               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel,2018.5.23.
            COM(2018) 416 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Magyarország 2018. évi nemzeti reformprogramjáról,amelyben véleményezi Magyarország 2018. évi konvergenciaprogramját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Magyarország 2018. évi nemzeti reformprogramjáról,

                  amelyben véleményezi Magyarország 2018. évi konvergenciaprogramját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására
                  2
               ,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira
                  3
               ,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2017. november 22-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2018. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács 2018. március 22-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2017. november 22-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Magyarországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (2)A Magyarországra vonatkozó 2018. évi országjelentést
                  4
                2018. március 7-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2017. július 11-én elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Magyarországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései tekintetében Magyarország által elért eredményeket.

               (3)Magyarország 2018. április 30-án benyújtotta 2018. évi nemzeti reformprogramját és 2017. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)A vonatkozó országspecifikus ajánlásokat figyelembe vették az európai strukturális és beruházási alapok 2014–2020 közötti időszakra szóló programozása során. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  5
                23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést
                  6
               .

               (5)Magyarország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. 2018. évi konvergenciaprogramjában a kormány azt vetíti előre, hogy a GDP-arányos államháztartási hiány a 2017-es 2,0 %-ról 2018-ban 2,4 %-ra nő, majd 2022-re fokozatosan 0,5 %-ra javul. A középtávú költségvetési cél – a GDP 1,5 %-ának megfelelő strukturális hiány – a tervek szerint 2020-ra teljesül. Az újraszámított strukturális egyenleg
                  7
                alapján a középtávú költségvetési célt 2022-re érné el Magyarország. A konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság 2022 végére fokozatosan némileg 60 % alá csökken. Az ezeket a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv optimista, ami a hiánycélok megvalósítása tekintetében figyelemreméltó kockázatot hordoz.

               (6)A 2018. évi konvergenciaprogram szerint a biztonsággal kapcsolatos intézkedések 2017-ben jelentős költségvetési hatással bírnak, és megfelelő bizonyítékokkal támasztja alá e költségvetési többletkiadások mértékét és természetét. A Bizottság szerint a biztonsággal kapcsolatos intézkedésekkel összefüggésben figyelembe vehető többletkiadások mértéke 2017-ben a GDP 0,17 %-ának felelt meg. Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében és 6. cikkének (3) bekezdésében foglalt rendelkezések lehetőséget adnak e többletkiadások figyelembevételére, mivel a terrorfenyegetettség súlyossága kivételes helyzetet jelentenek, ezek jelentős hatással vannak a magyar államháztartásra, és a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való átmeneti eltérés engedélyezése nem veszélyeztetné a fenntarthatóságot. Ennek megfelelően a Bizottság e többletköltségek figyelembevétele érdekében csökkentette a középtávú költségvetési cél eléréséhez 2017-ben szükséges kiigazítás mértékét.

               (7)A Tanács 2016. július 12-i ajánlása szerint Magyarországnak 2017-ben a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves költségvetési kiigazítást kellett végrehajtania, amennyiben ennél kisebb kiigazítás nem volt elegendő a középtávú költségvetési célnak való megfeleléshez. A 2017. évi eredményadatok alapján Magyarország jelentősen eltért a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától. Az EUMSZ 121. cikkének (4) bekezdésével és az 1466/97/EK tanácsi rendelet 10. cikkének (2) bekezdésével összhangban a Bizottság 2018. május 23-án figyelmeztetést adott ki Magyarország számára, mely szerint 2017-ben jelentős eltérés volt megfigyelhető a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától. Ezt követő, június XX-i ajánlásaiban a Tanács megerősítette, hogy Magyarországnak biztosítania kell, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások
                  8
                nominális növekedési rátája 2018-ban ne haladja meg a 2,8 %-ot, ami a GDP 1 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Bizottság 2018. tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy Magyarország eltér az ajánlott kiigazítástól.

               (8)2019-ben, tekintettel Magyarország 60 % feletti GDP-arányos államadósság-rátájára és a 2,3 %-os előre vetített kibocsátási résre, a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája nem haladhatja meg a 3,9 %-ot, összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktumban meghatározott követelménymátrix által előírt, a GDP 0,75 %-ának megfelelő strukturális kiigazítással. A Bizottság 2018. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2019-ben jelentős lesz az eltérés ettől a követelménytől. Összességében a Tanács úgy véli, hogy tekintettel a költségvetési kilátások számottevő romlására, 2018-tól jelentős további intézkedésekre lesz szükség a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés érdekében, összhangban a 2018. június XX-án/-én Magyarországnak címzett, a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való jelentős mértékű eltérés kiigazítását célzó ajánlással.

               (9)Az általános foglalkoztatási ráta jelentős mértékben javult, és a kedvező gazdasági konjunktúra lehetőséget biztosít a munkanélküli személyek munkaerőpiaci reintegrációjára. A nemek közötti foglalkoztatottsági szakadék nagy, különösen a 25–39 év közötti korcsoportban, amit részben a minőségi gyermekgondozáshoz való hozzáférés szűkössége magyaráz. A 3 év alatti gyermekek gyermekgondozásban való részvétele tekintetében Magyarország jóval a barcelonai célérték és az uniós átlag alatt van. Bár a közmunkaprogram továbbra is a legfontosabb aktív munkaerőpiaci intézkedés, a résztvevők számának jelentős csökkenése kedvező fejleményt jelent. Ugyanakkor a program továbbra sem eléggé célzott, és a munkaerőpiaci helyzethez képest továbbra is csak korlátozott mértékben segíti elő, hogy résztvevői visszailleszkedjenek a nyílt munkaerőpiacra. A továbbképzést és az átképzést célzó aktív munkaerőpiaci intézkedések kialakulatlanok.

               (10)A szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya 2016-ban 26,3 %-ra csökkent, de még mindig meghaladja az uniós átlagot. A gyermekek általában jobban ki vannak téve a szegénység veszélyének, mint más korcsoportok. A foglalkoztatást helyettesítő támogatás összege az egyszemélyes háztartások esetében nem éri el a szegénységi küszöb 50 %-át, ami az egyik legalacsonyabb az EU-ban. Az álláskeresési járadék megfelelősége igen alacsony: folyósításának három hónapos maximális időtartama a legrövidebb az Unióban, és csak mintegy negyede az elhelyezkedéshez szükséges átlagos időtartamnak. Ezen túlmenően a járadék összege a legalacsonyabbak között van az EU-ban.

               (11)A szociális párbeszéd struktúrái és folyamatai továbbra is kialakulatlanok, és nem teszik lehetővé a szociális partnerek érdemi részvételét a szakpolitikák kialakításában és végrehajtásában. Az érdekelt felek bevonása terén tapasztalható hiányosságok és a korlátozott átláthatóság rontja a szakpolitikai döntéshozatal megalapozottságát és minőségét, ami bizonytalanságot teremt a befektetők számára, és lassítja a konvergenciát.

               (12)Magyarország több intézkedést hajtott végre az adórendszer fejlesztése érdekében, de néhány probléma továbbra is fennáll. A munka adóéke ugyan csökkent, ám uniós összehasonlításban még mindig magas – különösen egyes alacsony jövedelmű csoportok esetében. Az adórendszer összetettsége, illetve az ágazati különadók fenntartása, továbbra is probléma. Az agresszív adótervezéssel szembeni intézkedések elengedhetetlenek a vállalkozások közötti verseny torzulásának megakadályozásához, az adófizetők méltányos kezeléséhez és az államháztartás védelméhez. Az adófizetők agresszív adótervezési stratégiáinak a tagállamok között átgyűrűző hatásai az uniós jogszabályokat kiegészítő, koordinált fellépést kívánnak meg a nemzeti szakpolitikák részéről. Magyarország és a külföld között meglehetősen nagy tőkeforgalom zajlik különleges célú gazdasági egységeken keresztül, amelyek nem kötődnek a reálgazdasághoz. A Magyarországon működő vállalkozások által külföldre (azaz az Unióban rezidens adóalanyok által harmadik országban rezidens adóalanyok számára) utalt osztalék-, kamat- és jogdíjfizetésekre vonatkozó forrásadó hiánya, miatt e kifizetések teljes mértékben adózatlanok maradhatnak, amennyiben a kedvezményezett joghatóságában nem adókötelesek. A Bizottság tudomásul veszi, hogy Magyarország elismeri, hogy a külföldre történő kifizetések visszaélésszerű alkalmazása agresszív adótervezéshez vezethet. A közelmúltban folytatott eszmecsere alapján a Bizottság továbbra is konstruktív párbeszédet folytat majd az adófizetők agresszív adótervezési stratégiái elleni küzdelem érdekében.

               (13)A szolgáltatások – és különösen a kiskereskedelem – területét érintő szabályozási korlátok befolyásolják az ágazat teljesítményét, és gátolják az erőforrások hatékony újraelosztását, a termelékenységet és az innovációt. Állandó tendencia, hogy bizonyos szolgáltatások ellátását kifejezetten e célra létrehozott, állami tulajdonban lévő vállalatokra bízzák, aminek a szabad verseny látja kárát. A jogi keret kiszámíthatatlansága további problémát jelent, különösen a kiskereskedelmi ágazatban, amelynek szabályozását az elmúlt években gyakran módosították. A jogszabályjavaslatok gyakran az árbevételhez vagy az üzletmérethez vannak szabva, így alapvetően a külföldi kiskereskedelmi láncokat érintik. Ez növeli a bizonytalanságot a tulajdonosok körében, és elriaszthatja a befektetéseket. A verseny számára kedvező, stabil szabályozási környezet kialakítására van szükség. A szabályozott szakmákra vonatkozó előírások jelentősen korlátozóak Magyarországon, különösen az olyan kulcsfontosságú szakmák tekintetében, mint például a könyvvitel és a jogi szolgáltatások.

               (14)A korrupció megelőzése és büntetőeljárás alá vonása terén hozott intézkedések továbbra sem kielégítőek. Több mutató is azt jelzi, hogy a korrupciónak való kitettség Magyarországon az elmúlt években növekedett, és a korrupció kockázata negatív hatással lehet az ország növekedési potenciáljára. Az ügyészség működése döntő fontosságú a korrupció és a pénzmosás elleni küzdelem szempontjából, és bár úgy tűnik, hogy a hétköznapi korrupció elleni küzdelmet célzó intézkedések bizonyos sikerrel jártak, nem helyeződik kellő hangsúly a magas szintű ügyek kivizsgálásának megkezdésére. Az átláthatóság korlátozottsága és az információkhoz való hozzáférés korlátozása ugyancsak akadályozza a korrupció megelőzését célzó intézkedéseket. Fontos intézkedések történtek a közbeszerzés tekintetében, de még van tér a verseny és a pályáztatási folyamat átláthatóságának javítására.

               (15)Az alapkészségekkel kapcsolatos oktatási eredmények jóval az uniós átlag alatt vannak, különösen a hátrányos társadalmi-gazdasági hátterű gyerekek esetében. A tanulókat korai szakaszban irányítják a rendkívül eltérő oktatási eredményeket produkáló és foglalkoztatási pályákat kínáló különböző iskolatípusokba. A hátrányos helyzetű gyermekek, köztük a roma gyerekek, nagy arányban olyan szakközépiskolákba járnak, ahol az alapvető készségeket tipikusan alacsonyabb szinten sajátítják el, magas a lemorzsolódás, és a végzettek átlagosan alacsonyabb béreket kapnak. A korai iskolaelhagyók aránya átlagosan 12,4 %-ra emelkedett, és különösen magas a romák körében. Ezek a kihívások különösen sürgetőek a minőségi és inkluzív oktatás kontextusában. A jelentkezők számának csökkenése és a magas lemorzsolódási arányok tovább korlátozzák a felsőfokú végzettséggel rendelkezők arányát egy olyan időszakban, amikor a magasan képzett munkaerő iránti kereslet egyre nő.

               (16)Továbbra is rosszak az egészségügyi eredmények, és ezt tovább súlyosbítja az egészségtelen életmód; mindez negatív hatással van a humán tőkére. Az egészségügyi kiadások alacsony szintje és a rossz hatékonyságú forrásallokáció korlátozzák a magyar egészségügyi rendszer teljesítményét. A betegek által közvetlenül fizetett térítések magas arányával együtt ez rontja a kellő időben nyújtott, megfizethető és minőségi megelőzési, illetve gyógyítási célú egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés lehetőségét. Az egészségügyi dolgozók hiánya szintén akadályozza az ellátáshoz való hozzáférést, bár a legutóbbi fizetésemelések enyhítették ezt a kihívást. A folyamatban lévő reform-erőfeszítések a kórházi ellátás túlzott igénybevételének csökkentésére irányulnak; utóbbinak elsődleges oka, hogy az alapellátást nyújtók nincsenek megfelelően felszerelve arra, hogy hatékony szűrőként működhessenek. A kórházi erőforrások felhasználásának további racionalizálása és az alapellátás megerősítését célzó beruházások lehetővé tennék az egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés terén fennálló egyenlőtlenségek csökkentését, a hatékonyság növelését és az egészségügyi eredmények tényleges javítását.

               (17)A 2018. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a magyar gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2018. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2018. évi konvergenciaprogramot és a 2018. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Magyarországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak azoknak Magyarország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (18)A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a 2018. évi konvergenciaprogramot, és arról alkotott véleményét
                  9
                különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               AJÁNLJA, hogy Magyarország 2018-ban és 2019-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.2018-ban biztosítsa a Tanács 2018. június XX-i ajánlásának való megfelelést a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való jelentős eltérés korrekciója céljából. 2019-ben biztosítsa, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája ne haladja meg a 3,9 %-ot, ami a GDP 0,75 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg.

               2.Folytassa az adórendszer egyszerűsítését, különösen az ágazati különadók csökkentése révén. Javítsa a döntéshozatali folyamat minőségét és átláthatóságát hatékony szociális párbeszéd, az egyéb érdekelt felek bevonása, valamint rendszeres és megfelelő hatásvizsgálatok révén. Erősítse meg a korrupcióellenes kereteket és az ügyészségi munkát, valamint fokozza a versenyt és az átláthatóságot a közbeszerzés terén, többek között azáltal, hogy az elektronikus közbeszerzési rendszerben keletkezett adatokat a nyilvánosság számára hozzáférhetővé teszi. Erősítse a versenyt, a szabályozás stabilitását és az átláthatóságot a szolgáltatási és különösen a kiskereskedelmi ágazatban.

               3.Az aktív munkaerőpiaci intézkedések minőségének javításával szabadítson fel további munkaerő-tartalékokat. Javítsa az oktatási eredményeket, és növelje a hátrányos helyzetű csoportok, különösen a romák részvételét a minőségi és inkluzív többségi oktatásban. Javítsa a szociális ellátások és az álláskeresési járadékok megfelelőségét és a támogatottak körét.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        COM(2018) 416 final.

                     (3)

                        P8_TA(2018)0077 és P8_TA(2018)0078.

                     (4)

                        SWD(2018) 215 final.

                     (5)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

                     (8)

                        A nettó államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve, a diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

                     (9)

                        Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2018.5.23.
            COM(2018) 418 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Hollandia 2018. évi nemzeti reformprogramjáról,amelyben véleményezi Hollandia 2018. évi stabilitási programját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Hollandia 2018. évi nemzeti reformprogramjáról,

                  amelyben véleményezi Hollandia 2018. évi stabilitási programját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre
                  2
                és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására
                  3
               ,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira
                  4
               ,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2017. november 22-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2018. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács 2018. március 22-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2017. november 22-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Hollandiát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács 2018. március 22-én hagyott jóvá. A Tanács 2018. május 14-én elfogadta az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (a továbbiakban: az euróövezetre vonatkozó ajánlás).

               (2)Mivel Hollandia pénzneme az euró, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Hollandiának gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euróövezet gazdaságpolitikájára vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 1. és 2. ajánlás tükröz.

               (3)A Hollandiára vonatkozó 2018. évi országjelentést
                  5
                2018. március 7-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2017. július 11-én elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Hollandiának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Hollandia által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, melynek eredményeit szintén 2018. március 7-én tették közzé.
                  6
                Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Hollandiában makrogazdasági egyensúlyhiány tapasztalható. Az euróövezeti tagállamok közül Hollandiában a legnagyobb a GDP-arányos folyófizetésimérleg-többlet hároméves átlaga. A többlet az optimálistól elmaradó forráselosztásra, valamint a növekedés és jólét fokozásának kiaknázatlan lehetőségeire utal. A magánadósság magas, különös tekintettel a háztartások jelzálogtartozásának állományára és a multinacionális vállalkozások adósságállományára. A háztartások hosszú lejáratú adóssággal terhelt mérlege megnöveli a pénzügyi sokkokkal szembeni sebezhetőséget.

               (4)Hollandia 2018. április 30-án benyújtotta 2018. évi nemzeti reformprogramját és 2018. április 26-án 2018. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (5)A vonatkozó országspecifikus ajánlásokat figyelembe vették az európai strukturális és beruházási alapok 2014–2020 közötti időszakra szóló programozása során. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  7
                23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést
                  8
               .

               (6)Hollandia jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A 2018. évi stabilitási programja szerint a kormány az államháztartási többletet a 2017-es 1,1 %-ról 2021-re a GDP 0,3 %-ára tervezi csökkenteni. A középtávú költségvetési cél – a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiány – a programidőszak egésze során továbbra is teljesül. A 2018. évi stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság-ráta 2021-re várhatóan 44,0 %-ra csökken. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A Bizottság 2018. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg a 2017-ben a GDP 0,5 %-át kitevő többletről 2018-ban várhatóan a GDP 0,1 %-ának, 2019-ben pedig a GDP 0,3 %-ának megfelelő hiányra csökken, vagyis meghaladja a középtávú költségvetési célt. Az államadósság az előrejelzés szerint stabil csökkenő pályán, így a Szerződésben meghatározott referenciaérték alatt marad. Összességében a Tanács véleménye az, hogy Hollandia az előrejelzések szerint 2018-ban és 2019-ben meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. A középtávú célkitűzés tiszteletben tartása mellett ugyanakkor fel lehetne használni a költségvetési és strukturális politikát a kutatásra, a fejlesztésre és az innovációra irányuló köz- és magánberuházások fokozására.

               (7)Hollandia hatékony kutatási és fejlesztési ágazattal rendelkezik, és az ország jól teljesítő oktatási rendszere és tudományos háttere szilárd alapot teremt az innovációs és növekedési kapacitás oktatási és kutatási és fejlesztési tevékenységek révén történő előmozdításához. A kormány jelentős mértékű további beruházásokról tett bejelentést, amelyek elősegíthetik a köz- és a magánszférabeli kutatási és fejlesztési intenzitás stabilizálását. Továbbra is bizonytalan, hogy Hollandia teljesíti-e az Európa 2020 stratégia célkitűzéseit, nevezetesen a kutatási és fejlesztési, valamint a megújuló energiaforrásokba történő beruházásokat.

               (8)A háztartások nagymértékű eladósodottságának kezelése során kulcsfontosságú kihívást jelent a lakáspiaci helyzet, ahol az évtizedek során kialakult merev rendszer és a torzító ösztönzők formálják az ingatlanfinanszírozási és ágazati megtakarítási mintákat. 2012 óta már számos szakpolitikai intézkedést végrehajtottak, amelyek részben kezelik e problémát. 2017-ben a kormány bejelentette az arra vonatkozó terveket, hogy 2020-tól kezdődően felgyorsítja a jelzáloghitel-kamatok adóból való leírhatóságának csökkentését. A bérlakáspiacon a jól működő középszegmens hiánya azonban arra ösztönzi a háztartásokat, hogy a lakásbérlés helyett inkább vásároljanak, így magas a jövedelemarányos eladósodottság aránya, és már fiatalon megtapasztalják a pénzügyi sebezhetőséget. A holland szociálislakás-ágazat az egyik legnagyobb az Unióban, ám a lakásokban nem mindig az arra leginkább rászorulók élnek. A magas jövedelemmel rendelkező háztartások is a szociálislakás-ágazatban maradnak, tekintve, hogy a szociálislakás-szövetkezetek nem emelik a bérleti díjat olyan ütemben, ahogy azt a törvény lehetővé teszi. Jóllehet a kormány bejelentette, hogy szándékában áll támogatni a megfizethető lakások kínálatát a magánbérlemények piacán, e támogatásra vonatkozóan még nem közöltek konkrét terveket.

               (9)Amint azt az euróövezetre vonatkozó 2018. évi ajánlás jelzi, az agresszív adótervezési stratégiák elleni küzdelem elengedhetetlen a vállalkozások közötti verseny torzulásának megelőzéséhez, az adózók méltányos kezeléséhez és az államháztartás védelméhez. Az adófizetők agresszív adótervezési stratégiáinak a tagállamok között átgyűrűző hatásai az uniós jogszabályokat kiegészítő, koordinált fellépést kívánnak meg a nemzeti szakpolitikák részéről. A Hollandián keresztül megvalósult osztalék-, jogdíj- és kamatfizetések magas szintje továbbra is azt sugallja, hogy az ország adózási szabályait olyan vállalatok használják, amelyek agresszív adótervezést folytatnak. A közvetlen külföldi befektetések állományának tulajdonosai döntő többségben „különleges célú gazdasági egységek”. A külföldre (azaz az Unióban rezidens adóalanyok által harmadik országban rezidens adóalanyok számára) utalt jogdíj- és kamatfizetésekre vonatkozó forrásadók hiánya miatt e kifizetések teljes mértékben adózatlanok maradhatnak, amennyiben a kedvezményezett joghatóságában sem adókötelesek. A visszaélés elleni szabályok hiánya, különösen a hibrid jogalanyok esetében, szintén elősegítheti az agresszív adótervezést. A Bizottság elismeri Hollandiának az adózási reformprogramban meghatározott, az agresszív adótervezési stratégiák elleni küzdelem iránti elkötelezettségét, ideértve a visszaélés vagy alacsony adómértéket alkalmazó joghatóságoknak tett kifizetések esetén a jogdíj-, kamat- és osztalékfizetésekre kivetett forrásadókat is, ami pozitív lépés az agresszív adótervezés csökkenése irányában. E programot mielőbb végre kell hajtani és szorosan nyomon kell követni. A közelmúltban folytatott eszmecsere alapján a Bizottság továbbra is konstruktív párbeszédet folytat majd az adózók agresszív adótervezési stratégiái elleni küzdelem érdekében.

               (10)Az alacsony munkanélküliségi ráta és a betöltetlen álláshelyek magas aránya ellenére a nominális bérnövekedés 2017-ben 1,5 %-os, tehát mérsékelt volt. Ez nem éri el az infláció, a termelékenység és a munkanélküliség alapján várható szintet. A mérsékelt bérnövekedés részben a termelékenység lassú növekedésével, a fennmaradó munkaerőpiaci pangással és a munkaerőpiac fokozott szegmentációjával hozható összefüggésbe. 2017-ben a kormány számos költségvetési intézkedést fogadott el, amelyek csökkentik a munkát terhelő adókat és amelyek célja, hogy növekedjen a háztartások rendelkezésére álló nettó jövedelem a munkaviszonyban lévő személyek esetében. A háztartások rendelkezésre álló nettó jövedelmének azon feltételek megteremtése révén való további növelése, amelyek előmozdítják a bérnövekedést és a nyugdíjrendszer második pillérének megreformálását, hogy azt még átláthatóbbá, a különböző generációk számára méltányosabbá és a sokkhatásokkal szemben ellenállóbbá tegyék, támogatná a belföldi keresletet és hozzájárulna az egyensúly helyreállításához az euróövezetben.

               (11)A foglalkoztatás terén a közelmúltban tapasztalt növekedés nagymértékben annak tulajdonítható, hogy nőtt a határozott idejű szerződéssel foglalkoztatottak, valamint az önfoglalkoztatók száma. A határozott idejű szerződések nagy és növekvő arányának, valamint az alkalmazottak nélküli önfoglalkoztatás gyors bővülésének hátterében az állhat, hogy nagy különbségek mutatkoznak az alkalmazandó munkaügyi és munkavédelmi szabályok terén, valamint az adózás és a társadalombiztosítás jogi szabályozása is eltéréseket mutat. Jóllehet hoztak néhány intézkedést, és továbbiakról a közelmúltban történt bejelentés, egyes ilyen tényezők pénzügyi szempontból továbbra is az önfoglalkoztatóként való munkavégzésre ösztönzik az alkalmazottakat, vagy a határozott idejű szerződéssel való foglalkoztatásuknak kedveznek. Ezen túlmenően a színlelt önfoglalkoztatás kezelésére irányuló intézkedések végrehajtását 2020-ig felfüggesztették. Az önfoglalkoztató vállalkozók körében gyakoribb, hogy nem rendelkeznek megfelelő rokkantsági, munkanélküliségi és öregségi biztosítással. Ez hosszú távon hatással lehet a szociális biztonsági rendszer fenntarthatóságára.

               (12)Az összességében jól teljesítő munkaerőpiac ellenére jelentős mértékű a kihasználatlan munkaerőpiaci potenciál. Mindenekelőtt a részmunkaidőben foglalkoztatott nők magas aránya és a migráns háttérrel rendelkező személyek foglalkoztatási helyzete jelent továbbra is fontos kihívást. Az Unión kívül született migránsok foglalkoztatási rátája 20,6 százalékponttal alacsonyabb a Hollandiában születettekénél, és még nagyobb a különbség az Unión kívül született nők viszonylatában.

               (13)A háztartások megtakarítási rátájának az utóbbi évekbeli emelkedése részben a nyugdíjrendszer második pillérében elért nagyobb megtakarításnak köszönhető (kötelező kiegészítő magánnyugdíjrendszerek), amelyhez hozzájárult a szabályozási környezet. Az indexálásra és a pénzügyi pufferekre vonatkozóan elfogadott szabályokon (pénzügyi értékelési keret) túlmutató, generáción belüli és generációk közötti megfelelő költség- és kockázatelosztás hozzájárulna ahhoz, hogy a háztartások pénzügyi eszközeiket a növekedést fokozottan ösztönző módon használják fel. A kormány megerősítette, hogy alapjaiban meg kívánja reformálni a második nyugdíjpillért, hogy javuljon a lefedettség, és a rendszer átláthatóbbá, rugalmasabbá és biztosításmatematikai szempontból méltányosabbá váljon. A költségvetési fenntarthatóság tekintetében az idősödésről szóló 2018. évi jelentés szerint a tartós ápolás-gondozás kiadásainak előre jelzett, 2070-re a GDP 3,5 %-áról 6 %-ára való növekedése hosszú távon közepes kockázatot jelent a költségvetési fenntarthatóságára nézve.

               (14)A 2018. évi európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Hollandia gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2018. évi országjelentésben
                  9
               . A Bizottság értékelte továbbá a 2018. évi stabilitási programot és a 2018. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Hollandiának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak azoknak Hollandia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy milyen mértékben felelnek meg az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (15)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2018. évi stabilitási programot, és azt a véleményt
                  10
                fogalmazta meg, hogy Hollandia várhatóan megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (16)A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1. és 2. ajánlás tükrözi.

               AJÁNLJA, hogy Hollandia 2018-ban és 2019-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.A középtávú költségvetési cél tiszteletben tartása mellett használja fel a költségvetési és strukturális politikákat a kutatásra, fejlesztésre és innovációra irányuló köz- és magánberuházások fokozására. Hozzon intézkedéseket a háztartások túlzott eladósodásának és a lakáspiac fennmaradó torzulásainak csökkentésére, különösen azáltal, hogy támogatja a magánbérlemények ágazatának fejlesztését.

               2.Csökkentse a határozott idejű szerződések alkalmazásának és az alkalmazottakkal nem rendelkező önfoglalkoztatóknak az ösztönzőit, miközben előmozdítja az önfoglalkoztatók megfelelő szociális védelmét és kezeli a színlelt önfoglalkoztatást. Teremtse meg a magasabb bérnövekedést előmozdító feltételeket, tiszteletben tartva a szociális partnerek szerepét. Biztosítsa, hogy a nyugdíjrendszer második pillére átláthatóbbá, a különböző generációk számára méltányosabbá és a sokkokkal szemben ellenállóbbá váljon.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

                     (3)

                        COM(2018) 418 final.

                     (4)

                        P8_TA(2018)0077 és P8_TA(2018)0078.

                     (5)

                        SWD(2018) 217 final.

                     (6)

                        COM(2018) 120 final.

                     (7)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)

                        https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/2018-european-semester-country-report-netherland-en.pdf

                     (10)

                        Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2018.5.23.
            COM(2018) 411 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Olaszország 2018. évi nemzeti reformprogramjáról,amelyben véleményezi Olaszország 2018. évi stabilitási programját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Olaszország 2018. évi nemzeti reformprogramjáról,

                  amelyben véleményezi Olaszország 2018. évi stabilitási programját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre
                  2
                és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására
                  3
               ,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira
                  4
               ,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2017. november 22-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2018. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács 2018. március 22-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2017. november 22-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Olaszországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács 2018. március 22-én hagyott jóvá. A Tanács 2018. május 14-én elfogadta az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (a továbbiakban: az euróövezetre vonatkozó ajánlás).

               (2)Mivel Olaszország pénzneme az euró, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Olaszországnak gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euróövezet gazdaságpolitikájára vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 1–4. ajánlás tükröz.

               (3)2018. március 7-én közzétették az Olaszországra vonatkozó 2018. évi országjelentést
                  5
               . Az országjelentés értékelte a Tanács által 2017. július 11-én elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Olaszországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Olaszország által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, melynek eredményeit szintén 2018. március 7-én tették közzé.
                  6
                Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Olaszországban túlzott makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. A magas államadósság és a termelékenység tartósan gyenge alakulása határon átnyúló dimenziójú kockázatok kialakulásához vezethet egy olyan környezetben, amelyet a nemteljesítő hitelek magas, jóllehet csökkenő aránya és rendkívül magas, de javuló munkanélküliségi ráta jellemez. Különösen nagy szükség van olyan intézkedések meghozatalára, amelyek csökkentik az olasz gazdaságra és a gazdasági és monetáris unióra gyakorolt negatív hatások kockázatát, tekintettel az olasz gazdaság méretére és határokon átnyúló jelentőségére.

               (4)Olaszország 2018. május 16-án benyújtotta 2018. évi nemzeti reformprogramját és 2018. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (5)A vonatkozó országspecifikus ajánlásokat figyelembe vették az európai strukturális és beruházási alapok 2014–2020 közötti időszakra szóló programozása során. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  7
                23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést
                  8
               .

               (6)Olaszország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az adósságszabály hatálya alá tartozik. A leköszönő kormány által benyújtott 2018. évi stabilitási program a változatlan politikát feltételező forgatókönyvön alapul. A kormány azt tervezi, hogy az államháztartási hiány a 2017. évi 2,3 %-ról 2018-ban a GDP 1,6 %-ának, majd 2019-ben a GDP 0,8 %-ának megfelelő mértékűre javul, 2020-re pedig a költségvetés pozíciója nagyjából kiegyensúlyozott lesz. A strukturális értelemben kiegyensúlyozott költségvetési pozícióként meghatározott középtávú költségvetési célt 2020-ra tervezik elérni, és a tervek szerint 2021-ben is tartják majd, ugyanakkor az újraszámított strukturális egyenleg
                  9
                mindkét évre kismértékű (a GDP 0,2 %-ának megfelelő) hiányt mutat. Miután a GDP-arányos államadósság 2017-ben némileg – a 2016-os 132,0 %-os értékről a GDP 131,8 %-ának megfelelő értékre – csökkent, a 2018. évi stabilitási program szerint a csökkenés 2018-tól folytatódik, és az adósságráta 2021-re – részben a 2018–2020 között várható éves 0,3 %-os tervezett privatizációs bevételeknek köszönhetően – 122,0 % lesz. A privatizációs célok azonban az elmúlt években nem teljesültek teljes mértékben. Változatlan politikát feltételezve, a Bizottság 2018. tavaszi előrejelzése szerint 2019-ben a reál-GDP növekedése alacsonyabb, a deficit pedig magasabb lesz, mint a 2018. évi stabilitási programban becsült. A Bizottság előrejelzése ugyanakkor nem tartalmazza a 2019. évi költségvetési célok elérése érdekében „biztonsági intézkedésként” előirányzott héaemelést (a GDP 0,7 %-a).

               (7)2018. május 23-án a Bizottság az EUMSZ 126. cikk (3) bekezdés alapján jelentést adott ki, mivel Olaszország 2016-ban és 2017-ben nyilvánvalóan nem felelt meg az adósságszabálynak. A jelentés az összes releváns tényező értékelését követően arra a következtetésre jutott, hogy a Szerződésben és az 1467/1997/EK rendeletben meghatározott adósságkritérium jelenleg teljesültnek tekintendő, és ezért a túlzott hiány esetén követendő eljárás megindítása nem indokolt, különös tekintettel arra, hogy Olaszország 2017-ben utólagosan megfelelt a prevenciós ág követelményeinek. A Bizottság a 2019. tavaszán bejelentendő 2018. évi utólagos adatok alapján újraértékeli a megfelelést.

               (8)A stabilitási program szerint a kivételes menekültbeáramlás és a szeizmikus kockázatokkal kapcsolatos védintézkedések jelentős költségvetési hatást gyakorolnak, és a program megfelelően bemutatja ezen költségvetési többletkiadások mértékét és jellegét. A Bizottság szerint a 2017-ben figyelembe vehető többletkiadások a rendkívüli menekültbeáramlással kapcsolatban a GDP 0,16 %-át, a szeizmikus kockázatokkal kapcsolatban a GDP 0,19 %-át tették ki. Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében és 6. cikkének (3) bekezdésében foglalt rendelkezések lehetőséget adnak e többletkiadások figyelembevételére, mivel a menekültbeáramlás és a szeizmikus kockázatok rendkívüli események, ezek jelentős hatással vannak az olasz államháztartásra, és a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való átmeneti eltérés engedélyezése nem veszélyeztetné a fenntarthatóságot. Ennek megfelelően a Bizottság e többletköltségek figyelembevétele érdekében csökkentette a középtávú költségvetési cél eléréséhez 2017-ben szükséges kiigazítás mértékét.

               (9)A Tanács 2017. július 11-i ajánlásai szerint Olaszországnak biztosítania kell, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások
                  10
                2018-ban legalább 0,2 %-kal csökkenjenek nominálisan, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Ugyanakkor megállapította, hogy a 2018. évi költségvetésiterv-javaslat értékelése és ezt követően a 2018. évi költségvetési eredmények értékelése során megfelelően figyelembe kell venni egy olyan költségvetési irányvonal megvalósítására vonatkozó célt, amely hozzájárul mind a folyamatban lévő gazdaságélénkülés megerősítéséhez, mind pedig az államháztartás fenntarthatóságának biztosításához. Miután a Bizottság Olaszország költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményének keretében értékelte az olaszországi fellendülés erősségét, megfelelően figyelembe véve Olaszország fenntarthatósági kihívásait, megállapította, hogy 2018-ra a GDP legalább 0,3 %-ának megfelelő strukturális kiigazítást kell elérni, egy éven belül további eltérés nélkül. Ez a nettó elsődleges államháztartási kiadások legfeljebb 0,5 %-os növekedésének felel meg. Ezt az átfogó értékelésben figyelembe véve, a Bizottság 2018. tavaszi előrejelzése alapján 2018-ban fennáll a középtávú költségvetési célhoz vezető ajánlott kiigazítási pályától való jelentős eltérés kockázata.

               (10)2019-ben, tekintettel Olaszország 60 % feletti GDP-arányos államadósság-rátájára és a 0,5 %-os előre vetített kibocsátási résre, a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája nem haladhatja meg a 0,1 %-ot, összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktumban meghatározott követelménymátrix által előírt, a GDP 0,6 %-ának megfelelő strukturális kiigazítással. Változatlan politikát feltételezve fennáll a kockázata annak, hogy 2019-ben és 2018–2019-ben együttesen is jelentős lesz az eltérés ettől a követelménytől. Az előrejelzés szerint Olaszország várhatóan 2018-ban és 2019-ben sem fog megfelelni az adósságszabálynak. Sőt, a GDP 130 %-a körüli államadósság mértékéből az következik, hogy jelentős forrásokat kell előirányozni az adósságszolgálati kiadások fedezésére a növekedést jobban segítő elemek – így az oktatás, az innováció vagy az infrastruktúra – rovására. A Tanács összességében úgy véli, hogy 2018-tól meg kell tenni a szükséges intézkedéseket a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés biztosítása érdekében. Fontos lenne a rendkívüli bevételeknek az államadósság-ráta további csökkentésére való felhasználása.

               (11)Olaszország öregségi nyugdíjakkal kapcsolatos kiadásai, amelyek a potenciális GDP mintegy 15%-át teszik ki, jelenleg a legmagasabbak között vannak az EU-ban. A népesség elöregedéséből eredő implicit kötelezettségeket a korábbi nyugdíjreformok visszafogták, ami Olaszország hosszú távú fenntarthatóságát részben azáltal javítja, hogy a nyugdíjkorhatárt fokozatosan a várható élettartamhoz igazítják. Ugyanakkor mind a 2017. évi, mind a 2018. évi költségvetés olyan rendelkezéseket tartalmazott, amelyek részben visszafordították ezeket a reformokat. Olaszországban a 65 éven felüli népesség aránya nagyobb az uniós átlagnál. Az előrejelzések szerint ez az arány idővel tovább növekszik, ami a teljes függőségi ráta romlását jelzi. A nyugdíjkiadások így középtávon várhatóan emelkedni fognak. Az öregségi nyugdíjak állami kiadásokban képviselt magas aránya egyúttal más szociális kiadások – többek között a szegénység elleni küzdelem, valamint a növekedést elősegítő kiadási tételek, például az oktatás – visszafogását eredményezi, mely utóbbinak aránya az 2000-es évek eleje óta csökken a kiadások között. Jelentős megtakarításokat lehetne elérni azáltal, ha Olaszország a méltányosság és az arányosság elvének tiszteletben tartása mellett beavatkozna a járulékfizetésekkel nem fedezett magas nyugdíjjogosultságok ügyében.

               (12)Az olasz adórendszer jelentős terheket ró a tőkére és a munkaerőre, ami hátrányosan hat a gazdasági növekedésre. A célzott adóügyi ösztönzők közelmúltbeli kiterjesztése ellenére a termelési tényezőkre nehezedő adóteher továbbra is az egyik legmagasabb az EU-ban, hátráltatva a beruházásokat és a foglalkoztatást egyaránt. Van még tér ennek költségvetési szempontból semleges módon történő csökkentésére, olyan adóbázisok (pl. ingatlanadó, fogyasztásra kivetett adók) felé történő elmozdulás révén, amelyek kevésbé hatnak kedvezőtlenül a növekedésre. Az első lakóingatlanra kivetett rendszeres ingatlanadót 2015-ben hatályon kívül helyezték, többek között a gazdagabb háztartások esetében is. Ezen túlmenően, az ingatlan-nyilvántartásban szereplő értékek elavultak, miközben ezek aktuális piaci értékekhez való igazítása még várat magára. Jóllehet kiugróan magas – különösen a csökkentett héakulcsok esetében – az adókiadások száma és mértéke, azok további egyszerűsítését újból elhalasztották annak ellenére, hogy ezt az olasz jogszabályok előírják. Arra is lehetőség van, hogy az adószabályok bonyolultságának csökkentésével és az adózási fegyelem általános növelésével csökkentsék a szabályokat betartó vállalkozásokra és háztartásokra nehezedő terheket. Pozitív lépés e tekintetben, hogy 2019-től valamennyi magánszektorbeli ügyletre kiterjesztették a kötelező elektronikus számlázát. Ugyanakkor a készpénzkifizetések az újabb szabályok szerint magasabb összegig engedélyezettek, ami visszavetheti az elektronikus kifizetések alkalmazását, melynek kötelező jellege javíthatja az adózási fegyelmet. Olaszország Nemzeti Statisztikai Intézetének becslése szerint az árnyékgazdaság a GDP mintegy 12,9 %-át teszi ki, de nem terveznek stratégiai intézkedéseket e kihívás kezelésére. A teljes foglalkoztatás mintegy 15,9 %-a részben vagy teljes egészében be nem jelentett munkavégzés, melynek aránya egyes ágazatokban eléri az 50 %-ot.

               (13)A beruházások a válság alatt erősen visszaestek, és még mindig nem érték el a 2007. évi szintet. A 2017. évi növekedése ellenére a beruházások szintje továbbra is alacsony más uniós tagállamokhoz képest. A magánberuházási aktivitás – strukturális okok miatt – különösen gyenge. Ezen okok közé tartozik a kevésbé kedvező üzleti környezet, a kevésbé fejlett tőkepiacok okozta pénzügyi korlátok, a banki hitelezés megroppanása és – egyebek mellett az egész életen át tartó tanulás korlátozott elterjedtsége és az agyelszívás miatt – a magasan képzett munkaerő hiánya. Az immateriális javak, például a K+F, az innováció és a munkavállalók képzése elengedhetetlenek a termelékenység növeléséhez és a gazdasági növekedéshez, és más tényezők mellett az országok közötti termelékenységi különbségek forrásai. Az ilyen javakba történő beruházások azonban továbbra is az uniós átlag alatt maradnak. Ennek oka a mikrovállalkozások nagy száma, a tudásintenzív ágazatokra történő szakosodás hiánya, a digitalizálás és a digitális készségek hiánya. Ugyanakkor a kutatásra és fejlesztésre fordított közkiadások összességében csökkentek. Az olasz kkv-k finanszírozása továbbra is nagymértékben a bankszektortól függ, miközben a hitelnyújtás visszafogott maradt, annak ellenére, hogy a forrásköltségek történelmi mélyponton vannak. A K+F beruházások, az innovatív vállalkozásokra vonatkozó legújabb szakpolitikai ösztönzők kihasználása és az oktatás minősége tekintetében ugyanakkor jelentősek a regionális különbségek. A „Növekedés finanszírozása” és az „Ipar/Vállalkozás 4.0” nevű kezdeményezések keretében bevezetett különböző iparpolitikai intézkedések közelmúltbeli értékelése alapján célszerűnek tűnik hosszú távú szakpolitikai keretet kialakítani azon beruházások támogatására, amelyek képesek megerősíteni az innovációt támogató különböző tényezőket (hitelek rendelkezésre állása, erős kutatási bázis, magas szintű oktatás, releváns készségek). Helyénvalónak tűnik a regionális ipari és oktatási rendszerek meglévő eltéréseinek figyelembevétele is.

               (14)Az olasz igazságszolgáltatási rendszer hatékonysága csak csekély mértékben javult az elmúlt évek során, és az eljárások elhúzódása – különösen az igazságszolgáltatás felsőbb szintjein – továbbra is aggodalomra ad okot. 2016-ban például a polgári és kereskedelmi peres ügyek megoldásához szükséges idő minden fokon továbbra is az egyik legmagasabb volt az EU-ban. A Legfelsőbb Semmítőszék ügyhátraléka tovább nőtt, és az egy főre jutó ügyhátralék itt az egyik legmagasabb az EU-ban. Az olasz parlamentben két éve húzódik a polgári peres eljárás szabályainak egyszerűsítését és a zaklató jellegű jogvitáktól való erősebb elrettentő elemeket bevezető jogszabály elfogadása. Ezenkívül a peres ügyek számának visszafogása és az eljárási fegyelem megerősítése érdekében elfogadott intézkedések közül az egyszerűsített eljárás („rito sommario”) nem vált a fellebbviteli bíróságok alapeljárásává, a fellebbezés elfogadhatatlanságára vonatkozó szűrő használata másodfokon pedig továbbra is következetlen és szűk körű; mindezek eredményeként elmaradt a beérkező ügyek várt csökkenése. Sőt, 2016-ban az új polgári peres ügyek száma mind első, mind másodfokon nőtt, részben a fellebbviteli ügyek egyre növekvő aránya miatt. 2016-ban a semmítőszéki fellebbezéseket növekvő arányban nyilvánították elfogadhatatlannak, megerősítve a közelmúltban tapasztalt emelkedő tendenciát. A Legfelsőbb Bíróság ügykezelésre való képessége a bejövő nem büntetőügyek (pl. adóügyek) számának jelentős növekedése miatt ugyancsak csökkent, ami alááshatja e bíróság szerepét. Az eljárási szabályok megfelelő végrehajtása, ideértve a perekkel való visszaélések ellen hozott szabályokat is, a hatékony és eredményes igazságszolgáltatáshoz is hozzájárulhat.

               (15)A korrupció továbbra is az egyik legnagyobb kihívás Olaszország számára az üzleti környezet és a közbeszerzés terén. Korrupcióellenes szabályainak javítása keretében Olaszország felülvizsgálta az elévülési szabályokat, a visszaélést bejelentő személyek védelmét kiterjesztette a magánszektorban alkalmazottakra, és a magánfelek közötti korrupció bűncselekményét pontosabban hozzáigazította a nemzetközi előírásokhoz. Jóllehet az elévülési szabályok elfogadott reformja a bűnösséget megállapító elsőfokú ítéletet követően az Európa Tanács korrupcióellenes országok csoportjának ajánlásával ellentétben nem állítja meg az elévülési időszakot, csökkentheti a magasabb fokon az ügyvédek által időhúzás céljából folytatott, visszaélésszerű büntetőjogi pereskedések gyakoriságát. Ily módon enyhítheti azt a régi aggályt, miszerint a korrupciós ügyek a bűnösséget megállapító elsőfokú ítélet megszületését követően könnyen elévülhetnek. A korrupció visszaszorítása javítható lenne a büntető igazságszolgáltatás hatékonyságának növelésével. 2014-ben az uniós tagállamok közül Olaszországban volt a legmagasabb az újonnan megkezdett és folyamatban lévő büntetőügyek száma másod- és harmadfokon, részben a semmítőszéki fellebbezések rendkívül magas aránya miatt. Ennek eredményeként a büntetőeljárások Olaszországban a leghosszabbak közé számítanak. A visszaélésszerű pereskedés megakadályozása és a gyorsított eljárások ösztönzése hatékonyabbá tehetné a büntető igazságszolgáltatást és a korrupció elleni küzdelmet. Emellett a nemzeti korrupcióellenes hatóság kulcsfontosságú szerepet játszik az új korrupcióellenes keretrendszer végrehajtásában.

               (16)Az olasz közigazgatás minőségének növelése pozitív hatással lenne az üzleti környezetre, a beruházásokra és a vállalkozások azon képességére, hogy kihasználják az innováció lehetőségeit. A közigazgatási szervek vállalkozásokkal szembeni hozzáállásában mutatkozó jelentős regionális különbségek arra utalnak, hogy egyes területeken a vállalkozók nagyobb akadályokkal szembesülnek az üzleti tevékenységek során. 2015-ben átfogó kerettörvényt fogadtak el a közigazgatás reformjáról, amely a hatékonyságot az egész olasz gazdaság javára volt hivatott javítani. 2017 végére a reform végrehajtása befejeződött, és most a reform megerősítésére van szükség, különösen azokban a régiókban, ahol a legalacsonyabb teljesítmény. Az állami tulajdonban lévő vállalatok vonatkozásában a reform azt kívánja biztosítani, hogy ezek működésére ugyanazok a szabályok vonatkozzanak, mint a magántulajdonú vállalatokra. A kifejezett célkitűzések a következők: az állami tulajdonban lévő vállalkozások racionalizálása összefonódások, a nem nyereséges vállalatok konszolidálása és a privatizáció révén; a fennmaradó vállalkozások hatékonyságának növelése; a nem alapvető állami tulajdonú vállalkozások jövőbeli elszaporodásának megelőzése. Az új keretrendszer végrehajtása kulcsfontosságú e célkitűzések elérése szempontjából. A helyi közszolgáltatások emellett védettek a piaci versenytől, ami hatással van hatékonyságukra, szolgáltatásaik színvonalára, és a fogyasztók elégedetlenségéhez vezet. A 2015. évi közigazgatási reform a helyi közszolgáltatások irányításának új keretét is előirányozta. 2016 novemberében azonban az Alkotmánybíróság kimondta, hogy az egyes jogalkotási aktusok elfogadási eljárása alkotmányellenes volt. Ezek közé tartozott a helyi közszolgáltatásokra vonatkozó jogszabály is. Mivel a jogszabály határideje 2016 novemberében lejárt, új jogalkotási kezdeményezésre van szükség.

               (17)Az üzleti környezet javítása megkönnyítené a vállalkozói tevékenységet, míg a verseny jobb keretfeltételei kedveznének az erőforrások hatékonyabb elosztásának és a termelékenység növelésének. A 2015. évi éves versenyjogi törvényt 2017. augusztusban fogadták el, és azt megfelelően végre is kell hajtani. Bizonyos ágazatokban – például a szakmai szolgáltatások terén, a helyi tömegközlekedésben, a vasúti és a kiskereskedelmi ágazatban – azonban továbbra is jelentős akadályok fékezik a versenyt. A szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések és a közjavakhoz való hozzáférésre vonatkozó koncessziók kompetitívebb odaítélési eljárása kedvezően befolyásolná a szolgáltatások minőségét. A közbeszerzés területén a közelmúltbeli reformok hatása a reformok kellő időben történő kiteljesítésén, az e-közbeszerzésre és az összesítésre vonatkozó tervek következetes alkalmazásán és a központi összesítő szerv (Cabina di regia per gli appalti pubblici) tényleges működésbe állításán múlik.

               (18)Az olasz bankok iránti piaci bizalom növekedett azt követően, hogy 2017-ben intézkedések történtek több gyengébb bank esetében. A javuló gazdasági feltételeknek és felügyeleti nyomásgyakorlásnak köszönhetően előrelépés történt a nemteljesítő hitelek csökkentése terén, bár ezek múltból megmaradt állománya továbbra is magas. Ez korlátozza a bankok nyereségességét, valamint belső tőketermelő képességüket. A pénzügyi stabilitás további erősítése és a reálgazdaságnak való hitelezés bővítése érdekében fenn kell tartani a nemteljesítő hitelek csökkentésének ütemét, egyebek mellett a másodlagos piac elmélyítése révén. Támogatni kell a bankok mérlegének további kiigazítását és konszolidációját, többek között a kisebb és másodvonalbeli bankok esetében. Ide tartozik a bankok strukturálisan gyenge jövedelmezőségének javítása a költségek átfogó csökkentése és az üzleti modellek optimalizálása révén.

               (19)Jóllehet a különböző vállalatirányítási reformok végrehajtása folyamatban van, a nagy szövetkezeti bankok és a kisebb takarékszövetkezetek reformjának maradéktalan végrehajtása tovább erősítené a bankszektor egészének egészségét. A fizetésképtelenségi és kényszerértékesítési keretek továbbra sem támogatják kellően a nemteljesítő hitelek gyors leépítését és átstrukturálását. A fizetésképtelenségi reformhoz szükséges jogalkotási intézkedések gyors elfogadása és végrehajtása elősegítené a strukturális gyengeségek kezelését. A biztosítékérvényesítés meggyorsítása tekintetében 2016-ban elfogadott intézkedéseket a bankok még nem használják. A biztosítékok érvényesítésére vonatkozó keretrendszer még mindig nem alkalmazható teljes mértékben a vállalatokra és a háztartásokra.

               (20)Az utóbbi években elfogadott több szakpolitikai intézkedésnek köszönhető eredmények ellenére a finanszírozáshoz való hozzáférés továbbra is jelentős mértékben akadályozza a beruházásokat és a növekedést, különösen a kis- és középvállalkozások esetében. A vállalatok finanszírozása túlnyomórészt bankhitelalapú maradt, miközben a tőkepiac más tagállamokhoz képest kevéssé fejlett. A saját tőkéből finanszírozott kkv-k aránya különösen alacsony uniós összehasonlításban. A tőkefinanszírozás után járó kedvezmény közelmúltbeli csökkentése tovább tolta a rendszert a banki hitelezés irányába. A piaci alapú finanszírozáshoz való hozzáférés bővítése elengedhetetlen lenne a vállalatok finanszírozási forrásainak diverzifikálása és ezen keresztül a beruházások és a növekedés ösztönzése érdekében.

               (21)A munkaerőpiaci intézmények jelentős reformon estek át az elmúlt években. A munkaerőpiaci feltételek tovább javulnak, a foglalkoztatottak száma 2017-ben 1,0 %-kal, 23 millióra nőtt, és így elérte a válság előtti szintet. A 20–64 év közöttiek foglalkoztatási rátája tavaly több mint 62 %-ra emelkedett, bár a növekedés jórészt az ideiglenes álláshelyeknek köszönhető. Ez azonban még mindig jóval alacsonyabb az uniós átlagnál. A munkanélküliségi ráta 10,9 %-ra esett vissza, jóllehet a teljes ledolgozott munkaórák száma még mindig sokkal alacsonyabb, mint a recesszió előtt. A tartós és az ifjúsági munkanélküliség javult, de továbbra is magas, ami kockázatot jelent a társadalmi kohézióra és a gazdasági növekedésre. A nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő fiatalok aránya 2017-ben 20,1 % volt, tág és makacsk regionális különbségek mellett; ez még mindig a legmagasabbak között van az Európai Unióban.

               (22)A vállalati vagy területi szintű béralkuk szerepe részben a kisvállalkozások magas aránya miatt korlátozott maradt. Ez megakadályozhatja, hogy a bérek gyorsan alkalmazkodjanak a helyi gazdasági feltételekhez. 2018. február végén a Confindustria és a három fő olasz szakszervezet (CGIL, Cisl és UIL) keretmegállapodást írt alá, amelyben kiemelték a vállalati béralkuk szerepét azáltal, hogy a szociális partnerek tárgyaláson való képviseletére vonatkozó szabályok pontosításával növelték a jogbiztonságot. 2017-ben megerősítették a termelékenységhez kapcsolódó, vállalati béralkuk keretében elfogadott béremelésekre vonatkozó adókedvezményeket, azonban ezek eredményességét nehéz értékelni. Bár a kollektív megállapodások száma nő, csupán kis hányadukat kötik a fő szakszervezetek és munkaadói szervezetek.

               (23)Az aktív munkaerőpiaci politikák foglalkoztatási törvény által felvázolt reformja 2017-ben nem haladt előre kellő mértékben. A képzés és az átképzés különösen fontos az olasz munkaerőpiac növekvő rugalmassága és a határozott idejű szerződések növekvő aránya fényében. Hiányzanak az általánosan kötelező szolgáltatási normák, miközben a foglalkoztatási szolgálatok munkaerőhiánnyal küzdenek, és felügyeletük sem megfelelő. A foglalkoztatási szolgálatoknál dolgozók számának növelése és annak biztosítása, hogy az alkalmazottak a foglalkoztatási szolgáltatások és a szociális szolgáltatások tekintetében is megfelelően képzettek legyenek, kulcsfontosságú a 2018-ban bevezetett szegénységellenes program és a rászorult fiatalok időben történő elhelyezkedését vagy képzését támogató ifjúsági garanciarendszer megfelelő végrehajtása szempontjából is.

               (24)Bár emelkedik, a nők munkaerőpiaci részvétele továbbra is az egyik legalacsonyabb az EU-ban. A közelmúltban bevezetett intézkedések hatását, amelyek központi eleme a szülés után fizetett, nem rászorultsági alapon járó készpénzjuttatás, nem értékelték az olasz hatóságok. A tapasztalatok arra engednek következtetni, hogy ezek a készpénztranszferek nem növelik hatékonyan a nők munkaerőpiaci részvételét. Ezen túlmenően valószínűtlen, hogy elősegítik az elmúlt 20 évben nagyon alacsony szinten stagnáló születések számának növekedését. Hiányzik a családi élet és a munkavállalás összeegyeztetésére irányuló átfogó stratégia. Ezeket a hiányosságok a szülői szabadság nemek közötti kiegyensúlyozott kialakításának, a rugalmas munkafeltételeknek, valamint a megfelelő, megfizethető és minőségi gyermekgondozási és gondozási szolgáltatásoknak a hiányában tükröződnek.

               (25)A humántőke és a készségek növelésére irányuló intézkedések bevezetése elősegítené a foglalkoztathatóság javítását és a jövőbeli munkaerőpiaci igények kielégítését. Az általános iskolai oktatás minősége általában javul, de a régiók között e téren is jelentős különbségek vannak. Az iskolaelhagyás aránya továbbra is az uniós átlag fölött van (30 %, szemben a 19,7 %-os uniós átlaggal), különösen a külföldön született tanulók körében. Az oktatási reform végrehajtása nagyjából jó úton halad, a szakképzés állapota pedig javul. A felsőfokú oktatás súlyosan alulfinanszírozott, mivel a GDP kevesebb mint 0,4 %-át költi az állam e célra; a lemorzsolódási arányok magasak, a tanulmányi időszakok pedig hosszúak. Ennek következtében az iskolai végzettség az egyik legalacsonyabb az EU-ban (26,9 % a 30–34 év közötti népesség körében). A felnőttoktatási programokban részt vevők aránya növekedőben van, de még mindig a legalacsonyabbak között számít az EU-ban, különösen az alacsonyan képzett felnőttek esetében. Elő kell segíteni a továbbképzést és az átképzést, miközben a munkáltatókat arra kell ösztönözni, hogy több tanulási lehetőséget biztosítsanak a munkavállalók számára. Döntő fontosságú lesz az 2017 októberében elindított nemzeti „készségstratégia” végrehajtása.

               (26)Az uniós trenddel ellentétben a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya tovább nőtt, és 2016-ban 30 % volt, jóval meghaladva az uniós átlagot. Ez különösen a gyermekeket, a határozott idejű szerződéssel foglalkoztatottakat és a bevándorlókat érinti. A jövedelmi egyenlőtlenségek magasak és növekvőek. 2016-ban a háztartások leggazdagabb 20 % 6,3-szor magasabb jövedelemmel rendelkezett, mint a legszegényebb 20 %. Ez az arány még ennél is magasabb a munkaképes korú lakosság körében, mivel náluk nem érvényesül a nyugdíjak újraelosztó hatása. A szociálpolitika jelentős lépése volt a szegénység elleni küzdelmet célzó új, állandó rendszer (Reddito di Inclusione) bevezetése. A rendszer, amely egyetemleges transzfereket biztosít bizonyos szegénységi feltételeknek megfelelő rászorultak számára, várhatóan növelni fogja a jelenleg csekély hatással járó szociális ellátások szegénységre gyakorolt hatását. Ez a rendszer szilárd irányítási mechanizmusra épül, és következetes értékelés tárgya lesz. Fontos továbbá, hogy a létszámhiánnyal küzdő olasz szociális szolgálatok személyi állományának jelentős növelését irányozza elő. A szociális szolgálatok és az állami foglalkoztatási szolgálatok közötti szorosabb együttműködés és a megfelelő forrásellátottság kulcsfontosságú lesz a reform zökkenőmentes végrehajtása szempontjából. A szociális kiadások észszerűsítésének első lépéseként a program kiterjed a korábbi munkanélküli-segélyezési rendszerre (ASDI). Olaszország egészségügyi rendszere egyetemes lefedettséget biztosít, és a lakosság egészsége összességében jó; mindazonáltal önbevalláson alapuló felmérések szerint az orvosi ellátás iránti, ki nem elégített igények magasak, és a régiók között az egészségügyi ellátás szervezése és minősége terén továbbra is különbségek vannak. Olaszország erőfeszítéseket tett a megfelelő egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés biztosítására – például felülvizsgálta és kibővítette a kötelező minimális ellátási szolgáltatáscsomagot.

               (27)A 2018. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte Olaszország gazdaságpolitikáját, és azt közzétette a 2018. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2018. évi stabilitási programot és a 2018. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Olaszországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak azoknak Olaszország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy milyen mértében felelnek meg az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (28)A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a 2018. évi stabilitási programot, és arról alkotott véleményét
                  11
                különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (29)A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi,

               AJÁNLJA, hogy Olaszország 2018-ban és 2019-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.Biztosítsa, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg a 0,1 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A rendkívüli bevételeket használja fel az államháztartás adósságának csökkentésére. Csökkentse a munkát terhelő adókat, többek között az adókiadások csökkentése és az elavult ingatlan-nyilvántartási értékek reformja révén. Fokozza az árnyékgazdaság elleni küzdelmet, többek között azáltal, hogy a készpénzkifizetésekre vonatkozó küszöbérték leszállításával megerősíti az elektronikus kifizetések kötelező használatát. Csökkentse a közkiadásokban az öregségi nyugdíjak arányát az egyéb szociális kiadások javára.

               2.Csökkentse a polgári perek időtartamát minden fokon az eljárási szabályok – egyebek mellett a jogalkotó által jelenleg tárgyalt szabályok – végrehajtásával és egyszerűsítésével. Rövidebb büntetőeljárások és az új korrupcióellenes keretrendszer végrehajtása révén fokozza a korrupció megelőzésének és szankcionálásának hatékonyságát. Biztosítsa az állami tulajdonú vállalatokra vonatkozó új szabályozás megfelelő végrehajtását, és fokozza a helyi közszolgáltatások hatékonyságát és minőségét. Kezelje a versenyt korlátozó tényezőket, például a szolgáltatások területén, többek között egy új, éves versenyjogi törvény elfogadásával.

               3.Tartsa fenn a magas nemteljesítő hitelállomány csökkentésének jelenlegi ütemét, folytassa a banki mérlegek kiigazításának és konszolidációjának támogatását, beleértve a kis- és közepes méretű bankokat is, továbbá haladéktalanul hajtsa végre a fizetésképtelenségi rendszer reformját. Javítsa a vállalkozások piaci alapú finanszírozáshoz való hozzáférését.

               4.Gyorsítsa fel az aktív munkaerőpiaci politika reformjának végrehajtását, és ennek keretében biztosítson egyenlő hozzáférést hatékony álláskeresési támogatáshoz és képzéshez. Átfogó stratégia keretében ösztönözze a nők munkavállalását a családtámogatási politika racionalizálásával és a gyermekgondozási létesítmények hálózatának bővítésével. Segítse elő a kutatást, az innovációt, a digitális készségek és infrastruktúra kialakítását célzottabb beruházások révén, és növelje a szakmai irányultságú felsőfokú oktatásban való részvételt.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

                     (3)

                        COM(2018) 411 final.

                     (4)

                        P8_TA(2018)0077 és P8_TA(2018)0078.

                     (5)

                        SWD(2018) 210 final.

                     (6)

                        COM(2018) 120 final.

                     (7)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)

                        A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

                     (10)

                        A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

                     (11)

                        Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2018.11.21.
            COM(2018) 802 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Románia középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való jelentős, megfigyelhető eltérésének korrekciójáról
            {SWD(2018) 503 final}

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Románia középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való jelentős, megfigyelhető eltérésének korrekciójáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 10. cikke (2) bekezdésének második albekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               mivel:

               (1)2017. június 16-án a Tanács az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 121. cikke (4) bekezdésének megfelelően úgy határozott, hogy Romániában 2016-ban a középtávú költségvetési céltól való jelentős, a GDP –1 %-át kitevő megfigyelhető eltérés következett be. A megállapított jelentős eltérés miatt 2017. június 16-án ajánlást adott ki Románia számára arról, hogy hajtsa végre az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedése 2017-ben ne haladja meg a 3,3 %-ot, ami a GDP 0,5 %-át kitevő éves strukturális kiigazításnak felel meg. 2017. december 5-én a Tanács megállapította, hogy Románia a neki címzett 2017. június 16-i ajánlás nyomán nem tett eredményes intézkedéseket, és új ajánlást bocsátott ki. Az új ajánlásban a Tanács felkérte Romániát, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2018-ban ne haladja meg a 3,3 %-ot, ami a GDP 0,8 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. 2018. június 22-én a Tanács megállapította, hogy Románia a neki címzett 2017. december 5-i módosított ajánlás nyomán nem tett eredményes intézkedéseket.

               (2)A Tanács 2018. június 22-én az EUMSZ 121. cikkének (4) bekezdésével összhangban megállapította, hogy Romániában 2017-ben is a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való jelentős, megfigyelhető eltérés következett be. A megállapított jelentős eltérés miatt a Tanács 2018. június 22-én ajánlást
                  2
                adott ki Románia számára arról, hogy hajtsa végre az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedése
                  3
                2018-ban ne haladja meg a 3,3 %-ot, 2019-ben pedig az 5,1 %-ot, ami mindkét évben a GDP 0,8 %-át kitevő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Tanács továbbá azt is ajánlotta Romániának, hogy az összes rendkívüli bevételt a hiány csökkentésére használja fel, és a költségvetési konszolidációs intézkedések révén növekedésbarát módon biztosítsa az államháztartás strukturális egyenlegének tartós javulását. A Tanács felkérte Romániát, hogy 2018. október 15-ig tegyen jelentést az ajánlásra válaszul hozott intézkedésekről.

               (3)A Tanács 2018. július 13-án azt ajánlotta Romániának, hogy 2018-ban és 2019-ben a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való jelentős, megfigyelhető eltérés korrekciója érdekében biztosítsa a 2018. június 22-i tanácsi ajánlásnak való megfelelést
                  4
               .

               (4)A Bizottság 2018. szeptember 27-én és 28-án az 1466/97/EK rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti helyszíni ellenőrzés céljából fokozott felügyeleti látogatást tett Romániában. A Bizottság, miután előzetes megállapításait megküldte a román hatóságoknak észrevételezésre, megállapításairól 2018. november 21-én jelentésben számolt be a Tanácsnak. E megállapításokat ezt követően nyilvánosságra hozták.

               (5)A román hatóságok 2018. október 16-án jelentést nyújtottak be a 2018. június 22-i tanácsi ajánlás nyomán hozott eredményes intézkedésekről
                  5
               . A hatóságok által a meghozott intézkedésekről szóló jelentésükben benyújtott információkat és a Bizottság 2018. őszi előrejelzésén alapuló átfogó értékelést figyelembe véve a Tanács 2018. november 21-én megállapította, hogy Románia a 2018. június 22-i tanácsi ajánlást követően nem tett eredményes intézkedéseket.

               (6)Az eredményes román intézkedések hiányát és a középtávú költségvetési célhoz vezető megfelelő korrekciós pályától való magas kumulatív eltérést figyelembe véve az EUMSZ 121. cikkének (4) bekezdése alapján célszerű módosított ajánlást tenni a tagállamnak a meghozandó megfelelő intézkedésekről.

               (7)Románia strukturális hiánya 2016-ban a DGP 2,1 %-át, 2017-ben pedig a GDP 1,2 %-át kitevő mértékben nőtt. 2017-ben a hiány elérte a GDP 3,4 %-át, és a Bizottság 2018. évi őszi előrejelzése szerint 2018-ban várhatóan nagyjából stabilizálódik. A Tanács 2018. június 22-i ajánlásában meghatározott, a GDP 0,8 %-át kitevő strukturális kiigazítást kiegészítve további intézkedések szükségesek ahhoz, hogy megszűnjön a kumulatív eltérés, és Románia a korábbi ingadozások után visszatérjen a megfelelő korrekciós pályára. A középtávú költségvetési célhoz vezető ajánlott korrekciós pályától való jelentős, megfigyelhető eltérés nagyságrendje miatt a GDP 0,2 %-át kitevő további kiigazítás tűnik megfelelőnek. Ez a gazdasági növekedés kockáztatása nélkül gyorsítja majd fel a középtávú költségvetési célhoz visszavezető korrekciót.

               (8)A 2019. évi strukturális egyenleg 1,0 %-os GDP-arányos javulására vonatkozó követelmény összhangban áll a nettó elsődleges államháztartási kiadások legfeljebb 4,5 %-os 2019. évi nominális növekedésével.

               (9)A Bizottság 2018. őszi előrejelzése 2019 tekintetében a strukturális egyenleg a GDP 0,1 %-ának megfelelő mértékű romlását valószínűsíti. Következésképpen az 1,0 %-os GDP-arányos strukturális javulás azt jelenti, hogy a Bizottság 2018. őszi előrejelzésében foglalt jelenlegi alapforgatókönyvhöz képest 2019-ben összesen a GDP 1,1 %-át kitevő strukturális kiigazításra van szükség.

               (10)A Bizottság 2018. őszi előrejelzése 2019 tekintetében a GDP 3,4 %-ának megfelelő államháztartási hiánnyal számol, ami meghaladja a Szerződésben a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaértéket. Az előírt strukturális kiigazítás annak biztosítása szempontjából is helyénvalónak tűnik, hogy Románia 2019-ben biztonsággal betartsa a Szerződésben a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaértéket.

               (11)A megfigyelt jelentős eltérés kiigazítására vonatkozó korábbi ajánlások végrehajtásának elmulasztása és a Szerződésben meghatározott referenciaérték túllépésének kockázata miatt sürgős intézkedésre van szükség annak érdekében, hogy Románia költségvetési politikája újra prudens pályára álljon.

               (12)Az ajánlott költségvetési célok elérése érdekében elengedhetetlen, hogy Románia elfogadja és szigorúan végrehajtsa a szükséges intézkedéseket, valamint szorosan nyomon kövesse a folyó kiadások alakulását.

               (13)Az ezen ajánlásban megfogalmazott követelmények felülírják a Romániának címzett 2018. július 13-i tanácsi ajánlásban szereplő költségvetési ajánlások megfelelő elemeit.

               (14)Romániának 2019. április 15-ig – lehetőleg az 1466/97/EK rendelet 7. cikke szerint benyújtott konvergenciaprogramja részeként – jelentést kell tennie a Tanácsnak az ezen ajánlásra válaszul hozott intézkedésekről.

               (15)Ezt az ajánlást nyilvánosságra kell hozni,

               AJÁNLJA, HOGY ROMÁNIA

               (1)hajtsa végre az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedése 2019-ben ne haladja meg a 4,5 %-ot, ami a GDP 1,0 %-át kitevő éves strukturális kiigazításnak felel meg, és a tagállamot a középtávú költségvetési cél eléréséhez vezető megfelelő korrekciós pályára állítja.

               (2)az összes rendkívüli bevételt a hiány csökkentésére használja fel, és a költségvetési konszolidációs intézkedések révén növekedésbarát módon biztosítsa az államháztartás strukturális egyenlegének tartós javulását.

               (3)2019. április 15-ig tegyen jelentést a Tanácsnak az ezen ajánlásra válaszul hozott intézkedésekről; a jelentésnek kellőképpen kidolgozott és hitelt érdemlő módon bejelentett intézkedéseket kell tartalmaznia, kitérve az egyes intézkedések költségvetési hatására is, továbbá a jelentésben közölni kell a 2019-re vonatkozó aktualizált és részletes költségvetési előrejelzéseket.

               Ennek az ajánlásnak Románia a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        HL C 223., 2018.6.27., 3. o.

                     (3)

                        A nettó elsődleges államháztartási kiadások nem tartalmazzák a kamatkiadásokat, az uniós programokra fordított azon kiadásokat, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, sem pedig az álláskeresési ellátásokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásait. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve, a diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

                     (4)

                        A Tanács ajánlása (2018. július 13.) Románia 2018. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Románia 2018. évi konvergenciaprogramját (HL C 320., 2018.9.10., 98. o.).

                     (5)

                        Elérhető itt: http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-13279-2018-INIT/en/pdf


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.11.20.
            COM(2019) 922 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Magyarország középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való jelentős, megfigyelhető eltérésének korrekciójáról
            {SWD(2019) 941 final}

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Magyarország középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való jelentős, megfigyelhető eltérésének

                  korrekciójáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 10. cikke (2) bekezdésének második albekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               mivel:

               (1)A Szerződés 121. cikke szerint a tagállamoknak a túlzott költségvetési hiány elkerülése érdekében a gazdaságpolitikák összehangolása és a többoldalú felügyelet révén középtávon rendezett államháztartásra kell törekedniük.

               (2)A Stabilitási és Növekedési Paktum az árstabilitás és az erős, fenntartható, munkahelyteremtéshez vezető növekedés eszközeként a rendezett államháztartás célkitűzésén alapul.

               (3)A Tanács 2018 júniusában a Szerződés 121. cikkének (4) bekezdésével összhangban megállapította, hogy Magyarországon 2017-ben a középtávú költségvetési céltól való jelentős, megfigyelhető eltérés állt fenn. A megállapított jelentős eltérésre tekintettel a Tanács 2018. június 22-én ajánlást
                  2
                adott ki, amelyben felkérte Magyarországot, hogy hozza meg az eltérés kezeléséhez szükséges szakpolitikai intézkedéseket. A Tanács ezt követően megállapította, hogy Magyarország nem tett eredményes intézkedéseket az említett ajánlás nyomán, és 2018. december 4-én módosított ajánlást
                  3
                adott ki. A Tanács később megállapította, hogy Magyarország a módosított ajánlásra válaszul sem tett eredményes intézkedéseket.

               (4)A Tanács 2019. június 14-én megállapította, hogy Magyarországon 2018-ban ismét a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való jelentős, megfigyelhető eltérés következett be, és ajánlást adott ki Magyarország számára arról, hogy hajtsa végre az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások
                  4
                nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg a 3,3 %-ot, 2020-ban pedig a 4,7 %-ot, ami 2019-ben a bruttó hazai termék (GDP) 1 %-át, 2020-ban pedig a GDP 0,75 %-át kitevő éves strukturális kiigazításnak felel meg
                  5
               . A Tanács továbbá azt is ajánlotta Magyarországnak, hogy az összes rendkívüli bevételt a hiány csökkentésére használja fel, és a költségvetési konszolidációs intézkedések révén növekedésbarát módon biztosítsa az államháztartás strukturális egyenlegének tartós javulását. A Tanács 2019. október 15-i határidőt tűzött ki Magyarország számára, hogy jelentést tegyen az említett ajánlás nyomán hozott intézkedésekről.

               (5)A Tanács 2019. július 9-én azt ajánlotta Magyarországnak, hogy 2019-ben és 2020-ban a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való jelentős eltérés korrekciója érdekében biztosítsa a 2019. június 14-i tanácsi ajánlásnak
                  6
                való megfelelést.

               (6)A Bizottság 2019. szeptember 26-án az 1466/97/EK rendelet –11. cikkének (2) bekezdése szerinti helyszíni ellenőrzés céljából fokozott [helyesen: megerősített] felügyeleti látogatást tett Magyarországon. A Bizottság, miután előzetes megállapításait megküldte a magyar hatóságoknak észrevételezésre, megállapításairól 2019. november 20-án jelentésben számolt be a Tanácsnak. E megállapításokat nyilvánosságra hozták.

               (7)A magyar hatóságok 2019. október 15-én benyújtották a 2019. június 14-i tanácsi ajánlás nyomán hozott eredményes intézkedésekről szóló jelentést
                  7
               . A magyar hatóságok által benyújtott jelentésben szereplő információkra és a Bizottság 2019. őszi előrejelzésén alapuló átfogó értékelésre tekintettel a Tanács 2019. november 20-án megállapította, hogy Magyarország a 2019. június 14-i tanácsi ajánlás nyomán nem tett eredményes intézkedéseket.

               (8)Az eredményes magyar intézkedések hiányát és a középtávú költségvetési célhoz vezető ajánlott kiigazítási pályától való kumulatív eltérést figyelembe véve a Szerződés 121. cikkének (4) bekezdése alapján célszerű módosított ajánlást tenni Magyarországnak a meghozandó megfelelő intézkedésekről.

               (9)A Bizottság 2019. őszi előrejelzése alapján Magyarország strukturális egyenlege 2019-ben várhatóan a GDP 0,5 %-ának, majd 2020-ban a GDP 1,2 %-ának megfelelő mértékben javul. Következésképpen a strukturális hiány a becslések szerint 2019-ben, illetve 2020-ban a GDP 1,8 %-ának és a GDP 1,1 %-ának megfelelő mértékben eltér a GDP 1,5 %-ában, illetőleg 1,0 %-ában meghatározott középtávú költségvetési céltól.

               (10)A Tanács által 2019. június 14-én Magyarországnak 2020-ra ajánlott, a GDP 0,75 %-át kitevő éves strukturális kiigazítás megfelelőnek tűnik ahhoz, hogy Magyarország a korábbi ingadozások után visszatérjen a megfelelő kiigazítási pályára, tekintettel azokra az általános makroszintű költségvetési fejleményekre, amelyek hátterében a gazdaság következő években várható lassulása áll, miután a növekedést az elmúlt években előmozdító ciklikus tényezők fokozatosan megszűnnek.

               (11)A Bizottság 2019. őszi előrejelzése alapján a 2020. évi strukturális egyenleg 0,75 %-os GDP-arányos javulására vonatkozó elvárás összhangban áll a nettó elsődleges államháztartási kiadások legfeljebb 4,7 %-os nominális növekedésével.

               (12)A Bizottság 2019. őszi előrejelzése szerint Magyarország strukturális hiánya 2020-ban a GDP 1,2 %-ának megfelelő mértékben javul, míg a kiadási referenciaérték a követelménytől való eltérésre utal. A strukturális egyenleget és a kiadási referenciaértéket befolyásoló tényezők figyelembevételével a jelenlegi előrejelzések alapján a magyar kormány által elfogadott 2020. évi költségvetés várhatóan biztosítja az előírt kiigazítás megvalósítását.

               (13)A jelentős, megfigyelhető eltérés korrekciójára vonatkozó korábbi ajánlások teljesítésének elmulasztása miatt intézkedésekre van szükség a magyar költségvetési politika prudens pályára állítása érdekében.

               (14)Az ajánlott költségvetési célok elérése érdekében elengedhetetlen, hogy Magyarország szigorúan végrehajtsa a szükséges intézkedéseket, valamint szorosan nyomon kövesse a folyó kiadások alakulását, továbbá visszafogja az év végi túlköltekezést.

               (15)Az ezen ajánlásban megfogalmazott követelmények felülírják a 2019. június 14-i tanácsi ajánlásban szereplő megfelelő elemeket.

               (16)Magyarországnak 2020. április 15-ig – lehetőleg az 1466/97/EK rendelet 7. cikke szerint benyújtott konvergenciaprogramja részeként – jelentést kell tennie a Tanácsnak az ezen ajánlásra válaszul hozott intézkedésekről.

               (17)Helyénvaló, hogy ezt az ajánlást nyilvánosan közzétegyék,

               AJÁNLJA, HOGY MAGYARORSZÁG:

               (1)hajtsa végre az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2020-ban ne haladja meg a 4,7 %-ot, ami a GDP 0,75 %-át kitevő éves strukturális kiigazításnak felel meg, és a tagállamot a középtávú költségvetési cél eléréséhez vezető megfelelő kiigazítási pályára állítja.

               (2)az esetleges rendkívüli bevételeket a hiány csökkentésére használja fel, a váratlan bevételkieséseket ellensúlyozza magas színvonalú, tartós költségvetési intézkedésekkel. A költségvetési konszolidációs intézkedéseknek növekedésbarát módon biztosítaniuk kell az államháztartás strukturális egyenlegének tartós javulását.

               (3)2020. április 15-ig tegyen jelentést a Tanácsnak az ezen ajánlásra válaszul hozott intézkedésekről. A jelentésnek kellően részletesen kell ismertetnie a szükséges kiigazítási pályának való megfelelést célzó, hitelesen bejelentett intézkedéseket, kitérve azok mindegyikének költségvetési hatására is, továbbá a jelentésben közölni kell a 2020-ra vonatkozó aktualizált és részletes költségvetési előrejelzéseket.

               Ennek az ajánlásnak Magyarország a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        HL C 223., 2018.6.27., 1. o.

                     (3)

                        HL C 460., 2018.12.21., 4. o.

                     (4)

                        A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

                     (5)

                        HL C 210., 2019.6.21., 4. o.

                     (6)

                        A Tanács ajánlása (2019. július 9.) Magyarország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Magyarország 2019. évi konvergenciaprogramját (HL C 301., 2019.9.5., 101. o.).

                     (7)

                        https://ec.europa.eu/info/files/hungary-report-council-recommendations-under-significant-deviation-procedure_hu