                  1.7.2017

                  HU

                  Az Európai Unió Hivatalos Lapja

                  C 212/14

            A Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmánya 22. cikkének módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi határozatra vonatkozó ajánlás
      (EKB/2017/18)

         (előterjesztő: az Európai Központi Bank)

      (2017/C 212/04)

         INDOKOLÁS

      I.   BEVEZETÉS
      2015. március 4-én a Törvényszék ítéletet hozott a T-496/11. sz., Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága kontra Európai Központi Bank ügyben (1). A Törvényszék megállapította, hogy az Európai Központi Bank (EKB) nem rendelkezik az elszámolási rendszerek működésének szabályozásához szükséges hatáskörrel, a központi szerződő feleket (CCP-k) is beleértve. Ezért a Törvényszék megsemmisítette az EKB által 2011. július 5-én közzétett, az eurorendszerre vonatkozó felvigyázói keretrendszert, amennyiben az a CCP-kkel szemben valamely euroövezeti tagállam területén való letelepedési kötelezettséget határozott meg.
      A Törvényszék ugyanakkor megjegyezte, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 129. cikkének (3) bekezdése egyszerűsített módosítási mechanizmust ír elő a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányának (a továbbiakban: a KBER Alapokmánya) bizonyos cikkei tekintetében. Ez lehetővé teszi az Európai Parlament és a Tanács számára, hogy rendes jogalkotási eljárás keretében, az EKB ajánlása vagy a Bizottság javaslata alapján módosítsa a KBER Alapokmányának 22. cikkét. A Törvényszék véleménye szerint, amennyiben az EKB úgy ítéli meg, hogy a CCP-k szabályozására irányuló hatáskör szükséges a Szerződés 127. cikke (2) bekezdésének negyedik francia bekezdésében előírt feladat hatékony ellátásához, az EKB feladata lenne, hogy az uniós jogalkotóhoz forduljon a 22. cikk módosítása érdekében.
      A globális és európai szinten mutatkozó jelentős fejlemények várhatóan fokozzák majd az elszámolási rendszerek, különösen a CCP-k által a fizetési rendszerek zavartalan működésére és az egységes monetáris politika végrehajtására nézve jelentett kockázatot, végső soron hatást gyakorolva az eurorendszer árstabilitás fenntartására irányuló elsődleges céljára.
      A fentiekre tekintettel az EKB előterjeszti a KBER Alapokmánya 22. cikkének módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi határozatra vonatkozó jelen ajánlást. A KBER Alapokmányának 40.3. cikkével összhangban az ajánlást a Kormányzótanács egyhangúlag fogadta el. Ez az ajánlás közzétételre kerül az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
      II.   ÁLTALÁNOS MEGFONTOLÁSOK
      A CCP-ket érintő zavarok több csatornán keresztül is hatást gyakorolhatnak az eurorendszer árstabilitás fenntartására irányuló elsődleges céljára. Először is, az ilyen zavarok érinthetik az euroövezeti hitelintézetek likviditási pozícióját, potenciálisan megzavarva az euroövezeti fizetési rendszerek zavartalan működését. Ez a központi banki likviditás iránti megnövekedett igényhez és az eurorendszer egységes monetáris politikájának végrehajtását érintő lehetséges kihívásokhoz vezethet. Másodszor, az ilyen zavarok ronthatják azon pénzügyi piaci szegmensek működését, amelyek kulcsfontosságúak a monetáris transzmisszió szempontjából.
      Az Európai Parlament és a Tanács 2012-ben elfogadta a 648/2012/EU rendeletet (2), amely meghatározza többek között az annak biztosítását szolgáló szabályozási és felügyeleti keretet, hogy a CCP-k biztonságosak és stabilak legyenek és mindenkor szigorú szervezeti, üzletviteli és prudenciális követelményeknek feleljenek meg. E szabályozási keret felügyeleti kollégiumok formájában megjelenő kollektív felügyeleti rendszert foglal magában, amely előírja az eurorendszer bevonását, a pénznem stabilitását esetlegesen veszélyeztető stresszhelyzetek esetén is. Ezenkívül a CCP-k növekvő rendszerszintű jelentőségére tekintettel az Európai Bizottság a CCP-k helyreállítására és szanálására irányuló keretrendszerről szóló rendelet iránti javaslatot (3) fogadott el.
      A globális és európai szinten mutatkozó jelentős fejlemények várhatóan fokozzák majd az elszámolási rendszerek, különösen a CCP-k által a fizetési rendszerek zavartalan működésére és az egységes monetáris politika végrehajtására nézve jelentett kockázatot, végső soron hatást gyakorolva az eurorendszer árstabilitás fenntartására irányuló elsődleges céljára.
      Először is, az Egyesült Királyságnak az Európai Unióból történő kilépése lényeges hatással lesz az eurorendszer arra való képességére, hogy ellássa az eurót kibocsátó központi bankként fennálló feladatait. Jelenleg az Egyesült Királyságban letelepedett CCP-k jelentős volumenű euróban denominált tranzakciót számolnak el: az euróban denominált repoügyleteknek és az euróban denominált kamatswapügyletek nyitott pozícióinak becsült napi értéke 101 milliárd eurót, illetve 33 billió eurót tesz ki (az uniós piac körülbelül 99 %-a) (4). Így egy nagyobb egyesült királysági CCP-t érintő jelentős zavar az euroövezetben a likviditás komoly csökkenéséhez vezethet. Az eurorendszer arra való képességére, hogy figyelemmel kísérje és kezelje az egyesült királysági CCP-k jelentette kockázatokat, kedvezőtlen hatással lesz, ha az egyesült királysági CCP-k már nem tartoznak majd az uniós CCP-kre vonatkozó, a 648/2012/EU rendelet szerinti szabályozási és felügyeleti keret hatálya alá. Az EKB és a Bank of England közötti, a jelentős euróban denominált üzleti tevékenységgel rendelkező egyesült királysági CCP-kkel kapcsolatos információcserére és együttműködésre vonatkozó jelenlegi megállapodások továbbá a 648/2012/EU rendelet alapján létrehozott kollégiumok formájában megjelenő kollektív felügyeleti rendszerre építenek, azonban azt nem tudják helyettesíteni. Az egyesült királysági CCP-kre ehelyett a jövőben csak az említett rendelet alapján a harmadik országbeli CCP-kre alkalmazandó rendszer vonatkozhat.
      Másodszor, a központi elszámolás egyre inkább határokon átnyúló jellegűvé és rendszerszinten jelentőssé válik. 2009 szeptemberében a pittsburghi csúcstalálkozón a G20-ak vezetői megállapodtak abban, hogy valamennyi szabványos tőzsdén kívüli származtatott ügyletet CCP-n keresztül kelljen elszámolni. E kötelezettségvállalást a G20-ak vezetői 2010 júniusában megerősítették, és azt az Unió a 648/2012/EU rendelettel végrehajtotta. Ezen túlmenően az Unió pénzügyi piacainak integrációjával a CCP-k az elsősorban nemzeti igények és piacok kiszolgálásából kritikus infrastruktúrákká nőtték ki magukat az Unió pénzügyi piacain. Ezek a fejlemények az Unióban és globálisan egyaránt a CCP-k nagyságrendjének és jelentőségének drámai növekedéséhez vezettek.
      Harmadszor, 2017. június 13-án az Európai Bizottság előterjesztette a pénzügyi stabilitásnak, valamint az uniós pénzügyi piacok számára rendszerszintű jelentőséggel bíró CCP-k biztonságának és stabilitásának garantálására irányuló jogalkotási javaslatát (5). A Bizottság javaslata a szorosabbra fűzött és integráltabb tőkepiacok fejlődésének elősegítése érdekében a felügyeleti hatóságok általi felügyelet fokozott integrálását kívánja bevezetni, valamint további feladatköröket a kibocsátó központi bank számára. Kezelni kívánja továbbá az Egyesült Királyságnak az Unióból történő kilépése által felvetett kérdéseket, valamint biztosítani azt, hogy az uniós pénzügyi piacok szempontjából rendszerszinten kulcsfontosságú szerepet betöltő CCP-kre az uniós jogi keretrendszer által nyújtott biztosítékok vonatkozzanak.
      Ezzel összefüggésben annak biztosítása érdekében, hogy az eurorendszer mint az eurót kibocsátó központi bank el tudja látni a jogalkotási javaslatban előirányzott szerepet, alapvető jelentőséggel bír, hogy a Szerződés és a KBER Alapokmánya alapján rendelkezzen a megfelelő hatáskörökkel. Az eurorendszernek hatáskörrel kell rendelkeznie arra, hogy figyelemmel kísérje és értékelje a jelentős mennyiségű euróban denominált tranzakciót elszámoló CCP-k jelentette kockázatokat. Ennek magában kell foglalnia különösen az eurorendszer alapvető feladatait és elsődleges célját érintő kockázatokra válaszul kötelező értékelések elfogadására, valamint – más uniós hatóságokkal szoros együttműködésben – korrekciós intézkedések előírására vonatkozó szabályozási hatáskört. Ezenkívül, amennyiben az euro stabilitásának védelme érdekében szükséges, az EKB-nak a 648/2012/EU rendelet keretein kívül szabályozási hatáskörrel kell rendelkeznie arra, hogy a jelentős mennyiségű euróban denominált tranzakciót elszámoló CCP-kre vonatkozóan további követelményeket fogadjon el.
      A fentiekre tekintettel az EKB úgy ítéli meg, hogy az elszámolási rendszerek, így különösen a CCP-k szabályozására irányuló hatáskör javára történő elismerése szükséges a Szerződés 127. cikke (2) bekezdésének első és negyedik francia bekezdésében említett alapvető feladatai hatékony ellátásához.

         Ajánlás:

            „AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS HATÁROZATA
            a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmánya 22. cikkének módosításáról
            AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
            tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 129. cikke (3) bekezdésére,
            tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 40.1. cikkére,
            tekintettel az Európai Központi Bank ajánlására,
            tekintettel az Európai Bizottság véleményére (*1),
            rendes jogalkotási eljárás keretében,
            mivel:

                        (1)

                        A Központi Bankok Európai Rendszerének (KBER) alapvető feladatai között szerepel az Unió monetáris politikájának meghatározása és végrehajtása, valamint a fizetési rendszerek zavartalan működésének előmozdítása. Ezen alapvető feladatok ellátásához elengedhetetlenek a biztonságos és hatékony pénzügyi piaci infrastruktúrák, különösen elszámolási rendszerek.

                        (2)

                        A KBER céljainak elérése és feladatainak ellátása érdekében az Európai Központi Bank (EKB) és a nemzeti központi bankok megfelelő eszközöket bocsáthatnak rendelkezésre, az EKB pedig rendeleteket alkothat annak érdekében, hogy biztosítsák az Unión belüli és a más államokkal fenntartott elszámolási és fizetési rendszerek hatékony és megbízható működését.

                        (3)

                        2015. március 4-én a Törvényszék ítéletet hozott a T-496/11. sz., Egyesült Királyság kontra EKB ügyben (6), amelyben megállapította, hogy az EKB nem rendelkezik az elszámolási rendszerek működésének szabályozásához szükséges hatáskörrel. A Törvényszék rögzítette, hogy a Szerződés 129. cikkének (3) bekezdése lehetővé teszi az Európai Parlament és a Tanács számára, hogy rendes jogalkotási eljárás keretében, az EKB ajánlása alapján módosítsa a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányának (a továbbiakban: a KBER Alapokmánya) 22. cikkét. A Törvényszék arra a következtetésre jutott, hogy »amennyiben az EKB úgy ítéli meg, hogy az értékpapír-elszámolással foglalkozó infrastruktúrák szabályozására irányuló hatáskör javára történő elismerése szükséges az EUMSZ 127. cikk (2) bekezdésének negyedik francia bekezdésében előírt feladat hatékony ellátásához, az EKB feladata lenne, hogy az uniós jogalkotóhoz forduljon az alapokmány 22. cikkének olyan módosítása értekében, amelynek révén az az értékpapír-elszámolási rendszerekre történő kifejezett utalással egészül ki«.

                        (4)

                        A globális és európai szinten mutatkozó jelentős fejlemények várhatóan fokozzák majd annak kockázatát, hogy az elszámolási rendszereket, különösen a központi szerződő feleket (CCP-k) érintő zavarok fenyegetni fogják a fizetési rendszerek zavartalan működését és az egységes monetáris politika végrehajtását, végső soron hatást gyakorolva az eurorendszer árstabilitás fenntartására irányuló elsődleges céljára.

                        (5)

                        2017. március 29-én Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága bejelentette az Európai Tanácsnak az Európai Unióból történő kilépésre irányuló szándékát. Az Egyesült Királyság kilépése alapvető változáshoz fog vezetni az egyes rendszerszinten jelentőséggel bíró, euróban denominált elszámolási tevékenységek szabályozásának, felvigyázásának és felügyeletének módját illetően, ami kedvezőtlen hatást gyakorolhat az eurorendszer arra való képességére nézve, hogy a fizetési rendszerek zavartalan működését érintő kockázatokat figyelemmel kísérje és kezelje, valamint az eurorendszer monetáris politikájának végrehajtására nézve.

                        (6)

                        A központi elszámolás egyre inkább határokon átnyúló jellegűvé és rendszerszinten jelentőssé válik. Tagjaik sokféleségére és az általuk nyújtott pénzügyi szolgáltatások páneurópai jellegére tekintettel a CCP-k kulcsfontosságúak az Unió egésze és különösen az euroövezet szempontjából. Ezt tükrözi a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (7), amely az érintett nemzeti és uniós hatóságokból – köztük az eurót kibocsátó központi banki szerepében az eurorendszerből – álló kollégiumok formájában megjelenő kollektív felügyeleti rendszert hoz létre.

                        (7)

                        E kérdések kezelése érdekében 2017. június 13-án a Bizottság előterjesztette a pénzügyi stabilitásnak, valamint az uniós pénzügyi piacok számára rendszerszintű jelentőséggel bíró CCP-k, biztonságának és stabilitásának javítására irányuló jogalkotási javaslatát. Annak biztosítása érdekében, hogy az eurorendszer mint az eurót kibocsátó központi bank el tudja látni a jogalkotási javaslatban előirányzott szerepet, alapvető jelentőséggel bír, hogy a Szerződés és a KBER Alapokmánya alapján rendelkezzen a megfelelő hatáskörökkel. Az eurorendszernek így különösen szabályozási hatáskörrel kell rendelkeznie arra, hogy kötelező értékeléseket fogadjon el és – más uniós hatóságokkal szoros együttműködésben – korrekciós intézkedéseket írjon elő. Ezenkívül, amennyiben az euro stabilitásának védelme érdekében szükséges, az EKB-nak szabályozási hatáskörrel kell rendelkeznie arra, hogy a jelentős mennyiségű euróban denominált tranzakciót elszámoló CCP-kre vonatkozó további követelményeket fogadjon el.

                        (8)

                        A KBER Alapományának 22. cikke »A KBER monetáris feladatai és műveletei« című IV. fejezet részét képezi. Ennek megfelelően az ott megállapított feladatok csak monetáris politikai célokra vehetők igénybe.

                        (9)

                        Ezen okokból a KBER Alapokmánya 22. cikkének módosítása útján az EKB részére szabályozási hatáskört kell biztosítani az elszámolási rendszerek, így különösen a CCP-k tekintetében,

                  ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
            1. cikk
            A KBER Alapokmányának 22. cikke helyébe a következő szöveg lép:

               »22. cikk
               Elszámolási rendszerek és fizetési rendszerek
               Az EKB és a nemzeti központi bankok megfelelő eszközöket bocsáthatnak rendelkezésre, az EKB pedig rendeleteket alkothat annak érdekében, hogy biztosítsák az Unión belüli és a más államokkal fenntartott elszámolási és fizetési rendszerek, valamint a pénzügyi eszközök elszámolási rendszerei hatékony és megbízható működését.«

            2. cikk
            Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.”

         Kelt Frankfurt am Mainban, 2017. június 22-én.

               az EKB elnöke

            Mario DRAGHI

         (1)  ECLI: EU:T:2015:133.

         (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 648/2012/EU rendelete (2012. július 4.) a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési adattárakról (HL L 201., 2012.7.27., 1. o.).

         (3)  A központi szerződő felek helyreállítására és szanálására irányuló keretrendszerről, valamint az 1095/2010/EU, a 648/2012/EU és az (EU) 2015/2365 rendelet módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendelet iránti javaslat (COM(2016) 856 final).

         (4)  LCH.Clearnet Ltd CPMI-IOSCO nyilvános mennyiségi közzétételi információ, 2017. január.

         (5)  COM(2017) 331 final.

         (*1)  A Hivatalos Lapban még nem tették közzé.

         (6)  ECLI: EU:T:2015:133.

         (7)  Az Európai Parlament és a Tanács 648/2012/EU rendelete (2012. július 4.) a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési adattárakról (HL L 201., 2012.7.27., 1. o.).


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007SC0137

Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Luxemburg aktualizált, 2006–2009-re szóló stabilitási programjáról  /* SEC/2007/0137 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 7.2.2007SEC(2007) 137 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Luxemburg aktualizált, 2006–2009-re szóló stabilitási programjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSElőzményekA Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Luxemburg első ízben 1999 februárjában nyújtott be stabilitási programot. A Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően 1999. március 15-én a Tanács az említett rendelettel összhangban véleményt fogalmazott meg a Bizottság ajánlása alapján. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.Az aktualizált program értékelésének előzményeiA Bizottság, miután megvizsgálta Luxemburg 2006. november 24-én benyújtott legfrissebb aktualizált stabilitási programját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).Az aktualizált stabilitási programban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:1.  az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét2.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a stabilitási program előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint3.  a Bizottság értékelését a 2006. októberi nemzeti reformprogramról.A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítményeLuxemburg makrogazdasági teljesítménye az elmúlt 25 évben a termelés és a foglalkoztatottság növekedése terén is figyelemre méltó volt. Bár Luxemburgban az utóbbi években kisebb hiányok léptek fel, az államháztartás helyzete alapvetően stabil marad, mivel nagyon alacsony az államadósság és az állami szektor nagymértékű tartalékokkal rendelkezik. Az erőteljes munkahelyteremtés ellenére azonban a munkaerőpiac helyzete nem annyira kedvező, mint első pillantásra tűnik. A még mindig alacsony munkanélküliség 2002 óta növekedik, a rezidensek a nem honos személyekkel állnak erős versenyben. Ezenfelül az utóbbi években elért növekedés ellenére az idősebb rezidensek foglalkoztatási aránya az egyik legalacsonyabb az EU-ban. Az államháztartásra nehezedő, a munkanélküliek és további nyugdíjasok jelentette teher eddig könnyen elviselhető volt a bevételekben mutatkozó élénkségnek köszönhetően, de ennek ellenére nem szabad alábecsülni. Az elöregedéssel kapcsolatos kiadásoknak az elkövetkező évtizedekre előrejelzett jelentős növekedése további aggodalomra ad okot az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára nézve.Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés2006. február 14-én a Tanács véleményt fogadott el a stabilitási program előző, 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó változatáról. A Tanács véleménye szerint „miközben a program kiadások visszaszorításán keresztüli hiánycsökkentésen alapuló globális stratégiája dicséretes, a luxemburgi hatóságoknak helyénvaló lenne erősíteni a 2006. évi költségvetési kiigazítást célzó erőfeszítéseket, valamint azonosítani és végrehajtani a 2007-re és 2008-ra előirányzott szükséges intézkedéseket, és javítani a hosszú távú fenntarthatóságot, különösen a közkiadások növekedésének a nyugdíjrendszer reformján keresztül történő visszaszorítása révén” .A Bizottság értékelése a 2006. októberi nemzeti reformprogramrólLuxemburg 2006. október 27-én nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. Luxemburg nemzeti reformprogramja a következő kulcsfontosságú kihívásokat azonosítja: magas színvonalú képzési és tanulási rendszer, az európai és a nemzetközi környezetbe beépülő gazdaság, vonzó gazdasági környezet, stabil makrogazdasági keretfeltételek és a tartós fejlődés alapelveinek a tiszteletben tartása.A Bizottság a program értékelése alapján (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés[2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy Luxemburg igen jó eredményeket ért el a nemzeti reformprogram és a 2006. tavaszi Európai Tanács keretében meghatározott intézkedések végrehajtásában, de van még mit javítani a 2005-ben megállapított gyengeségek terén. Az elfogadott makrogazdasági intézkedések költségvetési konszolidációt és alacsonyabb inflációt helyeznek kilátásba. Jelenleg ígéretes intézkedéscsomagot hajtanak végre mikrogazdasági szinten. Nagyobb erőfeszítésekre van szükség azonban az éves haladás nyomon követésére és értékelésére szolgáló rendszer végrehajtásához, és számos intézkedést kell bevezetni például az induló vállalkozások és a kkv-k támogatására. A foglalkoztatásra irányuló bíztató reformok ellenére nem hirdettek meg újabb kezdeményezéseket az idősebb dolgozók foglalkoztatottsági szintjének emelése érdekében, és az oktatási rendszer fejlesztését célzó jelentősebb reformokat is meg kell még valósítani.Az elért eredmények alapján Luxemburgot arra ösztönözték, hogy a következő területekre összpontosítson: az idősebb dolgozók tekintetében a foglalkoztatási ráta további növelésére és a jelenlegi korengedményes nyugdíjazási rendszerek reformjára irányuló stratégiák; a korai iskolaelhagyási arány csökkentésére és a különböző oktatási típusok közti mesterséges akadályok elhárítására irányuló további erőfeszítések; a fiatalok vonatkozásában nemrégiben elfogadott intézkedéseknek a fiatalok munkanélküliségére gyakorolt hatásának szoros nyomon követése; valamint a versenyképes piacoknak, az EU-s irányelvek átültetésének és a kkv-k nagyobb támogatása.Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény[3] határozza meg; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |-  AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Luxemburg aktualizált, 2006–2009-re szóló stabilitási programjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:4.  [2007. február 27-én] a Tanács megvizsgálta Luxemburg aktualizált stabilitási programját, amely a 2006–2009 közötti időszakot fedi le.5.  A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése a 2006-os 5,5 %-ról átlagosan 4,3 %-ra lassul a programidőszak hátralévő részében. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv megalapozott növekedési feltételezéseken alapul. A program inflációs előrejelzése is valószerűnek tűnik.6.  A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2006-ban a GDP 1,0 %-a lesz, szemben a stabilitási program előző változatában foglalt, a GDP 1,8 %-ának megfelelő céllal. Ezt részben magyarázza a 2005-ös hiánynak az előző programban szereplő, a GDP 2,3 %-ának megfelelő értékről a legújabb adatok szerinti 1 %-ra történő lefelé irányuló korrekciója.. Lehet, hogy a 2006-os hiány is alacsonyabb lesz az új programban becsültnél (a GDP 1,5 %-a), mivel az adóbevételek valószínűleg alábecsültek.7.  A program középtávú költségvetési stratégiájának fő célja az egyensúlyi pozíció visszanyerése a programidőszak alatt. Ezt az államháztartás egyenlegének fokozatos javításával kell elérni, a GDP 1,5 %-ára becsült hiányról indulva kismértékű többletet elérve 2009-ben (a GDP 0,1 %-a). Az elsődleges egyenleg csökkenése párhuzamos lenne az államháztartási hiány csökkenésével. A kiigazítás a kiadási hányadnak a GDP 3,8 százalékpontot kitevő csökkenésére épül, amely messzemenően ellensúlyozná a bevételek arányának a 2,1 GDP-százalékpontos csökkenését. Ez a stratégia hasonlít a 2005. évi programban ismertetetthez, amely egy nagymértékben hasonló makrogazdasági kilátás mellett a hiány 2005. évi tetőzését jelezte előre 2006. helyett, és a nagyjából kiegyensúlyozott költségvetési helyzet elérését 2008-ra 2009 helyett.8.  A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a tervek szerint a GDP mintegy 1,25 %-át kitevő 2006. évi hiányról a GDP 1 %-át kitevő többletre javul a programidőszak végén. A stabilitási program az előző változatához hasonlóan középtávú költségvetési célkitűzésként a strukturális hiánynak a GDP 0,8 %-át kitevő szintjét határozza meg. A program a középtávú célkitűzést 2007-re szándékozik elérni, az előző változathoz képest egy évvel korábban. Mivel a középtávú célkitűzés (kissé) szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 1 %-át kitevő hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok számára kijelölt sávon belül van, és megfelelően tükrözi a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedését és az adósságrátát.9.  A költségvetés akár jobban is alakulhat a programban előrejelzettnél. Főként az adó-előrejelzések tűnnek eléggé óvatosnak, különösen 2007. vonatkozásában. Az elmúlt években Luxemburgban a költségvetés valóban gyakran jobban alakult az előrejelzettnél, általában a vártnál jelentősen magasabb bevételek miatt.10.  E kockázatértékelés alapján a programban szereplő költségvetési irányvonal elégségesnek tűnik ahhoz, hogy a programban tervezettek szerint 2007-re megvalósítsák a középtávú célkitűzéseket. Továbbá úgy tűnik, elég széles biztonsági sávot nyújt ahhoz, hogy 2007-től kezdve a szokásos makrogazdasági ingadozások mellett ne lépjék túl a GDP 3 %-ában meghatározott hiány-határértéket. A középtávú célkitűzés irányába ható kiigazítás program szerinti üteme teljes mértékben összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktummal, amely az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében előírja, hogy a strukturális egyenleg éves javításának irányadó mértéke a GDP 0,5 %-a, kedvező gazdasági időszakokban viszont magasabbnak kell lennie, kedvezőtlen időszakokban pedig lehet alacsonyabb. A középtávú célkitűzés megvalósítása után a programban szereplő költségvetési irányvonal szintén teljes mértékben összhangban lesz a Paktummal.11.  A bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ban elérte a GDP 7,5%-át, azaz jóval a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaérték alatt maradt. Az adóssághányad a program előrejelzése szerint enyhén emelkedik, a GDP 8,5 %-át éri el programidőszak végén.12.  A luxemburgi népesség elöregedésének a költségvetésre gyakorolt hosszú távú hatása az EU-ban a legmagasabbak közé tartozik, főként a nyugdíjkiadások előre jelzett, 7,5 GDP-százalékpontot kitevő, és az elöregedéssel kapcsolatos állami kiadások 8,25 százalékpontot kitevő igen jelentős növekedése miatt 2004 és 2050 között (összehasonlítva az EU-ban az átlagos, a GDP 2,25 illetve 3,5 százalékpontjának megfelelő növekedéssel). A bruttó adósság jelenlegi szintje igen alacsony és a társadalombiztosítás jelentős eszközöket halmozott fel. Míg ezen eszközök jelenlegi (a GDP körülbelül 25 %-ára becsült) mérete jelentősen hozzájárul az államháztartás fenntarthatóságához, nem lesz elegendő az elöregedéssel kapcsolatos kiadások nagymértékű növekedéséből eredően az adósságarányra gyakorolt hosszú távú hatás ellensúlyozására. Ezért, bár a stabil költségvetési egyenleg fenntartása segít csökkenteni a népességelöregedés okozta költségek egy részét, ahogyan azt a hatóságok felismerték, szükség lesz változtatásokra a nyugdíjrendszerben az államháztartási kiadások jövőbeli emelkedéseinek megfékezéséhez és az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát érintő kockázatok csökkentéséhez. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintve Luxemburg összességében közepes kockázattal szembesül.13.  A stabilitási program a középtávú költségvetési stratégia szempontjából minőségileg értékeli a nemzeti reformprogram 2006. októberi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program emellett bizonyos szintű tájékoztatást ad a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, költségvetési előrejelzései pedig úgy tűnik, hogy figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A stabilitási programnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. Különösen az a program által megerősített kormányzati szándék, hogy magas szinten tartsák az állami beruházásokat, tükrözi a nemzeti reformprogramban megállapított fellépések – a K+F fokozása, az erőforrások fenntartható használatának ösztönzése és a szomszédos országokkal való vasúti összeköttetés fejlesztése – elsődleges fellépésként történő kezelését.14.  A programban felvázolt költségvetési stratégia részben megfelel a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak. Eddig nem került sor jelentős nyugdíjreformokra.15.  Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program az előírt és a nem kötelező adatok tekintetében részben hiányos[6]. Ezenkívül a program lényeges pontokon eltér a magatartási kódexben meghatározott mintától[7].Általános következtetésként megállapítható, hogy a program az erőteljes növekedési kilátások mellett jó eredményeket ér el a középtávú célkitűzés megvalósításában, amely várhatóan 2007-től kezdődően teljesül, és azt követően a hiány további csökkentését tervezi. A nemrégiben elfogadott kiadás-fékező intézkedések azonban csak ideiglenesek (2009-ig szólnak).Figyelembe véve a fenti értékelést, és tekintettel az elöregedéssel kapcsolatos kiadások előrejelzett növekedésére, Luxemburgot felkérik arra, hogy strukturális reformintézkedések végrehajtásával (különösen a nyugdíjrendszer terén) javítsa az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Reál GDP (%-os változás) | SP 2006. november | 4.0 | 5.5 | 4.0 | 5.0 | 4.0 |BIZ 2006. november | 4.0 | 5.5 | 4.5 | 4.2 | nincs adat |SP 2005. november | 4.0 | 4.4 | 4.9 | 4.9 | nincs adat |HICP-infláció (%) | SP 2006. november | 3.8 | 2.9 | 1.4 | 2.0 | 2.0 |BIZ 2006. november | 3.8 | 3.2 | 2.2 | 1.8 | nincs adat |SP 2005. november | 3.7 | 2.6 | 2.0 | 1.8 | nincs adat |Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | SP 2006. november 1 | -1.6 | -0.3 | -0.8 | -0.5 | -1.6 |BIZ 2006. november 5 | -2.2 | -0.9 | -0.7 | -0.9 | nincs adat |SP 2005. november 1 | -1.7 | -1.3 | -0.7 | -0.6 | nincs adat |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. november | -1.0 | -1.5 | -0.9 | -0.4 | 0.1 |BIZ 2006. november | -1.0 | -1.0 | -0.5 | -0.3 | nincs adat |SP 2005. november | -2.3 | -1.8 | -1.0 | -0.2 | nincs adat |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | SP Nov 2006 | -0.8 | -1.3 | -0.8 | -0.2 | 0.3 |BIZ 2006. november | -0.8 | -0.8 | -0.3 | -0.1 | nincs adat |SP 2005. november | -2.1 | -1.7 | -0.7 | 0.1 | nincs adat |Ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. november 1 | -0.2 | -1.3 | -0.5 | -0.1 | 0.9 |BIZ 2006. november | 0.0 | -1.1 | -0.2 | 0.1 | nincs adat |SP 2005. november 1 | -1.5 | -1.2 | -0.6 | 0.1 | nincs adat |Strukturális egyenleg 2 (a GDP %-ában) | SP 2006. november 3 | -0.2 | -1.3 | -0.5 | -0.1 | 0.9 |BIZ 2006. november 4 | 0.0 | -1.1 | -0.2 | 0.1 | nincs adat |SP 2005. november | -1.5 | -1.2 | -0.6 | 0.1 | nincs adat |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | SP 2006. november | 6.1 | 7.5 | 8.2 | 8.5 | 8.5 |BIZ 2006. november | 6.0 | 7.4 | 7.3 | 7.1 | nincs adat |SP 2005. november | 6.4 | 9.6 | 9.9 | 10.2 | nincs adat |Megjegyzések: 1 A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. 2 Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). 3 A programban nincsenek egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések. 4 Nincsenek egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzésében. 5 A 2005–2008. közötti időszak lehetséges becsült növekedési értékei alapján (rendre 4,1 %, 4,1 %, 4,4 % és 4,7 %). Forrás: Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi gazdasági előrejelzései (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai |[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006) 816.[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM(2006) 574., 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Különösen az ágazati egyenlegekre vonatkozó adatok hiányoznak (kivéve az államháztartást).[7] Az államháztartás intézményi jellemzőire vonatkozó rész hiányzik.


				|

		52011SC0817

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Spainand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Spain, 2011-2014

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Spanyolország 2011. évi nemzeti
reformprogramjáról
és a Spanyolország 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált
stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről
szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és
148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1] és
különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[2],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)
Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta az
Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és
növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a
gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú
területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében,
hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén
rejlő lehetőségeit.
(2)
A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok
és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló
ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok
foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[3], amelyek együtt alkotják az „integrált
iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és
foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.
(3)
A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az
első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az
EU-ban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és
elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első
európai szemeszterét.
(4)
Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács
2011. február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban és a Bizottság
éves növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció
és a strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget
élvez majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság
helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való
csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a
növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a
prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy
konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.
(5)
Az Európai Tanács 2011. március 25-én arra is
felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy
vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási
vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba
beépíthessék.
(6)
Spanyolország 2011. április 29-én benyújtotta a
2011–2014 közötti időszakra vonatkozó, 2011. évi aktualizált stabilitási
programját, valamint 2011. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok
figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került
sor.
(7)
A spanyol gazdaságot súlyosan érintette a válság
kitörése és erőteljes kiigazításon ment át 2008–2009-ben. 2008 eleje és
2010 vége között a reál-GDP 4,3 %-kal esett, a foglalkoztatás pedig több
mint 10 %-kal csökkent. Ennek következtében a munkanélküliségi ráta 2010
végén 20,1 %-ra emelkedett, a legmagasabbra az EU-ban. Nagy részben a
fiatal (41,6 %-os munkanélküliség) és a kevésbé képzett munkavállalók
(26,4 %-os munkanélküliség) viselték a spanyol visszaesés nehezét. Az
államadósság hozama emelkedett, és a bankrendszer, különösen a takarékbankok az
ingatlanbuborék kipukkanása és az építőipar erőteljes szűkülése
miatt nyomás alá kerültek. A fellendülés időszakában kialakult nagy
makrogazdasági egyensúlytalanságok feloldásának folyamata még jó ideig eltart.
E kihívásokra válaszul a spanyol kormány költségvetési konszolidációra, a
takarékbankok szerkezetátalakítására, valamint munkaerő- és termékpiaci
reformokra kiterjedő reformmenetrendet indított.
(8)
Az 1466/97/EK tanácsi rendeletnek megfelelően
az aktualizált konvergenciaprogram értékelése alapján a Tanács véleménye
szerint a stabilitási programban szereplő költségvetési
előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv 2011-ben és
2012-ben túl optimista. A program tervei szerint a hiány 2013-ra a GDP 3 %-ában
megállapított referenciaérték alá csökken, a 2009. áprilisi tanácsi ajánlással
összhangban, majd a hiány 2014-ben tovább, a GDP 2,1 %-ára csökken. A
program nem irányozza elő a középtávú célkitűzés – a továbbra is
kiegyensúlyozott költségvetés – elérését a programidőszakban. Ez a
kiigazítási pálya nagyjából megfelelő. A strukturális egyenleg éves
átlagos javulása 2010–13 között átlagosan a GDP 1,5 %-a, összhangban a
tanácsi ajánlással, és 2014-ben ehhez adódik még GDP-arányosan 0,3 %. Az
adósság-GDP arány az előrejelzések szerint a GDP 60,1 %-át
kitevő 2010. évi értékről a programidőszak végére körülbelül
69 %-ra emelkedik. A konszolidációs pályának a mögöttes makrogazdasági
feltételezésekhez és a költségvetési célok regionális szinten történő
betartásához kapcsolódóan lefelé mutató kockázatai vannak. A régiók számlájára
írható a teljes államháztartási kiadás nagy része, és 2010-ben többen túllépték
költségvetési célkitűzéseiket. A spanyol kormány azonban vállalta, hogy
költségvetési csúszások esetén kiegészítő intézkedéseket hoz.
(9)
Az előirányzott költségvetési konszolidáció
2011. és 2012. évi eléréséhez a regionális kormányok számára létrehozott hiány-
és adósságellenőrző mechanizmusok szigorú alkalmazása szükséges.
Abban az esetben, ha a makrogazdaság és a költségvetés 2011-ben és 2012-ben a
vártnál rosszabbul alakul, a költségvetési célkitűzések megvalósításához
kiegészítő intézkedésekre lesz szükség, melyek meghozatalára a kormány
kötelezettséget vállalt. 2013-ra vonatkozóan meghatároztak bizonyos intézkedéseket
a költségvetési célok alátámasztására.
(10)
A középtávú költségvetési keret Spanyolországban
nagymértékben hozzájárult a többéves költségvetési tervezés elősegítéséhez
és összességében jó eredményt mutat. A válság azonban próbára tette ezt a keretet
és rávilágított, hogy tovább kell erősíteni a költségvetési stabilitást és
a költségvetési politika prevenciós jellegét. Ezt erősítené a középtávú
nominális GDP-növekedésre épülő kiadási szabály bevezetése. A spanyol
hatóságok által a stabilitási programban javasolt szabály automatikusan
kötelező lenne a központi kormányzatra és a helyi önkormányzatokra. A
kormány azt is tervezi, hogy a szabály autonóm közösségekbeli alkalmazásával
kapcsolatosan konszenzust próbál elérni a költségvetési és pénzügy-politikai
tanácson belül.
(11)
Az idősödés spanyol költségvetésre gyakorolt
valószínűsíthető hosszú távú hatása meghaladja az EU átlagát. Ennek
oka elsősorban a GDP-arányos nyugdíjkiadásoknak az elkövetkező
évtizedekre előrejelzett, lényeges növekedése. Hosszú távon az elöregedés
az egy munkavállalóra jutó nyugdíjasok arányának jelentős emelkedéséhez
vezet. Reform nélkül a nyugdíjkiadások az uniós átlagnál várhatóan jóval
magasabb ütemben emelkednek, és veszélyeztetik az államháztartás
fenntarthatóságát. A kormány szociális partnerekkel egyeztetett
nyugdíjreform-javaslata segít a költségvetési fenntarthatóság javításában és
ösztönzi a munkaerő-piaci részvételt. Mindazonáltal a reformot még jóvá
kell hagynia a parlamentnek és még mindig módosulhat.
(12)
Spanyolország fontos lépéseket tett
bankrendszerének megerősítésére, főként jelentős állami
támogatás nyújtása, valamint a takarékbankok szerkezetátalakítására, a bankok
szolvenciájának megerősítésére és mérlegük átláthatóságának javítására
irányuló intézkedések meghozatala révén. Mindazonáltal a helyi hatóságoknak a
takarékbankok irányításában játszott szerepe által teremtett problémák még nem
oldódtak meg teljes mértékben. A bankok hatékony reorganizációja és
méretcsökkentése tekintetében bizonytalanságra adott okot a takarékbankok
konszolidálásának formája, az úgynevezett „hidegfúzió”. A kormány vállalta,
hogy 2011. szeptember végére véglegesíti a szerkezetátalakítást.
(13)
A Spanyolországban zajló munkaerő-piaci
reformot ki kell egészíteni a jelenlegi lomha kollektív tárgyalási rendszer
átalakításával. A tartományi és ágazati megállapodások fölénye kevés tárgyalási
mozgásteret hagy vállalati szinten. A kollektív szerződések automatikus
meghosszabbítása, a meg nem újított szerződések érvényessége és az
utólagos inflációkövető indexálási rendelkezések alkalmazása hozzájárul a
bérek mozdulatlanságához, és megakadályozza a gazdasági kiigazítás
felgyorsításához és a versenyképesség visszaállításához szükséges
bérrugalmasságot. A kormány felkérte a szociális partnereket, hogy 2011
tavaszán állapodjanak meg a kollektív bértárgyalási rendszer reformjáról, és
vállalta az ezt követő jogalkotást.
(14)
Spanyolország az igen magas munkanélküliségre
tekintettel a 2010. szeptemberi törvénnyel megkezdte munkaerőpiacának
reformját. A törvény célja a munkaerő-piaci dualitás és a fiatalkori
munkanélküliség csökkentése, a kiszolgáltatott helyzetben lévő csoportok
foglalkoztathatóságának fokozása, valamint a vállalati szintű rugalmasság
növelése. E célból 2011. februárban elfogadták az aktív munkaerő-piaci
intézkedések reformját, amely a foglalkoztatási szolgálatok tanácsadó és
iránymutató szerepének, valamint nemzeti és regionális szintű
koordinációjának megerősítésére irányuló intézkedéseket is tartalmazott.
Ebben a szakaszban korai értékelni, hogy a reform elegendő-e a
szegmentáció és az ifjúkori és a tartós munkanélküliség visszaszorítására,
mivel néhány intézkedés még nem lépett életbe. A kormány vállalta, hogy 2011.
októberig további lépéseket tesz.
(15)
Spanyolországban az 1990-es évek végétől
erőteljesen emelkedett a fajlagos munkaerőköltség, ami az árak és a
költségek versenyképességének romlásához vezetett. Az euróövezetinél
alacsonyabb termelékenységnövekedéshez társuló magasabb bérnövekedés
hozzájárult a tartósan magasabb inflációhoz Spanyolországban. Ha módot
találnának a viszonylag magas társadalombiztosítási járulékoknak a költségvetés
szempontjából semleges csökkentésére a nem bérjellegű munkaerőköltségek
visszafogása érdekében, az fokozhatná a versenyképességet. Például az
energiaadók, főként a tüzelőanyagra kivetett adók továbbra is
viszonylag alacsonyak Spanyolországban, így módot adhatnak a bevételek
kiegyenlítésére.
(16)
Spanyolországban a korai iskolaelhagyás magas
szintje (2009-ben 31,2 %) különösen aggasztó, mivel csökkenti a képzett
munkaerő létszámát, befolyásolja az érintett egyének
álláslehetőségeit és csökkenti a potenciális növekedést. A 2011. február
15-én elfogadott, a fenntartható gazdaságról szóló törvény olyan intézkedéseket
tartalmaz, amelyek célja a humántőke minőségének és mennyiségének
oktatáson és szakképzésen keresztüli emelése. Mindazonáltal a korai
iskolaelhagyás leküzdésére és a szakképzés javítására irányuló új intézkedések
eredményessége bizonytalan, végrehajtásuk pedig a kormányzat minden szintjén
nehéznek bizonyulhat.
(17)
Spanyolország előrelépett a termék- és
szolgáltatáspiacok versenyfeltételeinek javítása terén, megoldást kínálva a
lassú termelékenységnövekedés egyik okára. Noha a szolgáltatási irányelv
átültetése jól halad Spanyolországban, szükség van a szakmai szolgáltatások
további megnyitására. A fenntartható gazdaságról szóló törvény az üzleti
környezet javítására, a verseny erősítésére és a környezeti fenntarthatóság
ösztönzésére irányuló intézkedések széles körét tartalmazza. Mindazonáltal
végrehajtásukat nehéznek bizonyulhat végigvinni a kormányzat minden szintjén.
Különösképp meg kell akadályozni a közigazgatás szintjei közötti átfedéseket, a
többszintű jogalkotási túlszabályozást és a lényegében heterogén
jogalkotást a régiók között.
(18)
Spanyolország számos kötelezettségvállalást tett az
Euró Plusz Paktum[4]
keretében. Költségvetési oldalról Spanyolország vállalta, hogy a költségvetési
stabilitás és ezáltal az államháztartás fenntarthatóságának fokozása érdekében
kiadási szabályt vezet be. A pénzügyi stabilitás megerősítése érdekében
Spanyolország vállalta, hogy szeptember 30. előtt befejezi a pénzügyi
ágazat szerkezetátalakítását. A foglalkoztatási intézkedések középpontjában az
aktív munkaerő-piaci intézkedésekre és a szakképzés területét érintő
rendelkezésekre vonatkozó jogi aktusok végrehajtása, valamint az informális
foglalkoztatás kezelése áll. A versenyképességi intézkedések a kollektív
bértárgyalási rendszer reformjára, a szabályozott szakmákra, a versenyképességi
tanácsadó bizottság felállítására és a csődtörvény reformjára
összpontosítanak. A fenti kötelezettségvállalások a Paktum mind a négy
területét érintik. A folyamatban lévő reformprogram folytonosságát jelentik,
bizonyos reformok végrehajtásához konkrét határidőt rendelnek és
biztosítják a már végrehajtott reformok teljes körű alkalmazását. Sor
került a kötelezettségvállalások értékelésére és az ajánlásban való
figyelembevételükre.
(19)
A Bizottság értékelte a stabilitási programot és a
nemzeti reformprogramot, valamint az Euró Plusz Paktum keretében tett
vállalásokat[5].
Figyelembe vette nemcsak a programok Spanyolország fenntartható költségvetési
és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét,
hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak,
tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél uniós szempontok
beépítésével kell megerősíteni az Európai Unió átfogó gazdasági
kormányzását. Ennek fényében a Bizottság úgy véli, hogy a spanyol kormány az
előírt célokkal összhangban lévő költségvetési konszolidációs tervet
készített, de marad némi lefelé mutató kockázat. Az állami kiadások növekedését
a középtávú GDP-növekedés mértéke alatt kell tartani, és el kell fogadni a nyugdíjreformot.
2011–12 során a további lépéseknek a pénzügyi rendszer stabilitásának
biztosítására (a takarékbankok szerkezetátalakításának és konszolidációjának
befejezésével) és a növekedés hazai forrásainak erősítésére kell
összpontosítaniuk, a jelenlegi munkanélküliségi hullámnak különösen a kollektív
tárgyalás reformja és a munkaerőpiacon folyó reformok további
végrehajtása, valamint eredményességük szoros figyelemmel kísérése és
értékelése révén történő kezelésével. Meg kell nyitni a szolgáltatási ágazatot
és a szakmákat a nagyobb verseny előtt, valamint csökkenteni kell a
vállalkozások adminisztratív terheit.
(20)
Ezen értékelés fényében és figyelembe véve a 2010.
június 2-i, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 126.
cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlást, a Tanács megvizsgálta
Spanyolország 2011. évi aktualizált stabilitási programját, és arról alkotott
véleményét[6] az
alábbi ajánlás, és különösen annak (1) pontja tükrözi. Figyelembe véve az
Európai Tanács 2011. március 25-i következtetéseit, a Tanács megvizsgálta
Spanyolország nemzeti reformprogramját,
AJÁNLJA, HOGY Spanyolország a
2011–2012-es időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
(1)
Hajtsa végre költségvetési stratégiáját 2011-ben és
2012-ben, biztosítva, hogy a hiánycélok a kormányzat minden szintjén
megvalósulnak, többek között a regionális önkormányzatokat érintő
meglévő hiány- és adósságellenőrző mechanizmusok szigorú
alkalmazásával; fogadjon el további intézkedéseket abban az esetben, ha a
költségvetés és a gazdaság nem a várakozások szerint alakul; ragadja meg a
többek között a kedvezőbb gazdasági feltételekből adódó
lehetőségeket a hiánycsökkentés felgyorsítására; határozzon meg konkrét
intézkedéseket a 2013. és 2014. évi célok teljes mértékű alátámasztása
érdekében. Tartsa az állami kiadások növekedését a középtávú GDP-növekedés
mértéke alatt azáltal, hogy a terveknek megfelelően kiadási szabályt vezet
be a költségvetési stabilitási törvénybe.
(2)
Fogadja el a tervek szerint a javasolt
nyugdíjreformot a nyugdíjkorhatár kitolása céljából, és emelje a nyugdíj
kiszámításakor figyelembe vett, munkában töltött évek számát; a terveknek
megfelelően a várható élettartam változásával összhangban rendszeresen
vizsgálja felül a nyugdíjparamétereket, és dolgozzon ki további intézkedéseket
a tényleges nyugdíjkorhatár emelése érdekében, beleértve az idősebb
munkavállalókat érintő egész életen át tartó tanulást.
(3)
A takarékbankok irányítási szerkezetében fennmaradt
gyengeségek kezelése révén erősítse meg az ágazat folyamatban lévő
szerkezetátalakítását.
(4)
A nem bérjellegű munkaerőköltségeknek a
költségvetés szempontjából semleges csökkentése érdekében vizsgálja meg a
társadalombiztosítási járulékok szintjének csökkentési lehetőségeit,
különösen a héa és az energiaadók szerkezetének és kulcsának módosítása révén.
A nemzeti gyakorlatnak megfelelően a szociális partnerekkel folytatott
konzultációt követően fogadja el és hajtsa végre a kollektív bértárgyalási
folyamat és a bérindexálás rendszerének reformját annak biztosítása érdekében, hogy
a bérnövekedés jobban tükrözze a termelékenység alakulását, valamint a helyi és
vállalati szintű feltételeket.
(5)
2011 végéig értékelje a 2010. szeptemberi
munkaerő-piaci reform, és a 2011. februári aktív munkaerő-piaci
intézkedéseket érintő reform hatásait, és szükség esetén csatoljon a
munkaerő-piaci szegmentáció csökkentésére és a fiatalok foglalkoztatási
lehetőségeinek javítására irányuló további reformokra vonatkozó
javaslatot; biztosítsa a nemzeti
reformprogramban meghatározott intézkedések eredményességének szoros
figyelemmel kísérését a korai iskolaelhagyás visszaszorítása érdekében, többek
között megelőző intézkedések révén, és segítse elő a szakmai
oktatásra és képzésre való átállást.
(6)
Folytassa a szakmai szolgáltatások megnyitását és
fogadja el a tervezett jogi aktusokat a szabályozási keret átalakítása és a
verseny, a hatékonyság és az innováció jelenlegi korlátainak a megszüntetése
érdekében; a kormányzat minden szintjén hajtsa végre a fenntartható gazdaságra
vonatkozó törvényt, főként az üzleti környezet javítására és a termék- és
szolgáltatáspiacokon a verseny fokozására irányuló intézkedéseket; a
vállalkozások adminisztratív terheinek csökkentése érdekében javítsa a
regionális és a nemzeti közigazgatás közti koordinációt.
Kelt
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL C [...]., [...], [...]. o.
[3]               A 2011. évre érvényben tartotta a Tanács 2011. május
19-i 2011/308/EU határozata.
[4]               Az Euró Plusz Paktum keretében tett vállalások további
részleteit a SEC(2011) 718 dokumentum tartalmazza.
[5]               SEC(2011) 718.
[6]               Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3)
bekezdésében előírtaknak megfelelően.


title: Az Európai Központi Bank ajánlása ( 2011. június 9. ) az Európai Unió Tanácsa számára az Oesterreichische Nationalbank külső könyvvizsgálóiról (EKB/2011/7)

text:
               15.6.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 174/6

         AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA
   (2011. június 9.)
   az Európai Unió Tanácsa számára az Oesterreichische Nationalbank külső könyvvizsgálóiról
   (EKB/2011/7)
   2011/C 174/04
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 27.1. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Központi Bank („EKB”) és a nemzeti központi bankok beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

               (2)

               Az Oesterreichische Nationalbankról szóló szövetségi törvény 37. cikkének (1) bekezdése alapján az Oesterreichische Nationalbank közgyűlése minden évben két külső könyvvizsgálót és két helyettes külső könyvvizsgálót választ. A helyettes külső könyvvizsgálókat kizárólag abban az esetben bízzák meg, ha a külső könyvvizsgálók nem képesek elvégezni az ellenőrzést.

               (3)

               Az Oesterreichische Nationalbank külső könyvvizsgálóinak és helyettes külső könyvvizsgálóinak megbízatása lejárt a 2010. pénzügyi év könyvvizsgálatát követően. Ezért szükséges kinevezni külső könyvvizsgálókat a 2011. pénzügyi évtől.

               (4)

               A 2011. pénzügyi évre az Oesterreichische Nationalbank a TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH-t és az Ernst & Young Wirtschaftsprüfungsgesellschaft m.b.H-t választotta együttes külső könyvizsgálóként, illetve a KPMG Austria GmbH Wirtschaftsprüfungs- und Steuerberatungsgesellschaftot és a Deloitte Audit Wirtschaftsprüfungs GmbH-t választotta együttes helyettes könyvvizsgálóként.

               (5)

               A külső könyvvizsgálók megbízatása évente megújítható, de az nem haladhatja meg az öt évet, míg a helyettes külső könyvvizsgálók megbízatása csak egyszer újítható meg,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               (1)

               Ajánlott, hogy a TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH-t és az Ernst & Young Wirtschaftsprüfungsgesellschaft m.b.H-t együttesen nevezzék ki az Oesterreichische Nationalbank külső könyvvizsgálóiként a 2011. pénzügyi évre.

               (2)

               Ajánlott, hogy a KPMG Austria GmbH Wirtschaftsprüfungs- und Steuerberatungsgesellschaftot és a Deloitte Audit Wirtschaftsprüfungs GmbH-t együttesen nevezzék ki az Oesterreichische Nationalbank helyettes külső könyvvizsgálóiként a 2011. pénzügyi évre.

               (3)

               A külső könyvvizsgálók megbízatása évente megújítható, de az nem haladhatja meg az öt évet, és legkésőbb a 2015. pénzügyi évvel megszűnik. A helyettes külső könyvvizsgálók megbízatása csak egyszer újítható meg, és legkésőbb a 2012. pénzügyi évvel megszűnik.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2011. június 9-én.

            az EKB elnöke

         Jean-Claude TRICHET


				|

		52012DC0317

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Magyarország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és a Magyarország 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről /* COM/2012/0317 final - 2012/ () */

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Magyarország 2012. évi nemzeti
reformprogramjáról
és a Magyarország 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó stabilitási
programjáról szóló tanácsi véleményről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2)
bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi
rendeletre[1]
és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i
1176/2011/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és
különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3],
tekintettel az Európai Parlament véleményére,[4]
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Az Európai Tanács 2010.
március 26-án jóváhagyta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a
foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló
javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén
azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van
szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a
versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.
(2)       A Tanács 2010. július 13-án elfogadta
a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról
szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok
foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[5], melyek
együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak,
hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az
integrált iránymutatásokat.
(3)       A Tanács 2011. július 12-én
ajánlást fogadott el Magyarország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról,
valamint véleményt adott ki Magyarország 2011–2014 közötti időszakra
vonatkozó, aktualizált konvergenciaprogramjáról.
(4)       A Bizottság 2011. november
23-án elfogadta a második éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020
stratégiára épülve elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai
koordináció második európai szemeszterét. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet
alapján 2012. február 14-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült
jelentést[6],
amelyben Magyarországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában
részletes felülvizsgálatra kerül sor.
(5)       Az Európai Tanács március
2-án jóváhagyta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a
növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat.
Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő
költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a
gazdaságnak történő hitelnyújtás normál feltételeit, ösztönözni kell a
növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság
társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(6)       Az Európai Parlament és
Magyarország 2012. február 29-én a költségvetési egyenleg felügyeletének
megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és
összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 2a.
cikkében foglaltak szerint véleménycserét folytattak.
(7)       Az Európai Tanács 2012.
március 2-án arra is felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő
tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy
azokat stabilitási- vagy konvergencia programjukba, valamint nemzeti
reformprogramjukba beépíthessék.
(8)       Magyarország 2012. április
23-én benyújtotta a 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó
konvergenciaprogramját, valamint 2012. évi nemzeti reformprogramját. A
kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére
egyidejűleg került sor. A Bizottság az 1176/2011 rendelet 5. cikke alapján
részletes felülvizsgálatot készített továbbá arról, hogy Magyarországot
érinti-e a makrogazdasági egyensúlyhiány. A Bizottság a részletes
felülvizsgálat[7]
során arra a következtetésre jutott, hogy Magyarországon külső és
belső egyensúlyhiány van, ám ez nem túlzott.
(9)       A 2012-es konvergenciaprogram
1466/97/EK tanácsi rendeletnek megfelelő értékelése alapján a Tanács
véleménye szerint a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket
alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv optimista. A magyar hatóságok 2012-es
és 2013-as növekedési előrejelzése fél százalékponttal magasabb a
Bizottság 2012. tavaszi előrejelzésénél, mivel a belföldi kereslettel
kapcsolatban optimistább becslést tartalmaznak, különösen 2013 tekintetében. A
programban szereplő költségvetési stratégia célja, hogy a Tanács által
előírt 2012-es határidőig biztosítsa a túlzott hiány fenntartható
korrekcióját. A hivatalos hiánycél és a tervezett költségvetési intézkedések
megfelelnek a 126. cikk (7) bekezdésén alapuló 2012. márciusi tanácsi
ajánlásoknak. A program megerősíti a korábbi, GDP-arányosan 1,5 %-os
középtávú költségvetési célt, amelyet a tervek szerint 2013-ra kell elérni. A
középtávú költségvetési cél megfelelően tükrözi a Stabilitási és
Növekedési Paktumban szereplő követelményeket. Az (újraszámított)
strukturális költségvetési egyenleg [8],
alapján a Bizottság 2012. évi tavaszi előrejelzése – az egyes
takarékossági intézkedésekhez kötődő végrehajtási kockázatok és egy
kevésbé optimista makrogazdasági forgatókönyv figyelembevételével – úgy
értékeli, hogy 2013-ban a középtávú költségvetési cél megvalósítása nem lesz
megfelelő. A kormányzati kiadások növekedésének mértéke, beszámítva a
diszkrecionális bevételi intézkedéseket, 2013-ban összhangban van a Stabilitási
és Növekedési Paktum kiadási küszöbértékével, de ez nem igaz 2014-re és 2015-re.
A kormányzati tervek szerint az államadósság folyamatosan csökkeni fog a
program ideje alatt, 2015-ben a GDP 73 %-a alatt lesz, de a GDP
60 %-ában meghatározott referenciaérték fölött marad. Az adósságcsökkenési
célszám tekintetében Magyarország 2013-2014-ben egy olyan átmeneti
időszakot fog megélni, amelyben a program megfelelő előrelépést
fog biztosítani a célszám elérése felé. A program szerint az adósságcsökkenési
küszöbérték elérése az átmeneti időszak végén, 2015-ben következik be, és
ezáltal segíteni fog a külső és belső eladósodottság csökkentésében.
(10)     Létrejöttek az új alkotmányos
költségvetési irányítási keret végrehajtásához szükséges szabályok, de a keret
egyes elemei még hiányosak. A középtávú költségvetési tervek csak
előrejelzésnek minősülnek, a Költségvetési Tanács erőforrásai
nem arányosak újdonsült vétójogához mérten, és továbbra sem elégségesek a
rendelkezésre álló költségvetési információk. A középtávú költségvetési
tervezés megerősítése és a Költségvetési Tanács elemzési képességeinek
megerősítése segítené annak biztosítását, hogy az új alaptörvényi
költségvetési szabályozás be tudja tölteni funkcióját.
(11)     Az adóreform alacsony
jövedelműekre gyakorolt hatásainak ellensúlyozására bevezetett politikai
intézkedések (a minimálbér megemelése, bérkompenzációs rendszer) nem járultak
hozzá a foglalkoztatottság növeléséhez, miközben a nők munkaerőpiaci
részvételének elősegítését célzó intézkedések a jó irányba történő
kis lépést jelentenek. A munkát terhelő adók foglalkoztatásbaráttá
alakítása és a nők munkaerő-piaci részvételének további ösztönzése,
így különösen a gyermekgondozási és iskolára felkészítő létesítmények
bővítése segítené a foglalkoztatási ráta növelését.
(12)     A Nemzeti Foglalkoztatási
Szolgálatot átszervezték, ez létszámcsökkenéshez vezetett, ami szembemegy a
2011-es ajánlásban foglaltakkal. Az aktív munkaerőpiaci politikák terén
bizonyos intézkedések, melyek kifejezetten a hátrányos helyzetű
csoportokat célozzák meg, például azok, melyek az Európai Szociális Alap
programjai alatt futnak, hitelesnek és lényegesnek tűnnek. Ugyanakkor más,
a hátrányos helyzetű csoportokat célzó intézkedések (pl. a közmunkák)
várhatóan nem fognak hozzájárulni a résztvevők nyílt munkaerő-piaci
elhelyezkedéséhez. A közmunkák és az egyéb aktív munkaerő-piaci politikák
finanszírozása közti egyensúly megőrzése mellett haladéktalanul komoly
lépéseket kellene tenni a Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat megerősítése
felé, a munkerőpiac működésének fejlesztése, és a foglalkoztatottak
számának növelése érdekében. A munkaerő-piaci reformok lévén a növekedési
lehetőségek fokozása fontos lenne a magas külső és belső
adósságból fakadó sebezhetőség folyamatos csökkentéséhez is. Továbbá, a
nemzeti romaintegrációs stratégia nem vált központi elemmé más politikák terén.

(13)     Az üzleti környezet javítására
irányuló intézkedések nagyobbrészt a jó irányba mutatnak, ugyanakkor sok
lehetőség van a további előrelépésre. A nem banki finanszírozás
elérhetővé tételét célzó lépések szintén a helyes irányba mutatnak, a
kkv-politikák átfogó értékelése azonban továbbra is várat magára. Magyarország
rosszul áll a közigazgatás átláthatóságát és minőségét mérő számos
indikátor tekintetében, az e téren történő előrelépés hozzájárulna az
intézményi és politikai környezet javításához is. Ez javíthatná a külföldi
közvetlen befektetések feltételeit, és hozzájárulna a nettó nemzetközi
befektetői pozíció jelentős egyensúlyhiányának csökkentéséhez:
különösen az újrabefektetett profit aránya csökkent drámaian 2009-ben és
2010-ben, részint a válság, részint azonban a politikai és fiskális környezet,
illetve a jog- és intézményrendszer ellentmondásos és kiszámíthatatlan
változásai miatt. A kutatás és fejlesztés közfinanszírozásának jelenlegi
trendje (2010 közepe óta) nincs összhangban a 2012-es éves növekedési
jelentésben szereplő differenciált és növekedésbarát költségvetési
konszolidáció prioritásával.
(14)     A magyar kormány
felsőoktatási reformot hajtott végre, mely változásokkal járt a
felsőoktatás szerkezete és finanszírozása tekintetében. Emellett az
iskolai oktatással kapcsolatos új jogszabályok egyes elemei miatt fennáll annak
a kockázata, hogy a magyar iskolarendszerben nőni fog az iskolai
lemorzsolódás és a szegregáció. A hasonlóképp fontos egész életen át tartó
tanulás kérdése nem kap megfelelő hangsúlyt. A magyar munkaerő
versenyképességének fokozásához fontos lesz az oktatás javítása minden szinten.
(15)     A tömegközlekedés
átalakításának elmaradása egyik fontos oka volt az utóbbi évek költségvetési
túlköltekezéseinek. A tömegközlekedési társaságok járműállományának
túlnyomó többsége elérte a használhatósági határt. A villamosenergia-hálózat
határon átnyúló kapacitásának növelése megkönnyíthetné a szomszédos államokkal
folytatott kereskedelem potenciális növelését. A nemzeti energiaügyi szabályozó
hatóság nincs felhatalmazva, hogy önállóan döntsön saját szervezetéről, és
nincs kizárólagos hatásköre a hálózati tarifák megállapítására, ideértve a
megtérülési rátát, vagyis azt, hogy a hálózati szolgáltatók mennyit jogosultak
keresni. A szabályozott áraknak csak a sebezhető helyzetben levő
ügyfelekre kellene vonatkozniuk.
(16)     Az európai szemeszter
keretében a Bizottság elvégezte Magyarország gazdaságpolitikájának átfogó
elemzését. Vizsgálta a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot, és
benyújtott egy részletes felülvizsgálatot. Figyelembe vette nemcsak a programok
Magyarország fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája
szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az
uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintettel arra, hogy meg kell
erősíteni az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását azzal, hogy a
jövőbeli nemzeti döntéseknél figyelembe kell venni az Uniós szintű
szempontokat. A Bizottság európai szemeszter keretében megfogalmazott
ajánlásait az alábbi, (1)–(7) ajánlások tükrözik.
(17)     A Tanács ezen értékelés
fényében megvizsgálta Magyarország konvergenciaprogramját. Véleményét[9]
mindenekelőtt az (1) ajánlásban foglaltak tükrözik.
(18)     A Bizottság részletes
felülvizsgálatának és ezen értékelés eredményeinek fényében a Tanács
megvizsgálta Magyarország 2012-es nemzeti reformprogramját és Magyarország
konvergenciaprogramját. Az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait
különösen az alábbi 1., 3., 4. és 5. ajánlások tükrözik;
AJÁNLJA, HOGY Magyarország a 2012–2013
közötti időszakon belül tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           A 2012-es költségvetés
végrehajtása és az egyszeri intézkedések lehetőség szerinti mellőzése
révén 2012-ben tartós módon szüntesse meg a túlzott hiányt. Ezt követően
határozza meg a túlzott hiány tartós korrekciójának biztosításához szükséges
valamennyi strukturális intézkedést, és érjen el megfelelő
előrehaladást a középtávú költségvetési cél tekintetében, ideértve a
kiadási küszöbértéket, továbbá biztosítsa az adósságcsökkenési küszöbérték
elérése felé történő megfelelő előrehaladást. A felgyülemlett
makrogazdasági egyensúlyhiány enyhítése érdekében állítsa az államadósság
arányát stabil csökkenő pályára.
2.           Új elszámolási szabályoknak a
kötelező középtávú költségvetési keretekbe történő beillesztése révén
módosítsa a gazdasági stabilitásról szóló sarkalatos törvényt. Folytassa a
Költségvetési Tanács elemzési hatáskörének szélesítését, figyelemmel a közpénzügyek
átláthatóságának növelésére.
3.           A 2011–2012. évi
adóváltozások alacsony jövedelműekre gyakorolt hatásainak fenntartható,
költségvetési szempontból semleges módon történő enyhítése révén alakítsa
át a munkát terhelő adókat foglalkoztatás-barátabbá, például az
energiaadókra és a rendszeres vagyonadókra való hangsúlyáthelyezéssel.
Erősítse a nők munkaerő-piaci részvételének ösztönzésére
irányuló intézkedéseket a gyermekgondozási és iskolára felkészítő
létesítmények bővítése révén.
4.           Tegyen lépéseket a Nemzeti
Foglalkoztatási Szolgálat kapacitásának fokozására a képzés, munkakeresési
segítség és az egyéni szolgáltatások minőségének és hatékonyságának
növelése érdekében, különös tekintettel a hátrányos helyzetű csoportokra.
Hatékony képzés, és a munkakereséshez nyújtott segítségnyújtás révén
erősítse meg a közmunkarendszer aktiváló szerepét. hajtsa végre a nemzeti
romaintegrációs stratégiát és jelenítse azt meg más politikákban is.
5.           Hajtsa végre az
adminisztratív terhek csökkentését célzó intézkedéseket. Biztosítsa, hogy a
közbeszerzés és a jogalkotás támogassa a piaci versenyt, továbbá biztosítsa a
pénzügyi és egyéb vállalkozások – ideértve a külföldi közvetlen
befektetőket –számára a stabil szabályozási és üzletbarát környezetet.
Csökkentse az adószabályok betartásával kapcsolatos költségeket, és alkosson
stabil, megengedhető és nem torzító társasági adózási kereteket. Törölje el a nagyméretű kiskereskedelmi
üzlethelyiségek létesítésére vonatkozó, nem indokolható korlátozásokat. Az új
innovációs stratégiában szerepeltessen az innovatív kkv-k támogatását célzó,
megfelelően célzott külön ösztönző rendszereket.
6.           Megfelelő finanszírozás
biztosításával készítsen a korai iskolaelhagyókat célzó stratégiát, és hajtsa
azt végre. Biztosítsa, hogy a felsőoktatási reform végrehajtása javítsa a
hátrányos helyzetű csoportok oktatáshoz történő hozzáférését.
7.           Alakítsa
át a tömegközlekedési rendszert úgy, hogy az költséghatékonyabb legyen. Növelje
a villamosenergia-hálózat határon átnyúló kapacitásait, biztosítsa az energiaügyi
szabályozó hatóság függetlenségét, és fokozatosan törölje el a szabályozott
energiaárakat.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L
209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL L
306., 2011.11.23., 25. o.
[3]               COM(2012) 317
végleges.
[4]               P7_TA(2012)0048
és P7_TA(2012)0047
[5]               A Tanács
2012. április 26-i 2012/238/EU határozata
[6]               COM(2012) 68
final.
[7]               SWD(2012) 157
final.
[8]               A
Bizottság szolgálatai által a programban megadott információk alapján a közös
módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes
intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.
[9]               Az
1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


Ajánlás a Tanács Véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikke (3) bekezdése értelmében Olaszország aktualizált, 2004–2008-ra szóló stabilitási programjáról


title: Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA az Egyesült Királyság 2014. évi nemzeti reformprogramjáról és az Egyesült Királyság 2014. évi konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről_x000b_

text:
				|

		52014DC0429

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA az Egyesült Királyság 2014. évi nemzeti reformprogramjáról_x000b__x000b_és az Egyesült Királyság 2014. évi konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről_x000b_ /* COM/2014/0429 final - 2014/ () */

Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
az Egyesült Királyság 2014. évi nemzeti
reformprogramjáról
és az Egyesült Királyság 2014. évi konvergenciaprogramjának tanácsi
véleményezéséről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2)
bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i
1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és különösen annak 6.
cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[4],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság
véleményére,
tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó
bizottság véleményére,
tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság
véleményére,
mivel:
(1)
Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a
Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott
összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia
elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú
területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében,
hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a
versenyképesség terén.
(2)
A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010.
július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó
átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig
elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról
szóló határozatot, amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A
tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és
foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.
(3)
Az állam-, illetve kormányfők 2012. június
29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens
keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai
eszközt felhasználó tagállami, uniós és euróövezeti tevékenységek számára.
Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és
kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az „Európa 2020” stratégia
céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.
(4)
A Tanács 2013. július 9-én ajánlást fogadott el az
Egyesült Királyság 2013. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte
az Egyesült Királyság 2012/2013-tól 2017/2018-ig tartó időszakra vonatkozó
aktualizált konvergenciaprogramját.
(5)
A Bizottság 2013. november 13-án elfogadta az éves
növekedési jelentést[5],
amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2014. évi európai
szemeszterét. Ugyanezen a napon a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján
elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[6], amelyben az Egyesült
Királyságot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes
vizsgálatra kerül sor.
(6)
Az Európai Tanács 2013. december 20-án elfogadta a
pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést
ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta,
hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt
kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás
rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet,
kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit,
valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(7)
A Bizottság 2014. március 5-én az 1176/2011/EU
rendelet 5. cikkének megfelelően közzétette az Egyesült Királyságra
vonatkozó részletes vizsgálat eredményeit[7].
Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az Egyesült
Királyságban továbbra is makrogazdasági egyensúlyhiány tapasztalható, amely
nyomon követést és szakpolitikai intézkedéseket tesz szükségessé.
Mindenekelőtt a háztartások adósságállománya terén történt (a magas
jelzáloghitel-szintekhez és a lakáspiac strukturális sajátosságaihoz
kapcsolódó) változások, valamint az exportpiaci részesedések kedvezőtlen
alakulása igényel továbbra is figyelmet. A lakóingatlan-szektorban
tapasztalható kockázatok az alábbiakra vonatkoznak: tartós strukturális
alulkínálat, alapvető kínálati korlátok (különösen Londonban), a
növekvő keresleti oldalra viszonylag lassan reagáló kínálati oldal, aminek
következtében továbbra is emelkednek az ingatlanárak (különösen Londonban és az
ország dél-keleti részén) és a vásárlók magas jelzáloghiteleket kényszerülnek
felvenni. A exportpiaci részesedések csökkenése rövid távon valószínűleg
nem jár kockázatokkal, ugyanakkor a folyó fizetési mérleg hiányával együtt még
mindig strukturális kihívásokra utal. Utóbbiak a készséghiánnyal és az infrastrukturális
hiányosságokkal kapcsolatosak. Az államháztartást illetően az Egyesült
Királyság nem teljesítette az államháztartási hiánycélokat és a strukturális
kiigazítási célokat.
(8)
2014. április 30-án az Egyesült Királyság
benyújtotta 2014. évi nemzeti reformprogramját és 2014. évi
konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két
program értékelésére egyidejűleg került sor.
(9)
Az egyes, Nagy Britannia és Észak-Írország Egyesült
Királyságára vonatkozó rendelkezésekről szóló (15.) jegyzőkönyv 4.
pontja értelmében az Európai Unió működéséről szóló szerződés
126. cikkének (1) bekezdésében előírt, a túlzott államháztartási hiány
elkerülésére vonatkozó kötelezettség nem vonatkozik az Egyesült Királyságra. Az
említett jegyzőkönyv 5. pontja kimondja, hogy az Egyesült Királyság
törekszik a túlzott költségvetési hiány elkerülésére. A Tanács 2008. július
8-án az Európai Közösséget létrehozó szerződés 104. cikkének (6)
bekezdésével összhangban megállapította, hogy az Egyesült Királyságban túlzott
hiány áll fenn.
(10)
A 2014. évi konvergenciaprogramban felvázolt
költségvetési stratégia célja a ciklikusan kiigazított folyó költségvetés
egyensúlyának megvalósítása egy ötéves gördülő időszak végére (amely
jelenleg 2018/2019-ig tart). A konvergenciaprogram nem tartalmaz a Stabilitási
és Növekedési Paktumban előirányzott középtávú célt. Becslések szerint a
GDP-arányos államháztartási hiány a 2009/2010-ben tapasztalt 11,4%-os csúcs
után 2014/2015-ben 5,0% körül alakul. Mindez nem felel meg a Tanács által a
túlzott hiány megszüntetésére kitűzött határidőnek. A program szerint
az Egyesült Királyság a túlzott hiányt 2016/17-ben tudja korrigálni a GDP
2,4 %-ára, ez kétéves késést jelent a Tanács által megállapított
határidőhöz képest. A program az (újraszámított) strukturális
államháztartási hiány 0,3 százalékpontos javulását vetíti előre, a hiány
így 2014/15-ben a GDP 4,4 %-ának felel meg. A költségvetési tervek nem
elegendőek a túlzott hiány kiigazításához szükséges, ajánlott éves átlagos
költségvetési erőfeszítés eléréséhez. A későbbieket illetően a
program az (újraszámított) strukturális egyenleg tekintetében 2015/16-ban 0,8
százalékpontos, 2016/17-ben pedig 1,3 százalékpontos éves javulást helyez
kilátásba. Összességében tehát a program csak részben felel meg a Stabilitási
és Növekedési Paktumban szereplő követelményeknek. A konszolidáció
mostanáig igencsak a kiadáscsökkentésre irányult, így mérlegelni lehetne az
adóalap kiszélesítésében rejlő bevételnövelési lehetőségeket. Az
Egyesült Királyságban – különösen a közvetett adók tekintetében – magas a be
nem szedett adók szintje. A konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos
államadósság 2015/16-ban 93,1 %-ra nő, mielőtt 2018/19-ben
86,6 %-ra esne vissza. Az Egyesült Királyságnak a programban szereplő
költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyve
megalapozott. A költségvetési előrejelzésekkel kapcsolatban a potenciális
kockázatok oka a vártnál alacsonyabb növekedés, amely a háztartások
fogyasztását fékező alacsony bérekre és a beruházást akadályozó
bizonytalanságra vezethető vissza. Mindazonáltal, az előrejelzések
összhangban állnak a Bizottság 2014. évi tavaszi előrejelzésével, amely
szintén nem irányozza elő a túlzott hiány Tanács által megállapított
határidőig történő korrigálását. Ezen túlmenően, a Bizottság
előrejelzése alapján a (korrigált) strukturálisegyenleg-változás 2010–2014
között évente átlagosan a GDP 0,6 %-ával marad az előírt szint alatt, és
előreláthatólag 2015-ben is alacsonyabb lesz annál. A programnak és a
Bizottság előrejelzésének az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti
értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a túlzotthiány-eljárás keretében
tett ajánlás teljesítéséhez további intézkedések szükségesek.
(11)
Az Egyesült Királyság a lakáspiac vonatkozásában
keresleti és a kínálati oldalon is hozott intézkedéseket. Az újépítésű
ingatlanok terén ugyan nőtt a kínálat, de továbbra is alacsony és jóval a
kereslet alatt maradt. Mindez az alacsony kamatokkal és a könnyített
jelzáloghitel-feltételekkel (pl. magasabb hitel-jövedelem arány) együtt az
Egyesült Királyság bizonyos részein, különösképpen Londonban az ingatlanárak
emelkedését okozta. A kínálati oldalon mutatkozó hiány hosszú ideje tartó
strukturális jelenségnek számít, és valószínűleg középtávon is érezteti
magát. Az ingatlankínálat további növeléséhez intézkedésekre van szükség; helyi
szinten meg kell teremteni a kínálat növelését célzó megfelelő
ösztönzőket. A hatóságoknak a továbbiakban is figyelemmel kell kísérniük
az ingatlanárakat és a jelzálog-eladósodást, illetve – amennyiben szükségesnek
tartják – készen kell állniuk megfelelő intézkedések bevezetésére, többek
között a „Help to Buy 2” (hitelgarancia) program kiigazítására. A
pénzügypolitikai bizottságnak fokoznia kell a lakóingatlan-szektorra vonatkozó
makroprudenciális szabályozás alkalmazásának és hatásának az átláthatóságát,
amellyel kezelhető lenne az ingatlanárak túlzott emelkedése és a
jelzálog-eladósodás növekedése. A lakáspiaci torzulások enyhítése érdekében
mérlegelni kellene az ingatlan- és vagyonadó reformját. Az egyre magasabb
ingatlanértékek nem jelentenek egyben magasabb ingatlanadókat, mivel az
ingatlanok értéket tartalmazó jegyzéket 1991 óta nem aktualizálták, és a
magasabb értékű ingatlanok után relatív értelemben kevesebb adót kell
fizetni, mint az alacsonyabb értékű ingatlanok után, ami a jelenleg
érvényben lévő degresszív adókulcsokból és az önkormányzatiadó-rendszer
adósávjaiból fakad.
(12)
Az Egyesült Királyság töretlenül foglalkozik a
munkanélküliség és az alulfoglalkoztatottság, valamint az ifjúsági
munkanélküliséghez kapcsolódó konkrét problémák támasztotta kihívások
kezelésével. Fontos kihívásnak számít, hogy a fiatalok rendelkezzenek a
munkaerőpiac által követelt készségekkel és szakmai tapasztalattal,
illetve növekedjen a kínálat a tanulószerződéses gyakorlati képzések
területén. Ezzel is magyarázható, hogy a „Youth Contract” elnevezésű
program keretében nyújtott bértámogatások igénybevétele a tervezettnél
alacsonyabb volt. A munkaerőpiac strukturális munkaerőhiánnyal
küszködik; a hatóságok munkaerő-átképzéssel próbálják kezelni mind a
munkanélküliséget, mind pedig a magas szakképzettséggel és műszaki
szakképzettséggel rendelkező munkavállalók hiányát. Bár történtek
erőfeszítések a gyakornoki programok minőségének javítására, e téren
többet kell tenni. Emellett a képesítések rendszere továbbra is nagyon
összetett, illetve az általános elismerés és a munkaadók magasabb szintű
részvétele érdekében egyszerűsítésre szorul.
(13)
A hatóságok dolgoznak a munkavállalás ösztönzésének
gyenge voltából fakadó problémán, különösen a szociális ellátásban
részesülők esetében a „Universal Credit” elnevezésű program
bevezetésével; a program lehetővé teszi a munkába visszatérők
számára, hogy az eddigieknél többet tartsanak meg a szociális juttatásokból.
Bár a Universal Credit pozitív hatással lehet a foglalkoztatásra, sok múlik
majd a hatékony végrehajtáson és a támogató szolgáltatásokon, többek között az
egyéb juttatásokkal való interakción. A munkába való visszatérés középpontba
helyezését tükrözi az is, hogy a munkaképes korúaknak járó juttatás és
adókedvezmény éves kiigazítását 2016-ig 1%-ra korlátozták.
(14)
Az Egyesült Királyság a jó minőségű,
megfizethető gyermekgondozási lehetőségekhez való hozzáférés
javításával folyamatosan kezeli a gyermekesek foglalkoztatásának növelése által
támasztott kihívást. A bevezetésre kerülő programok célja továbbra is az,
hogy – a különböző keresetszinteket figyelembe véve – a
részmunkaidőben és a teljes munkaidőben dolgozó szülők számára
egyaránt megfizethető gyermekgondozást biztosítsanak. A gyermekgondozás
költsége továbbra is a legmagasabbak között van az Unión belül, ami különösen a
második keresőknek és az egyedülálló szülőknek jelent problémát.
(15)
Ami a finanszírozáshoz való hozzáférést illeti,
2013-ban javultak ugyan a hitelpiaci feltételek, a hitelek növekedésének üteme
azonban lassú maradt, és a meglévő politikák beérése több időt
igényel. A kkv-k hitelhez való hozzáférése különös kihívást jelent. Míg a
nagyvállalkozások közvetlenül a bankközi hitelpiacokról juthatnak
finanszírozáshoz és igénybe vehetik az Egyesült Királyság fejlett pénzügyi
szolgáltatási kínálatát, addig a kkv-k elsősorban a bankokhoz fordulnak
külső finanszírozásért. A bankszektorban fennálló versennyel kapcsolatosan
tett tavalyi ajánlást illetően jelentős előrelépésnek számít az
új bankok (challenger banks) létrehozása (ennek egyik példája a TSB, amely
azonban még nem teljesen független).
(16)
2013 decemberében az Egyesült Királyság aktualizált
nemzeti infrastrukturális tervet tett közzé az infrastruktúrák tervezésének,
támogatásának, finanszírozásának és kivitelezésének hosszú távú és stratégiai
megközelítéséről. E terv 2020-ig és azt követően összesen 375
milliárd GBP (megközelítőleg 460 milliárd EUR) összegű előretekintő
tőkebefektetést vázol fel. Ennek jelentős része (340 milliárd GBP,
vagyis mintegy 420 milliárd EUR) az energetikai és közlekedési ágazatba
történő beruházást érinti. A finanszírozás kb. háromnegyede
előreláthatólag magánforrásból, míg a fennmaradó rész állami
eszközökből történne. A terv hasznos kezdeményezésnek tűnik,
ugyanakkor továbbra is kétségek merülnek fel a finanszírozás magánszektorbeli
részével, a szabályozási biztonsággal és az építési engedélyek kellő
időben történő kiállításával kapcsolatban. A finanszírozási és végrehajtási
kockázatok enyhítéséhez szigorú mechanizmusra van szükség, és ezzel
párhuzamosan biztosítani kell az infrastruktúrához kötődő becsült és
tényleges kiadást.
(17)
Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság
elvégezte az Egyesült Királyság gazdaságpolitikájának átfogó elemzését,
értékelte a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot. Figyelembe
vette nemcsak a programoknak az Egyesült Királyság fenntartható költségvetési,
valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott
jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak
és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió átfogó gazdasági
kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való
beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–6. ajánlás
tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.
(18)
A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta az
Egyesült Királyság konvergenciaprogramját, és arról alkotott véleményét[8] különösen az alábbi 1.
ajánlás tükrözi.
(19)
A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és
ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a
konvergenciaprogramot. Az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlását az
alábbi 2., 3., 5. és 6. ajánlás tükrözi,
AJÁNLJA, hogy az Egyesült Királyság
2014–2015-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           Erősítse
meg a költségvetési stratégiát, törekedve arra, hogy a túlzotthiány-eljárás
keretében tett tanácsi ajánlással összhangban fenntartható módon korrigálja a
túlzott hiányt. Hajtson végre differenciált és növekedést elősegítő
költségvetési megszorítást azáltal, hogy prioritást biztosít a
tőkekiadásoknak. A költségvetési konszolidáció támogatása érdekében
mérlegelje az adóalap kiszélesítésében rejlő bevételnövelést. Az áruk és
szolgáltatások exportjának növekedését ösztönzendő, kezelje az
infrastruktúrák területén fennálló strukturális szűk keresztmetszeteket, a
strukturális munkaerőhiányt és a kkv-k finanszírozáshoz való hozzáférését
.
2.           A Bank of England
pénzügypolitikai bizottsága fokozza a lakóingatlan-szektorra vonatkozó
makroprudenciális szabályozás alkalmazásának és hatásának az átláthatóságát.
Foganatosítson olyan intézkedéseket (többek között igazítsa ki a „Help to Buy
2” programot és enyhítse a magas jelzálog-eladósodáshoz kapcsolódó
kockázatokat), amelyekkel az Egyesült Királyságnak a gazdasági növekedés
jelentős részéért felelős területein (különösen Londonban)
kezelhető az ingatlanárak emelkedése. Szüntesse meg a vagyonadó-rendszert
terhelő torzulásokat az ingatlan-értékbecslések aktualizálása révén, és
csökkentse az önkormányzatiadó-rendszeren belüli adószintek és -kulcsok
regresszivitását. Hozzon további intézkedéseket a lakáspiaci kínálat
növelésére.
3.           Tartsa fenn a Youth Contract
keretében tett kötelezettségvállalásokat, különösen a munkaadói igényeknek
megfelelő készségek javítása révén. A fejlettebb és magasabb szintű
készségfejlesztés, valamint a tanulószerződéses gyakorlati képzés
kínálatának kibővítése révén helyezze középpontba a strukturális
munkaerőhiány kezelését és ily módon biztosítsa a munkaadói
szerepvállalást. Csökkentse a gyenge alapkészségekkel rendelkező fiatalok
számát.
4.           Tegyen további
erőfeszítéseket az alacsony jövedelmű háztartásokban uralkodó
gyermekszegénység visszaszorítására annak biztosítása révén, hogy a Universal
Credit és egyéb jóléti reformok a munkavállalás egyértelműbb ösztönzésével
és világosabb támogató szolgáltatásokkal megfelelő ellátást biztosítanak.
Javítson a megfizethető minőségi gyermekgondozási lehetőségekhez
való hozzáférésen.
5.           Tegyen további lépéseket
annak érdekében, hogy a kkv-k számára elérhetőbbé váljon a banki és nem
banki finanszírozás. Biztosítsa a Business Bank hatékony működését és
támogassa az új bankok (challenger banks) fokozott jelenlétét.
6.           Kövesse nyomon a nemzeti
infrastrukturális tervet, amelynek során növelje a tervezési folyamatok
előrejelezhetőségét, továbbá teremtsen világos helyzetet a
finanszírozási kötelezettségvállalásokat illetően. Biztosítson
átláthatóságot és elszámoltathatóságot, azáltal, hogy a nemzeti
infrastrukturális tervről konzisztens és időben rendelkezésre álló
információt szolgáltat.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL L 306., 2011.11.23., 25. o.
[3]               COM(2014) 429 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 és P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 91 final.
[8]               Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése
szerint.