title: A Bizottság (EU) 2020/1307 ajánlása (2020. szeptember 18.) az Unió Covid19-válság utáni gazdasági fellendülésének támogatása érdekében a hálózati összekapcsoltságot elősegítő, a nagyon nagy kapacitású hálózatok kiépítési költségeinek csökkentésére, valamint az 5G rádióspektrumhoz való időben történő és beruházásbarát hozzáférés biztosítására szolgáló közös uniós eszköztárról

text:
               21.9.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 305/33

      A BIZOTTSÁG (EU) 2020/1307 AJÁNLÁSA
      (2020. szeptember 18.)
      az Unió Covid19-válság utáni gazdasági fellendülésének támogatása érdekében a hálózati összekapcsoltságot elősegítő, a nagyon nagy kapacitású hálózatok kiépítési költségeinek csökkentésére, valamint az 5G rádióspektrumhoz való időben történő és beruházásbarát hozzáférés biztosítására szolgáló közös uniós eszköztárról
      AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  A Covid19-válság megmutatta, hogy a hálózati összekapcsoltság nélkülözhetetlen az emberek és a vállalkozások számára az Unióban. Az elektronikus hírközlő hálózatok, különös tekintettel a nagyon nagy kapacitású hálózatokra, kulcsfontosságú szerepet játszottak a válságra adott válaszban azáltal, hogy lehetővé tették a távmunkát és a távoktatást, az online egészségügyi ellátást, valamint a személyes kommunikációt és a szórakozást. A széles körben elterjedt gigabites hálózati összekapcsoltság szolgál alapul a nagy sávszélesség-igényű használati esetekhez az egészségügy, az oktatás, a közlekedés, a logisztika és a média területén, amelyek kulcsfontosságú szerepet játszhatnak Európa gazdasági fellendülésében. Általánosságban elmondható, hogy a vezetékes és vezeték nélküli kapcsolat jelentős mértékben hozzájárul a megfizethető és hozzáférhető szolgáltatások biztosításához és a digitális szakadék áthidalásához. Fontos eszközként szolgál a nyilvánosság tájékoztatásához, segíti az illetékes közigazgatási szerveket a vírus terjedésének visszaszorításában, és lehetővé teszi az egészségügyi szervezetek számára az adatcserét és a távszolgáltatások nyújtását.

                  (2)

                  A világjárvány megváltoztatta az elkövetkező évek gazdasági kilátásait. Minden eddiginél nagyobb szükség van a beruházásokra és a reformokra a konvergencia és a kiegyensúlyozott, előretekintő és fenntartható gazdasági fellendülés biztosításához. A közös uniós prioritásokba történő beruházás – különösen a zöld és a digitális politika, valamint a szociálpolitika területén – javítja az Unió ellenálló képességét, és elősegíti a munkahelyteremtést és a fenntartható növekedést, miközben korszerűsíti a tagállamok gazdaságát. A tagállamoknak ezért teljes mértékben ki kell aknázniuk a javasolt Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszközben rejlő lehetőségeket, biztosítva az állami kiadások hatékonyságát és a legmegfelelőbb feltételeket megteremtve a magánberuházások számára. E célból az ajánlás iránymutatást nyújt azoknak a tagállamoknak, amelyeknél jelenleg zajlik a helyreállítási és rezilienciaépítési tervek kidolgozása. Vázolja, hogy a tagállamok milyen egyszerű és reális intézkedéseket tehetnek ahhoz, hogy beruházásbarát feltételek mellett jelöljék ki a rádióspektrumot az ötödik generációs (5G) hálózatok számára, és hogyan tudják megkönnyíteni a nagyon nagy kapacitású vezetékes és vezeték nélküli hálózatok kiépítését például azáltal, hogy megszűntetik a felesleges adminisztratív akadályokat és egyszerűsítik az engedélyezési eljárásokat.

                  (3)

                  Ebben a társadalmi-gazdasági összefüggésben ki kell dolgozni egy közös uniós megközelítést, egy „eszköztárat”, amely a bevált gyakorlatokon alapul. A cél a nagyon nagy kapacitású hálózatok időben történő kiépítésének ösztönzése, ideértve az üvegszálas és a következő generációs vezeték nélküli hálózatokat is. Egy ilyen megközelítés támogatná a kialakulófélben lévő és a jövőbeli digitális folyamatokat és alkalmazásokat, és közvetlenül hozzájárulna a növekedéshez és a foglalkoztatáshoz az Unió gazdasági fellendülésének részeként.

                  (4)

                  A Tanács Európa digitális jövőjének alakításáról szóló, 2020. június 9-i következtetései (1) hangsúlyozzák, hogy a Covid19-világjárvány bebizonyította a gyors és mindenütt jelenlévő hálózati összekapcsoltság szükségességét. Ez a helyzet azt kívánja meg a tagállamoktól, hogy a Bizottsággal szoros együttműködésben bevált gyakorlatokat dolgozzanak ki a hálózatkiépítés költségeinek csökkentése és a nagyon nagy kapacitású – többek között az üvegszálas és az 5G- – infrastruktúrák bevezetésének elősegítése érdekében.

                  (5)

                  Az 5G mobilhálózatok nagyon nagy kapacitású kapcsolatot biztosítanak a mobilhasználók számára. Ezek a hálózatok kulcsfontosságú szerepet fognak játszani a digitális és a zöld átalakulás alapjainak megteremtésében olyan területeken, mint a közlekedés, az energia, a gyártás, az egészségügy, a mezőgazdaság és a média. Az 5G-hez kapcsolódó számos használati eset sikerességéhez szükséges a szolgáltatásnak a jelentősebb területeken átívelő, így többek között az országhatárokon átnyúló folytonossága. Ezért fontos, hogy a tagállamok megfelelő intézkedéseket hozzanak annak érdekében, hogy előmozdítsák területükön a kiépítést, többek között a vidéki és távoli területeken is, továbbá együttműködjenek az 5G határokon átnyúló területeken történő kiépítése során.

                  (6)

                  Az ebben az ajánlásban szereplő, a spektrummal kapcsolatos tevékenységek hozzájárulhatnak a Bizottság jövőbeni, az 5G-re és a 6G-re vonatkozó, aktualizált európai cselekvési tervének elkészítéséhez, amelyet az „Európa digitális jövőjének alakítása” (2) című bizottsági közleményben jelentett be. Ez a korszerűsített terv át fogja tekinteni az elért eredményeket, orvosolni fogja a hálózatkiépítés jelenlegi hiányosságait, és magasabb szintre fogja emelni az 5G uniós szinten történő kiépítésével kapcsolatos jövőbeni célkitűzéseket annak biztosítása érdekében, hogy teljes mértékben kiaknázzák az 5G kapcsolatban rejlő lehetőségeket a gazdaság digitális átalakulására vonatkozó, hosszú távú uniós célok elérése érdekében.

                  (7)

                  A 2014/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) („a széles sávú hálózatok kiépítési költségeinek csökkentéséről szóló irányelv”) célja a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésének elősegítése és ösztönzése. A Bizottság a széles sávú hálózatok kiépítési költségeinek csökkentéséről szóló irányelv végrehajtásáról szóló jelentésében (4) számos, a végrehajtás hatékonyságával kapcsolatos problémát azonosított, ideértve azt, hogy a tagállamok nem használnak ki teljes mértékben bizonyos nem kötelező érvényű intézkedéseket. Erre válaszul az ajánlás intézkedéseket javasol a nagyon nagy kapacitású fenntartható elektronikus hírközlő hálózatok, köztük az 5G hálózatok időben történő kiépítésének ösztönzésére.

                  (8)

                  Az (EU) 2018/1972 európai parlamenti és tanácsi irányelv (5), amelyet a tagállamoknak át kell ültetniük és 2020. december 21-től alkalmazniuk kell, előmozdítja a hálózati összekapcsoltságot és az Unió valamennyi polgára és vállalkozása számára a rendkívül nagy kapacitású hálózatokhoz való hozzáférést, valamint azok használatát. Az ajánlás célja, hogy hozzájáruljon e célkitűzés megvalósításához, és ezért a nagyon nagy kapacitású hálózatok kiépítésére összpontosít.

                  (9)

                  A tagállamoknak együtt kell működniük egymással és a Bizottsággal egy olyan eszköztár sürgős kidolgozása érdekében, amely a széles sávú hálózatok kiépítési költségeinek csökkentéséről szóló irányelv alkalmazásának bevált gyakorlatait foglalja magában, és az irányelv minimális követelményeire építve a következő területeken eszközöl javításokat: i. az engedélyezési eljárások egyszerűsítése a közigazgatás hatékonyságának és átláthatóságának javítására, valamint az üzleti tevékenységek megkönnyítéséhez való hozzájárulásra irányuló szélesebb körű erőfeszítések összefüggésében; ii. az átláthatóság növelése és az egyablakos információs pont megerősítése; iii. a közigazgatási szervek ellenőrzése alatt álló, meglévő fizikai infrastruktúrához való hozzáférés jogának kiterjesztése, valamint iv. a vitarendezési mechanizmus javítása. Ezenkívül a tagállamoknak meg kell határozniuk azokat az intézkedéseket, amelyek elősegítik az elektronikus hírközlő hálózatok környezeti hatásainak csökkentését és fenntarthatóságuk biztosítását.

                  (10)

                  A széles sávú hálózatok kiépítési költségeinek csökkentéséről szóló irányelv 7. cikke értelmében a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek kiépítéséhez szükséges építési munkákra vonatkozó valamennyi engedéllyel kapcsolatos határozatokat négy hónapon belül meghozzák; ez az időtartam kivételes, kellően indokolt esetekben vagy a nemzeti jogban az engedélyezési eljárás helyes lefolytatására vonatkozóan megállapított egyéb határidők és kötelezettségek betartása érdekében meghosszabbítható. Az Unión belüli következetlen gyakorlatok elkerülése érdekében a tagállamoknak meg kell könnyíteniük az összes szükséges engedély megadására vagy elutasítására vonatkozó négy hónapos határidő betartását, és az engedélyezési eljárásokat tovább egyszerűsítő olyan bevált gyakorlatokat kell közösen meghatározniuk, mint például a hallgatólagos jóváhagyás és az engedélyezési eljárások egyszerűsítése.

                  (11)

                  Bizonyos típusú hálózatkiépítések esetében egyes tagállamok egyszerűsített engedélyezési eljárásokat vezettek be, amelyek jelentősen csökkentik az üzemeltetők és a nemzeti közigazgatások adminisztratív terheit. A tagállamoknak fontolóra kell venniük az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex 57. cikkén felüli egyéb egyszerűsített engedélyezési eljárások vagy az engedélyezési kötelezettség alóli mentességek alkalmazását, valamint olyan hálózatkiépítési forgatókönyvek meghatározását, amelyek profitálhatnak ezekből (például az elektronikus kommunikáció folyamatosságának biztosításához szükséges ideiglenes kiépítésekre, vagy a már meglévő hálózatok egyszerű korszerűsítésére vonatkozó forgatókönyveket, beleértve a meglévő mobil bázisállomások 5G-re történő átállítását).

                  (12)

                  Az adminisztratív terhek csökkentése és az engedélyezési eljárások egyszerűsítése érdekében meg kell könnyíteni az elektronikus eljárások használatát, és meg kell erősíteni az egyablakos információs pont szerepét. Ebből a célból a tagállamoknak át kell gondolniuk, hogy az egyablakos információs pontból hogyan válhatna hatékony egyablakos ügyintézési pont az elektronikus engedélykérelmek bármely közigazgatási szinten történő benyújtásához.

                  (13)

                  További lépésként jelentős hozzáadott értéket hozna az engedélyeknek az egyablakos információs pont felelőssége mellett történő kiadásának integrált megközelítése. Ez történhetne egy teljesen összehangolt eljárás útján azokban az esetekben, amikor több illetékes hatóság is érintett. A tagállamoknak ezért fontolóra kell venniük, hogy aktív szerepet biztosítsanak az egyablakos információs pontoknak a különböző illetékes hatóságok engedélyezési eljárásainak koordinálásában és nyomon követésében, valamint a megfelelő információcsere biztosításában.

                  (14)

                  A nemkívánatos késedelmek elkerülése érdekében az engedélyekre és az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex 43. cikke szerinti szolgalmi jogokra vonatkozó eljárásokat, ideértve a közlekedési útvonalak (pl. utak, vasutak) mentén is, párhuzamosan kell lefolytatni. A tagállamoknak a lehető leghamarabb, de minden esetben az engedélyekre vonatkozó maximális négy hónapos határidőn belül meg kell vizsgálniuk a jog megadásának lehetőségét, összehangolva ezzel az eljárást a széles sávú hálózatok kiépítési költségeinek csökkentéséről szóló irányelv 7. cikkének (3) bekezdésével.

                  (15)

                  Tekintettel az elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésére vonatkozó engedélyek növekvő számára és túlnyomórészt helyi jellegére, az építési munkákra vonatkozó engedélyek díjai tagállamonként és azokon belül jelentősen eltérhetnek. Ezek a díjak emellett a kiépítés költségeinek jelentős részét alkothatják, különösen a vidéki és távoli területeken, ahol az egy felhasználóra jutó kiépítési költség a legmagasabb. Ezért rendkívül hasznos lenne, ha a tagállamok megosztanák egymással azokat a módokat, illetve megállapodnának azokról, amelyekkel az engedélyek megadásának költségeit olyan szinten lehet tartani, ami nem fogja vissza a beruházásokat, figyelembe véve, hogy gyakran számos engedély szükséges.

                  (16)

                  Az átfogó, pontos és naprakész információkhoz való hozzáférés a meglévő fizikai infrastruktúra hatékony felhasználásának és az építési munkák megfelelő koordinálásának előfeltétele. Az egyablakos információs pont e tekintetben kritikus szerepet tölt be. A meglévő infrastruktúra és a tervezett építési munkák átláthatóságának javítása kulcsfontosságú előzetes lépés a meglévő infrastruktúrához való hozzáférés lehetővé tételéhez és az építési munkák összehangolásának javításához, ami viszont a környezet és az egyének számára jár további előnyökkel. Ezért arra kell ösztönözni a tagállamokat, hogy fontolják meg, hogy az egyablakos információs pontokat ellátják az adott területen rendelkezésre álló fizikai infrastruktúrával kapcsolatos, különböző forrásokból származó valamennyi információval, valamint hogy segítsenek a geo-referenciával ellátott információk nyújtásában.

                  (17)

                  A tagállamokat arra kell ösztönözni, hogy vizsgálják meg a meglévő fizikai infrastruktúra átláthatósága javításának módjait az egyablakos információs ponton keresztül elérhető információk mennyiségének és minőségének növelése révén. Ez magában foglalja azokat az információkat, amelyeket a szolgáltatók a széles sávú hálózatok kiépítési költségeinek csökkentéséről szóló irányelv 4. cikkének (2) és (4) bekezdése értelmében kétoldalúan, kérésre biztosítanak, vagy amelyek a közigazgatási szervek által ellenőrzött fizikai infrastruktúrára vonatkoznak.

                  (18)

                  A széles sávú hálózatok kiépítési költségeinek csökkentéséről szóló irányelvnek a meglévő fizikai infrastruktúrához való hozzáférésre vonatkozó követelményei mellett a nagyon nagy kapacitású hálózatok kiépítése még inkább megkönnyíthető azáltal, hogy lehetővé tesszük az üzemeltetők számára, hogy a közigazgatási szervek ellenőrzése alatt álló releváns fizikai infrastruktúrához az irányelv 3. cikkében meghatározottakhoz hasonló feltételek mellett férjenek hozzá. Az ilyen fizikai infrastruktúra magában foglalná az épületeket, különösen a háztetőket, valamint az utcabútorokat, a villanypóznákat, az utcai jelzéseket, a közlekedési lámpákat, a hirdetőtáblákat, a busz- és villamosmegállókat és a metróállomásokat.

                  (19)

                  A széles sávú hálózatok kiépítési költségeinek csökkentéséről szóló irányelv vitarendezési eljárások igénybevételét írja elő abban az esetben, ha az infrastruktúrához való hozzáféréssel kapcsolatos tárgyalások kudarcot vallanak. A tagállamoknak fokozniuk kell arra irányuló erőfeszítéseiket, hogy közösen meghatározzák a hatékony és eredményes vitarendezési mechanizmusok és az Unió vitarendezési testületei jó működésének bevált gyakorlatait. Az átláthatóság érdekében ezeknek a gyakorlatoknak ki kell terjedniük a vitarendezési testületek határozatainak időben történő közzétételére.

                  (20)

                  Az elektronikus hírközlési ágazat környezeti lábnyoma növekszik, ezért elengedhetetlen megvizsgálni minden lehetséges eszközt e tendencia ellensúlyozására. Az olyan ösztönzők, amelyek például csökkentett szén-dioxid-kibocsátású hálózatok kiépítését támogatják, hozzájárulhatnak az ágazat fenntarthatóságához, valamint az éghajlatváltozás mérsékléséhez és az ahhoz történő alkalmazkodáshoz. A tagállamokat felkérik, hogy a Bizottsággal szoros együttműködésben határozzák meg és támogassák ezeket az ösztönzőket, amelyek között szerepelhetnek a gyorsított engedélyezési eljárások vagy a csökkentett engedélyezési és hozzáférési díjak azoknak a hálózatoknak, amelyek megfelelnek bizonyos környezeti követelményeknek.

                  (21)

                  A spektrumhasználatra és a vezeték nélküli hírközlő hálózatok kiépítésére vonatkozó engedélyezési eljárások indokolatlan késedelmeinek elkerülése érdekében a tagállamoknak meg kell osztaniuk egymással a környezeti vizsgálat eredményeinek figyelembevételével kapcsolatos bevált gyakorlataikat, amennyiben az szükséges, különösen a projektekhez kapcsolódó jövőbeli fejlesztési engedélyezési keretnek a hatóságok általi kidolgozása során, teljes mértékben tiszteletben tartva eközben az uniós jogszabályokat, különös tekintettel a 2001/42/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (6) („a stratégiai környezeti vizsgálatról szóló irányelv”), a 2011/92/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvre (7) („a környezeti hatásvizsgálatról szóló irányelv”) és a 92/43/EGK tanácsi irányelvre (8) („élőhelyvédelmi irányelv”). A környezeti vizsgálatot abban a szakaszban kell lefolytatni, amikor a környezeti hatások meghatározhatók és értékelhetők.

                  (22)

                  Az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex 2020 végét tűzi ki közös határidőként a tagállamok számára, hogy engedélyezzék a 3,4–3,8 GHz-es sáv és a 24,25–27,5 GHz-es úttörő sávból legalább 1 GHz sávnak az 5G céljára történő használatát. Emellett az (EU) 2017/899 európai parlamenti és tanácsi határozat (9)2020. június 30-át tűzi ki közös határidőként a tagállamok számára, hogy lehetővé tegyék a 700 MHz-es úttörő sávnak az 5G céljára történő használatát. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a spektrumgazdálkodás elősegítse a határokon átnyúló dimenzióval rendelkező vállalkozások és a társadalom minőségi összekapcsoltságát, valamint az ipar digitalizációját, ezáltal pozitív hatást gyakorolva a gazdaság és a társadalom egészére, többek között a hozzáférhetőség, az esélyegyenlőség és az inkluzivitás tekintetében. E célkitűzés megvalósítását megkönnyítheti a vélemények és a bevált gyakorlatok időben történő, az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex által bevezetett szakértői értékelési folyamatot megelőző, illetve a folyamaton belüli cseréje.

                  (23)

                  Az 5G hálózatok gyors és biztonságos kiépítésének és az innovatív szolgáltatások 5G cselekvési tervvel (10) összhangban 2020-tól történő használatának biztosítása érdekében, valamint figyelemmel az 5G hálózatok kiberbiztonságáról szóló bizottsági ajánlás (11) szerinti eszköztárra, a tagállamoknak el kell kerülniük, hogy a Covid19-válság miatt késedelmet szenvedjen az 5G úttörő sávok használatának lehetővé tétele, illetve minimalizálniuk kell az esetleges késedelmeket.

                  (24)

                  Figyelembe véve a biztonságos és reziliens 5G infrastruktúra fontosságát a fellendülés és a gazdasági növekedés szempontjából, a spektrumengedélyezési eljárásoknak adott esetben támogatniuk kell az infrastrukturális beruházásokat azáltal, hogy az állami támogatási szabályokkal összhangban mérséklik a rádióspektrum-felhasználók, különösen az üzemeltetők pénzügyi terheit. A Covid19-válság körülményei között ez még fontosabb. Ebből a célból ösztönözni kell a tagállamokat, hogy olyan frekvenciaengedélyezési szabályokat állapítsanak meg, amelyek célja egy beruházásösztönző frekvenciadíjazási módszer alkalmazása. Ezek a gyakorlatok adott esetben magukban foglalhatnak a jó minőségű, vezeték nélküli lefedettség biztosítására irányuló ösztönzőket is a széles körben elérhető szolgáltatások biztosítása érdekében, ideértve a határokon átnyúló szolgáltatásokat is.

                  (25)

                  Annak elkerülése érdekében, hogy a spektrumhiány miatt magasabb ajánlatok érkezzenek a spektrumaukciókon, a bevált gyakorlatok magukban foglalhatnak olyan intézkedéseket, miszerint – amennyiben lehetséges – nem tartanak fenn frekvenciákat az 5G úttörő frekvenciasávokban a közbiztonság és a védelem számára, vagy olyan intézkedéseket, melyek értelmében az uniós szinten harmonizált rádióspektrumot a rádióspektrum magánfelhasználóit szolgáló elektronikus hírközlési szolgáltatások számára csak kellően indokolt esetben tartják fent mind a spektrum aránya, mind pedig egy adott frekvenciasáv kiválasztása tekintetében.

                  (26)

                  Az 5G hálózatok a magasabb frekvenciasávokban jóval sűrűbben kiépített cellákat igényelnek a technológia korábbi generációihoz képest. A passzív és aktív infrastruktúra megosztása és a vezeték nélküli infrastruktúra közös bevezetése csökkentheti a kiépítés költségeit (beleértve a különbözeti költségeket is), különösen a 3,4–3,8 GHz-es és a 24,25–27,5 GHz-es frekvenciasávok használata esetén, és ezáltal felgyorsíthatja a bevezetés ütemét, támogathatja a megnövekedett hálózati lefedettséget, és lehetővé teheti a rádióspektrum hatékonyabb és eredményesebb felhasználását a fogyasztók javára. Az illetékes hatóságoknak ezért kedvezően kell elbírálniuk azt, különösen a korlátozott gazdasági megtérülésű területeken.

                  (27)

                  A sűrű 5G vezeték nélküli hálózatok kiépítését segítenék elő továbbá a rugalmas engedélyezési rendszerek is, amelyek élénkítőleg hatnak a vezeték nélküli hálózatokba történő beruházásokra és biztosítják a hatékony spektrumhasználatot. A 24 GHz feletti, magas frekvenciasávok („milliméteres hullámhosszúságú frekvenciasávok”) – például a 24,25–27,5 GHz-es frekvenciasáv – nagy mennyiségű, földrajzilag korlátozott hullámterjedési tulajdonságú rádiófrekvenciát kínálnak. Miközben a tagállamoknak általánosságban versenyeztetéses kiválasztási eljárásokat, például aukciókat kell alkalmazniuk a spektrumhiány által érintett frekvenciasávok használati jogának megadásához, ezek az eljárások bizonyos esetekben korlátozhatják a vezeték nélküli sűrű 5G hálózatokba történő beruházás lehetőségét, valamint a rugalmasságot és a spektrumhasználat ebből eredő hatékonyságát. Bevált gyakorlatnak tekinthető a harmonizált milliméteres hullámhosszúságú frekvenciasávok egyedi engedélyezése, amely nyílt, objektív, arányos, megkülönböztetéstől mentes, átlátható kritériumokat és eljárásokat követő gyorsított közigazgatási eljárást alkalmaz.

                  (28)

                  Annak érdekében, hogy elkerüljék az eltérő megoldások alkalmazását a határokon átnyúló vezeték nélküli szolgáltatások nyújtására vonatkozó rádióspektrum-használati jogok megadásakor, a tagállamoknak jobban együtt kell működniük a rádióspektrum kiosztásakor, hogy előmozdítsák a vezeték nélküli összekapcsoltságot, ami támogatni fogja az Uniónak az 5G infrastruktúra rugalmas, multi-szolgáltatási képességei alapján történő ipari átalakulását és digitális szuverenitását. Az összehangolt frekvenciakijelölés különösen fontos az olyan új használati esetek csatlakozási követelményeinek teljesítéséhez, amelyek hozzájárulnak a közúti és vasúti mobilitás, valamint a közlekedés és az ipari gyártás műveleteinek digitalizálásához. Ezek a feltételek különösen a szolgáltatás minőségére vonatkoznak, amely a kapacitással, az átviteli sebességgel, a késéssel, a megbízhatósággal, valamint a hálózat biztonságával és ellenálló képességével jellemezhető.

                  (29)

                  A tagállamoknak ezért hozzá kell járulniuk a határokon átnyúló dimenziójú ipari ágazatok – mint például a közúti vagy vasúti szállítás (ideértve az együttműködő, az összekapcsolt és az automatizált mobilitás határokon átnyúló folyosóit) – és az intelligens gyárak jelentősebb innovatív példáival kapcsolatos bevált gyakorlatok gyűjteményéhez, és a Bizottsággal szoros együttműködésben és a rádiófrekvencia-politikával foglalkozó csoport támogatásával meg kell állapodniuk azokról. Az ilyen gyakorlatok kihasználhatják a vertikális ágazatokban – többek között a határokon átnyúló 5G folyosókon – folytatott, uniós finanszírozású kísérleti projektek és próbák eredményeit. Az ilyen gyakorlatoknak meg kell határozniuk a releváns közös frekvenciatartományokat, az engedélyezési rendszereket és a dedikált (ágazati) vezeték nélküli szolgáltatások nyújtására vonatkozó üzemeltetői feltételeket. A közös engedélyezési rendszerek kezelhetnék az üzemeltetők és az érdekelt ipari szereplők egyedi engedélyezését, ideértve a megosztott spektrumhasználatot is. A közös engedélyezési feltételek kezelhetnék a bevezetést, a szolgáltatás minőségét, a megosztott spektrumhasználatot, a vezeték nélküli rendszerek egymás melletti használatát, a spektrumfelhalmozást, a kiberbiztonságot, a mobilszolgáltatók és az érdekelt ipari szereplők közötti tárgyalásos megállapodásokat, valamint a légi közlekedéshez szükséges alapvető fontosságú kommunikáció védelmét szolgáló intézkedéseket. Ennek kapcsán a rádiófrekvencia-politikával foglalkozó csoportnak segítenie kell a Bizottságot annak eldöntésében, hogy kell-e megbízatást adni a Postai és Távközlési Igazgatások Európai Értekezlete számára a spektrumhasználat harmonizált technikai feltételeinek kidolgozására.

                  (30)

                  A tagállamoknak össze kell hangolniuk a spektrumengedélyezési eljárást, és élniük kell az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex 37. cikke szerinti közös engedélyezési eljárás lehetőségével a tagállamok által a Bizottsággal együttműködésben kidolgozott bevált gyakorlatok alkalmazásakor. Egy ilyen folyamat magában foglalhatja egy közös dedikált frekvenciatartomány közös engedélyezési feltételek mellett történő kijelölését.

                  (31)

                  Az eszköztár megvalósítása szempontjából előnyös lenne, ha egyértelmű folyamat, megfelelő ellenőrzés, valamint fokozott átláthatóság és párbeszéd lenne jellemző nemzeti és uniós szinten.

                  (32)

                  A tagállamoknak egymással és a Bizottsággal szoros együttműködésben kell dolgozniuk az eszköztár kifejlesztése érdekében. Adott esetben szorosan be kell vonni a rádiófrekvencia-politikával foglalkozó csoportot, az Európai Elektronikus Hírközlési Szabályozók Testületét és a nemzeti szabályozó hatóságokat, a szélessáv-szakértői szolgálatok hálózatát, a vitarendezési testületeket és az egyablakos információs pont funkcióiért felelős illetékes hatóságokat.

                  (33)

                  Ez az ajánlás nem érinti a versenyjog és az állami támogatási szabályok alkalmazását,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
      1.   CÉL ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

                  (1)

                  Ez az ajánlás a Covid19-válság utáni gazdasági fellendülés támogatása érdekében a hálózati összekapcsoltság előmozdítását szolgáló, „eszköztárnak” nevezett legjobb gyakorlatok kidolgozására vonatkozó útmutatást határoz meg, három területre összpontosítva, amelyek elsősorban a következőket célozzák meg:

                              a)

                              az elektronikus hírközlő hálózatok és különösen a nagyon nagy kapacitású hálózatok kiépítési költségének csökkentése, illetve kiépítésük ütemének felgyorsítása az építési munkákra vonatkozó engedélyezési eljárások egyszerűsítése, az átláthatóság javítása és a széles sávú hálózatok kiépítési költségeinek csökkentéséről szóló irányelv alapján létrehozott egyablakos információs pontok kapacitásainak megerősítése, a közigazgatási szervek ellenőrzése alatt álló, meglévő fizikai infrastruktúrához való hozzáférés jogának kiterjesztése, valamint olyan intézkedéseknek a meghatározása révén, amelyek elősegítik az elektronikus hírközlő hálózatok környezeti hatásainak csökkentését;

                              b)

                              adott esetben időszerű és beruházásbarát hozzáférés biztosítása az 5G rádióspektrumhoz a spektrumhasználatra vonatkozó beruházásösztönzők, valamint az 5G úttörő sávok időben történő frekvenciakijelölését célzó eljárások révén;

                              c)

                              a frekvenciakijelölés hathatósabb koordinációs folyamatának kialakítása, amely megkönnyíti az innovatív 5G-szolgáltatások határokon átnyúló nyújtását is.

                  (2)

                  Ezen ajánlás alkalmazásában a széles sávú hálózatok kiépítési költségeinek csökkentéséről szóló irányelvben és az Európai Elektronikus Hírközlési Kódexben meghatározott fogalommeghatározások alkalmazandók.

            2.   AZ ESZKÖZTÁR KIDOLGOZÁSÁNAK FOLYAMATA

                  (3)

                  A tagállamok egymással és a Bizottsággal szoros együttműködésben dolgoznak egy eszköztárnak a jelen ajánlás 3., 4. és 5. szakaszában szereplő területeken történő kifejlesztése érdekében. Adott esetben a következőket kell bevonni:

                              a)

                              az Európai Elektronikus Hírközlési Szabályozók Testületét, valamint a nemzeti szabályozó hatóságokat, a szélessáv-szakértői szolgálatok hálózatát és az egyablakos információs pont funkcióiért felelős illetékes hatóságokat a 3. szakaszban meghatározott területek kapcsán;

                              b)

                              a rádiófrekvencia-politikával foglalkozó csoportot és az illetékes nemzeti szabályozó hatóságokat a 4. és az 5. szakaszban meghatározott területek kapcsán.

                  (4)

                  A tagállamok 2020. december 20-ig meghatározzák és megosztják egymással, valamint a Bizottsággal a 3. és a 4. szakasz szerinti bevált gyakorlatokat.

                  (5)

                  A tagállamok a Bizottsággal szoros együttműködésben 2021. március 30-ig megállapodnak az eszköztárról.

                  (6)

                  A tagállamok sürgősen és a többi tagállammal, a Bizottsággal és más érintett érdekeltekkel szoros együttműködésben megvalósítják az eszköztárat.

                  (7)

                  Az átláthatóság biztosítása és a bevált gyakorlatok tagállamok közötti cseréjének megkönnyítése érdekében az eszköztárat és minden kapcsolódó, jelentett információt nyilvánosságra kell hozni az Europa weboldalon és az egyablakos információs pontokon keresztül.

            3.   FOKOZOTT KOORDINÁCIÓ AZ UNIÓ SZINTJÉN A NAGYON NAGY KAPACITÁSÚ HÁLÓZATOK KIÉPÍTÉSI KÖLTSÉGÉNEK CSÖKKENTÉSE ÉS SEBESSÉGÜK NÖVELÉSE ÉRDEKÉBEN

         Az engedélyezési eljárások megkönnyítése

                  (8)

                  A tagállamok bevált gyakorlatokat dolgoznak ki, illetve megállapodnak azokról, hogy tovább egyszerűsítsék az engedélyezési eljárásokat a széles sávú hálózatok kiépítési költségeinek csökkentéséről szóló irányelv 1. cikkében meghatározottakon túl is, valamint hogy elősegítsék a széles sávú hálózatok kiépítési költségeinek csökkentéséről szóló irányelv 7. cikkének (3) bekezdésében meghatározott határidő és egyéb feltételek betartását. A tagállamok különösen azt vizsgálják meg:

                              a)

                              hogyan tudják megkönnyíteni az engedélyek megadására vagy elutasítására vonatkozó négy hónapos határidő betartását. A jogbiztonság növelése és az adminisztratív terhek csökkentésének elősegítése érdekében a négy hónapos határidőn belüli kifejezett határozat hiányában a tagállamok mérlegelik a kérelem hallgatólagos jóváhagyását;

                              b)

                              hogyan egyszerűsíthetik és észszerűsíthetik az engedélyezési eljárásokat, ideértve a gyorsított engedélyezési eljárások kidolgozását és/vagy adott esetben az engedélyezési kötelezettség alóli mentességek megadását, valamint azoknak a hálózatkiépítési típusoknak a meghatározását, amelyek ezekből profitálhatnak;

                              c)

                              hogyan adhatnák meg az üzemeltetők számára azt a jogot, hogy az egyablakos információs ponton keresztül elektronikus úton a nagyon nagy kapacitású hálózatok elemeinek kiépítését célzó építési munkákhoz szükséges valamennyi engedély iránti kérelmet benyújthassák;

                              d)

                              hogyan alakíthatnák át az egyablakos információs pontot egyablakos ügyintézési ponttá az építési munkákra vonatkozó kérelmek benyújtásához. Ehhez az egyablakos információs pont aktív szerepet kell betöltenie az engedélyezési eljárások bármely közigazgatási szinten történő koordinálásában és nyomon követésében. Elő lehet írni továbbá az ezen eljárások előrehaladásával kapcsolatos információk a kérelmezők és az illetékes hatóságok közötti cseréjének megkönnyítését, ideértve azt, hogy közöljék az illetékes hatóság(ok) által kiadott határozatot a kérelmezővel.

                  (9)

                  A tagállamoknak emellett fontolóra kell venniük az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex 43. cikkében előírt szolgalmi jogok megadásának megkönnyítését szolgáló bevált gyakorlatokat, amennyiben ezek a nagyon nagy kapacitású hálózatok elemeinek kiépítéséhez szükségesek. Az ilyen bevált gyakorlatoknak biztosítaniuk kell, hogy amennyiben a hálózati elemek kiépítéséhez építési engedélyekre és szolgalmi jogra is szükség van, az illetékes hatóságok a kérelemtől számított legfeljebb négy hónapon belül párhuzamosan adják meg vagy utasítják el a szükséges engedélyeket.

                  (10)

                  A tagállamok megosztják egymással a bevált gyakorlatokat és megállapodnak azokról annak biztosítása érdekében, hogy a nagyon nagy kapacitású hálózatok kiépítéséhez szükséges építési munkálatok engedélyeinek kiadásáért felszámított díjak tárgyilagos mérce szerint indokoltak, átláthatóak, megkülönböztetéstől mentesek és a céljukkal arányosak legyenek, és hogy azok csak az ezen engedélyek kiadásával kapcsolatos adminisztratív költségeket fedezik.

         Az átláthatóság javítása az egyablakos információs pont révén

                  (11)

                  A tagállamok megfelelő bevált gyakorlatokat dolgoznak ki a fizikai infrastruktúra átláthatóságának javítása érdekében, hogy az üzemeltetők könnyebben hozzáférhessenek az adott területen rendelkezésre álló infrastruktúrára vonatkozó összes releváns információhoz. Ebből a célból a tagállamoknak fontolóra kell venniük az egyablakos információs pont szerepének megerősítését és funkcióinak kiterjesztését például a geo-referenciával ellátott információkra (térképek és digitális modellek), valamint a különböző forrásokból származó információk (különösen a bármely szintű illetékes nemzeti hatóságok, a közigazgatási szervek és a hálózatüzemeltetők által szolgáltatott információk) integrálását.

                  (12)

                  A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy dolgozzanak ki bevált gyakorlatokat arra vonatkozóan, hogy az irányelv 4. cikkének (1) bekezdésében említett információkat, amennyiben azokat közigazgatási szervek birtokolják, az egyablakos információs ponton keresztül elektronikus formátumban elérhetővé tegyék. Ezenkívül a tagállamoknak fontolóra kell venniük, hogy az egyablakos információs ponton keresztül a fizikai infrastruktúrára vonatkozó, az irányelvben meghatározott minimuminformációk mellett olyan információkat is rendelkezésre bocsássanak, mint például az infrastruktúra geo-referenciával ellátott elhelyezkedése, digitális modellje, típusa és aktuális felhasználása, valamint teljes és szabad kapacitása.

                  (13)

                  Az egyablakos információs ponton keresztül elérhető információk mennyiségének és típusának további javítása érdekében a tagállamoknak fontolóra kell venniük, hogy előírják a hálózatüzemeltetők számára, hogy azok az egyablakos információs ponton keresztül és elektronikus formában tegyék elérhetővé az azon meglévő fizikai infrastruktúrájukra vonatkozó információkat, amelyeket konkrét kérésre más üzemeltetők számára elérhetővé tettek.

         A meglévő fizikai infrastruktúrához való hozzáférés kiterjesztése

                  (14)

                  A nagyon nagy kapacitású hálózatok elemeinek kiépítéséhez az üzemeltetők rendelkezésére álló létesítmények számának és típusának növelése érdekében a tagállamoknak bevált gyakorlatokat kell kidolgozniuk, amelyek lehetővé teszik az üzemeltetők számára, hogy a széles sávú hálózatok kiépítési költségeinek csökkentéséről szóló irányelv 3. cikkében meghatározottakhoz hasonló feltételek mellett férjenek hozzá a nagyon nagy kapacitású hálózati elemek befogadására alkalmas, az állami szervek ellenőrzése alatt álló fizikai infrastruktúrához (beleértve az épületeket és az utcabútorokat).

         Vitarendezési mechanizmus

                  (15)

                  A tagállamok bevált gyakorlatokat dolgoznak ki a vitarendezési mechanizmus hatékonyságának és eredményességének javítása érdekében a fizikai infrastruktúrához való hozzáféréssel és a vitarendezési testületek működésével kapcsolatos viták tekintetében, a kapcsolódó kérdések lehető legrövidebb időn belüli megoldása, valamint a felek számára a megfelelő feltételekkel és díjakkal kapcsolatban biztosított iránymutatás érdekében, beleértve határozataik időben történő közzétételét is.

         A hálózatok környezeti lábnyomának csökkentése

                  (16)

                  A tagállamokat arra ösztönzik, hogy dolgozzanak ki bevált gyakorlatokat a csökkentett környezeti lábnyomú elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésének ösztönzésére, különös tekintettel az energiafelhasználásra és a kapcsolódó üvegházhatásúgáz-kibocsátásokra, ideértve:

                              a)

                              a jövőbeni hálózatok környezeti fenntarthatóságának értékelésére vonatkozó kritériumokat;

                              b)

                              az üzemeltetők számára a környezetileg fenntartható hálózatok kiépítéséhez biztosított ösztönzőket.

         Környezeti hatásvizsgálat

                  (17)

                  Amennyiben az uniós jogszabályok, különösen a 2001/42/EK irányelv (a stratégiai környezeti vizsgálatról szóló irányelv), a 2011/92/EU irányelv (a környezeti hatásvizsgálatról szóló irányelv) és a 92/43/EGK irányelv (az élőhelyvédelmi irányelv) hatásvizsgálatot írnak elő, és különösen a projektekhez kapcsolódó jövőbeli fejlesztési engedélyezési keretnek a hatóságok általi kidolgozása során a tagállamoknak meg kell osztaniuk egymással a környezeti vizsgálat elvégzésével és eredményei figyelembevételével kapcsolatos bevált gyakorlatokat abban a szakaszban, amikor a környezeti hatások azonosíthatók és értékelhetők, például amikor az üzemeltetők benyújtják a konkrét telepítéssel vagy hálózatkiépítéssel járó projektekre vonatkozó átfogó terveket.

            4.   NEMZETI SZINTŰ INTÉZKEDÉSEK AZ 5G RÁDIÓSPEKTRUMHOZ VALÓ IDŐSZERŰ ÉS BERUHÁZÁSBARÁT HOZZÁFÉRÉS BIZTOSÍTÁSÁRA

         A spektrumengedélyezési eljárások ütemezése

                  (18)

                  A vis maiornak az uniós jog alapján történő bármely értékelésének sérelme nélkül a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a Covid19-válság miatt a rádióspektrum-használati jogok megadásával kapcsolatos eljárások elhalasztását a lehető legalacsonyabb szinten tartják, és az csak addig tartson, amíg az a COVID19 vírus terjedésének megakadályozásához vagy megfékezéséhez szükséges. A tagállamok ennek megfelelően frissítik a vonatkozó nemzeti spektrum-ütemtervet.

                  (19)

                  A tagállamoknak a bevált gyakorlatról való egyeztetés céljából az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex 35. cikkének megfelelően fel kell kérniük egy szakértői értékelési fórumot, hogy előzetesen vizsgálja meg a 700 MHz-es, a 3,4–3,8 GHz-es és a 24,25–27,5 GHz-es frekvenciasávon belüli spektrumhasználati jogok megadására vonatkozó intézkedéstervezeteket.

         Beruházásösztönzők

                  (20)

                  A rádióspektrum-használókat az 5G hálózatok kiépítésébe történő jelentős beruházásra bátorító ösztönzők felmérése érdekében a tagállamoknak tájékoztatniuk kell – elsődlegesen a rádiófrekvencia-politikával foglalkozó csoporton keresztül – a Bizottságot azokról a konkrét intézkedésekről, amelyeket bevált gyakorlatoknak tartanak, beleértve azokat, amelyeket a rádióspektrum-felhasználásnak a 700 MHz-es, a 3,4–3,8 GHz-es és a 24,25–27,5 GHz-es frekvenciasávban történő engedélyezése kapcsán nemzeti szinten megvalósítottak vagy megvalósítani terveznek.
                  A tagállamok különösen azokról a releváns intézkedésekről készítenek jelentést, amelyek célja:

                              a)

                              megfelelő limitárak támogatása, amelyek tükrözik a rádióspektrum-használati jogok díjainak minimális szintjét;

                              b)

                              a spektrumhiány elkerülése a rádiófrekvenciás spektrum teljes mennyisége uniós szinten harmonizált kijelölésének biztosításával;

                              c)

                              azon lehetőség megkülönböztetésmentes módon történő biztosítása, hogy a rádióspektrum-használati jogok díjait részletekben fizessék a jogok érvényességi időtartama alatt;

                              d)

                              egyedi engedélyezési rendszer alkalmazása a 24,25–27,5 GHz-es frekvenciasávra, amely támogatja annak időben történő használatát, ideértve különösen azt, amely gyorsított adminisztratív eljárásokon alapul, amikor földrajzilag korlátozott használati jogokra alkalmazzák;

                              e)

                              pénzügyi ösztönzők ötvözése a jó minőségű vezeték nélküli lefedettség felgyorsítására vagy bővítésére vonatkozó kötelezettségekkel vagy hivatalos kötelezettségvállalásokkal;

                              f)

                              lehetőség biztosítása a versenyjog tiszteletben tartása mellett a passzív és aktív infrastruktúra megosztására, valamint a rádióspektrum használatára támaszkodó infrastruktúra közös kiépítésére.

            5.   A HATÁROKON HASZNÁLÓ HASZNÁLATTAL KAPCSOLATOS FOKOZOTT KOORDINÁCIÓ AZ UNIÓ SZINTJÉN A SPEKTRUMKIJELÖLÉS TERÉN

                  (21)

                  Annak érdekében, hogy előmozdítsák a rádióspektrum-használati jogoknak az üzemeltetők számára történő megadására irányuló gyakorlat következetességét, az új generációs (ideértve az 5G-s) vezeték nélküli infrastruktúra határokon átnyúló ipari használatra történő kiépítéséhez a tagállamoknak az eszköztár részeként ki kell dolgozniuk és meg kell állapodniuk az ezzel összefüggő bevált gyakorlatokról, ideértve a következőket:

                              a)

                              a határokon átnyúló használati esetek meghatározása, különös tekintettel a közúti szállításra, a vasúti közlekedésre és az ipari gyártásra, összhangban az 5G kiépítésével kapcsolatos uniós prioritásokkal (12);

                              b)

                              minden egyes azonosított használati esethez közös dedikált frekvenciatartomány meghatározása a megfelelő közös engedélyezési rendszerrel együtt, valamint az ilyen engedélyekhez kapcsolódó feltételek meghatározása, amelyek a szolgáltatások országhatárokon átnyúló folytonosságának biztosításához szükségesek, ideértve többek között a szolgáltatás minőségét és a hálózat biztonságát.

                  (22)

                  A Bizottság felkéri a tagállamokat, hogy a területükön található érintett felhasználók tekintetében használják az eszköztár (21). pontban említett bevált gyakorlatait annak érdekében, hogy közösen létrehozzák az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex 37. cikke szerinti közös engedélyezési eljárás egységes szempontjait, és 2022. március 30-ig le is folytassák az eljárást.

            6.   JELENTÉSTÉTEL

                  (23)

                  2021. április 30-ig valamennyi tagállam benyújtja a Bizottság számára az eszköztár végrehajtásának ütemtervét.

                  (24)

                  2022. április 30-ig valamennyi tagállam jelentést készít az eszköztár végrehajtásáról.

         Kelt Brüsszelben, 2020. szeptember 18-án.

               a Bizottság részéről

            Thierry BRETON

               a Bizottság tagja

         (1)  A Tanács következtetései Európa digitális jövőjének alakításáról, 2020. június 9., 8711/20.https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-8711-2020-INIT/hu/pdf

         (2)  COM(2020) 67 final.

         (3)  Az Európai Parlament és a Tanács 2014/61/EU irányelve (2014. május 15.) a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítési költségeinek csökkentésére irányuló intézkedésekről (HL L 155., 2014.5.23., 1. o.).

         (4)  A Bizottság jelentése az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítési költségeinek csökkentésére irányuló intézkedésekről szóló, 2014. május 15-i 2014/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv végrehajtásáról, COM(2018)492, 2018. június 27.

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/1972 irányelv (2018. december 11.) az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex létrehozásáról szóló, 2018. december 11-i (HL L 321., 2018.12.17., 36. o.
         ).

         (6)  Az Európai Parlament és a Tanács 2001/42/EK irányelve (2001. június 27.) bizonyos tervek és programok környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról (HL L 197., 2001.7.21., 30. o.).

         (7)  Az Európai Parlament és a Tanács 2001/42/EK irányelve (2011. december 13.) az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról (HL L 26., 2012.1.28., 1. o.).

         (8)  A Tanács 92/43/EGK irányelve (1992. május 21.) természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről (HL L 206., 1992.7.22., 7. o.).

         (9)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2017/899 határozata (2017. május 17.) a 470–790 MHz frekvenciasáv Unión belüli használatáról (HL L 138., 2017.5.25., 131. o.).

         (10)  A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: 5G Európa számára: cselekvési terv (COM(2016) 588 final).

         (11)  A Bizottság (EU) 2019/534 ajánlása (2019. március 26.) az 5G hálózatok kiberbiztonságáról (HL L 88., 2019.3.29., 42. o.).

         (12)  Lásd különösen a Bizottság COM(2016) 587 és COM(2020) 67 közleményét.


title: Az Európai Rendszerkockázati Testület ajánlása (2020. december 15.) a Covid19-világjárvány alatti osztalékfizetések korlátozásáról szóló ERKT/2020/7 ajánlás módosításáról (ERKT/2020/15) 2021/C 27/01

text:
                  2021.1.25.

                  HU

                  Az Európai Unió Hivatalos Lapja

                  C 27/1

         AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET AJÁNLÁSA
         (2020. december 15.)
         a Covid19-világjárvány alatti osztalékfizetések korlátozásáról szóló ERKT/2020/7 ajánlás módosításáról
         (ERKT/2020/15)
         (2021/C 27/01)
         AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET IGAZGATÓTANÁCSA,
         tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
         tekintettel a pénzügyi rendszer európai uniós makroprudenciális felügyeletéről és az Európai Rendszerkockázati Testület létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1092/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 3. cikke (2) bekezdésének b), d) és f) pontjára, valamint 16–18. cikkére,
         tekintettel az Európai Rendszerkockázati Testület eljárási szabályzatának elfogadásáról szóló, 2011. január 20-i ERKT/2011/1 európai rendszerkockázati testületi határozatra (2) és különösen annak 15. cikke (3) bekezdésének e) pontjára és 18–20. cikkére,
         mivel:

                     (1)

                     A Covid19-világjárvány kezdetekor az Európai Rendszerkockázati Testület (ERKT) elismerte annak szükségességét, hogy a pénzügyi intézmények megfelelő szintű szavatolótőkét tartsanak fenn a rendszerszintű kockázatok mérséklése és a gazdasági fellendüléshez való hozzájárulás érdekében. Ennek érdekében az ERKT kibocsátotta a Covid19-világjárvány alatti osztalékfizetések korlátozásáról szóló ERKT/2020/7 ajánlást (3), amely azt kívánta biztosítani, hogy valamennyi olyan pénzügyi intézmény, amely a pénzügyi stabilitás szempontjából kockázatot jelenthet, kellően magas szintű tőkét tartson fenn, annak révén, hogy az ajánlásban az ERKT kérte az érintett hatóságokat, hogy kérjék fel a pénzügyi intézményeket arra, hogy a Covid19-világjárvány tartamára, de legalább 2021. január 1-jéig tartózkodjanak az osztalékfizetéstől.

                     (2)

                     Európában és világszerte még tart a Covid19-válság, és továbbra is fennáll a gazdaságra és a pénzügyi intézményekre gyakorolt jövőbeli hatással kapcsolatos bizonytalanság, az egészségügyi és gazdasági körülmények további romlásának kockázatával együtt. A piacok és a hatóságok nem rendelkeznek információkkal a válságnak a pénzügyi szektorra és a hitelpiacokra gyakorolt hosszú távú hatását illetően. A pénzügyi intézmények ezenkívül továbbra is jelentősen függnek az állami támogatástól. Kulcsfontosságú a pénzügyi rendszer folyamatos megfelelő működésének biztosítása. A kifizetési korlátozásoknak a jövőbeli makrogazdasági fejleményekkel kapcsolatos bizonytalanság figyelembevétele céljából történő kivételes meghosszabbítása ezt a célt szolgálja azáltal, hogy lehetővé teszi a pénzügyi intézményeknek a kellően magas szintű tőke fenntartását a rendszerszintű kockázatok mérséklése és a gazdasági fellendüléshez való hozzájárulás érdekében. Ugyanakkor az ERKT elismeri a hatóságok és a pénzügyi intézmények által a világjárvány hatásainak kezelése terén elért előrehaladást. Az ERKT tisztában van továbbá az osztalékfizetések fontosságával a tekintetben, hogy lehetővé tegyék a pénzügyi intézmények számára külső tőke bevonását, mivel a befektetőknek a befektetésükért való jutalmazása elengedhetetlen a pénzügyi intézmények és a piacok hosszú távú fenntarthatósága szempontjából. Az ERKT mindazonáltal rendkívüli óvatosságra int az osztalékfizetéseket illetően annak érdekében, hogy azok ne veszélyeztessék a pénzügyi rendszer stabilitását és a fellendülési folyamatot, és úgy ítéli meg, hogy bármely esetleges osztalékfizetés szintjének jelentősen alacsonyabbnak kell lennie, mint a Covid19-válságot megelőző utóbbi években.

                     (3)

                     Az ERKT/2020/7 ajánlás a központi szerződő felekre is kiterjed, mivel azok rendszerszinten jelentős szerepet töltenek be a pénzügyi piaci ügyletek elszámolásában. Az ajánlás azt kívánta megakadályozni, hogy a részvényesek és a vezető beosztású alkalmazottak nyereségkifizetéseken keresztül igénybe vegyék a központi szerződő felek többlettőkéjét egy olyan időpontban, amikor a működési kockázat – amelyet a központi szerződő felek saját forrásaikkal, nem pedig a klíringtagok hozzájárulásaival fedeznek – a legsúlyosabb, figyelembe véve a személyzetnek a központi szerződő felek irodáiban való jelenlétére vonatkozó korlátozásokat is. Az Európai Értékpapírpiaci Hatóság által a Covid19-világjárvány kezdetét követően lefolytatott, az uniós CCP-kre vonatkozó stresszteszt azonban megerősítette az uniós CCP-k általános sokkokkal és többszörös nemteljesítéssel szembeni átfogó működési ellenálló képességét a hitel-, likviditási és koncentrációs kockázatokkal kapcsolatos stressztesztekben (4). Ezenkívül mindeddig nincs bizonyíték a rendszer vagy a folyamatok hibájára. A központi szerződő felek által a működési kockázat mérséklése érdekében alkalmazott intézkedések eredményessége arra enged következtetni, hogy a továbbiakban már nem szükséges, hogy a központi szerződő felek az ERKT/2020/7 ajánlás hatálya tartozzanak.

                     (4)

                     Az ERKT/2020/7 ajánlás hatálya alá tartozó intézkedések ideiglenes jellegűek, és az ERKT továbbra is figyelemmel fogja kísérni a pénzügyi intézmények és a gazdasági fellendüléshez történő hozzájárulásra való képességük szempontjából fennálló következményeiket. Az arról való döntés során, hogy ezt az ajánlást kell-e módosítani, és ha igen, mikor, az ERKT-nak figyelembe kell vennie többek között a makrogazdasági fejleményeket és a pénzügyi rendszer stabilitására vonatkozó új adatokat.

                     (5)

                     Az ERKT/2020/7 ajánlás 2. szakaszának 5. pontja úgy rendelkezik, hogy az igazgatótanács dönthet arról, hogy az ERKT/2020/7 ajánlást kell-e módosítani, és ha igen, mikor. E módosítások közé tartozhat különösen az A. ajánlás alkalmazási időszakának meghosszabbítása.

                     (6)

                     Az ERKT/2020/7 ajánlást erre tekintettel megfelelően módosítani kell,

               ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

            MÓDOSÍTÁSOK

         Az ERKT/2020/7 ajánlás a következőképpen módosul:

                     1.

                     Az 1. szakaszban az A. ajánlás helyébe a következő szöveg lép:
                     „A. ajánlás – Osztalékfizetések korlátozása

                     Ajánlott, hogy az érintett hatóságok kérjék fel a felügyeleti hatáskörükbe tartozó pénzügyi intézményeket (*1), hogy 2021. szeptember 30-ig tartózkodjanak az alábbi intézkedésektől:

                                 a)

                                 osztalékfizetés, vagy osztalékfizetésre irányuló visszavonhatatlan kötelezettségvállalás;

                                 b)

                                 törzsrészvények visszavásárlása;

                                 c)

                                 változó javadalmazás jelentős kockázatot vállaló személynek történő fizetésére irányuló olyan kötelezettség létrehozása,
                                 amelynek hatására csökken a szavatolótőke mennyisége vagy minősége, kivéve, ha a pénzügyi intézmények rendkívüli óvatosságot tanúsítanak ezen intézkedések bármelyikének végrehajtása során, és az azokból eredő csökkenés nem haladja meg az illetékes hatóságuk által meghatározott konzervatív határértéket. Az illetékes hatóságok számára ajánlott, hogy folytassanak egyeztetéseket a pénzügyi intézményekkel, mielőtt a pénzügyi intézmények az a) és a b) pontban említett intézkedések bármelyikét végrehajtanák.

                           Ez az ajánlás uniós csoportszinten (vagy egyedi szinten, ha a pénzügyi intézmény nem tagja uniós csoportnak), illetve adott esetben szubkonszolidált vagy egyéni szinten alkalmazandó.

                        (*1)  Nem tartoznak ide a pénzügyi intézmények fióktelepei.”"

                     2.

                     A 2.1.1. szakasz a következőképpen módosul:

                                 a)

                                 A b) pont helyébe a következő szöveg lép:

                                             „b)

                                             »illetékes hatóság«: az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 40. pontjában vagy a 2009/138/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (*2) 13. cikkének 10. pontjában meghatározott illetékes vagy felügyeleti hatóság;

                                    (*2)  Az Európai Parlament és a Tanács 2009/138/EK irányelve (2009. november 25.) a biztosítási és viszontbiztosítási üzleti tevékenység megkezdéséről és gyakorlásáról (Szolvencia II) (HL L 335., 2009.12.17., 1. o.).”"

                                 b)

                                 A c) pont helyébe a következő szöveg lép:

                                             „c)

                                             »pénzügyi intézmény«: a következő vállalkozások bármelyike, amelyek központi irodája vagy létesítő okirat szerinti székhelye az Unióban található:

                                                         i.

                                                         az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 3. pontjában meghatározott intézmény;

                                                         ii.

                                                         a 2009/138/EK irányelv 13. cikkének 1. pontjában meghatározott biztosító;

                                                         iii.

                                                         a 2009/138/EK irányelv 13. cikkének 4. pontjában meghatározott viszontbiztosító;”

                                 c)

                                 A d) pont helyébe a következő szöveg lép:

                                             „d)

                                             »jelentős kockázatot vállaló személy«: olyan munkavállalói kategória tagja, akiknek szakmai tevékenysége lényeges hatást gyakorol a pénzügyi intézmény kockázati profiljára, ideértve a 2013/36/EU irányelv 92. cikkének (2) bekezdésében vagy az (EU) 2015/35 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (*3) 275. cikke (1) bekezdésének c) pontjában említett munkavállalói kategória tagját;

                                    (*3)  A Bizottság (EU) 2015/35 felhatalmazáson alapuló rendelete (2014. október 10.) a biztosítási és viszontbiztosítási üzleti tevékenység megkezdéséről és gyakorlásáról szóló 2009/138/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (Szolvencia II) kiegészítéséről (HL L 12., 2015.1.17., 1. o.).”"

                     3.

                     A 2.3. szakasz a következő ponttal egészül ki:

                                 „1a.

                                 A konzervatív értékhatár kalibrálása során az illetékes hatóságoknak kellő figyelmet kell fordítaniuk a következőkre:

                                             a)

                                             ezen ajánlás célkitűzései, különösen annak szükségessége, hogy a pénzügyi intézmények – többek között tőkepályájuk figyelembevételével – kellően magas szintű tőkét tartsanak fenn a rendszerszintű kockázatok mérséklése és a gazdasági fellendüléshez való hozzájárulás érdekében, figyelembe véve a vállalatok és a háztartások fizetőképességi helyzetének a világjárványra tekintettel történő romlásának kockázatát;

                                             b)

                                             biztosítani kell, hogy a felügyeleti hatáskörükbe tartozó pénzügyi intézmények osztalékfizetésének általános szintje jelentősen alacsonyabb legyen, mint a Covid19-válságot megelőző utóbbi években;

                                             c)

                                             a hatáskörükbe tartozó egyes szektorok sajátosságai.”

                     4.

                     A 2.4. szakasz helyébe a következő szöveg lép:
                     „4.   Az intézkedések elfogadására vonatkozó határidők

                     Az 1092/2010/EU rendelet 17. cikkének (1) bekezdésével összhangban a címzetteknek tájékoztatniuk kell az Európai Parlamentet, a Tanácsot, a Bizottságot és az ERKT-t arról, hogy milyen intézkedéseket hoztak ezen ajánlás nyomán, vagy meg kell indokolniuk az intézkedés mellőzését. Az A. ajánlás végrehajtásáról minden címzettnek 2021. október 15-ig kell jelentést benyújtania.”

                     5.

                     A 2.5. szakasz helyébe a következő szöveg lép:
                     „5.   Az ajánlás módosítása

                     Az igazgatótanács 2021. szeptember 30-át megelőzően dönteni fog arról, hogy ezen ajánlást kell-e módosítani, és ha igen, mikor, figyelembe véve többek között a makrogazdasági fejleményeket és a pénzügyi rendszer stabilitására vonatkozó új adatokat.”

                     6.

                     A „Nyomon követés és értékelés” című 2.6. szakasz a következő bekezdéssel egészül ki:

                                 „3.

                                 Az ERKT titkársága támogatást nyújt a címzetteknek, biztosítva az összehangolt jelentéstételt és a megfelelő sablonok rendelkezésre bocsátását, és szükség szerint részletezve a meghozandó intézkedésekkel kapcsolatos eljárást és határidőket.”

                     7.

                     A „Az ajánlás nyomán hozott intézkedések közlése” című mellékletet el kell hagyni.

            Kelt Frankfurt am Mainban, 2020. december 15-én.

                  az ERKT titkárságának vezetője,

                  az ERKT igazgatótanácsa nevében

               Francesco MAZZAFERRO

            (1)  HL L 331., 2010.12.15., 1. o.

            (2)  HL C 58., 2011.2.24., 4. o.

            (3)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2020/7 ajánlása (2020. május 27.) a Covid19-világjárvány alatti osztalékfizetések korlátozásáról (HL C 212., 2020.6.26., 1. o.).

            (4)  Lásd az ESMA sajtóközleményét: „ESMA’s Third EU-Wide CCP Stress Test Finds System Resilient to Shocks”, elérhető: https://www.esma.europa.eu/press-news/esma-news/esma%E2%80%99s-third-eu-wide-ccp-stress-test-finds-system-resilient-shocks.


title: A Tanács ajánlása (2020. április 3.) a Romániában fennálló túlzott költségvetési hiány megszüntetéséről 2020/C 116/01

text:
               8.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 116/1

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2020. április 3.)
      a Romániában fennálló túlzott költségvetési hiány megszüntetéséről
      (2020/C 116/01)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 126. cikke (7) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      mivel:

                  (1)

                  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 126. cikke szerint a tagállamoknak kerülniük kell a túlzott költségvetési hiányt.

                  (2)

                  A Stabilitási és Növekedési Paktum az árstabilitás és az erős, fenntartható, munkahelyteremtéshez vezető növekedés eszközeként a rendezett államháztartás célkitűzésén alapul.

                  (3)

                  2020. április 3-án a Tanács az EUMSZ 126. cikkének (6) bekezdésével összhangban úgy határozott, hogy Romániában túlzott költségvetési hiány áll fenn.

                  (4)

                  Az EUMSZ 126. cikkének (7) bekezdése és az 1467/97/EK tanácsi rendelet (1) 3. cikkének (4) bekezdése előírja a Tanács számára, hogy a túlzott költségvetési hiány meghatározott időszakon belül történő megszüntetésére irányuló ajánlásokat tegyen az érintett tagállam részére. Ezen ajánlások legfeljebb hat hónapos határidőt állapíthatnak meg az érintett tagállam számára a túlzott költségvetési hiány kiigazítására irányuló eredményes intézkedések meghozatalára. Továbbá a túlzott költségvetési hiány megszüntetéséről szóló ajánlásban a Tanácsnak olyan éves költségvetési célok elérését kell előírnia, amelyek az ajánlást alátámasztó előrejelzések alapján összhangban vannak a strukturális egyenlegben, azaz az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélküli, ciklikusan kiigazított egyenlegben elért, viszonyítási alapként a bruttó hazai termék (GDP) legalább 0,5 %-ának megfelelő minimális éves egyenlegjavulással.

                  (5)

                  A Bizottság költségvetési változókkal 2022-ig kiegészített, 2020. téli előrejelzése szerint a reál-GDP növekedése 2019-ben 3,9 %-os lesz. Változatlan politikát feltételezve a Bizottság előrejelzése szerint a reál-GDP növekedése mérséklődik, de stabil marad, 2020-ban 3,8 %-os, 2021-ben és 2022-ben pedig 3,5 %-os lesz. Egyrészt a jelenlegi szakpolitikák által előidézett jelentős költségvetési ösztönzés továbbra is lendületet adhat a lakossági fogyasztásnak. Másrészt a költségvetési hiány további növekedése alááshatja a gazdaság növekedési pályájának fenntarthatóságába vetett fogyasztói és befektetői bizalmat. Ennek következtében a beruházások várhatóan csökkenni fognak, mivel a magánbefektetők figyelembe veszik a növekvő makrogazdasági egyensúlyhiányt. A nettó export hozzájárulása az előrejelzés távlatában várhatóan negatív marad, mivel az exportra továbbra is hatással van a gyenge külső kereslet, míg az importot a lakossági fogyasztás támogatja. Ez pedig tovább ronthatja a folyó fizetési mérleg már amúgy is magas hiányát.

                  (6)

                  2019. december 10-én a kormány elfogadta és megküldte a parlamentnek a 2020–2022 közötti időszakra vonatkozó költségvetési stratégiáját (a továbbiakban: költségvetési stratégia), amelyben a 2019. évre a GDP 3,8 %-át kitevő, vagyis a GDP 3 %-ában megállapított referenciaérték feletti felülvizsgált költségvetési hiánycélt határozott meg. A 2019-re eredetileg tervezett, a GDP 2,8 %-ának megfelelő mértékű hiánycél felfelé történő módosításának alapját a pénzügyi évből addig eltelt időre vonatkozó költségvetés-végrehajtási adatok képezték. A költségvetési stratégiáról szóló törvényt 2019. december 18-án hirdették ki.

                  (7)

                  A Bizottság költségvetési változókkal 2022-ig kiegészített, 2020. téli előrejelzése szerint a költségvetési hiány a teljes előrejelzési időszakban a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték felett marad. Változatlan politikát feltételezve a Bizottság előrejelzése szerint a költségvetési hiány 2019-ben a GDP 4 %-a, 2020-ban 4,9 %-a, 2021-ben 6,9 %-a és 2022-ben 7,7 %-a lesz. Az előrejelzés szerint a strukturális hiány 2020-ban a GDP 1 %-ával, 2021-ben a GDP további 1,9 %-ával, 2022-ben pedig a GDP 0,8 %-ának megfelelő mértékben romlik. A hiány Bizottság által előre jelzett növekedését főként a 2019 nyarán életbe léptetett jelentős nyugdíjemelések okozzák. A nagyobb nyugdíjkiadások a hiányt 2020-ban GDP-arányosan 0,9 százalékponttal, 2021-ben 1,7 százalékponttal, 2022-ben pedig 1,1 százalékponttal növelik. A gyermekek után járó ellátás 2020 augusztusában hatályba lépő megkétszerezése a becslések szerint évente a GDP 0,6 %-ának megfelelő terhet ró a költségvetésre. A kormány költségvetési stratégiájában szereplő előrejelzés szerint a költségvetési hiány 2020-ban várhatóan a GDP 3,6 %-a, 2021-ben a GDP 3,4 %-a, 2022-ben pedig a GDP 2,8 %-a lesz. A kormány becslései alapján ez 2020-ban 0,3 %-os, 2021-ben 0,2 %-os, 2022-ben pedig 0,6 %-os strukturális kiigazításhoz vezetne. A költségvetési stratégiában szereplő kiigazítás főként a kiadásokon alapul. Az előrejelzések szerint főként a munkavállalói jövedelemre, az árukra és szolgáltatásokra, továbbá az Unió által nem társfinanszírozott beruházásokra fordított kiadások GDP-hez viszonyított aránya csökkenni fog. A költségvetési stratégiában szereplő, a Bizottság előrejelzéséhez képest kisebb hiányra vonatkozó előrejelzés a költségvetési stratégia alapjául szolgáló optimistább makrogazdasági előrejelzésekből és abból ered, hogy a költségvetési stratégia nem veszi figyelembe egyes elfogadott intézkedések költségvetési hatását, miközben a folyó kiadások tervezett mérséklését csak részben támasztják alá elfogadott vagy hitelesen bejelentett intézkedések, és ezért azt a Bizottság előrejelzésében nem lehetett teljes mértékben figyelembe venni.

                  (8)

                  Romániában az államadósság 2018-ban a GDP 34,7 %-át tette ki. A Bizottság előrejelzése szerint az államadósság 2022-ben a GDP 46,6 %-ára emelkedik és a Szerződésben meghatározott referenciaérték alatt marad.

                  (9)

                  Az 1467/97/EK rendelet 3. cikkének (4) bekezdése értelmében a túlzott hiány kiigazítását a fennállásának megállapítását követő évben (ebben az esetben 2021-ig) kell teljesíteni, kivéve, ha különleges körülmények állnak fenn. A kiigazítási pályát az 1467/97/EK rendelettel összhangban kell meghatározni, figyelembe véve a tagállam gazdasági és költségvetési helyzetét.

                  (10)

                  A jelenlegi helyzetben ilyen különleges körülmények állnak fenn Romániában. A túlzott hiány 2021-ig történő kiigazítása túlságosan nagy költségvetési kiigazítást tenne szükségessé, és jelentős kibocsátási veszteséget eredményezne. A hosszabb kiigazítási pálya – bár továbbra is jelentős éves kiigazításokat igényel – növekedésre gyakorolt hatása fokozatosabban érvényesülne, és figyelembe venné azt a tényt, hogy a 2020-as költségvetési év már megkezdődött. A költségvetési konszolidációval párhuzamosan végrehajtott strukturális reformok hozzájárulnak a túlzott hiány tartós kiigazításához. Ennek fényében, valamint figyelembe véve Románia gazdasági és költségvetési helyzetét, indokolt a túlzott hiány kiigazításának határidejeként a 2022. évet kitűzni.

                  (11)

                  A túlzott hiány említett határidőn belüli megszüntetéséhez vezető hiteles és fenntartható kiigazítási pálya érdekében Romániának 2020-ban a GDP 3,6 %-ának, 2021-ben a GDP 3,4 %-ának, 2022-ben a GDP 2,8 %-ának megfelelő költségvetési hiánycélt kell elérnie, ami a Bizottság előrejelzése alapján összhangban van a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátájának (2) 2020. évi 8,2 %-os, 2021. évi 5,5 %-os és 2022. évi 5,5 %-os értékével. Amennyiben alapos elemzésre van szükség, a nettó kiadások említett növekedési rátája lesz az elsődleges mutató a költségvetési kiigazítás értékeléséhez. A strukturális egyenleg ennek megfelelő éves kiigazítása 2020-ban a GDP 0,5 %-át, 2021-ben a GDP 0,8 %-át, 2022-ben pedig a GDP 0,8 %-át teszi ki. A jelenlegi előrejelzés alapján ezek a célok továbbra is lehetővé teszik a nettó reálkiadások éves növelését. A célok eléréséhez valószínűleg újra kell gondolni a törvénybe foglalt jelentős nyugdíjemeléseket és más közelmúltbeli intézkedéseket, amelyek az alapforgatókönyvben a hiány erőteljes romlását idézik elő.

                  (12)

                  A költségvetési konszolidációs intézkedéseknek biztosítaniuk kell a tartós kiigazítást, miközben az államháztartás minőségének javítására és a gazdaság növekedési potenciáljának erősítésére irányulnak.

                  (13)

                  2016 óta Románia szisztematikusan és ismételten eltért a nemzeti költségvetési keretben meghatározott költségvetési szabályoktól, így azok nagyrészt nem voltak eredményesek. Alapvető fontosságú, hogy Románia a jövőben biztosítsa a nemzeti költségvetési keret teljeskörű alkalmazását.

                  (14)

                  Közép- és hosszú távon a magas költségvetési hiány és az idősödéssel összefüggő kiadások miatt jelentősnek tűnnek a rendezett államháztartást fenyegető kockázatok. A 2019 nyarán elfogadott és a tervek szerint 2019–2021 között hatályba lépő nyugdíjemelések jelentős szerepet játszanak ezekben a kockázatokban. Ez megerősíti, hogy sürgősen helyre kell állítani az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát,

            AJÁNLJA, HOGY:

                  (1)

                  Románia legkésőbb 2022-ig szüntesse meg a jelenlegi túlzott költségvetési hiányt.

                  (2)

                  Romániának 2020-ban a GDP 3,6 %-ának, 2021-ben a GDP 3,4 %-ának, és 2022-ben a GDP 2,8 %-ának megfelelő költségvetési hiánycélt kell elérnie, ami összhangban van a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátájának 2020. évi 8,2 %-os, 2021. évi 5,5 %-os és 2022. évi 5,5 %-os értékével és a strukturális egyenleg következő éves kiigazításainak felel meg: 2020-ban a GDP 0,5 %-a, 2021-ben a GDP 0,8 %-a és 2022-ben szintén a GDP 0,8 %-a.

                  (3)

                  Romániának pontosan meg kell határoznia és szigorúan végre kell hajtania a túlzott költségvetési hiány 2022-ig történő kiigazításához szükséges intézkedéseket. A költségvetési konszolidációs intézkedések révén növekedésbarát módon kell biztosítania a tartós kiigazítást. Romániának az összes rendkívüli bevételt a hiány csökkentésére kell felhasználnia.

                  (4)

                  A Tanács 2020. szeptember 15-i határidőt állapít meg Románia számára az eredményes intézkedések meghozatalára, valamint arra, hogy az 1467/97/EK tanácsi rendelet 3. cikkének (4a) bekezdésével összhangban részletes jelentést tegyen a célok elérése érdekében kidolgozott konszolidációs stratégiáról. Ezt követően a román hatóságoknak a fenti ajánlások végrehajtása terén elért haladásról legalább hathavonta jelentést kell tenniük mindaddig, amíg a túlzott hiány kiigazítására sor nem került.

            Emellett a román hatóságoknak biztosítaniuk kell nemzeti költségvetési keretük teljeskörű alkalmazását. A költségvetési konszolidációs stratégia sikerének biztosítása érdekében fontos átfogó strukturális reformokkal is alátámasztani a költségvetési konszolidációt, az európai szemeszter keretében Románia számára megfogalmazott tanácsi ajánlásokkal, mindenekelőtt a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárással összefüggő ajánlásokkal összhangban.
      Ennek az ajánlásnak Románia a címzettje.

         Kelt Brüsszelben, 2020. április 3-án.

               a Tanács részéről

               az elnök

            G. GRLIĆ RADMAN

         (1)  A Tanács 1467/97/EK rendelete (1997. július 7.) a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról (HL L 209., 1997.8.2., 6. o.).

         (2)  A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.