               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.2.5.
            COM(2019) 70 final
            Ajánlás
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti, a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködésre vonatkozó elektronikus bizonyítékokhoz való határon átnyúló hozzáférésről szóló megállapodásra irányuló tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásról

               INDOKOLÁS

               1.
                     HÁTTÉR

               A közösségi média, a webalapú e-mail, az üzenetküldő szolgáltatások és az alkalmazások kommunikáció, munka, társas kapcsolatok és információszerzés céljára történő egyre szélesebb körű használatával együtt növekszik a határon átnyúló adatáramlás, jogellenes célokkal is. Egyre több bűnügyi nyomozás során ezért nyilvánosan nem elérhető elektronikus bizonyítékokra támaszkodnak. Az internet határok nélküli jellege, valamint az a tény, hogy a szolgáltatások nyújtása a világ bármely részén – többek között Európán kívüli vállalatok által is – történhet, azt eredményezi, hogy az elektronikus bizonyítékokhoz való határon átnyúló hozzáférés megkönnyítése szinte valamennyi típusú bűncselekmény esetében sürgető kérdés. A közelmúltbeli terrortámadások rávilágítottak: mielőbb meg kell találni a módját, hogy az Európai Unió tagállamainak ügyészei és bírái gyorsabban és hatékonyabban biztosítsák és szerezzék be az elektronikus bizonyítékokat.

               A bűnügyi nyomozások több mint fele jelenleg határon átnyúló elektronikus bizonyítékokhoz való hozzáférést igényel. Mintegy 85 %-uk esetében elektronikus bizonyítékokra van szükség, és az ilyen nyomozások kétharmada esetében a bizonyítékokat más joghatóság alá tartozó online szolgáltatóktól kell beszerezni. A 2013 és 2018 közötti időszakban 84 %-kal nőtt a fő online szolgáltatókhoz benyújtott kérelmek száma. Az ilyen típusú adatok alapvető fontosságúak a bűnügyi nyomozás során egy adott személy azonosítása vagy a célszemélyek tevékenységeivel kapcsolatos információk megszerzése érdekében.

               Az elektronikus bizonyítékok alatt a bűncselekmények felderítése és büntetőeljárás alá vonása szempontjából releváns, elektronikus formátumú, gyakran online szolgáltatók szerverein tárolt adatok különféle típusait értjük. Ezek közé tartoznak a „tartalmi adatok”, például az elektronikus levelek, szöveges üzenetek, fényképek és videók, valamint a „nem tartalmi adatok”, például az előfizetői adatok vagy online számlára vonatkozó adatforgalmi információk.

               A hatóságok valamennyi bűncselekménytípus elleni küzdelemben hagyományosan az igazságügyi hatóságok közötti együttműködés módszerét alkalmazzák a közös munkavégzésre. Jelenleg az európai nyomozási határozat az a fő eszköz, amelyet a tagállamok a legtöbb európai uniós országban a határon átnyúló elektronikus bizonyítékokhoz való hozzáférés kérelmezésére használnak.

               Az uniós tagállamok a harmadik országok esetében (ideértve Dániát és Írországot is, amelyek nem vesznek részt az európai nyomozási határozat alkalmazásában) kölcsönös jogsegélykérelmet nyújthanak be. Az eljárásban mindkét oldalon több különböző hatóság vesz rész. Az eljárásokat még az internet térhódítása előtt dolgozták ki, amikor a kérelmek mennyisége a mai mennyiség töredéke volt, és nem kellett számolni az elektronikus bizonyítékok volatilitásával.

               Az Európai Unió tagállamaiban (és a világ más részein) az elektronikus bizonyítékok iránti hozzáférésre vonatkozó kölcsönös jogsegély iránti kérelmek egyik fő címzettje az Amerikai Egyesült Államok, ahol a legnagyobb szolgáltatók székhelye található. Az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti kölcsönös jogsegélyről szóló megállapodást 2003. június 25-én írták alá, és az 2010. február 1-jén lépett hatályba. A megállapodás kulcsfontosságú transzatlanti mechanizmus a büntető igazságszolgáltatás területén folytatott hatékony együttműködés biztosításához, valamint a szervezett bűnözés és a terrorizmus elleni küzdelemhez.

               A megállapodás első közös felülvizsgálatára 2016-ban került sor
                  1
               . Ennek során azt a következtetést vonták le, hogy a megállapodásnak köszönhetően javult az EU és az Egyesült Államok közötti kapcsolat a kölcsönös jogsegély terén, és az általában véve jól működik. További erőfeszítéseket tesznek ezen együttműködés javítására. Miközben a hatóságok közötti – többek között az Amerikai Egyesült Államok hatóságaival való – igazságügyi együttműködés döntő fontosságú, ez a módszer gyakran túl lassú, ha figyelembe vesszük az elektronikus bizonyítékok volatilis jellegét, az eljárás átlagosan 10 hónapot vesz igénybe, és aránytalanul magas erőforrásokat vonhat maga után. Ezenfelül, mivel egy adott nyomozás során az igazságügyi együttműködésben fontos szempont a szuverenitás, egyre inkább általánossá válik, hogy másik állammal kizárólag az adatszolgáltató vagy a szolgáltatásnyújtó földrajzi helyét illetően áll fenn kapcsolat. Konkrétan az elektronikus bizonyítékok tekintetében a 2016. évi közös felülvizsgálat arra ösztönözte a tagállamokat, hogy közvetlenül működjenek együtt az amerikai szolgáltatókkal az elektronikus bizonyítékok gyorsabb és hatékonyabb biztosítása és megszerzése érdekében.

               Az amerikai szolgáltatókkal való közvetlen együttműködés az igazságügyi együttműködés alternatív csatornájaként alakult ki. Ez az együttműködés a nem tartalmi adatokra
                  2
                korlátozódik, és az Egyesült Államok joga szempontjából önkéntes. A gyakorlatban az Európai Unió tagállamainak hatóságai közvetlenül felveszik a kapcsolatot valamely amerikai szolgáltatóval, és benyújtják hozzá a nemzeti büntetőeljárási szabályok szerinti megkeresést azon adatok iránt, amelyekhez a szolgáltató hozzáféréssel rendelkezik – ezek jellemzően az általa nyújtott szolgáltatások használójára vonatkozó adatok. Ez néhány, az Amerikai Egyesült Államokban letelepedett, illetve – korlátozottabb mértékben – Írországban letelepedett szolgáltatót érint, amelyek önkéntes alapon közvetlenül válaszolnak a tagállami bűnüldöző hatóságok megkeresésére, amennyiben a kérelem nem tartalmi adatokra vonatkozik.

               Az Egyesült Államok joga
                  3
                lehetővé teszi, hogy az egyesült államokbeli székhellyel rendelkező szolgáltatók közvetlenül együttműködjenek az európai hatóságokkal a nem tartalmi adatok tekintetében. Ez az együttműködés azonban önkéntes. Így a szolgáltatók saját maguk dolgozták ki politikáikat, vagy eseti alapon döntenek arról, hogy együttműködnek-e, és ha igen, milyen formában. A szolgáltatókkal való közvetlen együttműködés fokozása mellett az Amerikai Egyesült Államokban a közelmúltban hozott ítéletek és bírósági ügyek annak tisztázására törekedtek, hogy  az amerikai hatóságoknak jogukban áll-e külföldön tárolt adatokat kérni egy olyan szolgáltatótól, amelynek fő székhelye az Amerikai Egyesült Államokban található, ideértve nevezetesen a „Microsoft Ireland” ügyet
                  4
               .

               Az önkéntes alapon történő közvetlen együttműködés iránti megkeresések száma gyorsan növekszik, 2017-ben meghaladta a 124 000-et. Az önkéntes alapon történő közvetlen együttműködés a kölcsönös jogsegélyhez képest gyorsabb hozzáférést biztosít, de kizárólag a nem tartalmi adatokra korlátozódik. Emellett az ilyen együttműködés megbízhatatlan is lehet, előfordulhat, hogy nem tartja tiszteletben a megfelelő eljárási biztosítékokat, csak korlátozott számú szolgáltató esetében lehetséges, amelyek mindegyike különböző politikát alkalmaz, nem átlátható, és hiányosság mutatkozhat az elszámoltathatóság tekintetében. Az ebből eredő széttagoltság jogbizonytalanságot eredményezhet, megkérdőjelezheti a büntetőeljárás alá vonás jogszerűségét, valamint aggályokat vethet fel az ilyen megkeresések által érintett személyek alapvető jogainak védelmével és a rájuk vonatkozó eljárási biztosítékokkal kapcsolatban. Ezenkívül a szolgáltatókhoz benyújtott összes megkeresés kevesebb mint a felét teljesítik
                  5
               .

               Ami az amerikai hatóságok által az Európai Unióban működő szolgáltatók felé benyújtott esetleges kölcsönös megkereséseket illeti, a távközlési jogi keret jelenleg számos tagállamban megtiltja a nemzeti távközlési szolgáltatóknak, hogy közvetlenül válaszoljanak a külföldi hatóságok megkereséseire, még a nem tartalmi jellegű adatokra vonatkozóan is. Emellett nincs olyan jogi keret, amely lehetővé tenné a közvetlen együttműködést más kommunikációs ágazatokban. Az amerikai hatóságok az ilyen adatokat általában csak a kölcsönös jogsegély iránti megkeresés eredményeképpen kaphatják meg az uniós szolgáltatóktól.

               2.
                     A JAVASLAT CÉLKITŰZÉSEI

               Az Európai Bizottság a 2015. áprilisi európai biztonsági stratégiában
                  6
                kötelezettséget vállalt arra, hogy felülvizsgálja az internet felhasználásával elkövetett közönséges bűncselekményekkel kapcsolatos bűnügyi nyomozások akadályait, különös tekintettel az elektronikus bizonyítékokhoz való határon átnyúló hozzáférésre. 2018. április 17-én a Bizottság javaslatot terjesztett az Európai Parlament és a Tanács elé a büntetőügybeli elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról szóló rendeletre
                  7
               , valamint a jogi képviselőknek a büntetőeljárásban bizonyítékok összegyűjtése céljából történő kinevezéséről szóló harmonizált szabályok meghatározásáról szóló irányelvre vonatkozóan (a továbbiakban: az elektronikus bizonyítékokra vonatkozó javaslatok)
                  8
               .

               E javaslatok célja, hogy felgyorsítsák az Európai Unióban a közvetlenül a más joghatóságokon belül letelepedett szolgáltatóktól származó elektronikus bizonyítékok biztosításának és beszerzésésének folyamatát. A javaslatok hatálya az Európai Unióban szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatók konkrét típusaira terjed ki. Egy szolgáltató akkor kínál szolgáltatásokat az Európai Unióban, ha egy vagy több tagállam felhasználói számára lehetővé teszi a szolgáltatásai igénybevételét, és ha szoros kapcsolat fűzi az Unióhoz, például telephellyel rendelkezik valamely tagállamban, vagy mert az adott tagállamban nagy számú felhasználó számára nyújt szolgáltatásokat. Az Európai Unióban képviselettel nem rendelkező szolgáltatók kötelesek olyan jogi képviselőt kinevezni, aki ellen végrehajtható a közlésre kötelező határozat.

               Az Európai Tanács hangsúlyozta e kérdés jelentőségét, az Unió határain belül és kívül egyaránt. Az Európai Tanács 2018. október 18-i következtetései szerint: „Megoldásokat kell találni az elektronikus bizonyítékokhoz való gyors és hatékony határon átnyúló hozzáférés biztosítására a terrorizmus, valamint a súlyos és szervezett bűnözés más formái elleni hatékony uniós, illetve nemzetközi szintű küzdelem érdekében ; a jogalkotási ciklus végéig meg kell állapodni az elektronikus bizonyítékokra és a pénzügyi információkhoz való hozzáférésre, valamint a pénzmosás elleni hatékonyabb küzdelemre irányuló bizottsági javaslatokról
                  9
               . A Bizottságnak sürgősen be kell nyújtania az elektronikus bizonyítékokkal kapcsolatos nemzetközi tárgyalásokra vonatkozó tárgyalási megbízásokat is.”

               Az elektronikus bizonyítékokra vonatkozó bizottsági javaslatok biztosítják az összehangolt és következetes megközelítés alapjait az Európai Unión belül, illetve az Európai Unió által nemzetközi szinten egyaránt, megfelelően figyelembe véve az Európai Unió szabályait, ideértve az Európai Unió tagállamai és azok állampolgárai közötti megkülönböztetés tilalmára vonatkozó szabályokat. Noha a Bizottság az elektronikus bizonyítékokra vonatkozó javaslatokról készített hatásvizsgálata során már megjegyezte, hogy hasznos lenne, ha a javaslatokat az elektronikus bizonyítékokhoz való határon átnyúló hozzáférésről szóló két- vagy többoldalú megállapodások egészítenék ki az azokhoz kapcsolódó biztosítékokkal, a Bizottság úgy döntött, hogy a harmadik felekkel folytatott tárgyalások megkezdése előtt uniós szabályokat javasol az elektronikus bizonyítékokhoz való határon átnyúló hozzáférés megfelelő módozataira és biztosítékaira vonatkozóan.

               Nemzetközi szinten megbeszélések folynak az Európa Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezményének
                  10
                második kiegészítő jegyzőkönyvéről szóló tárgyalások keretében. Az elektronikus bizonyítékokhoz való határon átnyúló hozzáférés kérdése rendszeresen szerepelt a közelmúltbeli EU–USA bel- és igazságügyi miniszteri találkozók napirendjén.

               A Bizottság egyidejűleg elfogadja az Amerikai Egyesült Államokkal folytatandó tárgyalások megkezdéséről szóló, illetve az Európa Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezményéhez csatolt második kiegészítő jegyzőkönyv tárgyalásaiban való részvételről szóló két ajánlást. Jóllehet a két folyamat eltérő ütemben halad előre, azok egymással összefüggő kérdéseket kezelnek, és az egyik tárgyalás során tett kötelezettségvállalások közvetlen hatást gyakorolhatnak a tárgyalások más vetületeire is.

               Miközben az elektronikus bizonyítékokra vonatkozó javaslatok az uniós piacon szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatók konkrét típusainak helyzetét igyekeznek kezelni, fennáll a kockázata annak, hogy a harmadik országok jogával ütköző kötelezettségek keletkeznek. Az ilyen kollízió kezelése érdekében és a nemzetközi udvariasság elvével összhangban az elektronikus bizonyítékokra vonatkozó javaslatok konkrét mechanizmusokra vonatkozó rendelkezéseket tartalmaznak arra az esetre, ha a szolgáltató harmadik országok jogával ütköző kötelezettségekkel találja magát szemben, amikor a bizonyítékot kérik. E mechanizmusok közé tartozik a helyzet tisztázását célzó felülvizsgálati eljárás. Az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti megállapodásnak törekednie kell az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok jogával ütköző kötelezettségek elkerülésére.

               A bűnügyi nyomozásokhoz releváns bizonyítékkal rendelkező fő szolgáltatók az Amerikai Egyesült Államok joghatósága alatt működnek. A tárolt kommunikációról szóló 1986. évi törvény megtiltotta a tartalmi adatok közzétételét, míg a nem tartalmi adatokat önkéntes alapon meg lehet adni. Az Egyesült Államok Kongresszusa által 2018. március 23-án elfogadott, az adatok külföldi felhasználásának jogszerűségéről szóló törvény (CLOUD törvény) a tárolt kommunikációról szóló 1986. évi törvény módosítása révén egyértelművé teszi, hogy az amerikai székhelyű szolgáltatók kötelesek teljesíteni a tartalmi és nem tartalmi adatok átadására vonatkozó amerikai határozatokat, függetlenül attól, hogy hol tárolják a szóban forgó adatokat, ideértve az Európai Unió területét is. A CLOUD törvény lehetővé teszi továbbá elnöki megállapodások megkötését külföldi kormányokkal, amelyek alapján az amerikai szolgáltatók közvetlenül szolgáltathatnak adatokat az érintett külföldi kormányoknak. A CLOUD törvény hatálya alá tartozó adatok köre magában foglalja a tárolt adatokat, valamint a vezetékes vagy elektronikus kommunikáció lehallgatását, míg az érintett bűncselekmények „súlyos bűncselekményeknek” minősülnek. A külföldi kormányokkal kötött elnöki megállapodásokra bizonyos feltételek vonatkoznak, nevezetesen, hogy az adott külföldi ország megfelelő védelmi eszközökkel rendelkezik, beleértve az amerikai polgárokkal kapcsolatos adatokhoz való hozzáférés korlátozását is.

               E kezdeményezés célja, hogy közös szabályok révén kezelje a szolgáltatók birtokában lévő, az Európai Unióban vagy az Amerikai Egyesült Államokban tárolt tartalmi és nem tartalmi adatokhoz való hozzáférés konkrét jogi kérdését. Ez a kezdeményezés – egy nemzetközi megállapodás keretében – kiegészíti az EU elektronikus bizonyítékokra vonatkozó javaslatait a kollízió kezelése révén, különös tekintettel a tartalmi adatokra és az elektronikus bizonyítékokhoz való hozzáférés felgyorsítására. Ez az ajánlás magában foglalja az Amerikai Egyesült Államokkal az elektronikus bizonyítékokhoz való határon átnyúló hozzáférésről szóló uniós szintű megállapodásra irányuló tárgyalások megkezdésére vonatkozó tárgyalási irányelveket. Az Európai Unió érdeke, hogy átfogó megállapodás jöjjön létre az Amerikai Egyesült Államokkal, mind az európai jogok és értékek megóvása – például a magánélet és a személyes adatok védelme –, mind a saját biztonsági érdekeink szempontjából.

               Ami a tartalmi adatokat illeti, amint az a fentiekben is szerepel, az Egyesült Államok joga (a tárolt kommunikációról szóló 1986. évi törvény) a jelenlegi formájában tiltja az amerikai szolgáltatóknak, hogy a külföldi bűnüldöző hatóságok megkereséseinek eleget tegyenek. Az Egyesült Államok joga jelenleg előírja, hogy a valamely harmadik ország által benyújtott kölcsönös jogsegély iránti kérelem csak a megalapozott gyanú fennállásának kimutatása után teljesíthető. Az uniós tagállamok szolgáltatói jelenleg nem tudnak eleget tenni a harmadik országok hatóságaitól érkező közvetlen megkereséseknek. Az elektronikus bizonyítékokkal kapcsolatos javaslatok célkitűzését és hatékonyságát kiegészítené  az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti megállapodás , különösen az amerikai szolgáltatók által az Amerikai Egyesült Államokban tárolt tartalmi adatok tekintetében. Ez lehetővé tenné a közvetlen együttműködést a szolgáltatókkal azáltal, hogy hatékonyabb jogi keretet biztosítana az igazságügyi hatóságok számára, mivel jelenleg nehézségekbe ütközik az uniós szakemberek számára a tartalmi adatok kölcsönös jogsegély iránti kérelmek útján történő megszerzése.

               Ami a nem tartalmi adatokat illeti, mivel egyre növekszik az Amerikai Egyesült Államokhoz benyújtott kölcsönös jogsegély iránti kérelmek száma, az Egyesült Államok hatóságai arra ösztönözték az uniós bűnüldöző és igazságügyi hatóságokat, hogy az amerikai szolgáltatók nem tartalmi jellegű adataiért folyamodjanak közvetlenül az amerikai szolgáltatókhoz; az Egyesült Államok joga lehetővé teszi, de nem írja elő az amerikai szolgáltatók számára, hogy eleget tegyenek az ilyen megkereséseknek. Az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti megállapodás nagyobb bizonyosságot és egyértelmű eljárási biztosítékokat nyújtana, valamint csökkentené a széttagoltságot az uniós hatóságok számára az amerikai szolgáltatók által birtokolt tartalmakhoz való hozzáférés tekintetében. Ennek köszönhetően az amerikai hatóságok is kölcsönösen hozzáférhetnének az uniós szolgáltatók birtokában lévő adatokhoz.

               A tanácsi határozatra vonatkozó ajánlás célja az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti tárgyalások megkezdése egy olyan transzatlanti megállapodás megkötése érdekében, amely közvetlenül a szolgáltatóknál lehetővé teszi a büntetőeljárás során felhasználható elektronikus bizonyítékokhoz való, határon átnyúló hozzáférést. Az ajánlás célja továbbá az együttműködési mechanizmusok hozzáigazítása a digitális korhoz, olyan eszközöket biztosítva az igazságszolgáltatási és a bűnüldözés hatóságok számára, amelyek révén képesek a bűnözők mai kommunikációjának kezelésére és sikeresen felvehetik a küzdelmet a bűnözés modern formáival szemben.

               Az Európai Unió és az Egyesült Államok közötti megállapodás számos gyakorlati előnnyel járna:

               ·biztosítaná az igazságügyi hatóságok számára a tartalmi adatokhoz való kölcsönös hozzáférést;

               ·lehetővé tenné a nem tartalmi adatokhoz való hozzáférést az igazságügyi hatóságok által benyújtott határozatok alapján, biztosítaná az uniós és az amerikai hatóságok számára a kölcsönös hozzáférést, valamint felülvizsgálná a szolgáltatókkal való közvetlen együttműködés feltételeit és biztosítékait;

               ·elősegítené, hogy az igazságügyi hatóságok rövidebb időn belül hozzáférjenek az adatokhoz;

               ·kezelné a kollízió kockázatát;

               ·csökkentené a szabályok és eljárások széttagoltságának kockázatát, valamint összehangolná a jogokat és biztosítékokat azáltal, hogy valamennyi uniós tagállam egy közös tárgyalási megbízás útján tárgyalhatna az Egyesült Államokkal, biztosítva az Európai Unió tagállamai és azok állampolgárai közötti megkülönböztetésmentességet;

               ·egyértelművé tenné a szolgáltatók felé benyújtott határozatok kötelező jellegét és végrehajtását, ugyanakkor részletezve az igazságügyi hatóságok kötelezettségeit is.

               A megállapodás aláírását olyan feltételekhez kötnék, amelyek biztosítják  az alapvető jogokat védő erős védelmi mechanizmusokat. E tárgyalási irányelvek célja a jogbiztonság javítása a hatóságok, a szolgáltatók és az érintett személyek számára, biztosítva az arányosságot, az alapvető jogok védelmét, valamint az átláthatóságot és az elszámoltathatóságot az igazságügyi hatóságok és a szolgáltatók számára egyaránt.

               3.
                     A SZAKPOLITIKAI TERÜLET VONATKOZÓ RENDELKEZÉSEI

               A jelenlegi európai uniós jogi keret a büntetőügyekben folytatott uniós együttműködési eszközökből áll, ilyen például a büntetőügyekben kibocsátott európai nyomozási határozatról szóló 2014/41/EU irányelv
                  11
                (ENYH irányelv), az Európai Unió tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló egyezmény
                  12
               , az Eurojustról szóló (EU) 2018/1727 rendelet
                  13
               , az Europolról szóló (EU) 2016/794 rendelet
                  14
               , a közös nyomozócsoportokról szóló 2002/465/IB tanácsi kerethatározat
                  15
               , valamint az online terrorista tartalom terjesztésének megelőzéséről szóló rendeletjavaslat
                  16
               .

               2018. április 17-én a Bizottság javaslatot terjesztett a Tanács és az Európai Parlament elé a büntetőügybeli elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról szóló rendeletre
                  17
               , valamint a jogi képviselőknek a büntetőeljárásban bizonyítékok összegyűjtése céljából történő kinevezéséről szóló harmonizált szabályok meghatározásáról szóló irányelvre vonatkozóan
                  18
               . Ami a külső dimenziót illeti, az Európai Unió számos kétoldalú megállapodást kötött az Unió és harmadik országok között, mint például az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti kölcsönös jogsegélyről szóló megállapodás
                  19
               . E megállapodás célja, hogy kiegészítse ezeket a rendelkezéseket.

               A tanácsi határozatra irányuló ezen ajánlás hatálya alá tartozó személyes adatok védelem alatt állnak, és azok kizárólag az általános adatvédelmi rendelettel
                  20
                összhangban, és az Európai Unió hatóságai számára, a rendőrségi és büntető igazságszolgáltatási hatóságok adatvédelmi irányelve (a bűnüldözésben érvényesítendő adatvédelemről szóló irányelv)
                  21
                szerint dolgozhatók fel. A megállapodás kiegészíti az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti, az adatvédelemről és a magánélet védelméről szóló megállapodást – más néven adatvédelmi keretmegállapodást –, amely 2017. február 1-jén lépett hatályba, valamint az Egyesült Államok Kongresszusa által 2016. február 24-én elfogadott bírósági jogorvoslati törvényt, amely kiterjeszti az amerikai adatvédelmi törvény előnyeit az uniós polgárokra.

               A tanácsi határozatra irányuló ezen ajánlás hatálya alá tartozó elektronikus hírközlési adatok védelem alatt állnak, és kizárólag a 2002/58/EK irányelvvel (elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv)
                  22
                összhangban dolgozhatók fel.

               A megállapodásnak tiszteletben kell tartania az uniós szerződésekben és az Alapjogi Chartában rögzített alapvető jogokat, szabadságokat és az uniós jog általános elveit, valamint az eljárási jogokat – köztük a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jogot –, az ártatlanság vélelmét és a védelemhez való jogot, a bűncselekmények és a büntetések jogszerűségének és arányosságának elvét, valamint a bűnüldöző vagy igazságügyi hatóságok e tekintetben fennálló kötelezettségeit. Ami az Európai Unióból az Egyesült Államok bűnüldöző hatóságainak továbbított személyes adatokra vonatkozó szükséges adatvédelmi biztosítékokat illeti, az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti, az adatvédelemről és a magánélet védelméről szóló megállapodás alkalmazandó rendelkezéseit további biztosítékokkal egészítik ki, hogy figyelembe vegyék az érintett adatkategóriák érzékenységének szintjét, valamint az elektronikus bizonyítékoknak közvetlenül a szolgáltatók általi továbbítására vonatkozó egyedi követelményeket.

               A megállapodás nem sértheti a hatóságok közötti, büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködésre vonatkozó egyéb meglévő nemzetközi megállapodásokat – mint például az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti kölcsönös jogsegélyről szóló megállapodást – sem. A megállapodás az Amerikai Egyesült Államok és az Európai Unió közötti kétoldalú kapcsolatokban elsőbbséget élvez az Európa Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezményének második kiegészítő jegyzőkönyvéről szóló tárgyalásokon elért bármely megállapodással vagy megegyezéssel szemben.

               A Tanács engedélyezi a tárgyalások megkezdését, elfogadja a tárgyalási irányelveket és engedélyezi a megállapodás aláírását és megkötését az Európai Unió működéséről szóló szerződés 218. cikkének (3) és (4) bekezdésével összhangban.

               Alapvető jogok

                  A megállapodás esetlegesen számos alapvető jogot befolyásolhat, többek között az alábbiakat:

               ·azon személy jogait, akinek az adataihoz hozzáfértek: ideértve a személyes adatok védelméhez való jogot; a magán- és a családi élet, az otthon és a kommunikáció tiszteletben tartásához való jogot; a véleménynyilvánítás és a gyülekezés szabadságához való jogot; a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jogot, ártatlanság vélelmét és a védelemhez való jogot, a bűncselekmények és büntetések törvényességének és arányosságának elveit;

               ·a szolgáltató jogait: a vállalkozás szabadságához való jogot; a hatékony jogorvoslathoz való jogot;

               ·a szabadsághoz és a személyek biztonságához való jogot.

                  Figyelembe véve a magánélet védelmére és az adatvédelemre vonatkozó releváns uniós vívmányokat, elegendő és jelentős biztosítékokat kell a megállapodásba foglalni annak érdekében, hogy e személyek jogai védelmet élvezzenek az uniós jog általános elveivel és az Európai Bíróság vonatkozó ítélkezési gyakorlatával összhangban.

                  Az Európai Unió és Amerikai Egyesült Államok közötti megállapodásnak összeegyeztethetőnek kell lennie a Bizottság elektronikus bizonyítékokra vonatkozó javaslataival, ideértve azt is, ahogyan e javaslatok a jogalkotási eljárás során alakulnak, valamint azok véglegesen elfogadott formáját.

                  A kollízió elkerülése és a hatóságok hozzáférésének javítása érdekében a tárgyalások fontos részét képezi majd az alábbiak meghatározása: azon büntetőeljárások, amelyekre vonatkozóan ilyen adatok beszerezhetők, az érintett adattípusok, a határozat kibocsátására vonatkozó követelmények, a jogorvoslatok és biztosítékok, valamint az érintett bűncselekmények köre. A fogalommeghatározásoknak és a hatálynak összeegyeztethetőnek kell lenniük az elektronikus bizonyítékokra vonatkozó uniós belső szabályokkal, figyelembe véve azok alakulását.

                  A Bizottság úgy véli, hogy az Európai Uniónak és az Amerikai Egyesült Államoknak egyaránt érdekében áll egy átfogó megállapodás megkötése, mivel ez jogi egyértelműséget biztosítana a felek igazságszolgáltatási és bűnüldöző hatóságai számára, és elkerülhetővé tenné a szolgáltatókra vonatkozó, egymásnak ellentmondó jogi kötelezettségeket. Továbbá ez az egyetlen mód annak elkerülésére, hogy különböző szabályok vonatkozzanak az uniós polgárokra és a szolgáltatókra az állampolgárságuktól függően.

                  A megállapodásnak egyértelművé kell tennie a határozatok kötelező jellegét és végrehajtását a szolgáltatókkal szemben, míg a megállapodásban meg kell határozni az igazságügyi hatóságok kötelezettségeit is.

                  A tárgyalási irányelvek 1–3. pontjában a Bizottság javaslatot tesz a megállapodás három fő célkitűzésére, melyek a következők: a tartalmi és a nem tartalmi adatokkal kapcsolatos határozatokra vonatkozó közös szabályok megállapítása és az olyan helyzetből fakadó kollízió kezelése, amikor a határozatot az egyik szerződő fél igazságügyi hatósága nyújtja be egy olyan szolgáltatónak, amely egy másik szerződő fél jogalanya; másodszor, annak lehetővé tétele, hogy egy ilyen határozat alapján a szolgáltató az elektronikus bizonyítékokat viszonossági alapon közvetlenül átadhassa a megkereső hatóság számára, és harmadszor, az uniós szerződésekben és az Alapjogi Chartában rögzített alapvető jogok, szabadságok, illetve az uniós jog általános elveinek tiszteletben tartása.

                  A tárgyalási irányelvek 4. pontjában a Bizottság javasolja, hogy a megállapodás legyen alkalmazandó a büntetőeljárásokra, ideértve a bírósági eljárást megelőző és a bírósági szakaszt egyaránt. A megállapodásnak összeegyeztethetőnek kell lennie a büntetőügybeli elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról szóló rendeletjavaslat 3. cikkével. Mind a bírósági eljárást megelőző, mind a bírósági szakaszban teljes körű jogi védelmet kell biztosítani az érintett személyek számára, különösen a büntetőjogi eljárási biztosítékok alkalmazásával.

                  A tárgyalási irányelvek 5. pontjában a Bizottság javasolja, hogy a megállapodás kölcsönös jogokat és kötelezettségeket állapítson meg a megállapodásban részt vevő felek számára.

                  A tárgyalási irányelvek 6. pontjában a Bizottság javasolja, hogy a megállapodás tartalmazza a hatálya alá tartozó adattípusok fogalommeghatározásait, ideértve a tartalmi és a nem tartalmi adatokat egyaránt. A tartalmi adatok közé tartozik az elektronikus adatcsere tartalma, ami az elektronikus bizonyítékok legnagyobb mértékű beavatkozással járó kategóriájának számít. A nem tartalmi adatok magukban foglalják egyrészt az előfizetői adatokat – ez a bűnügyi nyomozások céljából leggyakrabban kért adattípus –, valamint az elektronikus üzenetek feladóinak és fogadóinak személyazonosságára vonatkozó információkat, továbbá metaadatokat – köztük az adatcsere időzítését, gyakoriságát és időtartamát – tartalmazó forgalmi adatokat.

                  A tárgyalási irányelvek 7. pontjában a Bizottság javasolja, hogy a megállapodás határozza meg annak pontos alkalmazási körét a hatálya alá tartozó bűncselekmények és a büntetési küszöbértékek tekintetében. A megállapodásnak összeegyeztethetőnek kell lennie a a büntetőügybeli elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról szóló rendeletjavaslat 5. cikkének (4) bekezdésével. A kibocsátó hatóságnak az egyedi esetben biztosítania kell, hogy az intézkedés szükséges és arányos, figyelembe véve a vizsgált bűncselekmény súlyosságát is. A megállapodásnak megfelelő büntetési küszöbértékeket kell tartalmaznia a tartalmi és a nem tartalmi adatokra vonatkozóan. Összeegyeztethetőnek kell lennie a hároméves küszöbértékkel, amely az eszköz hatályát a súlyosabb bűncselekményekre korlátozza anélkül, hogy túlzottan korlátozná a jogalkalmazók lehetőségeit a megállapodás alkalmazására.

                  A Bizottság a tárgyalási irányelvek 8. pontjában javasolja, hogy a megállapodás határozza meg egyrészt azokat a feltételeket, amelyeknek teljesülniük kell, mielőtt az igazságügyi hatóság határozatot bocsátana ki , másrészt pedig a határozat teljesítésének módját. A megállapodásnak összeegyeztethetőnek kell lennie a büntetőügybeli elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról szóló rendeletjavaslatnak a határozat kibocsátási feltételeire vonatkozó 5. cikkével.

                  A tárgyalási irányelvek 9. pontjában a Bizottság javasolja, hogy a megállapodás tartalmazzon olyan záradékot, amely hatékony bírósági jogorvoslatot tesz lehetővé a gyanúsítottak és vádlottak számára a büntetőeljárás során. A megállapodásnak azt is meg kell határoznia, hogy a szolgáltatónak milyen körülmények között van joga kifogást emelni a határozat ellen. Az érintett személyek tekintetében az e rendelkezésekre vonatkozó alaphelyzet a büntetőügybeli elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról szóló rendeletjavaslat 17. cikke, amely biztosítja, hogy a közlésre kötelező európai határozat által érintett személyek általában a nemzeti joggal összhangban hatékony jogorvoslati lehetőségekkel rendelkezzenek a büntetőeljárás során. Az érintettek jogorvoslati lehetőségeit az (EU) 2016/680 irányelv és az (EU) 2016/679 rendelet is meghatározza. Mivel a határozat kötelező erejű, a szolgáltatók jogait is érintheti, különös tekintettel a vállalkozás szabadságára és az azzal kapcsolatos feltételekre. A Bizottság javasolja, hogy a megállapodás biztosítson a szolgáltató számára jogot arra, hogy bizonyos kifogásokkal éljen a kibocsátó tagállamban, például akkor, ha a határozatot nem igazságügyi hatóság bocsátotta ki vagy érvényesítette.

                  A tárgyalási irányelvek 10. pontjában a Bizottság javasolja, hogy a megállapodás határozza meg a határozat tárgyát képező adatok benyújtására rendelkezésre álló időtartamot. A megállapodásnak összeegyeztethetőnek kell lennie a büntetőügybeli elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról szóló rendeletjavaslat 9. cikkével, amely értelmében a címzettek rendes körülmények között 10 napos határidőn belül kötelesek válaszolni, míg a hatóságok indokolt esetben rövidebb határidőt is meghatározhatnak.

                  A Bizottság a tárgyalási irányelvek 11. pontjában javasolja, hogy a megállapodás ne sértse a hatóságok közötti, büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködésre vonatkozó egyéb meglévő nemzetközi megállapodásokat, például az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti kölcsönös jogsegélyről szóló megállapodást.

                  A tárgyalási irányelvek 12. pontjában a Bizottság javasolja, hogy a megállapodás élvezzen elsőbbséget az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti kétoldalú kapcsolatokban az Európa Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezményével, illetve az egyezmény második kiegészítő jegyzőkönyvére vonatkozó tárgyalások során létrejött bármely más megállapodással vagy megegyezéssel szemben, amennyiben az utóbbi megállapodás vagy megegyezés rendelkezései e megállapodásban tárgyalt kérdéseket érintenek.

                  A tárgyalási irányelvek 13. pontjában a Bizottság javasolja, hogy a megállapodás legyen kölcsönös azon személyek kategóriái tekintetében, akiknek az adatai e megállapodás értelmében nem kérhetők be. A megállapodás nem tehet különbséget az Európai Unió különböző tagállamaiból származó személyek között. A Bizottság szerint e követelmény teljesítésének egyik biztosítéka az, hogy ez a megállapodás az egész Unióban alkalmazandó.

                  Az irányelvek 14–16. pontja rendelkezik az ezen egyedi megállapodáshoz szükséges adatvédelmi biztosítékokról. A tárgyalási irányelvek 14. pontja kimondja, hogy a megállapodást az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti, az adatvédelemről és a magánélet védelméről szóló, 2017. február 1-jén hatályba lépett, adatvédelmi keretmegállapodásként is ismert megállapodásra való hivatkozással kell alkalmazni. A 15. pontban a Bizottság kijelenti, hogy a megállapodásnak az adatvédelmi keretmegállapodást további biztosítékokkal kell kiegészítenie, amelyek figyelembe veszik az érintett adatkategóriák érzékenységének szintjét, valamint az elektronikus bizonyítékoknak – a hatóságok közötti továbbítás helyett – közvetlenül a szolgáltatók általi továbbítására vonatkozó egyedi követelményeket. A 16. pont tartalmazza azokat a további biztosítékokat, amelyeket a Bizottság e megállapodáshoz szükségesnek tart, ideértve a cél, a célhoz kötöttség, a bejelentés és az újbóli adattovábbítás meghatározását.

                  A tárgyalási irányelvek 17. pontja azokat a további eljárási jogokat érinti, amelyek a Bizottság javaslata szerint szükségesek ahhoz, hogy figyelembe vegyék az elektronikus bizonyítékoknak – a hatóságok közötti továbbítás helyett – közvetlenül a szolgáltatók általi továbbítására vonatkozó egyedi követelményeket. Ezek közé tartozik egyrészt, hogy az adatok nem kérhetők olyan büntetőeljárásban való felhasználásra, amely halálbüntetéshez vezethet, másrészt pedig a határozatok arányossága, valamint a kiváltságokkal és mentességekkel védett adatokra vonatkozó különleges biztosítékok nyújtása. Egyes hivatások – például az ügyvédek – mentességeit és kiváltságait, továbbá a kibocsátó államban folytatott tárgyalás során a címzett államának alapvető nemzetbiztonsági és védelmi érdekeit is figyelembe kell venni. E téren az igazságügyi hatóság által végzett felülvizsgálat további védintézkedésként szolgál.

               A tárgyalási irányelvek 18–23. pontjában foglalt irányítási rendelkezésekben a Bizottság javasolja, hogy a megállapodás írja elő a megállapodás alkalmazásának időszakos közös felülvizsgálatát, valamint tartalmazzon záradékot annak időtartamára vonatkozóan. A Bizottság javasolja továbbá, hogy a megállapodás írja elő a felek közötti konzultációt a megállapodás értelmezésével vagy alkalmazásával kapcsolatos viták rendezésének megkönnyítése érdekében. A felülvizsgálat folyamatának megkönnyítése érdekében mindkét fél köteles statisztikákat gyűjteni. Emellett a tárgyalási irányelvek javasolják, hogy a jövőbeli megállapodás tartalmazzon felfüggesztési és felmondási záradékot arra az esetre, ha a konzultációs eljárás keretében nem sikerül rendezni a vitát.

               Ajánlás

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti, a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködésre vonatkozó elektronikus bizonyítékokhoz való határon átnyúló hozzáférésről szóló megállapodásra irányuló tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 218. cikke (3) és (4) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               (1)
                     A Bizottság 2018. április 17-én jogalkotási javaslatokat nyújtott be a büntetőügybeli elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról szóló rendeletre, valamint a jogi képviselőknek a büntetőeljárásban bizonyítékok összegyűjtése céljából történő kinevezéséről szóló harmonizált szabályok meghatározásáról szóló irányelvre vonatkozóan (a továbbiakban: az elektronikus bizonyítékokra vonatkozó javaslatok)
                  23
               . A Tanács a Bel- és Igazságügyi Tanács 2018. december 7-i ülésén általános megközelítést fogadott el a Bizottság rendeletjavaslatával kapcsolatban
                  24
               .

               (2)
                     Tárgyalásokat kell kezdeni a büntetőeljárás során az igazságügyi hatóságok általi, a szolgáltató birtokában lévő elektronikus bizonyítékokhoz való határon átnyúló hozzáférésről szóló, az Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti megállapodás megkötése céljából.

               (3)
                     A megállapodásnak tartalmaznia kell az alapvető jogok és szabadságok szükséges biztosítékait, és tiszteletben kell tartania az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert elveket és különösen a Charta 7. cikkében elismert, a magán- és a családi élethez, az otthonhoz és a kommunikációhoz való jogot, a Charta 8. cikkében elismert, a személyes adatok védelméhez való jogot, a Charta 47. cikkében elismert, a hatékony jogorvoslathoz és a tisztességes eljáráshoz való jogot, a Charta 48. cikkében elismert, az ártatlanság vélelmét és a védelemhez való jogot, valamint a Charta 49. cikkében elismert, a bűncselekmények és büntetések törvényességének és arányosságának elveit. A megállapodást az említett jogokkal és elvekkel összhangban kell alkalmazni.

               (4)
                     Az (EU) 2018/1725 európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  25
                42. cikkének (1) bekezdésével összhangban konzultációra került sor az európai adatvédelmi biztossal, aki... -án/én nyilvánított véleményt
                  26
               .

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy az Unió nevében tárgyalásokat folytasson a büntetőeljárás során az igazságügyi hatóságok általi, a szolgáltató birtokában lévő elektronikus bizonyítékokhoz való határon átnyúló hozzáférésről szóló megállapodásról.

               2. cikk

               A tárgyalási irányelveket a melléklet tartalmazza.

               3. cikk

               A tárgyalásokat a Tanács által kijelölt különbizottsággal konzultálva kell lefolytatni.

               4. cikk

               Ennek a határozatnak a Bizottság a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     A Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        Az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti kölcsönös jogsegélyről szóló 2010. évi megállapodás felülvizsgálata, 2016. április 7., 7403/16.

                     (2)

                        Tartalmi adatok kizárólag önkéntes alapon szerezhetők be egy adott személy halálának vagy súlyos testi sérülésének veszélyét magukban hordozó vészhelyzetekben.

                     (3)

                        Az elektronikus hírközlésről és a magánélet védelméről szóló 1986. évi törvény (ECPA) 2701. cikkének (2) bekezdése.

                     (4)

                        Az Egyesült Államok legfelsőbb bírósága 2018. február 27-én tárgyalta az ügyet. A bíróság 2018. április 17-én elutasította az ügyet, miután a felek tájékoztatták arról, hogy a CLOUD törvényjavaslat törvényerőre emelkedett, lehetővé téve, hogy új parancsot adjanak ki a Microsofttól kért információk megszerzése érdekében.

                     (5)

                        Az elektronikus bizonyítékokról szóló csomagot kísérő bizottsági hatásvizsgálat, 2018. április 17., SWD (2018) 118 final.

                     (6)

                        A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak: Az európai biztonsági stratégia, 2015. április 28., COM (2015) 185 final.

                     (7)

                        Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács rendelete a büntetőügybeli elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról, 2018. április 17., COM(2018) 225 final.

                     (8)

                        Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács irányelve a jogi képviselőknek a büntetőeljárásban bizonyítékok összegyűjtése céljából történő kinevezéséről szóló harmonizált szabályok meghatározásáról, 2018. április 17., COM(2018) 226 final.

                     (9)

                        Az Európai Parlamenttel és a Tanáccsal folytatott tárgyalások folyamatban vannak, a Tanács pedig a Bel- és Igazságügyi Tanács 2018. december 7-i ülésén egy általános megközelítést fogadott el a rendeletre irányuló bizottsági javaslatra vonatkozóan.

                     (10)

                        Az Európa Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló Budapesti Egyezménye (CETS N° 185), 2001. november 23.,
                  http://conventions.coe.int

                     (11)

                        Az Európai Parlament és a Tanács
                  2014/41/EU irányelve
                   (2014. április 3.) a büntetőügyekben kibocsátott európai nyomozási határozatról (HL L 130., 2014.5.1., 1. o.).

                     (12)

                        A
                  Tanács jogi aktusa (2000. május 29.)
                   az Európai Unió tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyegyezménynek az Európai Unióról szóló szerződés 34. cikke szerinti létrehozásáról.

                     (13)

                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/1727 rendelete (2018. november 14.) az Európai Unió Büntető Igazságügyi Együttműködési Ügynökségéről (Eurojust) és a 2002/187/IB tanácsi határozat felváltásáról és hatályon kívül helyezéséről.

                     (14)

                        Az Európai Parlament és a Tanács
                   (EU) 2016/794 rendelete
                   (2016. május 11.) a Bűnüldözési Együttműködés Európai Uniós Ügynökségéről (Europol), valamint a 2009/371/JHA, a 2009/934/JHA, a 2009/935/JHA, a 2009/936/JHA és a 2009/968/JHA tanácsi határozat felváltásáról és hatályon kívül helyezéséről.

                     (15)

                        A
                  Tanács 2002/465/IB kerethatározata
                   (2002. június 13.) a közös nyomozócsoportokról.

                     (16)

                        Rendeletjavaslat a terrorista tartalmak online terjesztésének megelőzéséről, 2018. szeptember 12., COM (2018) 640 final.

                     (17)

                        Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács rendelete a büntetőügyekben hozott elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról, 2018. április 17., COM (2018) 225 final.

                     (18)

                        Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács irányelve a jogi képviselőknek a büntetőeljárásban bizonyítékok összegyűjtése céljából történő kinevezéséről szóló harmonizált szabályok meghatározásáról, 2018. április 17., COM(2018) 226 final.

                     (19)

                        A
                  Tanács 2009/820/KKBP határozata
                   (2009. október 23.) az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti, kiadatásról szóló megállapodásnak és az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti kölcsönös jogsegélyről szóló megállapodásnak az Európai Unió nevében történő megkötéséről.

                     (20)

                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU)
                  2016/679 rendelete
                   (2016. április 27.) a természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről.

                     (21)

                        Az Európai Parlament és a Tanács
                  (EU) 2016/680 irányelve
                   (2016. április 27.) a személyes adatoknak az illetékes hatóságok által a bűncselekmények megelőzése, nyomozása, felderítése, a vádeljárás lefolytatása vagy büntetőjogi szankciók végrehajtása céljából végzett kezelése tekintetében a természetes személyek védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 2008/977/IB tanácsi kerethatározat hatályon kívül helyezéséről (HL L 119., 2016.5.4.).

                     (22)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 2002/58/EK irányelve (2002. július 12.) az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról és a magánélet védelméről (Elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv) (HL L 201., 2002.7.31., 37. o.)., módosítva az egyetemes szolgáltatásról, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló 2002/22/EK irányelv, az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról és a magánélet védelméről szóló 2002/58/EK irányelv és a fogyasztóvédelmi jogszabályok alkalmazásáért felelős nemzeti hatóságok közötti együttműködésről szóló 2006/2004/EK rendelet módosításáról szóló, 2009. november 25-i 2009/136/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv által.

                     (23)

                        Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács rendelete a büntetőügybeli elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról, 2018. április 17., COM(2018) 225 final. Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács irányelve a jogi képviselőknek a büntetőeljárásban bizonyítékok összegyűjtése céljából történő kinevezéséről szóló harmonizált szabályok meghatározásáról, 2018. április 17., COM(2018) 226 final.

                     (24)

                        Az Európai Parlament és a Tanács rendelete a büntetőügybeli elektronikus bizonyítékokra vonatkozó, közlésre és megőrzésre kötelező európai határozatokról, a Tanács általános megközelítése, ST 15292 2018 INIT, 2018. december 12.

                     (25)

                        Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/1725 rendelete (2018. október 23.) a természetes személyeknek a személyes adatok uniós intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek általi kezelése tekintetében való védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 45/2001/EK rendelet és az 1247/2002/EK határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 295., 2018.11.21., 39. o.).

                     (26)

                        HL C....

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.2.5.
            COM(2019) 70 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            Ajánlás – A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti, a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködésre vonatkozó elektronikus bizonyítékokhoz való határon átnyúló hozzáférésről szóló megállapodásra irányuló tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásról

               MELLÉKLET

               1.CÉLKITŰZÉSEK

               A Bizottságnak a tárgyalások során törekednie kell az alábbiakban részletesen meghatározott konkrét célkitűzések elérésére, biztosítva ugyanakkor, hogy a tárgyalások kimenetele összhangban álljon az Unió elektronikus bizonyítékokra vonatkozó belső szabályaival, ideértve azt is, ahogyan e szabályok a jogalkotási eljárás során alakulnak, valamint adott esetben azok véglegesen elfogadott formáját. Ezek a belső szabályok szolgálnak majd alapul az Unió tárgyalási pozíciójához.

               1.Közös szabályok meghatározása és a kollízió kezelése az egyik szerződő fél igazságügyi hatóságától származó, a másik szerződő fél jogának hatálya alá tartozó szolgáltatónak címzett, tartalmi és nem tartalmi adatokat tartalmazó elektronikus bizonyítékok megszerzésére irányuló határozatok esetében. Ez várhatóan csökkenti a gyakorlatok és a jogi szabályok széttagoltságának kockázatát, valamint növeli a jogbiztonságot az Unió és az Amerikai Egyesült Államok között az olyan esetekben, amikor a büntetőeljárás során elektronikus bizonyítékok beszerzésére kerül sor.

               2.Annak lehetővé tétele, hogy a szolgáltató az (1) bekezdéssel összhangban, viszonossági alapon közvetlenül továbbítson elektronikus bizonyítékokat a megkereső hatóságnak.

               3.Az uniós szerződésekben és az Alapjogi Chartában rögzített alapvető jogok, szabadságok, illetve az uniós jog általános elvei – többek között az arányosság, az eljárási jogok, az ártatlanság vélelme, a büntetőeljárás alá vont személyek védelemhez való joga – tiszteletben tartásának biztosítása, valamint a magánélet, a személyes adatok és a hírközlési adatok védelmének biztosítása az ilyen adatok feldolgozása – valamint a harmadik országok bűnüldöző hatóságainak történő továbbítása – során, továbbá a bűnüldöző és igazságügyi hatóságokra vonatkozó kötelezettségek betartatása.

               Az 1. részben meghatározott célkitűzések elérése érdekében a megállapodásban szerepelniük kell különösen a következő elemeknek:

               2.A MEGÁLLAPODÁS JELLEGE ÉS HATÁLYA

               4.A megállapodás olyan büntetőeljárásokra vonatkozik, amelyek a bírósági eljárást megelőző szakaszt és a bírósági szakaszt egyaránt magukban foglalják.

               5.A megállapodás kölcsönös jogokat és kötelezettségeket teremt a felek számára.

               6.A megállapodásnak tartalmaznia kell a hatálya alá tartozó adattípusok fogalommeghatározásait, ideértve a tartalmi és a nem tartalmi adatokat egyaránt.

               7.A megállapodásban pontosan meg kell határozni, hogy az milyen bűncselekmények és büntetési küszöbértékek vonatkozásában alkalmazandó.

               8.A megállapodásban meg kell határozni egyrészt azokat a feltételeket, amelyeknek teljesülniük kell, mielőtt az igazságügyi hatóság határozatot bocsátana ki, másrészt pedig a határozat teljesítésének módját.

               9.A megállapodásnak tartalmaznia kell egy olyan záradékot, amely hatékony bírósági jogorvoslatot tesz lehetővé az érintettek számára a büntetőeljárás során. A megállapodásnak azt is meg kell határoznia, hogy a szolgáltatónak milyen körülmények között van joga kifogást emelni a határozat ellen.

               10.A megállapodásban meg kell határozni a határozat tárgyát képező adatok benyújtására rendelkezésre álló időtartamot.

               11.A megállapodás nem sértheti a hatóságok közötti, büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködésre vonatkozó egyéb meglévő nemzetközi megállapodásokat, ideértve az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti kölcsönös jogsegélyről szóló megállapodást.

               12.A megállapodásnak elsőbbséget kell élveznie az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti kétoldalú kapcsolatokban az Európa Tanács számítástechnikai bűnözésről szóló egyezményével, illetve az egyezmény második kiegészítő jegyzőkönyvére vonatkozó tárgyalások során létrejött bármely más megállapodással vagy megegyezéssel szemben, amennyiben az utóbbi megállapodás vagy megegyezés rendelkezései e megállapodásban tárgyalt kérdéseket érintenek.

               3.BIZTOSÍTÉKOK

               13.A megállapodást kölcsönösen alkalmazni kell azon személyek kategóriái tekintetében, akiknek az adatai e megállapodás értelmében nem kérhetők be. A megállapodás nem tehet különbséget a különböző tagállamokból származó személyek között.

               14.A megállapodást az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti, az adatvédelemről és a magánélet védelméről szóló, 2017. február 1-jén hatályba lépett, adatvédelmi keretmegállapodásként is ismert megállapodásra való hivatkozással kell alkalmazni.

               15.A megállapodásnak az adatvédelmi keretmegállapodást további biztosítékokkal kell kiegészítenie, amelyek figyelembe veszik az érintett adatkategóriák érzékenységének szintjét, valamint az elektronikus bizonyítékoknak – a hatóságok közötti továbbítás helyett – közvetlenül a szolgáltatók általi továbbítására vonatkozó egyedi követelményeket.

               16.A magánélet védelmére és az adatvédelemre vonatkozó további biztosítékok – melyek a megállapodás hatályára figyelemmel felülvizsgálandók – többek között a következőket foglalják magukban:

               a)Annak meghatározása, hogy milyen célból lehet bekérni és továbbítani a személyes adatokat és az elektronikus hírközlési adatokat.

               b)Az a követelmény, miszerint a határozat azokra a személyes adatokra és elektronikus hírközlési adatokra korlátozódik, amelyek szükségesek és arányosak azokhoz a célokhoz képest, amelyek érdekében  az adatokat hozzáférhetővé teszik.

               c)Az a követelmény, miszerint az adatvédelmi keretmegállapodás hatálya alá nem tartozó más amerikai hatóságok kizárólag akkor jogosultak az adatok felhasználására vagy az azokhoz való hozzáférésre, ha a szolgáltató telephelye vagy képviselete szerinti tagállamban kijelölt illetékes igazságügyi hatóságot erről előzetesen értesítették és utóbbi az adattovábbítást és -felhasználást engedélyezte; ezen túlmenően erre csak akkor kerülhet sor, ha biztosított, hogy az átvevő hatóság ténylegesen védi a személyes adatokat és az elektronikus hírközlési adatokat a megállapodás rendelkezéseivel összhangban. Az ilyen előzetes engedély mérlegelésekor az illetékes igazságügyi hatóságnak kellően figyelembe kell vennie minden releváns tényezőt, beleértve a bűncselekmény súlyosságát, valamint azt a célt, amely érdekében az adatokat eredetileg továbbították.

               d)Az a követelmény, miszerint egyéb harmadik országokba az adatok kizárólag a bűncselekmények – köztük a terrorcselekmények – megelőzéséért, nyomozásáért, felderítéséért vagy büntetőeljárás alá vonásáért felelős bűnüldöző hatóságok részére továbbíthatók, és az adattovábbításról a szolgáltató telephelye vagy képviselete szerinti tagállamban kijelölt illetékes igazságügyi hatóságot előzetesen értesítették és utóbbi az adattovábbítást és -felhasználást engedélyezte. Az ilyen előzetes engedély mérlegelésekor az illetékes igazságügyi hatóságnak figyelembe kell vennie az adatvédelmi keretmegállapodás 7. cikkének (2) bekezdésében meghatározott tényezőket.

               e)Valamely tagállam vagy harmadik ország közbiztonságának súlyos és közvetlen veszélyeztetése esetén a megállapodás értelmében mérlegelni lehetne a kivételes körülményeket és azokat a biztosítékokat, amelyek mellett az előzetes engedélyezés nélküli adattovábbításra sor kerülhet.

               f)Az információbiztonsági incidensekről értesíteni kell a szolgáltató telephelye vagy képviselete szerinti tagállamban kijelölt illetékes hatóságot az adatvédelmi keretmegállapodás 10. cikkének (2) bekezdésében foglalt feltételek szerint.

               17.Az eljárási jogokra vonatkozó vonatkozó további biztosítékok – melyek a megállapodás hatályára figyelemmel felülvizsgálandók – többek között a következőket foglalják magukban:

               a)Megfelelő biztosítékok annak biztosítására, hogy az adatok ne legyenek lekérhetők olyan büntetőeljárásban való felhasználásra, ami halálbüntetéshez vezethet.

               b)Megfelelő feltételek az elektronikus bizonyítékokhoz való hozzáférésre vonatkozó határozatok szükségességének és arányosságának biztosítására, adott esetben megfelelő különbséget téve az adatkategóriák között.

               c)Eljárási biztosítékok a büntetőeljárás keretében adattovábbítási határozat hatálya alá tartozó  személyekre vonatkozóan.

               d)Különleges biztosítékok a kiváltságokkal és mentességekkel védett adatokra vonatkozóan.

               e)Titoktartási biztosítékok a hatóságok és a szolgáltatók esetében, ideértve a közzététel megtagadására vonatkozó követelményeket is.

               4.A MEGÁLLAPODÁS ELJÁRÁSRENDJE

               18.A megállapodás rendelkezzen arról, hogy a felek végezzenek rendszeres időközönként közös felülvizsgálatot a megállapodás alkalmazásáról, és vizsgálják meg, hogy a megállapodást hogyan alkalmazhatják a leghatékonyabb módon. E célból, a felülvizsgálat folyamatának megkönnyítése érdekében mindkét fél gyűjtsön  statisztikákat .

               19.A megállapodás tartalmazzon egy záradékot a megállapodás időtartamára vonatkozóan. Azt, hogy a megállapodás határozatlan vagy határozott időtartamra szóljon-e, a tárgyalási eredmények alapján határozzák meg. Mindkét esetben iktassanak be egy olyan rendelkezést , amely megköveteli a megállapodás kellő időben történő felülvizsgálatát.

               20.A megállapodás írja elő, hogy a felek folytassanak konzultációt egymással a megállapodás értelmezésével vagy alkalmazásával kapcsolatos viták rendezésének megkönnyítése érdekében.

               21.A megállapodás biztosítson lehetőséget a megállapodás bármelyik fél általi felfüggesztésére és felmondására abban az esetben, ha nem sikerül rendezni a vitát a konzultációs eljárás keretében.

               22.A megállapodás tartalmazzon egy záradékot a területi hatályára vonatkozóan.

               23.A megállapodás az Unió valamennyi hivatalos nyelvén egyaránt hiteles lesz.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.6.5.
            COM(2019) 538 final
            Ajánlás
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a 2018. december 4-i tanácsi ajánlás nyomán Romániától várt eredményes intézkedések elmulasztásának megállapításáról
            {SWD(2019) 533 final}

               Ajánlás

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a 2018. december 4-i tanácsi ajánlás nyomán Romániától várt eredményes intézkedések elmulasztásának megállapításáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

               tekintettel az 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 10. cikke (2) bekezdésének negyedik albekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               mivel:

               (1)2017 júniusában és 2018 júniusában a Szerződés 121. cikke (4) bekezdése alapján megállapította, hogy Romániában a középtávú költségvetési céltól való jelentős megfigyelhető eltérés állt fenn. A megállapított jelentős eltérés miatt a Tanács mindkét alkalommal ajánlást fogalmazott meg Románia számára a jelentős eltérés kezeléséhez szükséges intézkedések meghozatala érdekében.

               (2)2018. december 4-én a Tanács megállapította
                  2
               , hogy Románia a 2018. június 22-i tanácsi ajánlás
                  3
                nyomán nem tett eredményes intézkedéseket. Ennek alapján a Tanács 2018. december 4-én módosított ajánlást
                  4
                bocsátott ki, amelyben azt ajánlotta Romániának, hogy hajtsa végre az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedése 2018-ban ne haladja meg a 4,5 %-ot, ami a GDP 1,0 %-át kitevő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Tanács továbbá azt is ajánlotta Romániának, hogy az összes rendkívüli bevételt a hiány csökkentésére használja fel, és a költségvetési konszolidációs intézkedések növekedésbarát módon biztosítsák az államháztartás strukturális egyenlegének tartós javulását. A Tanács felkérte Romániát, hogy 2019. április 15-ig tegyen jelentést a 2018. december 4-i ajánlás nyomán hozott intézkedésekről.

               (3)A Bizottság 2019. március 14–15-én az 1466/97/EK rendelet –11. cikkének (2) bekezdése szerinti helyszíni ellenőrzés céljából fokozott felügyeleti látogatást tett Romániában. A Bizottság, miután előzetes megállapításait megküldte a román hatóságoknak észrevételezésre, megállapításairól 2019. június 5-én jelentésben számolt be a Tanácsnak. E megállapításokat nyilvánosságra hozták. A Bizottság jelentése szerint a román hatóságok nem kívánnak reagálni a 2018. december 4-i tanácsi ajánlásra. A hatóságok megerősítették a Bizottságnak, hogy a kormánynak nem áll szándékában eleget tenni az ajánlott strukturális kiigazításnak. A hatóságok továbbra is arra összpontosítanak, hogy az államháztartási hiány a Szerződésben a GDP 3 %-ban meghatározott küszöbérték alatt maradjon, és így elkerülhető legyen a Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ága. A 2019. évi költségvetés a GDP 2,8 %-ának megfelelő eredményszemléletű hiánycéllal készült. A kormány által a felügyeleti látogatás idején készített saját becslések szerint az államháztartási hiány 2018-hoz képest mintegy 0,1 %-os strukturális kiigazítást tenne szükségessé, amely jelentősen elmarad a tanácsi ajánlástól.

               (4)A román hatóságok 2018. április 20-án – a Tanács által megállapított határidő lejártát követően – jelentést nyújtottak be a 2018. december 4-i tanácsi ajánlás nyomán hozott intézkedésekről. A jelentésben a hatóságok megerősítették, hogy 2019-re 2,8 %-os GDP-arányos államháztartási hiány a céljuk, a strukturális hiányt pedig csak elhanyagolható mértékben csökkentenék. A bejelentett intézkedések költségvetési hatása jelentősen elmarad a tanácsi ajánlásban megfogalmazott követelményétől.

               (5)A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján 2019-ben a nettó elsődleges államháztartási kiadások növekedése 11,6 %-ot tesz majd ki, ami jóval meghaladja a 4,5 %-os kiadási referenciaértéket. A strukturális egyenleg 2019-ben a GDP 0,7 %-ával romlik, elérve a GDP 3,6 %-ának megfelelő mértékű hiányt. Ez ellentétes a 2018-hoz képest a GDP 1,0 %-ának megfelelő mértékű ajánlott strukturális javulással. Tehát mindkét pillér az ajánlott kiigazítástól való eltérést mutat. A kiadási referenciaérték a GDP 2,1 %-ának megfelelő eltérést mutat. A strukturális egyenleg alátámasztja ezt az értelmezést, de valamivel kisebb, a GDP 1,7 %-ának megfelelő mértékű eltérést jelez. A strukturális egyenleg által jelzett eltérés mértéke egy rendkívüli többletbevétel és a magasabb GDP-deflátor miatt kisebb. Ezeket a tényezőket figyelembe véve az átfogó értékelés megerősíti az ajánlott kiigazítástól való eltérés fennállását.

               (6)A 2018 utáni hiány előre jelzett növekedését – a korábbi évekhez hasonlóan – a közszférában dolgozó munkavállalók juttatásaira fordított kiadások növelése okozza. A Tanács 2018. december 4-i ajánlásának alapjául szolgáló 2018. őszi bizottsági előrejelzés óta a hatóságok új adókat vezettek be a távközlési, az energiaipai és a banki ágazatban. Másrészről a hatóságok adócsökkentéseket vezettek be az építőipari ágazatban, és növeltek bizonyos szociális ellátásokat.

               (7)A fenti megállapításokból az a következtetés vonható le, hogy a Románia által a 2018. december 4-i tanácsi ajánlás nyomán hozott intézkedések nem kielégítőek. A költségvetési kiigazítás 2019-ben jelentősen elmarad a GDP 1,0 %-ának megfelelő mértékű, ahhoz szükséges éves strukturális kiigazítástól, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedése 2019-ben ne haladja meg a 4,5 %-ot,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Románia a 2018. december 4-i tanácsi ajánlás nyomán nem tett eredményes intézkedéseket.

               2. cikk

               Ennek a határozatnak Románia a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        HL L 323., 2018.12.19., 16. o.

                     (3)

                        HL C 223., 2018.6.27., 3. o.

                     (4)

                        HL C 460., 2018.12.21., 1. o.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.6.5.
            COM(2019) 533 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Románia a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való jelentős, megfigyelhető eltérésének korrekciójáról
            {SWD(2019) 533 final}

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Románia a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való jelentős, megfigyelhető eltérésének korrekciójáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 10. cikke (2) bekezdésének második albekezdésére,

               tekintettel a Bizottság ajánlására,

               mivel:

               (1)A Szerződés 121. cikke szerint a tagállamoknak a túlzott költségvetési hiány elkerülése érdekében a gazdaságpolitikák összehangolása és a többoldalú felügyelet révén középtávon rendezett államháztartásra kell törekedniük.

               (2)A Stabilitási és Növekedési Paktum az árstabilitás és az erős, fenntartható, munkahelyteremtéshez vezető növekedés eszközeként a rendezett államháztartás célkitűzésén alapul.

               (3)2017 júniusában
                  2
                és 2018 júniusában
                  3
                a Tanács a Szerződés 121. cikkének (4) bekezdésével összhangban megállapította, hogy 2016-ban és 2017-ben Románia jelentős, megfigyelhető eltérést mutatott a középtávú költségvetési céljától vagy az ahhoz vezető kiigazítási pályától. Az említett jelentős eltérések miatt a Tanács ajánlásokat fogalmazott meg Románia számára az eltérések kezeléséhez szükséges szakpolitikai intézkedések meghozatala érdekében. A Tanács ezt követően megállapította, hogy Románia nem tett eredményes intézkedéseket az ajánlások nyomán. A 2018. december 4-én elfogadott legutóbbi ajánlásában
                  4
                a Tanács azt ajánlotta Romániának, hogy hozza meg az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája
                  5
                2019-ben ne haladja meg a 4,5 %-ot, ami a GDP 1,0 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg.

               (4)A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése és az Eurostat által validált 2018. évi tényadatok alapján 2018-ben a nettó elsődleges államháztartási kiadások növekedése jócskán meghaladta a kiadási referenciaértéket, jelentős (a GDP 2,4 %-ának megfelelő mértékű) eltérést eredményezve. A strukturális hiány nem csökkent, nagyjából a potenciális GDP 3,0 %-ának megfelelő szinten maradt, ami szintén jelentős (a GDP 0,8 %-ának megfelelő mértékű) eltérést mutat az ajánlott strukturális kiigazítástól. A strukturális egyenleg által jelzett eltérés mértékét negatívan befolyásolja egy egyszeri többletbevétel, a magasabb GDP-deflátor és a potenciális GDP-növekedés magasabb mögöttes becsült értéke a kiadási referenciaérték alapjául szolgáló középtávú átlaghoz képest. Másrészről a strukturális egyenleg által jelzett eltérés mértékét pozitívan befolyásolja az állami beruházási kiadások alacsony szintje, amely szét van terítve a kiadási referenciaértéken. A különbségtől függetlenül mindkét mutató alátámasztja a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágának követelményeitől való jelentős eltérést 2018 tekintetében.

               (5)A Bizottság átfogó értékelést követően 2019. június 5-én megállapította, hogy Romániában a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való jelentős, megfigyelhető eltérés áll fenn, és a Szerződés 121. cikkének (4) bekezdésével, valamint az 1466/97/EK rendelet 10. cikke (2) bekezdésének első albekezdésével összhangban figyelmeztetésben részesítette a tagállamot.

               (6)Az 1466/97/EK rendelet 10. cikke (2) bekezdésének második albekezdésével összhangban a Tanács a szükséges szakpolitikai intézkedésekre vonatkozó ajánlást intéz az érintett tagállamhoz. Az 1466/97/EK rendelet értelmében az ajánlás öt hónapnál nem hosszabb határidőt határoz meg a tagállam számára az eltérés kezelésére. Ezek alapján helyénvalónak tűnik, hogy Románia esetében 2019. október 15. legyen az eltérés kezelésének határideje. Romániának e határidőn belül kell beszámolnia az ezen ajánlásra válaszul hozott intézkedésekről.

               (7)A kibocsátási résre vonatkozó, a Bizottság 2019. tavaszi előrejelzésében szereplő adatok alapján 2019-ben és 2020-ban rendes gazdasági körülmények maradnak fenn Romániában. Románia adósságrátája a GDP 60 %-ában meghatározott küszöbérték alatt van. Tehát az aktuális gazdasági helyzetet, illetve az esetleges fenntarthatósági aggályokat is figyelembe vevő, az 1466/97/EK rendelet és a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében közösen elfogadott kiigazítási mátrix által előírt strukturális kiigazítás a GDP legalább 0,5 %-ának felel meg 2019 és 2020 vonatkozásában egyaránt.

               (8)Románia strukturális hiánya fokozatosan nőtt: a GDP 0,1 %-ának megfelelő 2015-ös értékről a GDP 1,7 %-ára 2016-ban, majd a GDP 2,9 %-ára 2017-ben és a GDP 3,0 %-ára 2018-ban. A minimális kiigazítási követelményen felül további és tartós kiigazítás szükséges ahhoz, hogy a 2016 óta felhalmozott költségvetési csúszásokat követően korrigálni tudják a kumulált eltéréseket és Románia visszatérjen a megfelelő kiigazítási pályára. A középtávú költségvetési célhoz vezető ajánlott korrekciós pályától való jelentős, megfigyelhető eltérés nagysága miatt 2019-ben GDP 0,5 %-át, 2020-ban pedig a GDP 0,25 %-át kitevő további kiigazítás helyénvalónak tűnik. Ez a kiigazítás összhangban lenne a Tanács által 2018. december 4-én 2019-re ajánlott kiigazítással. Ez fel fogja gyorsítani a középtávú költségvetési célhoz visszavezető korrekciót.

               (9)A strukturális egyenleg 2019-ben a GDP 1,0 %-ának, 2020-ban pedig a GDP 0,75 %-ának megfelelő mértékű javulására vonatkozó követelmény összhangban áll a nettó elsődleges államháztartási kiadások 2019-ben legfeljebb 4,5 %-os, 2020-ban pedig legfeljebb 5,1 %-os nominális növekedésével.

               (10)A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése 2019 tekintetében a strukturális egyenleg további, a GDP 0,7 %-ának, 2020 tekintetében pedig a GDP 1,2 %-ának megfelelő mértékű romlását vetíti előre. Következésképpen az előírt strukturális javulás azt jelenti, hogy a Bizottság 2019. tavaszi előrejelzésében szereplő jelenlegi alapforgatókönyvhöz képest 2019-ben összesen a GDP 1,7 %-át, 2020-ban pedig a GDP 1,95 %-ának megfelelő strukturális kiigazítást biztosító további intézkedésekre van szükség.

               (11)A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése 2019 tekintetében a GDP 3,5 %-ának, 2020-ban pedig a GDP 4,7 %-ának megfelelő költségvetési hiánnyal számol, ami meghaladja a Szerződésben a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaértéket. Az előírt strukturális kiigazítás annak biztosítása szempontjából is helyénvalónak tűnik, hogy Románia 2019-ban és 2020-ben biztonsággal betartsa a Szerződésben a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaértéket.

               (12)A megfigyelt jelentős eltérések korrekcióját célzó korábbi ajánlások végrehajtásának elmulasztása, valamint a Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ága keretében a Szerződésben meghatározott referenciaérték túllépésének kockázata sürgős intézkedést tesznek szükségessé annak érdekében, hogy Románia költségvetési politikája újra prudens pályára álljon.

               (13)Az ajánlott költségvetési célok elérése érdekében elengedhetetlen, hogy Románia elfogadja és szigorúan végrehajtsa a szükséges intézkedéseket, valamint szorosan nyomon kövesse a folyó kiadások alakulását.

               (14)Romániának 2019. október 15-ig jelentést kell tennie a Tanácsnak az ezen ajánlás nyomán hozott intézkedésekről.

               (15)Helyénvaló, hogy ezt az ajánlást nyilvánosan közzétegyék,

               AJÁNLJA, HOGY ROMÁNIA:

               1.hajtsa végre az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedése 2019-ben ne haladja meg a 4,5 %-ot, 2020-ben pedig az 5,1 %-ot, ami 2019-ben a GDP 1,0 %-át, 2020-ban pedig a GDP 0,75 %-át kitevő éves strukturális kiigazításnak felel meg, és a tagállamot a középtávú költségvetési cél eléréséhez vezető megfelelő kiigazítási pályára állítja;

               2.az összes rendkívüli bevételt a hiány csökkentésére használja fel; a költségvetési konszolidációs intézkedések révén növekedésbarát módon biztosítsa az államháztartás strukturális egyenlegének tartós javulását;

               3.2019. október 15-ig tegyen jelentést a Tanácsnak az ezen ajánlás nyomán hozott intézkedésekről; a jelentésnek kellő részletességgel kell ismertetnie a szükséges kiigazítási pályának való megfelelést célzó, hitelesen bejelentett intézkedéseket, kitérve azok költségvetési hatására is, továbbá a jelentésben közölni kell a 2019–2020-as időszakra vonatkozó aktualizált és részletes költségvetési előrejelzéseket.

               Ennek az ajánlásnak Románia a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        HL C 216., 2017.7.6., 1. o.

                     (3)

                        HL C 223., 2018.6.27., 3. o.

                     (4)

                        HL C 460., 2018.12.21., 1. o.

                     (5)

                        A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.6.5.
            COM(2019) 543 final
            Ajánlás
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a Spanyolországban fennálló túlzott hiányról szóló 2009/417/EK határozat hatályon kívül helyezéséről

               Ajánlás

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a Spanyolországban fennálló túlzott hiányról szóló 2009/417/EK határozat hatályon kívül helyezéséről

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 126. cikke (12) bekezdésére,

               tekintettel a Bizottság ajánlására,

               mivel:

               (1)A Bizottság ajánlása alapján 2009. április 27-én a Tanács – a Szerződés 126. cikke (6) bekezdésének megfelelően – a 2009/417/EK határozattal
                  1
                megállapította, hogy Spanyolországban túlzott hiány áll fenn. A Tanács megállapította, hogy a 2008-ra bejelentett államháztartási hiány a GDP 3,4 %-a volt, tehát túllépte a Szerződésben a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaértéket. A 2008-ra tervezett bruttó államadósság a GDP 39,5 %-a volt.

               (2)Ugyanazon a napon a Tanács a Szerződés 126. cikkének (7) bekezdésével és az 1467/97/EK rendelet
                  2
                3. cikkének (4) bekezdésével összhangban a Bizottság ajánlása alapján ajánlást bocsátott ki Spanyolország számára azzal a céllal, hogy legkésőbb 2012 végéig szüntesse meg a túlzott hiányt
                  3
               .

               (3)A Tanács az azóta eltelt időszakban három új ajánlást címzett Spanyolországhoz a Szerződés 126. cikkének (7) bekezdése alapján (2009. december 2-án, 2012. július 10-én és 2013. június 21-én), amelyekben a túlzott hiány megszüntetésére kitűzött határidőt 2013-ra, 2014-re, majd 2016-ra hosszabbította meg. A Tanács mindhárom ajánlásban úgy ítélte meg, hogy Spanyolország eredményes intézkedéseket hozott, azonban olyan előre nem látható, kedvezőtlen gazdasági események következtek be, amelyek jelentős negatív hatást gyakoroltak az államháztartásra.

               (4)A Szerződés 126. cikke (8) bekezdésének megfelelően a Tanács 2016. július 12-i határozatában megállapította, hogy a 2013. június 21-i tanácsi ajánlás nyomán Spanyolország nem hozott eredményes intézkedéseket. 2016. augusztus 8-án a Tanács a Szerződés 126. cikkének (9) bekezdése alapján felszólította Spanyolországot a túlzott hiány orvoslásához szükségesnek ítélt hiánycsökkentő intézkedések meghozatalára, és a kiigazítás új határidejeként 2018-at tűzte ki. A Tanács emellett 2016. október 15-ét határozta meg határidőként eredményes intézkedések meghozatalára, valamint a Tanácsnak és a Bizottságnak szóló jelentés benyújtására a Tanács felszólítására válaszként hozott intézkedésekről.

               (5)A Bizottság 2016. november 16-án megállapította, hogy Spanyolország a Szerződés 126. cikkének (9) bekezdése szerinti, 2016. augusztus 8-i tanácsi határozattal összhangban eredményes intézkedéseket tett.

               (6)A Szerződésekhez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló jegyzőkönyv 4. cikkével összhangban a Bizottság biztosítja a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásához kapcsolódó adatokat. A jegyzőkönyv alkalmazásának részeként a 479/2009/EK rendelet
                  4
                3. cikkének megfelelően a tagállamok évente kétszer, konkrétan április 1-jéig és október 1-jéig kötelesek közölni az államháztartási hiányra, az államadósságra és más kapcsolódó változókra vonatkozó adatokat.

               (7)A túlzott hiány fennállásáról szóló határozat hatályon kívül helyezéséről a Tanács a közölt adatok alapján határoz. Emellett a túlzott hiány fennállásáról szóló határozat csak akkor helyezhető hatályon kívül, ha a Bizottság előrejelzései szerint a hiány az előrejelzési időszakban nem haladja meg a Szerződésben a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaértéket
                  5
               .

               (8)Spanyolország 2019. áprilisi adatszolgáltatását követően a Bizottság (Eurostat) által a 479/2009/EK rendelet 14. cikkével összhangban rendelkezésre bocsátott adatok, a 2019. évi stabilitási program és a Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján az alábbi következtetések vonhatók le:

               –Az államháztartási hiány, miután 2017-ben elérte a GDP 3,1 %-át, 2018-ban a GDP 2,5 %-ára csökkent. A 2018 októberében benyújtott, 2019. évi költségvetésiterv-javaslatba foglalt előrejelzésekhez képest 2018-ban a hiány 0,2 százalékponttal alacsonyabb volt, annak köszönhetően, hogy a 0,3 százalékponttal magasabb GDP-arányos bevételt csak részben ellensúlyozta a 0,1 százalékponttal magasabb kiadási ráta. A bevételi oldalon a társasági adóból származó bevételek és az egyéb bevételek is magasabbak voltak, miközben a kiadási oldalon a munkavállalói jövedelem szintje kismértékben emelkedett.

               –A spanyol kormány által 2019. április 30-án benyújtott, a 2019–2022 közötti időszakra vonatkozó stabilitási programban vázolt tervek szerint az államháztartási hiány 2019-ben a GDP 2,0 %-ára, majd 2020-ban a GDP 1,1 %-ára csökken. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése 2019-re 2,3 %-os, 2020-ra pedig 2,0 %-os GDP-arányos hiánnyal számol, így a hiány az előrejelzési időszakban a Szerződésben a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték alatt marad.

               –A strukturális egyenleg, vagyis a ciklikus hatásoktól megtisztított, egyszeri és más átmeneti intézkedések nélkül számított államháztartási egyenleg 2017 és 2018 között nem változott. A strukturális egyenleg 2016-tól bekövetkezett javulása összesen a GDP 0,4 %-át tette ki.

               –A bruttó államadósság GDP-hez viszonyított aránya a 2017. évi 98,1 %-ról 2018-ban 97,1 %-ra csökkent, ami főként a reálnövekedés és az infláció adósságcsökkentő hatásának tudható be, ami jóval nagyobb volt, mint a kamatkiadások ellentétes hatása, miközben az elsődleges egyenleg nullához közelített. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése szerint az adósságráta 2019-ben 96,3 %-ra, majd 2020-ban 95,7 %-ra csökken, elsősorban az adósságnövelő SFA-tételek és a kamatkiadások hatását ellensúlyozó magas nominális növekedésnek köszönhetően, miközben az elsődleges egyenleg csak csekély mértékben javul.

               (9)A Szerződés 126. cikke (12) bekezdésének megfelelően a túlzott hiány fennállásáról szóló tanácsi határozatot hatályon kívül kell helyezni, ha a Tanács megítélése szerint az érintett tagállamban megtörtént a túlzott hiány kiigazítása.

               (10)A Tanács véleménye szerint a spanyolországi túlzott hiány korrekciója megtörtént, ezért a 2009/417/EK határozatot hatályon kívül kell helyezni.

               (11)A túlzott hiány megszüntetését követő évtől, azaz 2019-től Spanyolország a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágába tartozik, és megfelelő ütemben kell haladnia középtávú költségvetési célja felé, beleértve a kiadási referenciaérték tiszteletben tartását, továbbá az 1467/97/EK rendelet 2. cikkének (1a) bekezdésével összhangban meg kell felelnie az adósságkritériumnak,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Átfogó értékelés alapján megállapítást nyert, hogy a spanyolországi túlzott hiány kiigazítása megtörtént.

               2. cikk

               A 2009/417/EK határozat hatályát veszti.

               3. cikk

               Ennek a határozatnak a Spanyol Királyság a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        A Tanács 2009/417/EK határozata (2009. április 27.) a Spanyolországban fennálló túlzott hiányról (HL L 135., 2009.5.30., 25. o.).

                     (2)

                        A Tanács 1467/97/EK rendelete (1997. július 7.) a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról (HL L 209., 1997.8.2., 6. o.).

                     (3)

                        A Spanyolországgal szembeni túlzotthiány-eljárással kapcsolatos valamennyi dokumentum megtalálható a következő honlapon:
                  https://ec.europa.eu/info/business-economy-euro/economic-and-fiscal-policy-coordination/eu-economic-governance-monitoring-prevention-correction/stability-and-growth-pact/corrective-arm-excessive-deficit-procedure/ongoing-excessive-deficit-procedures/spain_en
                  .

                     (4)

                        A Tanács 479/2009/EK rendelete (2009. május 25.) az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló jegyzőkönyv alkalmazásáról (HL L 145., 2009.6.10., 1. o.).

                     (5)

                        „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási programok és konvergenciaprogramok tartalmára és formájára vonatkozóan” című, a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság által 2017. május 15-én elfogadott útmutatóval összhangban, amely elérhető a következő címen:
                  http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-9344-2017-INIT/en/pdf