által a konvergenciaprogramban szereplő információk alapján, a közös módszertan szerint újraszámított strukturális egyenleg.

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


               3.10.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 251/1

         Ajánlás az Európai Központi Bank statisztikai információgyűjtéséről szóló 2533/98/EK rendelet módosításáról szóló tanácsi rendeletre
   (EKB/2008/9)
   (2008/C 251/01)
   INDOKOLÁS
   1.   BEVEZETÉS
   Az Európai Unió Tanácsa 1998. november 23-án elfogadta az Európai Központi Bank statisztikai információgyűjtéséről szóló 2533/98/EK rendeletet (1). Ahhoz, hogy a 2533/98/EK rendelet továbbra is hatékony eszköz legyen a Központi Bankok Európai Rendszere (KBER) statisztikai adatgyűjtési feladatainak elvégzéséhez, fontolóra kell venni a rendelet számos módosítását.
   Az Európai Közösséget létrehozó szerződés 107. cikke (6) bekezdésének megfelelően az EKB korábban benyújtotta a Tanácsnak az Európai Központi Bank statisztikai adatgyűjtéséről szóló tanácsi rendeletre irányuló EKB/1998/10 ajánlását (2). Ezért helyénvaló, hogy most ugyanezt az eljárást kövesse a 2533/98/EK rendelet javasolt módosításai esetében is.
   2.   A CIKKEKRE TETT ÉSZREVÉTELEK
   1. cikk
   A KBER feladataira történő általános hivatkozás
   A Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányának (a továbbiakban: a KBER Alapokmánya) 5.4. cikke előírja, hogy a Tanács határozza meg azon természetes és jogi személyek körét, akikre/amelyekre az adatszolgáltatási kötelezettség vonatkozik. A KBER Alapokmánya 5.1. cikke és a 2533/98/EK rendelet 2. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy az EKB gyűjtheti a KBER feladatainak elvégzéséhez szükséges statisztikai információkat. A 2533/98/EK rendelet 2. cikkének (2) bekezdése határozza meg azt az adatszolgáltatói kört, amelytől az EKB gyűjti mindazokat a statisztikai információkat, amelyek szükségesek a KBER feladatainak ellátásához és felsorolja az egyedi statisztikai célokat, amelyekre információkat lehet gyűjteni. Azonban az adatokat az adatszolgáltatási teher legkisebbre csökkentése érdekében egyre nagyobb mértékben csak egy alkalommal gyűjtik és azok többféle statisztikai célt szolgálnak. Ennek következtében már nem hatékony az adatszolgáltatói kör és a statisztikák egyes típusainak közvetlen egymáshoz rendelése, ezért ezeket a rendelkezéseket módosítani kell.
   A KBER feladataira való ezen általános hivatkozás ellenére az EKB azt ajánlja, hogy kerüljön megadásra azon statisztikai célok indikatív listája, amelyekre az adatszolgáltatói körtől statisztikákat lehet gyűjteni. Ebbe beletartoznának a következők:

               —

               „monetáris és pénzügyi statisztika”: ez a kifejezés helyénvalóbb, mint a jelenleg használatos „monetáris és bankstatisztika” kifejezés, figyelemmel a pénzügyi piacok integrációjára és a pénzügyi eszközök fokozódó összetettségére,

               —

               „fizetési és fizetésirendszer-statisztikák”: felváltja a „fizetésirendszer-statisztikák” kifejezést annak érdekében, hogy egyértelművé tegye azt, miszerint a statisztikai adatgyűjtésnek célja lehet a fizetésirendszer-statisztikák részeként a fizetési adatok gyűjtése is. A Szerződés 105. cikkének (2) bekezdése felhatalmazást ad a KBER-nek a fizetési rendszerek zavartalan működésének előmozdítására. Ezzel összefüggésben a fizetési infrastruktúrákra és az ezeken az infrastruktúrákon keresztül lebonyolított fizetésekre vonatkozó, átfogó adatok szükségesek az EKB politikaalakító tevékenységéhez, beleértve e piaci struktúrák tekintetében a felülvigyázói tevékenységet,

               —

               „fizetésimérleg- és nemzetközi befektetési pozíció statisztikák”,

               —

               „pénzügyi stabilitási statisztikák”: mivel a Szerződés 105. cikkének (5) bekezdése előírja, hogy a KBER hozzájárul a prudenciális politikák zavartalan viteléhez és a pénzügyi rendszer stabilitásához kapcsolódóan az illetékes hatóságok által követett politikák zökkenőmentes folytatásához, ez igényelheti a szükséges makroprudenciális statisztikai adatok gyűjtését.

         Az adatszolgáltatói kör kiigazítása
   A pénzügyi piacok egyre összetettebbé válnak, amit a pénzügyi tranzakciók és a pénzügyi közvetítők különböző típusainak – úgy mint monetáris pénzügyi intézmények, biztosítóintézetek és pénzügyi közvetítő vállalatok – mérlegpozíciói közötti, állandóan növekvő összefonódás kísér. Ez viszont azzal járhat, hogy az EKB összehasonlítható, rendszeres és időszerű statisztikákat igényel ezekre az alszektorokra, hogy folytathassa feladatai ellátását. Ezért az EKB-nak lehetőséggel kell rendelkeznie a szükséges statisztikai információk összegyűjtésére, ha annak indokoltsága meghaladja az adatgyűjtés költségeit, és ezt az információt más szervek még nem gyűjtötték össze. Ennek következtében az adatszolgáltatói körnek most a pénzügyi vállalati szektor egészét magában kell foglalnia. Bele kell tartozniuk különösen a biztosítótársaságoknak és nyugdíjpénztáraknak, amelyek az euro-övezeti pénzügyi vállalati szektor második legnagyobb alszektorát alkotják a pénzügyi eszközöket tekintve. Emellett a tőkefedezeti nyugdíjrendszerek hosszú élettartamának pénzügyi kihatásai tekintetében növekvő tudatosság, illetve az ilyen rendszerek irányába történő általános elmozdulás valószínűleg jelentősen növelni fogja a biztosítótársaságok és nyugdíjpénztárak alszektorának fontosságát az EKB politikaformálási tevékenysége szempontjából. Ehhez kapcsolódóan ezek az intézmények portfólióikat a múltbelinél sokkal aktívabban kezelik, ami tovább növeli monetáris politikai jelentőségüket.
   Ezen túlmenően a pénzügyi kiegészítő tevékenységet végzők fontos szerepet töltenek be a pénzügyi piacokon és a többi pénzügyi alszektorral fennálló kölcsönhatásukban. Ezért fontos, hogy ezekből a szektorokból is lehessen statisztikai adatokat gyűjteni, ha azt szükségesnek tekintik.
   Végezetül, figyelemmel a Közösségben a nemzeti és regionális számlák európai rendszeréről szóló, 1996. június 25-i 2223/96/EK tanácsi rendelet (3) küszöbön álló módosítására, e rendeletben szerepelhetne az arra mutató dinamikus hivatkozás.
   Az állandósítandó átmeneti szabályok
   Lehetővé kell tenni az állandó adatszolgáltatást az euro-övezeti országok közötti pozíciók és a kapcsolódó ügyletek tekintetében. Erre az euro-övezet jó minőségű fizetési mérlege és pénzügyi számlái összeállítása érdekében van szükség. A jelenlegi jogszabályi keret ezt az adatszolgáltatást az egységes valuta első éveinek átmeneti időszakára határozza meg. A tapasztalat azonban azt mutatja, hogy ez az adatszolgáltatás továbbra is elengedhetetlen lesz ahhoz, hogy kiiktassuk az adatszolgáltatási rendszerek korlátait és a legkisebbre csökkentsük az adatszolgáltatási terhet.
   Statisztikai elvek
   A 2533/98/EK rendeletnek hivatkoznia kell a KBER-feladatok elvégzését szolgáló statisztikák kialakítására, előállítására és terjesztésére vonatkozó elvekre. A KBER Alapokmány 5. cikke és a 2533/98/EK rendelet sem szól a statisztikai elvekről, míg a Szerződés Európai Statisztikai Rendszerre (ESR) vonatkozó 285. cikkének (2) bekezdése kifejezetten lefekteti azokat az elveket, amelyek a közösségi statisztikák előállítására irányadóak (4). A KBER statisztikai elveinek a 2533/98/EK rendeletbe történő beépítése egyértelművé tenné, hogy ezek az elvek vonatkoznak a KBER statisztikai tevékenységeire is. Kiemelné azt is, hogy az európai statisztikai közösség azonos alapvető meggyőződéseken osztozik, bár két párhuzamos rendszer és irányítási struktúra mentén szerveződik.
   Titoktartási szabályok
   A bizalmas információk KBER-en belüli kicserélése
   Az adatszolgáltatási teher legkisebbre szorítása és a csak egy alkalommal történő adatgyűjtés, valamint az előállított statisztikák jó minősége és a KBER feladatainak megfelelő ellátása érdekében szükséges a bizalmas statisztikai információk kicserélését a KBER-en belülre kiterjeszteni. Ezen túlmenően a bizalmas információk EKB és a nemzeti központi bankok (NKB-k) közötti, illetve a nemzeti központi bankok közötti továbbítása tekintetében jogi egyértelműségre is szükség van. Ebből a célból a KBER Alapokmány 5. cikke szerint gyűjtött bizalmas statisztikai adatok ilyen továbbítását lehetővé kell tenni, feltéve, hogy arra a KBER-feladatok ellátásához, vagy az európai statisztikák eredményes fejlesztéséhez, előállításához és terjesztéséhez vagy azok minőségének javításához szükség van. Ugyanezen okból a már rendelkezésre álló adatokat a lehető legnagyobb mértékben fel kell használni, azok összegyűjtésének eredeti céljától függetlenül és egyidejűleg szükség esetén biztosítva ezen adatok titkosságát. Valójában az információk gyűjtésük eredeti céljára tekintet nélkül akkor válnak statisztikai adattá, ha azokat statisztikák összeállítására használják fel.
   A bizalmas információk KBER és ESR közötti kicserélése
   Szükséges a bizalmas adatok KBER és az ESR közötti kiterjedtebb cseréje az adatszolgáltatási teher csökkentése vagy az európai statisztikák eredményes fejlődésének, összeállításának és terjesztésének biztosítására, az európai statisztikák minőségének javítása céljából. Ezt a cserét úgy kell megszervezni, hogy fenn lehessen tartani a válaszadók bizalmát a bizalmas információk megőrzése vonatkozásában. A 2533/98/EK rendeletbe és az európai statisztikákról szóló rendelettervezetbe egyaránt be kell építeni az ESR és a KBER között a bizalmas információk cseréjét lehetővé tevő, egyforma rendelkezéseket. A következő iránymutató elveknek kell érvényesülniük:

               1.

               a KBER és az ESR között bizalmas adatok cseréjére akkor kerülhet sor, ha az szükséges az adatszolgáltatási teher csökkentéséhez vagy az európai statisztikák eredményes fejlesztéséhez, előállításához vagy terjesztéséhez, illetve minőségük javításához;

               2.

               a bizalmas adatok KBER és az ESR közötti cseréjére kizárólag statisztikai célokra kerülhet sor: azaz kizárólag a saját feladatkörükön belüli statisztikák összeállításához;

               3.

               a kicserélt bizalmas adatokat védeni kell a jogellenes felfedéstől;

               4.

               a KBER-nek és az ESR-nek tájékoztatnia kell az adatszolgáltatókat arról, hogy a bizalmas adatok kicserélésére sor kerülhet;

               5.

               az egyértelműség kedvéért a bizalmas adatok KBER és az ESR közötti cseréjére egységes titoktartási védintézkedéseknek kell vonatkozniuk. Ezeket a védintézkedéseket az európai statisztikákról szóló …/…/EK rendelet 19. cikke állapítja meg.

         A javasolt jogszabályi keret nem érinti az ajánlástervezet hatálya alá nem tartozó bizalmas statisztikai adatok kicserélésére vonatkozó nemzeti megállapodásokat.
   Az új titoktartási szabályok célja az Európai Unió Tanácsának kérésére az európai statisztikákról szóló európai parlamenti és tanácsi rendelettervezetről nyilvánított, 2007. november 14-i CON/2007/35 EKB-véleményben (5) előterjesztett megfelelő rendelkezések átvétele, hogy azonos továbbítási mechanizmust használjanak az ESR-től a KBER-nek történő adatátvitelre, mint a KBER-től az ESR-nek történő adatátvitelre.
   A közvetlen azonosítást lehetővé nem tevő bizalmas statisztikai információkba kutatási célokra történő betekintés
   A közvetlen azonosítást lehetővé nem tevő, bizalmas statisztikai adatokhoz való hozzáférésre egyre nagyobb mértékben van szükség kutatási célból, például az ágazatokon belüli és több országot érintő fejlemények elemzése és megértése érdekében. Jelenleg a jogszabályi keretek nemzeti szinten főként csak decentralizált betekintést biztosítanak ezekbe a statisztikai adatokba a tudományos kutató szervezetek számára. Emiatt azt KBER-szinten ki kell egészíteni egy olyan megfelelő jogszabályi kerettel, amely lehetőséget ad arra, hogy betekintést lehessen engedni tudományos kutató szervezetek számára az ilyen információkba, egyidejűleg szigorú garanciákat fenntartva a titoktartás tekintetében.

      Ajánlás:

         „TANÁCSI RENDELET
         az Európai Központi Bank statisztikai információgyűjtéséről szóló 2533/98/EK rendelet módosításáról
         AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
         tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára (a továbbiakban: az Alapokmánya) és különösen annak 5.4. cikkére,
         tekintettel az Európai Központi Bank (EKB) ajánlására,
         tekintettel az Európai Parlament véleményére,
         tekintettel a Bizottság véleményére,
         tekintettel az európai statisztikákról szóló …/…/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre,
         az Európai Közösséget létrehozó szerződés 107. cikkének (6) bekezdésében és az Alapokmány 42. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően eljárva,
         mivel:

                     (1)

                     Az Európai Központi Bank statisztikai információgyűjtéséről szóló, 1998. november 23-i 2533/98/EK tanácsi rendelet (6) az EKB nemzeti központi bankok segítségével végzett statisztikai adatgyűjtési feladatát alátámasztó jogszabályi keret kulcsfontosságú alkotóeleme. Az EKB arra folyamatosan hagyatkozott a Központi Bankok Európai Rendszere (KBER) feladatainak ellátásához szükséges statisztikai információk összehangolt elvégzése és figyelemmel kísérése céljából.

                     (2)

                     Alapvető fontosságú az e rendeletben kirótt adatszolgáltatási követelmények hatályának felülvizsgálata annak érdekében, hogy a 2533/98/EK rendelet továbbra is az EKB hatékony eszköze maradjon a KBER statisztikai adatgyűjtési feladatának ellátásához, és annak garantálására, hogy továbbra is az EKB rendelkezésére álljanak a szükséges minőségű és a KBER teljes feladatkörére kiterjedő statisztikai információk. Ezzel összefüggésben nem csak a KBER feladatainak ellátására és függetlenségére kell figyelmet fordítani, hanem az e rendeletben előírt statisztikai elvekre is.

                     (3)

                     Szükséges a 2533/98/EK rendelet módosítása abból a célból, hogy lehetővé tegye az EKB számára az Alapokmány által ráruházott KBER-feladatok ellátásához szükséges statisztikai adatok összegyűjtését. Ezzel összhangban a lehetséges statisztikai adatgyűjtési célok körébe kell tartoznia a Szerződés 105. cikkének (5) bekezdése szerinti KBER-feladatok ellátásához szükséges makroprudenciális statisztikák összeállításának is.

                     (4)

                     A KBER-feladatok tekintetében történő adatszolgáltatás követelményei terjedelmének figyelembe kell vennie a pénzügyi piacokon bekövetkező strukturális fejleményeket és foglalkoznia kell egyes olyan kapcsolódó tájékoztatási követelményekkel, amelyek a 2533/98/EK rendelet elfogadásakor még kevésbé voltak nyilvánvalóak. Emiatt lehetővé kell tenni a statisztikai információk pénzügyi vállalatok egész szektorából, és különösen a pénzügyi eszközöket tekintve az euro-övezeti pénzügyi vállalati szektor második legnagyobb alszektorát alkotó biztosítótársaságoktól és nyugdíjpénztáraktól történő gyűjtését.

                     (5)

                     A megfelelő minőségű fizetésimérleg-statisztikák folyamatos összeállításának lehetővé tétele érdekében egyértelművé kell tenni a tagállamok rezidensei közötti összes pozícióra és ügyletre vonatkozó adatokkal összefüggésben kirótt adatszolgáltatási követelményeket.

                     (6)

                     A kutatók egyre nagyobb mértékben igénylik a betekintést a közvetlen azonosítást lehetővé nem tevő bizalmas statisztikai információkba az ágazatokon belüli és több országot érintő fejlemények elemzése és megértése érdekében. Ezért fontos az EKB és az NKB-k számára lehetővé tenni, hogy az ilyen részletes statisztikai információkba tudományos kutató szervezetek számára KBER-szintű betekintést engedjenek, egyidejű fenntartva a szigorú titoktartási garanciákat.

                     (7)

                     Az adatszolgáltatók adatszolgáltatási terheinek legkisebbre csökkentése és a jó minőségű statisztikák eredményes fejlődésének, előállításának és terjesztésének biztosítása, valamint a KBER-feladatok megfelelő ellátása céljából lehetővé kell tenni a meglévő információk statisztikák összeállítására való, lehető legnagyobb mértékű felhasználását, ideértve a bizalmas statisztikai adatok KBER-en belül kicserélését.

                     (8)

                     Emellett fontos a KBER és az Európai Statisztika Rendszer (ESR) közötti szoros együttműködés biztosítása, nevezetesen a bizalmas adatok két rendszer közötti, statisztikai célú kicserélésének támogatására, a Szerződés 285. cikkére és az Alapokmány 5. cikkére figyelemmel.

                     (9)

                     A KBER és az ESR jelenleg és a jövőben is egyaránt fejleszti, készíti és terjeszti az európai statisztikákat, azonban a megfelelő irányítási struktúrájukat tükröző külön jogszabályi keretek között. Ezt a rendeletet ezért a …/…/EK rendelet sérelme nélkül kell alkalmazni,

               ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
         1. cikk
         A 2533/98/EK irányelv szövege a következőképpen módosul:

                     1.

                     Az 1. cikk (4) bekezdése a következőképpen módosul: az »A. mellékletben« szöveg helyébe »a Közösségben a nemzeti és regionális számlák európai rendszeréről szóló, 1996. június 25-i 2223/96/EK tanácsi rendeletben« szöveg lép.

                     2.

                     Az 2. cikk a következőképpen módosul:

                                 a)

                                 az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
                                 »(1)   Az EKB statisztikai adatszolgáltatási követelményeinek teljesítése céljából az EKB a nemzeti központi bankok segítségével – az Alapokmány 5.2. cikkével összhangban – jogosult statisztikai információkat gyűjteni az európai statisztikák fejlesztése, előállítása és terjesztése érdekében az adatszolgáltatói körön belül és a KBER-feladatok ellátásához szükséges mértékben. Információk gyűjthetők különösen az EKB statisztikai adatszolgáltatási követelményeinek teljesítéséhez, beleértve a monetáris és pénzügyi statisztikákat, a fizetési és fizetésirendszer-statisztikákat, a pénzügyi stabilitási statisztikákat, fizetésimérleg- és nemzetközi befektetési pozíció statisztikákat.«;

                                 b)

                                 a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
                                 »(2)   addig a mértékig, ameddig a szolgáltatandó statisztikai információk az EKB statisztikai adatszolgáltatási kötelezettségének teljesítéséhez szükségesek, az adatszolgáltatói kör a következő adatszolgáltatókból áll:

                                             a)

                                             a tagállamban rezidens és az ESA 95-ben meghatározott »pénzügyi vállalatok« körébe tartozó jogi és természetes személyek;

                                             b)

                                             postai elszámolóközpont;

                                             c)

                                             a tagállamban rezidens jogi és természetes személyek annyiban, amennyiben határokon átnyúló pozíciókkal rendelkeznek vagy határokon átnyúló tranzakciókat végeznek;

                                             d)

                                             a tagállamban rezidens jogi és természetes személyek annyiban, amennyiben értékpapírokat vagy elektronikus pénzt bocsátottak ki;

                                             e)

                                             a tagállamban rezidens jogi és természetes személyek annyiban, amennyiben más részt vevő tagállamok rezidensei felé pénzügyi pozícióikkal rendelkeznek vagy más részt vevő tagállamok rezidenseivel pénzügyi tranzakciókat végeznek.«.

                     3.

                     A 3. cikk a következőképpen módosul:

                                 a)

                                 a cikk az elején a következő mondattal egészül ki:
                                 »A KBER statisztikák fejlesztésére, előállítására és terjesztésére irányuló tevékenységére az adatszolgáltatási teher legkisebbre csökkentése, és jó minőségű eredmény biztosítása mellett vonatkozik a pártatlanság és tárgyilagosság, a szakmai függetlenség, a költséghatékonyság, a statisztikai titoktartás elve.«;

                                 b)

                                 az a) pont helyébe a következő szöveg lép:

                                             »a)

                                             a meglévő statisztikákat a lehető legnagyobb mértékben használja.«.

                     4.

                     A 8. cikk a következőképpen módosul:

                                 a)

                                 a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
                                 »(2)   A …/…/EK rendelet 20. cikkének sérelme nélkül

                                             a)

                                             az Alapokmány 5. cikke szerint gyűjtött bizalmas statisztikai információk KBER-en belüli továbbítására i. a Szerződés 105. cikke értelmében a KBER-feladatokhoz szükséges mértékben és részletességgel vagy akkor kerül sor; ii. amennyiben az ilyen továbbítás szükséges az 5. cikk szerinti statisztikák eredményes fejlesztéséhez, előállításához vagy terjesztéséhez, illetve azok minőségének javításához. Ezen túlmenően sor kerülhet bizalmas statisztikai információk KBER-en belüli kicserélésére annak érdekében, hogy tudományos kutató szervezetek számára betekintést engedjenek ezekbe az információkba, a (3) bekezdéssel, a (4) bekezdés c) pontjával és az (5) bekezdés d) pontjával összhangban;

                                             b)

                                             a Kormányzótanács dönthet az eredetileg a KBER-en belül nem az Alapokmány 5. cikke céljaira gyűjtött bizalmas statisztikai információk szükséges mértékű és részletességű gyűjtéséről és továbbításáról, feltéve hogy ez szükséges a statisztikák eredményes fejlesztéséhez vagy előállításához vagy azok minőségének javításához, valamint hogy ezek a statisztikák szükségesek a Szerződés 5. cikke szerinti KBER-feladatok ellátásához.«;

                                 b)

                                 a (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
                                 »(3)   Az …/…/EK rendelet sérelme nélkül az adatszolgáltatók tájékoztatást kapnak azokról a statisztikai és más igazgatási felhasználásokról, amelyek az általuk szolgáltatott adatokra vonatkozhatnak. Az adatszolgáltatók jogosultak információt kérni a továbbítás jogalapjáról és az elfogadott védintézkedésekről.«;

                                 c)

                                 a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
                                 »(4)   E cikk (12) bekezdésének sérelme nélkül a KBER a neki továbbított bizalmas statisztikai információkat kizárólag a KBER feladatainak gyakorlásához használja, a következő körülmények kivételével:

                                             a)

                                             ha az azonosítható adatszolgáltató vagy más jogi személy, természetes személy, jogalany vagy fióktelep kifejezetett hozzájárulását adta az említett statisztikai információ más célokra történő felhasználásához;

                                             b)

                                             az Európai Statisztikai Rendszer (a továbbiakban: ESR) tagjainak a (11) bekezdéssel összhangban történő továbbítása;

                                             c)

                                             tudományos kutató szervezetek számára az azonosítást lehetővé nem tevő bizalmas statisztikai adatokba való betekintés biztosítására és az információt szolgáltató hatóság kifejezett előzetes hozzájárulásával;

                                             d)

                                             az NKB-k esetében, ha az említett statisztikai információkat a prudenciális felügyelethez vagy az Alapokmányban meghatározott feladatoktól eltérő feladatok ellátásához használják az Alapokmány 14.4. cikkével összhangban.«;

                                 d)

                                 az (5) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
                                 »(5)   A KBER-en belül kicserélhetők bizalmas statisztikai információk annak érdekében, hogy e cikk (3) és (4) bekezdésével összhangban tudományos kutató szervezeteknek hozzáférést biztosítsanak az ilyen információkhoz.«;

                                 e)

                                 a (8) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
                                 »(8)   Ezt a rendeletet a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló 95/46/EK irányelv és a 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (7) sérelme nélkül kell alkalmazni;«.

                                 f)

                                 a (9) bekezdésben az utolsó két mondat helyébe a következő szöveg lép:
                                 »Az EKB meghatározza a közös szabályokat és minimumelőírásokat az (1) és a (2) bekezdés értelmében továbbított adatok jogellenes közlésének és jogosulatlan felhasználásának megelőzésére.«;

                                 g)

                                 a szöveg a következő (11)–(13) bekezdéssel egészül ki:
                                 »(11)   Az e rendelet hatálya alá nem tartozó bizalmas statisztikai információk kicserélésére vonatkozó nemzeti rendelkezések sérelme nélkül sor kerülhet a bizalmas statisztikai információknak az azokat összegyűjtő KBER-tag és valamely ESR-hatóság közötti kicserélésére, amennyiben ez a továbbítás szükséges az európai statisztikák eredményes fejlesztéséhez, elkészítéséhez vagy terjesztéséhez, illetve azok minőségének javításához, az ESR és a KBER hatáskörén belül. Az első továbbítást követő minden továbbításhoz az információt összegyűjtő KBER-tag kifejezett hozzájárulása szükséges.
                                 (12)   Ha valamely ESR-hatóság és egy KBER-tag között kerül sor bizalmas adatok kicserélésére, ezeket az adatokat kizárólag statisztikai célokra lehet használni és azok kizárólag a munkakörük szerint statisztikai tevékenységben dolgozó alkalmazottak számára lehetnek hozzáférhetőek.
                                 (13)   A …/…/EK rendelet 19. cikkében említett védintézkedések valamennyi olyan bizalmas adatra vonatkoznak, amelyeket valamely ESR és KBER-tag között a fenti (11) és (12) bekezdésnek, valamint a …/…/EK rendelet 20. cikke (1a) bekezdésének megfelelően továbbítottak. Az EKB éves titoktartási jelentést tesz közzé a statisztikai adatok bizalmas jellegének garantálására elfogadott intézkedésekről.«.

                     5.

                     Az A. és B. mellékletet el kell hagyni.

               2. cikk
         Ez a rendelet (dátum)-án/én lép hatályba.
         Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.”

      Kelt Frankfurtban, 2008. szeptember 15.

            Az EKB elnöke

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  HL L 318., 1998.11.27., 8. o.

      (2)  HL C 246., 1998.8.6., 12. o.

      (3)  HL L 310., 1996.11.30., 1. o.

      (4)  A „közösségi statisztikák” az európai statisztikákról szóló …/…/EK rendelet preambulumbekezdéseiben említett „európai statisztikák” részét képezik.

      (5)  HL C 291., 2007.12.5., 1. o.

      (6)  HL L 318., 1998.11.27., 8. o.

      (7)  HL L 8., 2001.1.12., 1. o.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007SC0290

Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Lettország aktualizált, 2006–2009-re szóló konvergenciaprogramjáról  /* SEC/2007/0291 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 7.3.2007SEC(2007) 290 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (1) bekezdésével összhangban Bulgária 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁS1. ElőzményekA Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell.Bulgária 2007. január 1-jén csatlakozott az EU-hoz, első konvergenciaprogramját január 5-én nyújtotta be. A Tanácsnak a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – véleményt kell megfogalmaznia a konvergenciaprogramról (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).2. A program értékelésének előzményeiA konvergenciaprogramban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából e szakasz összefoglalja az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét.Bulgária magas szintű makrogazdasági stabilitást ért el, amelyet megbízható államháztartás támogat. A gazdasági növekedés erőteljes és stabil volt, az elmúlt években 5,5 %-ra nőtt, de az egy főre jutó GDP (vásárlóerő-paritáson) alacsony maradt, és 2005-ben az EU-25-ök átlagának 32,9 %-át tette ki. Sok területen van még szükség felzárkózásra, így ez lesz a Bulgária előtt álló legfontosabb közép- és hosszú távú kihívás. A foglalkoztatás stabilan nőtt, de a munkanélküliségi ráta jelentős csökkenése ellenére a foglalkoztatási ráta az uniós átlag alatt marad. A munkaerőpiac rugalmasságát gyengítik a munkaerő szakképzettségi szintjéből és rendelkezésre állásának földrajzi helyszínéből eredő strukturális problémák, a munkaerőpiacra különösen a magasan képzett munkaerő alacsony kínálata jellemző. Az elvándorlás és a termékenységi ráta esése miatt a népesség csökken és elöregedik. A munkatermelékenység átlagos növekedése 1996–2005 között meglehetősen alacsony volt, de a közelmúltban a növekvő külföldi és hazai beruházások miatt csaknem 4 %-ra nőtt. A valutatanács 1997-es bevezetését követően az infláció 1999-ig egy számjegyűre zsugorodott, de a közelmúltban elakadt a dezinflációs folyamat. A hitelállomány igen gyors növekedése és a növekvő külső hiány – noha a külföldi közvetlen tőkebefektetésekhez köthető – a makrogazdasági stabilitással kapcsolatos aggodalmakra adott okot. 1998 óta az egyensúllyal vagy többlettel záró költségvetés révén tekintélyes mértékű költségvetési konszolidáció valósult meg. Az adósság/GDP-arány a több mint 100 %-ról 30 % alá csökkent. Lépéseket tettek a demográfiai változások által a nyugdíjrendszer elé állított kihívás leküzdésére is.Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[2]; a magatartási kódex[3] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |-  AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (1) bekezdésével összhangban Bulgária 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[4] és különösen annak 9. cikke (1) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:1.  [2007. március 27-én] a Tanács megvizsgálta Bulgária 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó konvergenciaprogramját.2.  Bulgária magas szintű makrogazdasági stabilitást ért el, amelyet megbízható államháztartás támogat. A gazdasági növekedés erőteljes és stabil volt, az elmúlt években 5,5 %-ra nőtt, de az egy főre jutó GDP (vásárlóerő-paritáson) alacsony maradt, és 2005-ben az EU-25-ök átlagának 32,9 %-át tette ki. Sok területen van még szükség felzárkózásra, így ez lesz a Bulgária előtt álló legfontosabb közép- és hosszú távú kihívás. A valutatanács 1997-es bevezetését követően az infláció 1999-ig egy számjegyűre zsugorodott, de a közelmúltban elakadt a dezinflációs folyamat, a fogyasztóiár-infláció 2006-ban 7,3 % volt.3.  A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése magas szintű marad, illetve kis mértékben, a 2006-os 5,9 %-ról átlagosan 6,1 %-ra nő a programidőszak hátralévő részében. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv megalapozott növekedési feltételezéseken alapul. A középtávon azonban továbbra is kockázati tényező marad a magas külső egyensúlytalanság, különösen, hogy 2006-ban a GDP 14,1 %-ára vártnál magasabb, 16 % lett a külső hiány, noha a hiányt teljes mértékben finanszírozták a külföldi közvetlen tőkebefektetések. A program inflációs előrejelzése valószerűnek tűnik.4.  A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint az államháztartási többlet 2006-ban a GDP 3,3 %-a lesz, szemben a 2005-ös előcsatlakozási gazdasági programban meghatározott egyensúlyi költségvetési céllal és a konvergenciaprogramban foglalt, a GDP 3,2 %-ának megfelelő céllal. A lényegesen jobb költségvetési eredmény főként az előre jelzettnél magasabb bevételek eredménye, ami az előcsatlakozási gazdasági programban szereplő óvatos előrejelzéseknek, a magasabb kibocsátásnövekedésnek és az adóbehajtás javításának köszönhető. Az előcsatlakozási gazdasági programban szereplő előrejelzéshez képest a kiadások is alacsonyabbak, GDP-arányosan 1 %-kal, főként az alacsonyabb folyó kiadások miatt.5.  A konvergenciaprogramban meghatározott középtávú költségvetési stratégia célja, hogy a makrogazdasági stabilitás és az államháztartás fenntarthatósága védelme érdekében a GDP 0,8–1,5 %-a közé eső államháztartási többletet tartson fenn. 2007-ben a költségvetési szigor jelentős enyhülése várható, a költségvetési többlet a 2006-os 3,2 %-ról a GDP 0,8 %-ára esik. 2008-ban és 2009-ben az államháztartási többlet újra nőni fog és a GDP 1,5 %-án stabilizálódik. A kamatkiadások a programidőszak alatt a GDP mintegy 0,25 %-ával csökkennek, az elsődleges többlet pedig a 2006-os 4,5 %-ról 2007-ben a GDP 2,25 %-ára csökken, majd 2008-ban és 2009-ben a GDP 2,75 %-ára áll vissza. A költségvetési szigor 2007-es enyhítése csaknem kizárólag a kiadási oldalra szorítkozik. A kiadások az előrejelzés szerint a GDP 2,75 %-ának megfelelő mértékben nőnek, és e növekedésnek csupán egy részét, a GDP mintegy 0,75 %-át terelik vissza a költségvetésbe 2008-ban. A 2007-re előre jelzett kiadásnövekedés főként az „egyéb kiadásokból” (a GDP 2,5 %-a) és támogatásokból (a GDP 0,5 %-a) jön össze. Az „egyéb kiadások” növekedése Bulgária EU-nak fizetett hozzájárulását (a GDP 1,25 %-a), az EU strukturális alapjához kötődő projektekre fordított kiadások növekedését (a GDP 0,25 %-a) – amelyet teljes mértékben finanszíroznak az EU-s támogatásokból származó magasabb bevételek – és az „egyéb folyó kiadások” növekedését (a GDP 1 %-a) tükrözi. A társasági és a személyi jövedelemadó 2007-re tervezett csökkentését az előrejelzés szerint csaknem teljesen kompenzálja az adómorál és az adóbehajtás javulása. Ennek következtében az összbevétel (a GDP arányában) csaknem változatlan marad a programidőszak alatt. A program arra is utal, hogy noha a 2007-es költségvetés a GDP 0,8 %-ának megfelelő államháztartási többletet irányoz elő, a költségvetés végrehajtása során valójában ennél magasabb, a GDP 2 %-ának megfelelő többletre törekednek. Ennek alapja a költségvetési törvény egy rendelkezése, amely szerint a költségvetésben szereplő elsődleges folyó kiadások 10 %-a csak akkor valósítható meg, ha a külső hiány nem nő tovább. A 2005-ös előcsatlakozási gazdasági programhoz képest meglehetősen felfelé módosították a költségvetési célokat, aminek hátterében a bevételi előirányzatok 2006-os jelentős túlteljesítése áll, amely a következő évekre is kihat, valamint a kibocsátásnövekedésre vonatkozó kedvezőbb kilátások.6.  A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a tervek szerint 2007-ben a GDP 1 %-ára csökken a 2006-os 3,25 %-ról, majd 2008-ban és 2009-ben újra nőni fog, a GDP mintegy 2 %-ára. Amennyiben 2007-ben magasabb, a GDP 2 %-át kitevő nominális többlet valósulna meg, ahogy az a program céljai közt szerepel, úgy a kiigazítási pálya egyenletesebb lenne. A program középtávú költségvetési célkitűzésként strukturális egyensúlyi pozíciót határoz meg, amelyet a programidőszak alatt nagy biztonsági tartalék mellett fent kívánnak tartani. Mivel a középtávú célkitűzés szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 1,25 %-át kitevő hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés szigorúbb, mint azt az adósságráta és a hosszú távú átlagos potenciális kibocsátásnövekedés indokolná.7.  A programban szereplő költségvetési előrejelzések kockázatai 2008 és 2009 tekintetében nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek, 2007-ben azonban a programban előre jelzettnél jobban alakulhat a költségvetés teljesítménye. Figyelembe véve a költségvetési célok megvalósításában elért eddigi jó eredményeket, valamint a 2007-es költségvetési törvény kiadásokat korlátozó rendelkezéseit, 2007-re magasabb többlet tűnik valószínűnek, még akkor is, ha a 2007-es bevételi előrejelzéseknek lehetnek negatív kockázatai, például előfordulhat, hogy az adócsökkentéseket nem teljes mértékben kompenzálja az adómorál és az adóbehajtás javulása. Noha 2008 utánra nem adták meg a kiigazítási stratégia részleteit, a programidőszak végéig érvényes költségvetési célkitűzések nagyjából megalapozottnak tűnnek, feltéve hogy 2007-ben a jelenleg előre jelzettnél jobban alakul a költségvetés teljesítménye.8.  E kockázatértékelés alapján a programban szereplő költségvetési irányvonal azt mutatja, hogy a programidőszak alatt nagy biztonsági tartalékkal megvalósítható a középtávú célkitűzés. Az irányvonal ezenkívül a programidőszak alatt bekövetkező normál makrogazdasági ingadozások esetén elegendő biztonsági tartalékot nyújt a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben. Előfordulhat, hogy a program által alkalmazott költségvetési irányvonal 2007-ben, amikor kedvező gazdasági időszak várható, ciklikus politikába kezd. Ez nem lenne teljesen összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktummal. 2007-ben várhatóan előfordulnak majd kedvező időszakok, ekkor a strukturális egyenleg a program tervei szerint a GDP 2,25 %-ának megfelelő mértékben csökken, a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint pedig 1,5 %-kal.9.  A bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ban a GDP 25,25 %-a volt, azaz jóval a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaérték alatt maradt. A program előrejelzése szerint az adósságráta a programidőszak alatt 4 százalékponttal csökken.10.  Az elöregedéssel kapcsolatos kiadások hosszú távú, az EPC/Bizottság általános makrogazdasági feltételezésein alapuló előrejelzésének hiányában Bulgária esetében nem lehet olyan összehasonlítható és megbízható módon értékelni a népesség elöregedésének hatását, mint a többi tagállam esetében, ahol rendelkezésre állnak ezek az előrejelzések. A jelenlegi demográfiai szerkezet miatt azonban nem lehet kizárni, hogy az elöregedés jelentős hatással lesz a költségekre. A tekintélyes strukturális többletet tartalmazó kiinduló költségvetési egyenleg jelentősen hozzájárul az adósságszint stabilizálásához, mielőtt figyelembe lehetne venni a népesség elöregedése által okozott hosszú távú költségvetési hatásokat. Magas elsődleges többletek fenntartása a középtávon hozzájárulhat az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok visszafogásához.11.  A programban szereplő költségvetési stratégia részben megfelel a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak. A program szerinti költségvetési irányvonal 2007-ben, amikor kedvező gazdasági időszak várható, támogatja a konjunktúrát, és a már amúgy is magas külső hiány további felhalmozódásának kockázatával jár. Ezenkívül – noha tettek lépéseket a nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságának javítása érdekében – igen kevés konkrét intézkedést irányoznak elő a közkiadások hatékonyságának javítására, főként az egészségügyben, ahol a kiadások felügyelete és ellenőrzése és a szolgáltatások minősége visszatérő problémát jelent.12.  Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program az előírt és a nem kötelező adatok tekintetében részben hiányos[5].Az általános következtetés szerint a középtávú költségvetési egyenleg helyzete rendezett, és a költségvetési stratégia példája a Paktummal összhangban irányított költségvetési politikának. A költségvetési többlet 2007-ben, gazdaságilag kedvező időszakokban tervezett csökkentése azonban végül konjunktúrát támogató költségvetési irányvonallá válhat és növelheti a fennálló külső egyensúlytalanságot.A fenti értékelés alapján Bulgáriát felkérik arra, hogy:(i) a makrogazdasági stabilitás elősegítése és a magas külső hiány lefaragása érdekében 2007-ben a jelenleg tervezettnél magasabb költségvetési többletet érjen el, azután pedig erős költségvetési pozíciót tartson fenn;(ii) növelje a közkiadások hatékonyságát, különösen az egészségügy reformja révén.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása 12A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. |3Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). |4A programban nem szerepelnek egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések. |5A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzésében nem szerepelnek egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések. |6A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 5,8 %-os, 6,3 %-os, 6,4 %-os és 6,7 %-os becsült potenciális növekedés alapján. |[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM(2006) 574, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.[3] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.[4] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[5] Hiányoznak a munkaerő-piaci adatok a ledolgozott órák számáról, továbbá néhány adat a hosszú távú fenntarthatósággal kapcsolatban.


title: A Bizottság ajánlása ( 2006. augusztus 11. ) a Diabrotica virgifera Le Conte-nak a Közösségen belül annak előfordulását megerősítő térségekben történő továbbterjedésének visszaszorítását célzó elszigetelési programokról

text:
               17.8.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 225/30

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2006. augusztus 11.)
   a Diabrotica virgifera Le Conte-nak a Közösségen belül annak előfordulását megerősítő térségekben történő továbbterjedésének visszaszorítását célzó elszigetelési programokról
   (2006/565/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikke második francia bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A Diabrotica virgifera Le Conte (a továbbiakban: a szervezet) Közösségen belüli elterjedése elleni szükséghelyzeti intézkedésekről szóló, 2003. október 24-i 2003/766/EK bizottsági határozat (1) korlátozásokat ír elő a kukoricatermesztésre vonatkozóan olyan területeken, amelyek korábban mentesek voltak ugyan a szervezettől, ám ahol időközben a szervezetet észlelték, valamint olyan területeken, ahol a szervezet már megtelepedett.

               (2)

               A 2003/766/EK határozat 4a. cikkének (2) bekezdése értelmében a tagállamok évente elszigetelési programokat szervezhetnek a fertőzött övezetekben és azok szomszédságában annak érdekében, hogy korlátozzák a szervezetnek a fertőzött övezetekből a szervezettől mentes területekre való átterjedését.

               (3)

               Technikai útmutatást kell biztosítani az elszigetelési programok összehangolásának megkönnyítésére.

               (4)

               Az elszigetelési programokat szilárd tudományos alapelvekre, a szervezet biológiájára, a fertőzöttség mértékére és az érintett tagállamban a kukorica sajátos termesztési rendszerére kell alapozni.

               (5)

               A technikai útmutatás kidolgozása során a szervezet ellenőrzésére vonatkozóan a tagállamok illetékes hivatalos szerveinek munkáját és tapasztalatát is figyelembe vették.

               (6)

               Az e javaslatban meghatározott technikai útmutatás összhangban van a Növény-egészségügyi Állandó Bizottság véleményével,

         AJÁNLJA:

               1.

               A 2003/766/EK határozat 4a. cikke (1) bekezdésében említett fertőzött övezetek pontos körülhatárolását szilárd tudományos alapelvekre, a szervezet biológiájára, a fertőzöttség mértékére és az érintett tagállamban a kukorica sajátos termesztési rendszerére kell alapozni.
               A fertőzött övezetek körülhatárolását akkor kell felülvizsgálni, ha legalább két egymást követő évben a 2003/766/EK határozat 2. cikkében említett vizsgálatok hasonló eredményt mutatnak a szervezet jelenlétére vagy hiányára vonatkozóan.

               2.

               A 2003/766/EK határozat 4a. cikke (2) bekezdésében említett elszigetelési programok végrehajtásának céljából a tagállamoknak a következő alapelveket kell figyelembe venniük:

                           a)

                           a szervezetnek a fertőzött övezetekből a szervezettől mentes területek felé való elterjedését korlátozó intézkedések („elszigetelési programok”). Az intézkedéseket olyan övezetre („elszigetelési övezet”) kell megállapítani, amely legalább 10 kilométeren át terjed a fertőzött övezeten belül, és legalább 30 kilométerre belenyúlik a fertőzéstől mentes övezetbe.
                           Az elszigetelési övezeten belül a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a kukoricaföldeken:

                                       —

                                       a vetésforgót úgy alkalmazzák, hogy két egymást követő éves periódusban csak egyszer termesztenek kukoricát, vagy

                                       —

                                       a vetésforgót oly módon alkalmazzák, hogy bármilyen három egymást követő évben kétszer lehessen kukoricát termeszteni, és a szervezet terjedését követő helyi előrejelző rendszerhez kapcsolódva, az egyik esetben a kukoricát csak a lárvák kikelését követően szabad elvetni, vagy

                                       —

                                       a vetésforgót oly módon alkalmazzák, hogy bármilyen három egymást követő évben kétszer lehessen kukoricát termeszteni, minden esetben a felnőtt kártevők elleni hatékony rovarölő szerek alkalmazásával kombinálva, illetve bármilyen más intézkedés vagy kezelés alkalmazásával, amellyel a szervezet ellenőrzése tekintetében hasonló eredményt lehet elérni.

                           b)

                           A fertőzött övezet további részeiben zajló, növényvédelmen alapuló intézkedések létrehozása annak érdekében, hogy a szervezet további elterjedési lehetőségeit csökkentsék, és a kukoricatermelést fenntartható mértékben támogassák („visszaszorító intézkedések”).

                           c)

                           A helyi körülmények és az elszigetelési övezet jellegzetességeit figyelembe véve, megfelelő szexferomon-csapdák használatával kell végezni a szervezet jelenlétének intenzív ellenőrzését az elszigetelési övezet fertőzéstől mentes részében.

      Kelt Brüsszelben, 2006. augusztus 11-én.

            a Bizottság részéről

         Markos KYPRIANOU

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 275., 2003.10.25., 49. o. A 2006/564/EK határozattal (lásd e Hivatalos Lap 28 oldalát) módosított határozat.


title: A Tanács ajánlása ( 2011. július 12. ) Lettország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és a Lettország 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi véleményről

text:
               21.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 215/8

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2011. július 12.)
   Lettország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és a Lettország 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi véleményről
   2011/C 215/03
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               2009. január 20-án a elfogadta a 2009/290/EK határozatot (2) amely szerint a Szerződés 143. cikke alapján hároméves, középtávú pénzügyi segítséget tesz elérhetővé Lettország számára. Az ehhez társuló, 2009. január 28-án aláírt egyetértési megállapodás és annak kiegészítései meghatározták a pénzügyi segítség folyósításának gazdaságpolitikai feltételeit. A 2009/290/EK határozatot a 2009. július 13-án a 2009/592/EK határozat (3) módosította. Az egyetértési megállapodás utolsó kiegészítését 2011. júniusában írták alá.

               (2)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (3)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (4), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (4)

               A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az Unióban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első európai szemeszterét.

               (5)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács 2011. február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban, és a Bizottság éves növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció és a strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget élvez majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.

               (6)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én vállalásaik benyújtására is felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy azokat stabilitási és konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék. A lett konvergenciaprogram és a nemzeti reformprogram általános hivatkozást tartalmaz az Euró Plusz Paktumra. Az Európai Tanácsnak 2011. május 17-én küldött levél kiemeli a programok részét képező konkrét kötelezettségvállalásokat és intézkedéseket 2011-re, amelyek összhangban állnak az Euró Plusz Paktum célkitűzéseivel

               (7)

               Lettország 2011. április 29-én benyújtotta a 2011-2014 közötti időszakra vonatkozó, 2011. évi aktualizált konvergenciaprogramját, valamint 2011. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)

               2000 és 2007 között a lett gazdaság gyorsabban növekedett, mint bármely más tagállamé, ami a konvergencia-kilátásokat, a külföldi tőke beáramlását és a nagyon erős fogyasztási keresletet tükrözött. Azonban legalábbis részben az expanzív makrogazdasági politika következtében a gazdaság túlhevült. Jókora egyensúlytalanságok halmozódtak fel, amit jól mutat, hogy a folyó fizetési mérleg hiánya 2007-ben a GDP 22,3 %-a, 2008-ban pedig a GDP 13,1 %-a volt; ennek következtében a gazdaság 2008-2009-ben a legmeredekebb zuhanást produkálta az unióban. Ebben az időszakban a reál GDP a csúcsértékhez képest 25 %-kal csökkent, mivel a hazai kereslet csökkenését a globális kereskedelem zuhanása felerősítette. A lett foglalkoztatási ráta, amely korábban az unió legmagasabbjai közé tartozott (75,8 % 2008-ban) több, mint 10 százalékponttal esett, és a több mint 18 %-os munkanélküliségi ráta jelenleg az egyik legmagasabb az unióban. A központi költségvetés hiánya 2009-ben 9,7 % volt, de 2010-re a költségvetési konszolidációs intézkedések következtében 7,7 %-ra csökkent. Ehhez az eredményhez hozzájárultak a pénzügyi szektorban bevezetett erőteljes stabilizációs intézkedések, amelyek 2009-ben a GDP 1,1 %-ára, és 2010-ben a GDP 2,3 %-ára rúgtak.

               (9)

               Az 1466/97/EK rendeletnek megfelelően az aktualizált konvergenciaprogram értékelése alapján a Tanács véleménye szerint a konvergenciaprogramban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott, annak ellenére, hogy az inflációs előrejelzés 2011-re kissé alacsony lehet. A konvergenciaprogram középtávú költségvetési stratégiája arra irányul, hogy a költségvetés hiányát a 2009. július 7-i tanácsi ajánlásban szereplő határidőig a 3 %-os referenciaérték alá csökkentse. Figyelembe véve az ajánlás kibocsátása óta a fennálló túlzott hiány korrekciója érdekében bevezetett intézkedéseket, valamint az aktualizált konvergenciaprogramból adódó további konszolidációt, a 2011–2012-re tervezett költségvetési kiigazítás összhangban van az előírt korrekcióval. A konvergenciaprogram a kiindulási pontra figyelemmel a programidőszak végéig nem vetíti előre a középtávú célkitűzés megvalósítását, ugyanakkor az annak elérése érdekében tervezett költségvetési kiigazítás a túlzott hiány korrekciója után – különösen 2013-ban – felgyorsulhat. A konvergenciaprogramban felvázolt költségvetési konszolidációs pálya nagyobbrészt kiadási alapú. A költségvetési célkitűzések lefelé mutató kockázatoknak vannak kitéve, mivel a konvergenciaprogram nem tartalmazza teljeskörűen a célkitűzéseket megvalósítani hivatott intézkedésekre vonatkozó információkat. Az intézkedésekről várhatóan a következő költségvetésben rendelkeznek. Az elsődleges hiánynak a konvergenciaprogramban tervezettek szerinti csökkentése középtávon segítene a költségvetés fenntarthatóságához kapcsolódó kockázatok csökkentésében.

               (10)

               A Bizottság értékelte a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Lettország fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél az uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az Unió átfogó gazdasági kormányzását. Ebben az összefüggésben a Bizottság hangsúlyozza a tervezett intézkedések végrehajtásának sürgősségét a 2009/290/EK határozatban foglalt követelményeknek való megfelelés érdekében.

         AJÁNLJA, hogy Lettország:
   Hajtsa végre a 2009/592/EK határozattal módosított 2009/290/EK határozatban foglalt, és a 2009. január 20-i egyetértési megállapodásban és annak kiegészítéseiben, különösen az utolsó, 2011. júniusi 7-i kiegészítésben tovább részletezett intézkedéseket.

      Kelt Brüsszelben, 2011. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 79., 2009.3.25., 39. o.

      (3)  HL L 202., 2009.8.4., 52. o.

      (4)  A 2011. évre érvényben tartotta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2011. május 19-i 2011/308/EU tanácsi határozat (HL L 138., 2011.5.26., 56.o.).