title: A Tanács ajánlása (2020. július 20.) az euroövezet gazdaságpolitikájáról 2020/C 243/01

text:
               2020.7.23.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 243/1

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2020. július 20.)
      az euroövezet gazdaságpolitikájáról
      (2020/C 243/01)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 136. cikkére, összefüggésben annak 121. cikke (2) bekezdésével,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  Az euroövezet gazdasága tovább bővül, azonban növekedési kilátásait egymással összefüggő kockázatok és távlati bizonytalanságok övezik. Emellett fennáll a veszélye annak, hogy a termelékenység pangása és a népesség elöregedése miatt tartósan alacsony marad a növekedés és az infláció. Miközben a kibocsátási rés 2017 óta pozitívvá vált, és 2018-ban a potenciális bruttó hazai termék (GDP) 0,7 %-át tette ki, a potenciális növekedés várhatóan a válság előtti szint alatt marad. (3) A maginfláció 2018-ban és 2019-ben az 1–1½ %-os tartományban maradt, és az előrejelzések szerint 2020-ban és 2021-ben is megközelítőleg 1½ %-on marad. A munkaerőpiaci mutatók – bár lassabb ütemben – tovább javulnak, jóllehet a foglalkoztatás növekedése az előrejelzések szerint tovább lassul, és a munkahelyek minősége továbbra is kihívást jelent. A nominálbér-növekedés magasabb szinten stabilizálódott: 2018-ban – a több éven keresztül jellemző 2,0 % alatti érték után – megközelítőleg 2¼ %-os növekedést ért el; a 2019. évi becsült értéke 2½ %-ra tehető, 2020–2021-ben pedig várhatóan ismét visszaesik 2¼ %-ra. A kedvező munkaerőpiaci feltételek ellenére a reálbér-növekedés csak lassú ütemben emelkedett és alacsony marad: 2018-ban 1 % alatt volt, és becslések szerint 2019-ben is körülbelül ezen a szinten marad, míg 2020-ra 0,7 %-os, 2021-re pedig 0,8 %-os reálbér-növekedés várható. Amint azt a Bizottság által 2019. december 17-én elfogadott, a riasztási mechanizmus keretében készült 2020-as jelentés megállapítja, az euroövezet folyófizetésimérleg-többlete az előrejelzések szerint csökkenni fog, de a csúcsértékéhez közeli szinten marad. A hiánnyal küzdő tagállamok csökkentették vagy megfordították folyófizetésimérleg-hiányukat, ám továbbra is jelentős negatív nettó nemzetközi befektetési pozíció (NIIP) jellemzi őket.
                  Ugyanakkor míg egyes tagállamok szűkítették folyófizetésimérleg-többletüket, továbbra is tartósan magas folyófizetésimérleg-többlettel rendelkeznek, és ezért növekszik a nettó nemzetközi befektetési pozíciójuk. Az euroövezet folyó fizetési mérlegének dinamikáját befolyásolja a gyengülő külső kereslet, különösen az exportorientált, magas folyófizetésimérleg-többlettel rendelkező tagállamok esetében, amelyek nagymértékben függnek a külföldi exportkereslettől. A kedvező keresleti dinamika is fontos, és a nagy többlettel rendelkező tagállamokazzal is hozzájárulnának az egyensúly helyreállításához, ha – a szociális partnerek szerepének tiszteletben tartása mellett – megerősítenék a bérnövekedést, valamint a köz- és magánberuházásokat támogató feltételeket.

                  (2)

                  A növekedési potenciál fokozása, ezzel egyidejűleg a környezeti és társadalmi fenntarthatóság biztosítása és az euroövezeti tagállamok közötti reálkonvergencia előmozdítása strukturális reformokat kíván a fenntartható növekedés, valamint a termelékenység növelését célzó tárgyi és immateriális tőkébe való beruházások ösztönzése érdekében. Mindez különösen azokat a tagállamokat segítené, amelyek növekedési potenciálja egyértelműen elmarad az euroövezeti átlagtól. Ez szükséges volna annak megelőzéséhez is, hogy az euroövezeti gazdaság az alacsony potenciális növekedés és termelékenység, az alacsony árinfláció és bérnövekedés, valamint a növekvő egyenlőtlenség elhúzódó időszakába kerüljön. A reformok és a beruházások továbbra is kulcsfontosságúak annak biztosításához, hogy az euroövezet újra növekedésbe lendüljön, megbirkózzon a közép- és hosszú távon jelentkező – többek között a romló demográfiai helyzetből is fakadó – erősebb nyomással, és megkönnyítse a fenntartható gazdaság felé történő átállást, segítve az euroövezetnek és tagállamainak elérni az ENSZ fenntartható fejlődési céljait.

                  (3)

                  Kezd látszani az éghajlatváltozásnak – a világgazdaságot, a pénzügyi rendszereket és a társadalmakat jelenleg fenyegető egyik legnagyobb rendszerszintű kockázatnak – a gazdasági hatása. Növekvő mértékben jelentkeznek a világgazdaságot fenyegető, az éghajlatváltozásból és tágabb értelemben a környezetkárosodásból fakadókockázatok, és ezeknek széles körű hatásuk lesz, többek között társadalmaink legkiszolgáltatottabbjainak körében. Megfelelő kísérő intézkedések hiányában mindez negatív következményekkel járhat gazdaságaink rezílienciájára, az inkluzivitásra és a hosszú távú növekedési potenciálra nézve. Ebben az összefüggésben alapvető fontossággal bírnak a beruházások, valamint a fenntartható gazdaságra való rendezett átállás szabályozási és pénzügyi feltételeinek megteremtése. A környezeti és éghajlati kihívások – amennyiben megfelelő módon kezeljük őket –lehetőséget is kínálnak az európai gazdaság fellendítésére a fenntartható fejlődés irányába. Ennek jegyében a Bizottság előterjesztette az európai zöld megállapodást – mint Európa új növekedési stratégiáját –, amely javaslatot fog tartalmazni az első európai éghajlat-politikai jogszabályra, jogszabályba foglalva a 2050-es klímasemlegességi célkitűzést. Ugyanakkor a zöld gazdaságra való átállásnak figyelembe kell majd vennie a társadalom különböző rétegeire gyakorolt hatást. A fenntartható gazdaság felé történő átalakulást elősegítő beruházásoknak szén-dioxid-árazással, valamennyi ágazatra vonatkozó megfelelő szabályozással, valamint a készségekbe való beruházással és a pályamódosítás támogatásával kell együtt járniuk annak biztosítása érdekében, hogy minden polgár élvezhesse a technológiai változás előnyeit, különösen a digitális és zöld átállás terén lemaradó ágazatokban és régiókban.

                  (4)

                  A köz- és magánforrásoknak a zöld és digitális átállásba való beruházás céljából történő mozgósítása rövid távon segítheti a növekedés fenntartását, és hozzájárulhat a gazdaságaink előtt álló hosszú távú kihívások kezeléséhez. Míg a digitális forradalom lehetőségeket teremthet a termelékenység, a növekedés és a munkahelyteremtés terén, ugyanakkor kihívásokhoz is vezethet, különösen a kevésbé képzett munkavállalókat illetően, akik nem rendelkeznek az új technológiákkal való munkavégzéshez szükséges készségekkel. A konvergenciára és a makrogazdasági stabilitásra nézve jelentős kockázatot jelenthet, hogy az euroövezeti tagállamok eltérő gyorsasággal hajtják végre a digitális gazdaságra való átállást. Ezt erősíthetik az erős agglomerációs hatások, amelyek gyakran kedveznek a nagyvárosoknak, valamint a digitális technológiák területén gyakran érvényesülő „a győztes mindent visz” dinamika, ami növelheti az egyenlőtlenséget és negatív hatással lehet a konvergenciára. A beruházásokat a kutatás és az innováció ösztönzése, és egyben az innovációnak a gazdaságon belüli szélesebb körű terjesztése felé kell irányítani.

                  (5)

                  Egy összehangoltabb beruházási stratégia – párosítva az euroövezet szintjén egy erőteljesebb reformerőfeszítéssel – jelentősen hozzájárulna a fenntartható növekedés támogatásához és az olyan hosszú távú kihívásokra való reagáláshoz, mint az éghajlatváltozás és a technológiai átalakulás. A konvergenciát és versenyképességet szolgáló költségvetési eszköz (BICC) pénzügyi támogatást nyújtana az euroövezeti tagállamoknak azon javaslatok végrehajtásához, amelyeknek főszabályként reform- és beruházási csomagokból kellene állniuk. Az InvestEU – amely a Fenntartható Európa beruházási tervhez is hozzá fog járulni – szintén arra irányul, hogy új befektetéseket mozgósítson az Unión belüli innováció és munkahelyteremtés további előmozdítása érdekében, többek között a fenntartható infrastruktúra finanszírozása révén. A kohéziós politikai alapok, amelyek kulcsfontosságú szerepet játszanak régióink és vidéki térségeink támogatásában, a fenntartható fejlődés előmozdítása révén szintén szerepet játszanak az éghajlatvédelmi és technológiai átállásban. Az Európai Beruházási Bank teljes finanszírozásának 25 %-át már most is az éghajlatváltozással kapcsolatos beruházásokra fordítja, és bejelentette szándékát ezen arány megduplázására. Az Unió fenntarthatósági célkitűzéseinek eléréséhez lényeges volna olyan nemzeti és szubnacionális szintű beruházási projektek végrehajtása, amelyek kiterjednek az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásra és az éghajlatváltozás mérséklésére, az energetikai átalakulásra, a dekarbonizációra vagy a körforgásos gazdaságra. A hálózatos iparágakba és infrastruktúrába történő beruházások javíthatják az euroövezet versenyképességét, és elősegíthetik a fenntarthatóbb közlekedésre való átállást. Emellett az olyan immateriális javakba való beruházások, mint a kutatás-fejlesztés és a készségek, szintén kulcsfontosságúak az euroövezet felkészítéséhez az előtte álló kihívásokra.

                  (6)

                  Az elmúlt években a gazdasági fellendülés hatásai nem egyenlő mértékben érződtek a tagállamokon belül, illetve a régiók és a tagállamok szintjén. Míg a rendelkezésre álló jövedelem szintje a közelmúltban emelkedett, több euroövezeti tagállamban továbbra sem éri el a válság előtti szintet. A szegénység és társadalmi kirekesztettség kockázatának kitett emberek száma a legtöbb tagállamban csökken, és jelenleg 5 millióval kevesebb a 2012. évi csúcsnál, de továbbra is meghaladja a 2008. évi szintet az euroövezetben. A fokozott eltérések időszakát követően egyes tagállamok az elmúlt néhány évben közeledtek az egy főre jutó GDP tekintetében legjobban teljesítő országok felé. Mindazonáltal az elmúlt évtizedben lassan nőtt a legmagasabb jövedelműek jövedelemaránya, és továbbra is jelentős eltérések mutatkoznak a tagállamok között. A tagállamokon belüli és a tagállamok közötti felfelé irányuló konvergencia előmozdítása érdekében fontos volna az olyan szakpolitikák előmozdítása, amelyek mind a hatékonyság, mind a méltányosság növelését célozzák, az ENSZ fenntartható fejlődési céljaival összhangban. Ezen szakpolitikáknak jobb makrogazdasági eredményeket, ugyanakkor a társadalom egésze számára egyenlőbben megoszló előnyöket kellene eredményezniük, ami szintén segít erősíteni az euroövezet kohézióját.

                  (7)

                  Az erőteljes, inkluzív és fenntartható gazdasági növekedés biztosításához, valamint a tartósan alacsony infláció, a romló kilátások és a hosszú távú növekedésre jelentett kockázatok hatékony kezeléséhez elengedhetetlen az euroövezeti makrogazdasági politikák – beleértve a monetáris, fiskális és strukturális politikákat – összességének következetessége és egyensúlya. Az Európai Központi Bank a középtávú inflációs cél közelítése érdekében laza monetáris politikát folytat, támogatva ugyanakkor a növekedést és a munkahelyteremtést. A fiskális politikának ki kell egészítenie a monetáris politikai irányvonalat, ahogyan a különféle ágazatokat érintő strukturális reformoknak is, beleértve azokat is, amelyek a gazdasági és monetáris unió (GMU) architektúrájának kiteljesítéséhez szükségesek.

                  (8)

                  A nemzeti költségvetési politikáknak a Stabilitási és Növekedési Paktum maradéktalan tiszteletben tartásával és egyúttal a rendelkezésre álló költségvetési mozgástér és a tagállamok közötti átgyűrűző hatások figyelembevételével történő koordinálása támogatja a GMU megfelelő működését. 2020-ban és 2021-ben az euroövezet költségvetési irányvonala várhatóan nagy vonalakban semleges, illetve enyhén expanzív lesz. Ugyanakkor a nemzeti költségvetési politikák továbbra sem eléggé differenciáltak. Ha a nagy államadóssággal rendelkező tagállamok prudens költségvetési politikát folytatnának, az az államadósságot csökkenő pályára tenné, csökkentené a sokkhatásokkal szembeni sebezhetőséget, és lehetővé tenné az automatikus stabilizátorok teljeskörű működését gazdasági visszaesés esetén. Másrészről a beruházások és egyéb produktív kiadások további élénkítése a kedvező költségvetési helyzetben lévő tagállamokban rövid és középtávon támogatná a növekedést, miközben segítené az euroövezeti gazdaság egyensúlyának helyreállítását is. Ha bekövetkeznének a lefelé irányuló kockázatok, a költségvetési válaszokat differenciálni kellene, összesített szinten támogatóbb irányvonalra törekedve, ugyanakkor biztosítva a Stabilitási és Növekedési Paktum maradéktalan tiszteletben tartását. A lehetséges mértékben figyelembe kell venni az országspecifikus körülményeket, és el kell kerülni a prociklikusságot. A tagállamoknak készen kell állniuk arra, hogy az eurócsoporton belül koordinálják a szakpolitikákat.

                  (9)

                  A költségvetési strukturális reformok továbbra is kulcsfontosságúak a költségvetési fenntarthatóság javítása, a növekedési potenciál erősítése és a visszaesés esetén hatékony anticiklikus költségvetési politikák lehetővé tétele szempontjából. A jól működő nemzeti költségvetési keretek – a kiadások rendszeres és alapos felülvizsgálatával, valamint hatékony és átlátható közbeszerzéssel együtt – erősíthetik a közkiadások hatékonyságát és eredményességét, továbbá javíthatják a költségvetési politikák hitelességét és minőségét. A nemzeti költségvetések összetételének javítása mind a bevételi, mind a kiadási oldalon – beleértve jól tervezett beruházási stratégiák keretében a források közberuházások felé terelését és környezetbarát költségvetési eszközök kialakítását is – növelné az állami költségvetések növekedésre gyakorolt hatását, emelné a termelékenységet, és megkezdené a zöld és a digitális gazdaság felé való átállás legsürgetőbb hosszú távú kihívásainak kezelését. Az adórendszerek egyszerűsítése és korszerűsítése, valamint az adócsalás, az adókijátszás és az adókikerülés kezelése, nevezetesen az agresszív adótervezés elleni intézkedések révén, - figyelembe véve a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) átfogó keretrendszerén belül az adóalap-erózióval és nyereségátcsoportosítással (BEPS) kapcsolatos fennmaradó problémákról szóló megbeszéléseket – elengedhetetlen az adórendszerek hatékonyabbá és méltányosabbá tételéhez. Az a könnyedség, amellyel a mobil erőforrások mozogni tudnak az euroövezeten belül, a belső piac egyik alapkövét képezi, egyúttal azonban növeli az adóverseny lehetőségét. Elengedhetetlen ezért a tagállamok közötti koordináció a nyereségátcsoportosítás és a káros adózási gyakorlatok kezelését, valamint a társasági adózás terén az általános negatív verseny elkerülését illetően.
                  A közös összevont társaságiadó-alapról szóló megállapodás, valamint az országok közötti nyereségfelosztás felülvizsgálata és a minimális tényleges adóztatás biztosítása érdekében az adóalap-erózióval és nyereségátcsoportosítással kapcsolatos fennmaradó problémákra vonatkozó OECD átfogó keretrendszerről szóló megállapodás előmozdítása alapvető fontosságú volna e törekvés szempontjából. Az adóterhek az euroövezetben viszonylag magasak, és súlypontjuk áthelyeződött a munkára, míg a vagyon- vagy környezetvédelmi adók az adóbevételeknek csak nagyon kis részét teszik ki. A vagyon- és környezetvédelmi adók azonban kevésbé károsak lehetnek a növekedés, valamint a munkaerő-kínálat és -kereslet szempontjából. A környezetvédelmi adók fokozottabb alkalmazása hozzájárulhat a fenntartható növekedéshez azáltal, hogy ösztönzi a ’zöldebb’ magatartást a fogyasztók és a termelők körében. Az adózásnak jobban figyelembe kellene vennie az éghajlati dimenziót, és következetesebben kellene kezelnie a kibocsátásokat és a kibocsátásáthelyezést. A globális szintű összehangolt fellépés ösztönzése tovább javítaná ezen intézkedések hatékonyságát. Ezért a zöld gazdaságra való átállás elősegítése érdekében a Bizottság javaslatot fog tenni a környezetvédelmi kötelezettségvállalásokat támogató költségvetési politikák előmozdítására és a 2003/96/EK tanácsi irányelv (4) felülvizsgálatára, valamint egy, a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) előírásainak megfelelő, az importált fogyasztási cikkek karbonintenzitását ellensúlyozó mechanizmusra, amennyiben ez szükséges a CO2-kibocsátás-áthelyezés elkerüléséhez.

                  (10)

                  Az euroövezeti tagállamok rezílienciája szempontjából fontosak azok a strukturális és intézményi reformok, amelyek fokozzák a versenyt a termékpiacokon, előmozdítják az erőforrás-hatékonyságot, javítják az üzleti környezetet és a közigazgatások minőségét, beleértve az igazságszolgáltatási rendszerek hatékonyságát is. Az ellenálló gazdasági struktúrák és a megfelelő szakpolitikák megakadályozzák, hogy a sokkok jelentős és hosszan-tartó hatást gyakoroljanak a bevételre és a munkaerő-kínálatra, valamint megkönnyíthetik a költségvetési és monetáris politika működését, és mérsékelhetik a különbségeket – különösen visszaesés esetén –, kedvezőbb feltételeket teremtve a fenntartható és inkluzív növekedéshez. A strukturális reformok – különösen az országspecifikus ajánlásokban előírtak – koordinálásának és végrehajtásának javítása nyomán kedvező átgyűrűző hatásokat teremthetnek a tagállamokban. E tekintetben a nemzeti termelékenységi testületek fontos szerepet játszhatnak a reformok iránti elkötelezettség növelésében és a végrehajtás javításában. Reformokra az olyan sürgős hosszú távú kihívások kezeléséhez is szükség van, mint az éghajlatvédelmi átállás és a technológiai átalakulás. Az egységes piaci integráció elmélyítése, amely a növekedés és a tagállamok közötti konvergencia egyik fő motorjának bizonyult, szintén hozzájárulhat a termelékenységi növekedés fokozásához.

                  (11)

                  A szociális jogok európai pillére 20 elvet határoz meg az egyenlő esélyek és munkaerőpiaci hozzáférés, a tisztességes munkafeltételek, valamint a szociális védelem és a társadalmi befogadás előmozdítása céljából. E pillér iránytűként szolgál a felfelé irányuló konvergencia elősegítéséhez a munka- és életkörülmények terén. Az erősebb és inkluzívabb gazdaságok és társadalmak ugyanakkor hozzájárulhatnak az Unió és az euroövezet rezílienciájához. A zöld és digitális gazdaságra való igazságos és méltányos átállás támogatásához szintén fontosak a készségfejlesztésre, a pályamódosításra és a hatékonyabb szociális védelemre irányuló reformok és beruházások. A szociális jogok európai pillérének – minden szinten a vonatkozó hatáskörök kellő figyelembevételével történő – teljeskörű végrehajtása lényeges lesz a felfelé irányuló konvergencia előmozdításához.

                  (12)

                  A munkaerőpiaci részvételt növelő, a fiatalkori és a tartós munkanélküliség kezeléséhez hozzájáruló, a minőségi munkahelyteremtést elősegítő, a sikeres munkaerőpiaci átmenetet támogató, a szegmentációt csökkentő és a szociális párbeszédet előmozdító reformok segíthetnek ösztönözni az inkluzív növekedést, javítani a gazdasági rezílienciát és az automatikus stabilizációt, csökkenteni az egyenlőtlenségeket, valamint kezelni a szegénységet és a társadalmi kirekesztettséget. A pályamódosításhoz nyújtott személyre szabott támogatás, a képzés és az átképzés kulcsfontosságú az álláskeresők mielőbbi visszailleszkedésének előmozdításához. Az aktív munkaerőpiaci szakpolitikáknak jól kell integrálódniuk a szociálpolitikákkal, és elő kell mozdítaniuk a munkaerőpiacon és a társadalomban való aktív részvételt. A magas színvonalú oktatáshoz és képzéshez az egész életciklus során való hozzáférés megfelelő beruházásokat tesz szükségessé a humán tőke és a készségek javítása érdekében, a digitális és a zöld átállás fényében is. Ez közép- és hosszú távon hozzájárul a foglalkoztathatóság, a termelékenység, az innovációs kapacitás és a bérek javításához, növelve az euroövezet rezílienciáját. A foglalkoztatásvédelmi jogszabályoknak méltányos és tisztességes munkakörülményeket kell biztosítaniuk valamennyi munkavállaló számára, tekintettel különösen a munkavégzés megjelenő atipikus formáira, amelyek új lehetőségeket teremtenek, ugyanakkor – a munkahelybiztonság és a szociális védelem tekintetében – kihívásokat is jelentenek.
                  A hatékony és fenntartható szociális védelmi rendszerek a megfelelő jövedelem és a minőségi szolgáltatásokhoz való hozzáférés biztosítása szempontjából is döntő fontosságúak. A nyugdíjreformok, valamint a munka és a magánélet közötti egyensúlyra vonatkozó szakpolitikák jelentősen ösztönözhetik a munkaerőpiaci részvételt, biztosítva az európai jóléti rendszerek hosszú távú fenntarthatóságát. A munkát terhelő adóktól történő elmozdulás hasznos módon összpontosíthatna különösen az alacsony jövedelmű munkavállalókra és a második keresőkre. A szociális partnerek foglalkoztatási, szociális és gazdasági reformokba történő bevonása alapvető fontosságú a felelősségvállalás erősítése és a reformok végrehajtásának támogatása szempontjából. A civil szervezetek bevonása hasonlóképpen kedvező hatással jár. Fontos, hogy a kollektív szerződések – a szociális partnerek autonómiájának maradéktalan tiszteletben tartása mellett – hozzájáruljanak az alábbi 1-5. ajánlásokban foglalt célkitűzések megvalósításához.

                  (13)

                  Az euroövezeti pénzügyi szektor szilárdsága növekedett a válság óta, továbbra is vannak azonban kezelésre szoruló problémák. Kockázati forrást jelenthet a vállalatok és háztartások magas adósságszintje, amelyhez számos nemzeti adórendszerben hozzájárul a hitelfinanszírozás adóelőnye. A banki üzleti modellek kiigazításának szükségessége, az alacsony kamatlábbal jellemezhető környezet és az egyéb finanszírozási formák terjedéséből adódó, növekvő verseny változatlanul nyomást gyakorol a bankok nyereségességére. Folyamatos előrelépés történt a kockázatcsökkentés területén, különösen a nemteljesítő hitelek arányának csökkentése terén. Mindazonáltal azokon a területeken, ahol a nemteljesítő hitelek aránya továbbra is magas, további folyamatos erőfeszítésekre van szükség, és valamennyi tagállamnak megfelelő politikákat kell életbe léptetnie a nemteljesítő hitelek felhalmozódásának megelőzése érdekében. 2018 márciusában a Bizottság kockázatcsökkentési csomagot terjesztett elő mind a fennmaradó nemteljesítő hitelek kezelésének megkönnyítésére, mind a jövőbeli felhalmozódásuk elkerülésére. A nemteljesítő hitelekre vonatkozó jogalkotási intézkedések részeként 2019 áprilisában elfogadták az (EU) 2019/630 európai parlamenti és tanácsi rendeletet (5), amely kötelező „prudenciális védőhálót” vezet be azon kockázat elkerülése érdekében, hogy a jövőbeli nemteljesítő hitelekre nem képeznek elegendő céltartalékot; a nemteljesítő hitelek kérdésének kezelése terén további előrelépésre van szükség, különösen a nemteljesítő hitelek másodlagos piacairól szóló irányelvtervezet tekintetében.
                  A pénzmosás elleni küzdelemre vonatkozó meglévő keretek javítása terén már történt előrelépés. Mindazonáltal, amint az a 2019 júliusában közzétett bizottsági jelentésekben is szerepel, a beazonosított strukturális hiányosságok kezelése érdekében az Unióban átfogóbb megközelítésre van szükség a pénzmosás elleni küzdelem és a terrorista cselekmények finanszírozása tekintetében. Ehhez mindenekelőtt mérlegelni kell, hogy uniós fellépés révén miként lehetne növelni a harmonizációt, valamint javítani a felügyeletet és a szabályok érvényesítését.

                  (14)

                  A bankunió megerősítése prioritást élvező vállalkozás 2013 óta a pénzügyi stabilitás biztosítása, a pénzügyi fragmentáció csökkentése és válság idején a gazdaságba irányuló hiteláramlás védelme érdekében. A folyamat – többek között az Európai Stabilitási Mechanizmusnak (ESM) az Egységes Szanálási Alap (SRF) közös védőhálójára vonatkozó jogi keretéről szóló megállapodás révén – tovább haladt előre, ám további megerősítésre van szükség. Ezzel összefüggésben az euroövezeti csúcstalálkozó megbízta az eurócsoportot, hogy a tagállami eljárásoktól függően, folytassa az ESM-reformcsomaggal kapcsolatos munkát, továbbá, hogy konszenzusos alapon folytassa a munkát a bankunió további megerősítésének valamennyi elemével kapcsolatban. Létrehoztak egy magas szintű munkacsoportot az európai betétbiztosítási rendszerről (EDIS) szóló politikai tárgyalások megkezdésére vonatkozó ütemterv kidolgozására. Fontos előrelépni a bankuniónak a magánszektor kockázatmegosztása, a pénzügyi stabilitás és a gazdasági növekedés tekintetében fennálló előnyeinek kiaknázása érdekében, ugyanakkor csökkenteni kell a tagállamok közötti arbitrázs lehetőségeit. Az ilyen lépésnek végső soron biztosítania kell Európa pénzügyi és gazdasági szuverenitását. Emiatt haladéktalanul és változatlan ambíciószinten kell folytatni a munkát a bankunió valamennyi eleme tekintetében, beleértve az EDIS-szel foglalkozó magas szintű munkacsoportban megvitatott elemeket is. Le kell zárni az ESM-reformcsomaggal kapcsolatos munkát, beleértve az Egységes Szanálási Alap védőhálójának bevezetését. Az Egységes Szanálási Alap védőhálóját operatívvá kell tenni, mégpedig a tervezettnél korábban, feltéve, hogy a kockázatcsökkentés terén kellő előrelépés történt.
                  Tovább kell munkálkodni a szanálások során történő likviditásnyújtás jelenlegi formájának korlátait megszüntető megoldásokon. Végül, a Bizottság a tőkepiaci unióról szóló, 2015. évi cselekvési terv keretében bejelentett valamennyi intézkedést megvalósította. A tőkepiaci unió létrehozása előtt azonban továbbra is állnak fenn jogi, adóügyi és szabályozási akadályok, és megújult erőfeszítésekre van szükség ezek leküzdéséhez, különösen a forráshoz jutásra vonatkozó szabályok, bizonyos fizetésképtelenségi és adózási eltérések tekintetében, valamint a magas szintű, hatékony és konvergens felügyeleti standardok elérése érdekében.

                  (15)

                  A GMU architektúrájának megerősítéséhez elengedhetetlen a 2019. december 13-i euroövezeti csúcstalálkozón elfogadott nyilatkozatban kiemelt feladatként meghatározott intézkedések végrehajtása, folytatva ugyanakkor más szempontok megvitatását is. „Az európai gazdasági és monetáris unió elmélyítése: az öt elnök jelentése óta eltelt négy év eredményeinek áttekintése” című, 2019. júniusi 12-i bizottsági közlemény ismerteti az aktuális helyzetet, és felvázolja a Bizottság véleményét azon területeket illetően, amelyekre a reformtörekvéseknek rövid és középtávon összpontosulniuk kell. Némi előrelépés történt a gazdasági uniót illetően: politikai megállapodás született az euroövezeti konvergenciát és versenyképességet szolgáló költségvetési eszköz jellemzőiről. A nemzeti eljárások lezárásától függő elvi megállapodás született az ESM tovább fejlesztéséről és az ESM-szerződés felülvizsgálatáról. A Tanácsban nem született konszenzus egy euroövezeti költségvetési stabilizációs eszközről, sem az euroövezet irányításának reformjáról.

                  (16)

                  A GMU elmélyítése a makrogazdasági eredmények javulását eredményezné. A hiányos GMU akadályozza a pénzügyi integrációt. Ez korlátozza az inkluzív, termelékeny, fenntartható és stabil gazdaság előmozdításához égetően szükséges beruházások finanszírozási lehetőségeit. A hiányos GMU hátráltatja a monetáris politika zökkenőmentes transzmisszióját is az euroövezetben, és korlátozza Európa képességét, hogy meghatározza saját gazdasági sorsát. Megállapodás esetén egy központi költségvetési stabilizációs eszköz egészítené ki az euroövezeti tagállamok azon képességét, hogy anticiklikus költségvetési politikát folytassanak. A Tanács nyugtázza a Bizottság azon szándékát, hogy javaslatot kíván tenni egy európai munkanélküli-járadék viszontbiztosítási rendszer létrehozására annak érdekében, hogy gazdasági sokkok esetén a polgárok nagyobb védelmet élvezzenek. A GMU megerősítése, európai és nemzeti szintű megalapozott szakpolitikákkal együtt, kulcsfontosságú Európa globális befolyásának növelése, az euro nemzetközi szerepének növelése és a nyitott, multilaterális és szabályokon alapuló globális gazdasághoz való hozzájárulás szempontjából. Fontos, hogy e kérdések megvitatására az euroövezeten kívüli tagállamokkal szemben nyitott és átlátható módon kerüljön sor, maradéktalanul tiszteletben tartva az Unió belső piacát.

                  (17)

                  A Foglalkoztatási Bizottsággal és a szociális védelemmel foglalkozó bizottsággal konzultációra került sor ezen ajánlás foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól,

            AJÁNLJA, hogy az euroövezeti tagállamok a 2020–2021 közötti időszakban – egyénileg és az eurócsoporton belül kollektíven – hozzák meg a következő intézkedéseket:

                  1.

                  A folyófizetésimérleg-hiánnyal vagy magas külső adósságállománnyal rendelkező euroövezeti tagállamokban hajtsanak végre reformokat a versenyképesség fokozása és a külső adósság csökkentése érdekében. A nagy folyófizetésimérleg-többlettel rendelkező euroövezeti tagállamokban erősítsék meg a bérnövekedést támogató feltételeket a szociális partnerek szerepének tiszteletben tartása mellett, valamint hajtsanak végre a köz- és magánberuházásokat ösztönző intézkedéseket. Valamennyi tagállamban ösztönözzék a termelékenységet az üzleti környezet és az intézmények minőségének javítása révén, fokozzák a rezílienciát az áru- és szolgáltatáspiacok működésének javításával, különösen az egységes piac elmélyítésével. Támogassák a versenyképes zöld és digitális gazdaságra történő méltányos és inkluzív átállást tárgyi és immateriális köz- és magánberuházások révén.

                  2.

                  A szakpolitikáknak a Stabilitási és Növekedési Paktumot maradéktalanul tiszteletben tartó módon történő alkalmazása mellett támogassák a köz- és magánberuházásokat, valamint javítsák az államháztartás minőségét és összetételét. A magas szintű államadóssággal küzdő tagállamokban folytassanak prudens szakpolitikákat annak érdekében, hogy az államadósságot hitelt érdemlően fenntarthatóan csökkenő pályára állítsák. A kedvező költségvetési helyzetben lévő tagállamokban a mozgásterüket használják magas színvonalú beruházások további fellendítésére, az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának megőrzése mellett. Lefelé irányuló kockázatok bekövetkezése esetén a költségvetési válaszokat differenciálni kell, összesített szinten támogatóbb irányvonalra törekedve, ugyanakkor biztosítva a Stabilitási és Növekedési Paktum maradéktalan tiszteletben tartását. A lehetséges mértékben figyelembe kell venni az országspecifikus körülményeket, és el kell kerülni a prociklikusságot. A tagállamoknak készen kell állniuk arra, hogy az eurócsoporton belül koordinálják a szakpolitikákat. Javítsák a nemzeti költségvetési keretek hatékonyságát és az államháztartások minőségét, valamint fogadjanak el növekedésbarát adóügyi és más releváns költségvetési intézkedéseket, amelyek ösztönzik a fenntartható és inkluzív gazdaságot. Támogassák és hajtsák végre az agresszív adótervezés elleni küzdelemre irányuló uniós intézkedéseket, valamint kerüljék el a negatív versenyt a társasági adózás terén.

                  3.

                  Erősítsék meg az oktatási és képzési rendszereket, valamint a készségekbe való beruházásokat. Fokozzák a munkaerőpiaci integrációt és a sikeres munkaerőpiaci – beleértve a több digitális és zöld munkahelyre történő – átállásokat támogató aktív munkaerőpiaci politikák hatékonyságát. Mozdítsák elő a munkaerőpiaci részvételt –beleértve a nőkét és a veszélyeztetett csoportokét is –, valamint mozduljanak el a munkát terhelő adóktól, különösen az alacsony jövedelmű munkavállalók és a második keresők esetében. Ösztönözzék a minőségi munkahelyteremtést, a tisztességes munkakörülményeket, mozdítsák elő a munka és a magánélet közötti egyensúlyt, és kezeljék a munkaerőpiaci szegmentációt. Javítsák a megfelelő és fenntartható szociális védelmi rendszerekhez való hozzáférést. Fokozzák a szociális párbeszéd hatékonyságát, és mozdítsák elő a kollektív tárgyalást.

                  4.

                  Fogadjanak el a 2019. december 13-i euroövezeti csúcstalálkozó nyilatkozatát követő intézkedéseket a bankunió további megerősítése érdekében, annak megvalósítása céljából, a munka haladéktalan és változatlan ambíciószinten történő folytatásával valamennyi elem tekintetében, beleértve az európai betétbiztosítási rendszerrel (EDIS) foglalkozó magas szintű munkacsoportban megvitatott elemeket is. Zárják le az ESM-reformcsomaggal kapcsolatos munkát, beleértve az Egységes Szanálási Alap védőhálójának bevezetését. Tegyék az Egységes Szanálási Alap közös védőhálóját operatívvá, mégpedig a tervezettnél korábban, feltéve, hogy a kockázatcsökkentés terén kellő előrelépés történt. Dolgozzanak tovább a szanálások során történő likviditásnyújtás jelenlegi formájának korlátait megszüntető megoldásokon. Erősítsék meg az európai szabályozási és felügyeleti keretet, többek között a pénzmosás elleni szabályok következetes és hatékony felügyeletének és érvényesítésének biztosítása révén. Mozdítsák elő a jelentős magánszektorbeli adósságállomány rendezett leépítését, többek között a hitelfinanszírozás adóelőnyének mérséklése révén. Továbbra is tegyék lehetővé a nemteljesítő hitelek szintjének bankok általi gyors csökkentését az euroövezetben, és akadályozzák meg azok felhalmozódását. Újítsák meg a tőkepiaci unió elmélyítésére irányuló erőfeszítéseket.

                  5.

                  Tegyenek ambiciózus előrelépést a GMU elmélyítése terén, különösen a 2019. december 13-i euroövezeti csúcstalálkozó nyilatkozatában azonosított intézkedések mielőbbi végrehajtásával, többek között a konvergenciát és versenyképességet szolgáló költségvetési eszköz tekintetében, valamint egyéb szempontok megvitatása révén. Az e területen elért haladás erősíteni fogja az euro nemzetközi szerepét és Európa gazdasági érdekeinek globális érvényesítését is, ugyanakkor annak maradéktalanul tiszteletben kell tartania az Unió belső piacát, és azt az euroövezeten kívüli tagállamokkal szemben nyitott és átlátható módon kell elérni.

         Kelt Brüsszelben, 2020. július 20-án.

               a Tanács részéről

               az elnök

            J. KLOECKNER

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

         (3)  Az ebben a dokumentumban szereplő valamennyi előre jelzett számadat az Európai Bizottság 2019. őszi előrejelzéséből származik.

         (4)  A Tanács 2003/96/EK irányelve (2003. október 27.) az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről (HL L 283., 2003.10.31., 51. o.).

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2019/630 rendelete (2019. április 17.) az 575/2013/EU rendeletnek a nemteljesítő kitettségekre vonatkozó minimális veszteségfedezet tekintetében történő módosításáról (HL L 111., 2019.4.25., 4. o.).


title: A Tanács ajánlása (2020. október 9.) az Európai Központi Bank Igazgatósága egy tagjának kinevezéséről 2020/C 338/02

text:
               12.10.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 338/2

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2020. október 9.)
      az Európai Központi Bank Igazgatósága egy tagjának kinevezéséről
      (2020/C 338/02)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 283. cikke (2) bekezdésére és 139. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmányáról szóló 4. jegyzőkönyvre és különösen annak 11.2. cikkére,
      AJÁNLJA AZ EURÓPAI TANÁCSNAK:
      hogy 2020. december 15-i hatállyal nyolcéves hivatali időre nevezze ki Frank ELDERSON -t az Európai Központi Bank Igazgatóságának tagjává.

         Kelt Brüsszelben, 2020. október 9-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            M. ROTH


title: A Tanács (EU) 2020/1475 ajánlása (2020. október 13.) a szabad mozgásnak a Covid19-világjárvány miatti korlátozására vonatkozó koordinált megközelítésről (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               14.10.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 337/3

      A TANÁCS (EU) 2020/1475 AJÁNLÁSA
      (2020. október 13.)
      a szabad mozgásnak a Covid19-világjárvány miatti korlátozására vonatkozó koordinált megközelítésről
      (EGT-vonatkozású szöveg)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen 21. cikkének (2) bekezdésére, 168. cikkének (6) bekezdésére és 292. cikkének első és második mondatára,
      tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
      mivel:

                  (1)

                  Az uniós polgárság a szabad mozgáshoz való jogot ruház az Unió valamennyi polgárára.

                  (2)

                  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 21. cikkének (1) bekezdése szerint minden uniós polgárnak joga van a tagállamok területén való szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz a Szerződésekben és a végrehajtásukra hozott intézkedésekben megállapított korlátozásokkal és feltételekkel. E jogot a 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) juttatja érvényre. Az Európai Unió Alapjogi Chartájának (a továbbiakban: a Charta) 45. cikke szintén rendelkezik a szabad mozgásról és tartózkodásról. Mivel az Unió fellépése bizonyul szükségesnek ahhoz, hogy az EUMSZ 21. cikkében meghatározott célkitűzés megvalósuljon, és a Szerződések másként nem biztosítják a szükséges hatáskört, a Tanács rendelkezéseket fogadhat el a szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jog gyakorlásának megkönnyítése érdekében.

                  (3)

                  Az EUMSZ 168. cikkének (1) bekezdése szerint valamennyi uniós szakpolitika és tevékenység meghatározása és végrehajtása során biztosítani kell az emberi egészségvédelem magas szintjét.

                  (4)

                  Az Egészségügyi Világszervezet (WHO) főigazgatója 2020. január 30-án nemzetközi horderejű közegészségügyi-járványügyi szükséghelyzetnek nyilvánította a koronavírus-betegség 2019-et (Covid19) előidéző új koronavírus okozta világjárványt. 2020. március 11-én a WHO megállapította, hogy a Covid19 világjárványnak minősíthető.

                  (5)

                  A tagállamok a vírus terjedésének korlátozása érdekében különböző intézkedéseket fogadtak el, amelyek közül néhány hatással volt az uniós polgárok azon jogára, hogy szabadon mozoghatnak és tartózkodhatnak a tagállamok területén. Ezek közé az intézkedések közé tartoznak például a beutazási korlátozások vagy a határokon át utazók karantén alá helyezésére vonatkozó követelmények.

                  (6)

                  A Tanács 2020. február 13-án következtetéseket (2) fogadott el a Covid19-ről, amelyekben sürgette a tagállamokat, hogy közösen fellépve, a Bizottsággal együttműködve, arányos és megfelelő módon alakítsanak ki szoros és fokozott koordinációt egymás között annak érdekében, hogy a közegészség optimális védelme céljából valamennyi intézkedés – ideértve szükség esetén az utazásra vonatkozó intézkedéseket is – hatékonyságát biztosítani lehessen, az Unión belüli szabad mozgás megőrzése mellett.

                  (7)

                  Az Európai Unió állam-, illetve kormányfői 2020. március 10-én hangsúlyozták, hogy a Covid19 tekintetében közös európai megközelítésre van szükség.

                  (8)

                  A Bizottság 2020 márciusa óta számos iránymutatást és közleményt fogadott el a tagállamok koordinációs erőfeszítéseinek támogatása, valamint az Unión belüli szabad mozgásnak a Covid19-világjárvány alatti megőrzése érdekében (3).

                  (9)

                  Miután a Covid19-világjárvány példa nélküli egészségügyi szükséghelyzetet okozott, a közegészség védelme az EU és a tagállamok számára egyaránt minden másnál fontosabb prioritássá vált. A közegészség védelmére hivatkozva a tagállamok hozhatnak olyan intézkedéseket, amelyek korlátozzák a személyek Unión belüli szabad mozgását. Az EUMSZ 168. cikkének (7) bekezdése értelmében a tagállamok egészségügyi politikáinak meghatározása, beleértve az egészségügyi szolgáltatások és az orvosi ellátás megszervezését és biztosítását, tagállami hatáskörbe tartozik, és ezért tagállamonként eltérő lehet. Noha a tagállamok hatáskörébe tartozik annak az eldöntése, hogy a közegészség védelmét mely intézkedések – köztük karanténkötelezettség vagy tesztelési kötelezettség bevezetése – szolgálják a legmegfelelőbben, helyénvaló biztosítani az ilyen intézkedések közötti koordinációt annak érdekében, hogy biztosítva legyen a szabad mozgáshoz való jog gyakorlásának a lehetősége, valamint hogy fel lehessen venni a küzdelmet a Covid19-hez hasonló, határokon át terjedő súlyos egészségügyi veszélyek ellen.

                  (10)

                  A szabad mozgásra vonatkozó korlátozások elfogadása és alkalmazása során a tagállamoknak tiszteletben kell tartaniuk az uniós jog általános elveit, különösen az arányosság és a megkülönböztetésmentesség elvét. Ezen ajánlás célja, hogy megkönnyítse ezen elvek koordinált alkalmazását a Covid19-világjárvány által előidézett rendkívüli helyzetben. Ezért az ezen ajánlás révén bevezetett mechanizmusok hatályát és alkalmazásuk időtartamát szigorúan a mostani világjárvány miatt bevezetett korlátozásokra kell szűkíteni.

                  (11)

                  Az e területen bevezetésre kerülő egyoldalú intézkedések jelentős zavarokat idézhetnek elő, mivel a vállalkozások és a polgárok számos eltérő és gyorsan változó intézkedésekkel szembesülnek. Ez különösen káros egy olyan helyzetben, amikor a vírus máris jelentős hatást gyakorolt az európai gazdaságra.

                  (12)

                  Ezen ajánlás célja, hogy fokozott koordinációt biztosítson azon tagállamok között, amelyek a szabad mozgást népegészségügyi okokól korlátozó intézkedések elfogadását mérlegelik. Annak érdekében, hogy a korlátozásokat a feltétlenül szükséges mértékűre szűkítsék, a tagállamoknak e korlátozásokat – megkülönböztetésmentes módon és amennyire csak lehetséges – egy adott tagállam teljes területe helyett csak a szóban forgó tagállam kiváltképpen érintett területeiről vagy régióiból érkező személyekre célszerű alkalmazniuk.

                  (13)

                  A tagállamok közötti koordinált megközelítés közös erőfeszítéseket kíván a következő kulcsfontosságú kérdésekben: közös kritériumok és küszöbértékek alkalmazása annak eldöntésekor, hogy bevezetnek-e a szabad mozgásra vonatkozó korlátozásokat, a Covid19 terjedési kockázatának feltérképezése egy elfogadott színkód alapján, és koordinált megközelítés azokat az intézkedéseket illetően – ha vannak ilyenek –, amelyek az adott területeken való terjedési kockázattól függően megfelelően alkalmazhatók az e területek között mozgó személyekre.

                  (14)

                  Az ezen ajánlásban felvázolt kritériumok és küszöbértékek a tagállamok által rendelkezésre bocsátott adatokon alapulnak. Az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központnak a tagállamok által szolgáltatott adatok felhasználásával hetente közzé kell tennie és naprakésszé kell tennie az uniós régiókban a közös kritériumokkal kapcsolatos helyzetet bemutató átfogó adatokat és térképeket.

                  (15)

                  A változó epidemiológiai helyzetre tekintettel a Bizottságnak – az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ támogatásával – rendszeresen értékelnie kell az ezen ajánlásban felvázolt kritériumokat, adatigényeket és küszöbértékeket, beleértve azt is, hogy figyelembe kell-e venni további kritériumokat vagy ki kell-e igazítani a küszöbértékeket, és megállapításait – szükség esetén az ajánlás módosítására irányuló javaslattal együtt – megfontolásra továbbítania kell a Tanácsnak.

                  (16)

                  Ez az ajánlás nem értelmezhető úgy, mint amely megkönnyíti vagy ösztönzi a szabad mozgásra vonatkozó, a világjárvány miatt bevezetett korlátozások elfogadását, hanem koordinált megközelítést kíván biztosítani arra az esetre, ha egy tagállam ilyen korlátozások bevezetéséről döntene. A szabad mozgásra vonatkozó korlátozások bevezetéséről továbbra is a tagállamok döntenek. E döntéseknek meg kell felelniük az uniós jog követelményeinek. A tagállamok emellett továbbra is rugalmasan dönthetnek arról, hogy még az ezen ajánlásban felvázolt kritériumok és küszöbértékek teljesülése esetén sem vezetnek be korlátozásokat.

                  (17)

                  A szabad mozgásra vonatkozó korlátozásokat kizárólag akkor szabad fontolóra venni, ha a tagállamok elegendő bizonyítékkal rendelkeznek annak alátámasztásához, hogy a kedvező népegészségügyi hatások indokolják az ilyen korlátozásokat és alapos okkal feltételezhetik, hogy a korlátozások hatékonyak lennének.

                  (18)

                  A belső piac zavarainak és a családi élet megzavarásának mérséklése érdekében a világjárvány ideje alatt az alapvető feladatot ellátó és az olyan utazók, akiknek az utazása elengedhetetlen – például a kulcsfontosságú munkakörben dolgozó munkavállalók vagy önálló vállalkozók, a határt átlépő munkavállalók, a közlekedési ágazatban dolgozók vagy árufuvarozási és személyszállítási szolgáltatók, tengerészek, valamint a kényszerítő üzleti vagy családi okból utazó személyek, köztük a határokon átnyúló családok rendszeresen utazó tagjai – nem helyezhetők karantén alá.

                  (19)

                  A többi tagállam és a nyilvánosság egyértelmű, időszerű és átfogó tájékoztatása elengedhetetlen a szabad mozgás tekintetében bevezetett korlátozások hatásainak mérsékléséhez, valamint a kiszámíthatóság, a jogbiztonság és a polgárok jogkövetésének biztosításához,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

         Általános elvek

      Amikor a tagállamok a Covid19-világjárvány miatt a közegészség védelmét szolgáló intézkedéseket fogadnak el vagy alkalmaznak, lehetőség szerint koordinálniuk kell lépéseiket a következő elvek alapján:

                  1.

                  A személyek Unión belüli szabad mozgására vonatkozó, a Covid19 terjedésének megfékezése érdekében bevezetett korlátozásoknak konkrét és korlátozott közérdeken – nevezetesen a közegészség védelmén – kell alapulniuk. Az ilyen korlátozásokat az uniós jog általános elveivel összhangban kell alkalmazni, különös tekintettel az arányosságra és a megkülönböztetésmentességre vonatkozó elvekre. A meghozott intézkedések tehát nem terjedhetnek túl a közegészség védelméhez feltétlenül szükséges mértéken.

                  2.

                  Minden bevezetett korlátozást fel kell oldani, amint azt a járványügyi helyzet lehetővé teszi.

                  3.

                  A tagállamoknak azonos bánásmódot kell tanúsítaniuk minden tagállammal szemben, például nem alkalmazhatnak nagyvonalúbb szabályokat a valamely szomszédos tagállamba/tagállamból történő utazások tekintetében, mint amilyeneket az azonos járványügyi helyzetben lévő többi tagállamba/tagállamból történő utazások esetében alkalmaznak.

                  4.

                  A korlátozások nem alapulhatnak az érintett személy állampolgárságán, hanem azok alkalmazásakor azt kell figyelembe venni, hogy az adott személy hol tartózkodott az érkezését megelőző 14 napban.

                  5.

                  A tagállamoknak minden esetben lehetővé kell tenniük saját állampolgáraik hazatérését, valamint a területükön lakóhellyel rendelkező uniós polgárok és családtagjaik visszatérését az országba, és meg kell könnyíteniük a területükön való gyors átutazást.

                  6.

                  A tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk a határrégiók, a legkülső régiók, az exklávék és a földrajzilag elszigetelt területek sajátosságaira, valamint a helyi és regionális szintű együttműködés szükségességére.

                  7.

                  A tagállamoknak rendszeresen információt kell cserélniük az ezen ajánlás hatálya alá tartozó valamennyi kérdésről.

         Közös kritériumok

                  8.

                  A Covid19-világjárvány megfékezését célzó, a szabad mozgás korlátozásával járó intézkedések bevezetésének mérlegelése során a tagállamoknak az alábbi fő kritériumokat kell figyelembe venniük:

                              a)

                              „a regisztrált Covid19-esetek 14 napos összesített aránya”, azaz az előző 14 napban regionális szinten regisztrált új Covid19-esetek teljes száma 100 000 főre vetítve;

                              b)

                              „a pozitív teszteredmények aránya”, azaz az előző héten elvégzett összes Covid19-tesztből a pozitív eredményt hozó tesztek százalékos aránya;

                              c)

                              „tesztelési arány”, azaz az előző héten elvégzett Covid19-tesztek száma 100 000 főre vetítve.

         A közös kritériumokra vonatkozó adatok

                  9.

                  Annak biztosítása érdekében, hogy átfogó és összehasonlítható adatok álljanak rendelkezésre, a tagállamoknak a 8. pontban említett kritériumokra vonatkozó, rendelkezésre álló adatokat hetente meg kell küldeniük az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központnak.
                  A tagállamoknak regionális szinten is rendelkezésre kell bocsátaniuk ezeket az adatokat annak biztosítása érdekében, hogy az intézkedések azokra a régiókra irányulhassanak, ahol azokra feltétlenül szükség van.
                  A tagállamoknak információt kell cserélniük egymással az általuk követett tesztelési stratégiákról.

         A kockázati területek térképen való megjelenítése

                  10.

                  A tagállamok által szolgáltatott adatok alapján az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központnak régiók szerinti bontásban közzé kell tennie az uniós tagállamok térképét a tagállami döntéshozatal támogatása érdekében. Ennek a térképnek magában kell foglalnia az Izlandra, Liechtensteinre, Norvégiára, és – amint a feltételek lehetővé teszik (4) – a Svájci Államszövetségre vonatkozó adatokat is. A térképen a területeket a következő színekkel kell jelölni:

                              a)

                              zöld, ha a regisztrált Covid19-esetek 14 napos összesített aránya 25-nél kevesebb, és az összes Covid19-tesztből a pozitív teszteredmények aránya kevesebb mint 4 %;

                              b)

                              narancssárga, ha a regisztrált Covid19-esetek 14 napos összesített aránya 50-nél kevesebb, de az összes Covid19-tesztből a pozitív teszteredmények aránya legalább 4 %, vagy ha a regisztrált Covid19-esetek 14 napos összesített aránya 25 és 150 között van, de az összes Covid19-tesztből a pozitív teszteredmények aránya kevesebb mint 4 %;

                              c)

                              piros, ha a regisztrált Covid19-esetek 14 napos összesített aránya legalább 50, és az összes Covid19-tesztből a pozitív teszteredmények aránya legalább 4 %, vagy ha a regisztrált Covid19-esetek 14 napos összesített aránya 100 000 főre vetítve több mint 150;

                              d)

                              szürke, ha nem áll rendelkezésre elegendő információ az a)–c) pontban említett kritériumok értékeléséhez, vagy ha az elvégzett Covid19-tesztek aránya 100 000 főre vetítve legfeljebb 300.

                        Az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központnak emellett külön térképeken kell közzétennie az összesített térképhez felhasználandó minden egyes kulcsfontosságú mutatót, azaz a 14 nap alatt regisztrált esetek arányát regionális szinten, illetve a tesztelési arányt és a pozitív tesztek arányát az előző hétre vonatkozóan tagállami szinten. Amint rendelkezésre állnak a regionális szintű adatok, minden térképnek ezeken az adatokon kell alapulnia.

                  11.

                  Az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központnak hetente közzé kell tennie a térképek frissített változatát és az azok alapjául szolgáló adatokat.

         Közös küszöbértékek a szabad mozgás népegészségügyi okokból való korlátozásának mérlegeléséhez

                  12.

                  A tagállamok nem korlátozhatják más tagállamoknak a 10. pont szerinti „zöld” besorolású területeire beutazó vagy onnan kiutazó személyek szabad mozgását.

                  13.

                  Annak mérlegelésekor, hogy a 10. pont szerinti „zöldtől” eltérő besorolású területeken alkalmazzanak-e korlátozásokat,

                              a)

                              a tagállamoknak tiszteletben kell tartaniuk a narancssárga és a piros besorolású területek járványügyi helyzete közötti különbségeket, és arányosan kell eljárniuk;

                              b)

                              a tagállamok figyelembe vehetnének további kritériumokat és tendenciákat is. Ezért az ECDC heti rendszerességgel adatokkal fog szolgálni a népesség nagyságáról, a kórházi ápolásra szorulók arányáról, az intenzív osztályra felvettek arányáról és a mortalitási arányról, amennyiben rendelkezésre áll;

                              c)

                              a tagállamoknak figyelembe kell venniük a saját területükön fennálló járványügyi helyzetet, beleértve a tesztelési szabályokat, az elvégzett tesztek számát és a pozitív teszteredmények arányát, valamint az egyéb járványügyi mutatókat;

                              d)

                              a tagállamoknak figyelembe kell venniük a tesztelési stratégiákat és különös figyelmet kell fordítaniuk a magas tesztelési aránnyal rendelkező területek helyzetére.

         A tagállamok közötti koordináció

                  14.

                  Azoknak a tagállamoknak, amelyek saját döntéshozatali eljárásaik alapján korlátozásokat kívánnak alkalmazni a 10. pont szerinti „zöldtől” eltérő besorolású területre beutazó vagy onnan kiutazó személyekre, erről a szándékukról elsőként az érintett tagállamot kell tájékoztatniuk, a hatálybalépés előtt. Különös figyelmet kell fordítani a határokon átnyúló együttműködésre, a legkülső régiókra, az exklávékra és a földrajzilag elszigetelt területekre. A hatálybalépés előtt a többi tagállamot és a Bizottságot is tájékoztatni kell erről a szándékról. Lehetőség szerint a tájékoztatást 48 órával korábban kell nyújtani.
                  A többi tagállam és a Bizottság tájékoztatására a tagállamoknak a meglévő kommunikációs hálózatokat, így például a politikai szintű integrált válságelhárítási mechanizmus (a továbbiakban: IPCR) hálózatát kell használniuk. Az IPCR kapcsolattartóinak biztosítaniuk kell, hogy az információkat haladéktalanul továbbítsák az illetékes hatóságaiknak.

                  15.

                  A tagállamoknak haladéktalanul tájékoztatniuk kell a többi tagállamot és a Bizottságot a korábban bevezetett korlátozó intézkedések megszüntetéséről vagy enyhítéséről, amelynek a lehető leghamarabb hatályba kell lépnie.
                  A szabad mozgásra vonatkozó korlátozásokat fel kell oldani, ha valamely terület ismét a 10. pont szerinti „zöld” besorolást kap, feltéve, hogy legalább 14 nap telt el a korlátozások bevezetése óta.

                  16.

                  A tagállamoknak legkésőbb 7 nappal ezen ajánlás elfogadását követően fokozatosan meg kell szüntetniük a 10. pont szerinti „zöld” besorolású területekre ezen ajánlás hatálybalépése előtt alkalmazott korlátozásokat.

         A magasabb kockázatú területekről érkező utazók esetében alkalmazható intézkedések közös kerete

                  17.

                  A tagállamok alapvetően nem tagadhatják meg a más tagállamokból érkező személyek beutazását.
                  Azok a tagállamok, amelyek szükségesnek vélik, hogy saját döntéshozatali eljárásaik alapján a szabad mozgás korlátozásával járó intézkedéseket vezessenek be, a 10. pont szerinti „zöldtől” eltérő besorolású területekről érkező személyeket

                              a)

                              karatén alá helyezhetik/önkéntes karanténra kötelezhetik; és/vagy

                              b)

                              az érkezésüket követően a Covid19-fertőződés kimutatására irányuló teszt elvégeztetésére kötelezhetik.

                        A tagállamok lehetővé tehetik az utazóknak, hogy a b) pontban említett tesztet az érkezés előtt elvégeztetett Covid19-teszttel váltsák fel.
                  A tagállamoknak fokozottabb koordinációra kell törekedniük a karantén/önkéntes karantén hosszát és az ezek helyett alkalmazható megoldásokat illetően. Lehetőség szerint és a tagállamok által választott stratégiákkal összhangban ösztönözni kell a tesztelés fejlesztését.

                  18.

                  A tagállamoknak kölcsönösen el kell ismerniük a más tagállamokban tanúsított egészségügyi szervek által végzett Covid19-tesztek eredményeit. A tagállamoknak fokozniuk kell együttműködésüket a tesztelés különböző vonatkozásait – például a tesztek tanúsítványának ellenőrzését – illetően, figyelembe véve a kutatási eredményeket, a járványügyi szakértők tanácsát, valamint a legjobb gyakorlatokat.

                  19.

                  Az alapvető feladatot ellátó és az olyan utazók, akiknek az utazása elengedhetetlen, nem kötelezhetők karanténra, ameddig az említett alapvető feladatot látják el. Ezek közé tartoznak különösen a következők:

                              a)

                              kulcsfontosságú munkakörben foglalkoztatott munkavállalók vagy önálló vállalkozók – köztük az egészségügyi dolgozók –, határ menti és kiküldött munkavállalók, valamint idénymunkások, a munkavállalók szabad mozgáshoz való jogának a Covid19-járvány idején történő gyakorlására vonatkozó iránymutatásokkal (5) összhangban;

                              b)

                              a közlekedési ágazatban dolgozók és az árufuvarozási és személyszállítási szolgáltatók, beleértve az adott területen való felhasználásra szánt árut szállító, valamint a területen csak áthaladó tehergépjárművek vezetőit is;

                              c)

                              kényszerítő egészségügyi okból utazó betegek;

                              d)

                              naponta külföldre utazó tanulók, diákok és gyakornokok;

                              e)

                              kényszerítő családi vagy üzleti okokból utazó személyek;

                              f)

                              diplomaták, nemzetközi szervezetek személyzete és nemzetközi szervezetek által meghívott olyan személyek, akiknek a fizikai jelenléte szükséges e szervezetek megfelelő működéséhez, katonai személyzet és rendőrök, a humanitárius segítségnyújtásban dolgozók, valamint a polgári védelmi személyzet feladataik ellátása során;

                              g)

                              tranzitutasok;

                              h)

                              tengerészek;

                              i)

                              munkájukat végző újságírók.

                  20.

                  A tagállamok megkövetelhetik a területükre beutazó személyektől, hogy az adatvédelmi követelményekkel összhangban nyújtsanak be közegészségügyi utasazonosító űrlapot. Közös európai közegészségügyi utasazonosító űrlapot kell kidolgozni a tagállamok általi lehetséges használat céljára. Amennyiben lehetséges, az eljárás egyszerűsítése érdekében az utasazonosítási adatok megadására digitális opciót kell alkalmazni, ugyanakkor egyenlő hozzáférést kell biztosítani valamennyi polgár számára.

                  21.

                  A 10. pont szerinti „piros”, „narancssárga” vagy „szürke” besorolású területről érkező személyek esetében alkalmazott intézkedések nem lehetnek diszkriminatívak, azaz az érintett tagállam hazatérő állampolgáraira is ugyanazokat az intézkedéseket kell alkalmazni.

                  22.

                  A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a polgárokra és a vállalkozásokra vonatkozóan előírt hivatalos követelmények konkrét előnyökkel járjanak a világjárvány leküzdésére irányuló népegészségügyi erőfeszítések szempontjából, és ne jelentsenek indokolatlan és szükségtelen adminisztratív terheket.

                  23.

                  Ha egy személynek az úti céljához való megérkezésekor tünetei jelentkeznek, az érintettet a helyi gyakorlatnak megfelelően tesztelésnek kell alávetni, fel kell állítani a diagnózist, el kell különíteni és kontaktkutatást kell végezni, de a beléptetését nem szabad megtagadni. Az érkezéskor észlelt esetekre vonatkozó információkat kontaktkutatás céljából haladéktalanul meg kell osztani a korai figyelmeztető és gyorsreagáló rendszeren keresztül azon országok népegészségügyi hatóságaival, amelyekben az érintett személy az előző 14 napban tartózkodott.

                  24.

                  A korlátozások nem történhetnek bizonyos szállítási szolgáltatások betiltásának formájában.

         Kommunikáció és a nyilvánosság tájékoztatása

                  25.

                  A tagállamoknak az új intézkedések hatálybalépése előtt a lehető leghamarabb egyértelmű, átfogó és időben történő tájékoztatást kell nyújtaniuk az érdekelt feleknek és a nyilvánosságnak a szabad mozgás korlátozásával járó intézkedésekről, a kapcsolódó követelményekről (például negatív Covid19-teszteredmény vagy közegészségügyi utasazonosító űrlap), valamint a kockázatos területekről érkező utasok esetében alkalmazott intézkedésekről. A tájékoztatást főszabályként az intézkedések hatálybalépése előtt 24 órával kell közzétenni, figyelembe véve, hogy a járványügyi veszélyhelyzetek esetén némi rugalmasságra van szükség.
                  Ezt a tájékoztatást a „Re-open EU” internetes platformon is elérhetővé kell tenni, amelynek tartalmaznia kell az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ által a 10. és a 11. pont szerint rendszeresen közzétett térképre mutató kereszthivatkozást is.
                  Az intézkedések tartalmát, földrajzi hatályát és a hatályuk alá tartozó személyek kategóriáit egyértelműen ismertetni kell.

         Felülvizsgálat

                  26.

                  Ezt az ajánlást a Bizottságnak az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ támogatásával rendszeresen felül kell vizsgálnia. A Bizottságnak rendszeresen jelentést kell tennie a Tanácsnak.

         Kelt Luxembourgban, 2020. október 13-án.

               a Tanács részéről

               az elnök

            M. ROTH

         (1)  Az Európai Parlament és a Tanács 2004/38/EK irányelve (2004. április 29.) az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK, a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 158., 2004.4.30., 77. o.).

         (2)  HL C 57., 2020.2.20., 4. o.

         (3)  Az egészség védelmét, valamint az áruk és alapvető szolgáltatások rendelkezésre állását biztosító határigazgatási intézkedésekre vonatkozó bizottsági iránymutatások (HL C 86I., 2020.3.16., 1. o.); a Bizottság közleménye – COVID-19 A munkavállalók szabad mozgáshoz való jogának gyakorlására vonatkozó bizottsági iránymutatások (HL C 102I., 2020.3.30., 12. o.); az Európai Bizottság elnöke és az Európai Tanács elnöke által előterjesztett, „A COVID-19-járvány megfékezésére irányuló intézkedések fokozatos megszüntetését célzó közös európai ütemterv”; a Bizottság közleménye – Iránymutatás a COVID19-hez kapcsolódó szükséghelyzeti intézkedések tükrében az egészségügyi szakemberek szabad mozgásáról és a képzések minimális harmonizációjáról (HL C 156., 2020.5.8., 1. o.); a Bizottság közleménye – Út a szabad mozgás helyreállítására és a belső határellenőrzések megszüntetésére vonatkozó, fokozatos és összehangolt megközelítés kialakítása felé (HL C 169., 2020.5.15., 30. o.); a Bizottság közleménye az EU-ba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó ideiglenes korlátozás alkalmazásának harmadik értékeléséről (COM(2020) 299 final); a Bizottság közleménye – Iránymutatás a COVID19-járvány kontextusában az EU-ban dolgozó idénymunkásokról (HL C 235I., 2020.7.17., 1. o.); a Bizottság közleménye a zöld sávoknak az egészség védelmét, valamint az áruk és alapvető szolgáltatások rendelkezésre állását biztosító határigazgatási intézkedésekre vonatkozó iránymutatások szerinti végrehajtásáról (HL C 96I., 2020.3.24., 1. o.); az Európai Bizottság iránymutatásai: A légi árufuvarozási műveletek megkönnyítése a COVID-19-járvány idején (HL C 100I., 2020.3.27., 1. o.); valamint a Bizottság közleménye – Iránymutatás a tengerészek, az utasok és a hajók fedélzetén tartózkodó más személyek egészségvédelméről, hazaszállításáról és utazásának megszervezéséről (HL C 119., 2020.4.14., 1. o.).

         (4)  Az EU és a Svájci Államszövetség között a közegészségügyi együttműködésről – ezen belül a Svájci Államszövetségnek az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központban való, az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ létrehozásáról szóló, 2004. április 21-i 851/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL L 142., 2004.4.30., 1. o.) összhangban történő részvételéről – kötött megállapodás függvényében.

         (5)  HL C 102I., 2020.3.30., 12. o.


title: A Tanács (EU) 2020/1551 ajánlása (2020. október 22.) az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 tanácsi ajánlás módosításáról

text:
                  26.10.2020

                  HU

                  Az Európai Unió Hivatalos Lapja

                  L 354/19

         A TANÁCS (EU) 2020/1551 AJÁNLÁSA
         (2020. október 22.)
         az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 tanácsi ajánlás módosításáról
         AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
         tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 77. cikke (2) bekezdése b) és e) pontjára, valamint 292. cikke első és második mondatára,
         mivel:

                     (1)

                     A Tanács 2020. június 30-án elfogadta az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló ajánlást (1) (a továbbiakban: a tanácsi ajánlás). A Tanács 2020. július 16-án elfogadta az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 tanácsi ajánlás módosításáról szóló, 2020. július 16-i (EU) 2020/1052 ajánlást (2). A Tanács 2020. július 30-án elfogadta az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 tanácsi ajánlás módosításáról szóló, 2020. július 30-i (EU) 2020/1144 ajánlást (3).
                     A Tanács 2020. augusztus 7-én elfogadta az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 tanácsi ajánlás módosításáról szóló, 2020. augusztus 7-i (EU) 2020/1186 ajánlást (4).

                     (2)

                     A tanácsi ajánlás értelmében a tagállamoknak 2020. július 1-jétől kezdődően fokozatosan és koordinált módon fel kell oldaniuk az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó korlátozásokat a tanácsi ajánlás I. mellékletében felsorolt harmadik országok lakosai tekintetében. Az I. mellékletben említett harmadik országok jegyzékét a Tanácsnak kéthetente felül kell vizsgálnia, illetve adott esetben naprakésszé kell tennie a Bizottsággal és az érintett uniós ügynökségekkel és szolgálatokkal való szoros konzultációt követően, a tanácsi ajánlásban említett módszereken, kritériumokon és információkon nyugvó általános értékelés alapján.

                     (3)

                     A Tanács az azóta eltelt időszakban – a Bizottsággal és az érintett uniós ügynökségekkel és szolgálatokkal szoros konzultációt folytatva – megbeszéléseket tartott a tanácsi ajánlás I. mellékletében szereplő harmadik országok jegyzékének a tanácsi ajánlásban meghatározott kritériumok és módszerek alkalmazásával történő felülvizsgálatáról. E tárgyalások eredményeként az I. mellékletben szereplő harmadik országok jegyzékét módosítani kell. Mindenekelőtt a jegyzékből törölni kell Grúziát, Kanadát és Tunéziát, Szingapúrt pedig fel kell venni abba. Egyértelművé kell tenni azt is, hogy a kölcsönösségre vonatkozó megerősítés függvényében lehetővé kell tenni az EU és a Hongkong Különleges Közigazgatási Terület, illetve az EU és a Makaói Különleges Közigazgatási Terület közötti utazásokat.

                     (4)

                     A határellenőrzés nem csupán azoknak a tagállamoknak az érdeke, amelyek külső határainál azt elvégzik, hanem valamennyi olyan tagállamé, amely megszüntette a belső határellenőrzést. A tagállamoknak ezért biztosítaniuk kell a külső határokon megtett intézkedések koordinációját, hogy szavatolják a schengeni térség megfelelő működését. Ennek érdekében 2020. október 22-től a tagállamoknak folytatniuk kell az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásának koordinált feloldását az ezen ajánlással módosított tanácsi ajánlás I. mellékletében felsorolt harmadik országok lakosai tekintetében.

                     (5)

                     Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az EUMSZ-hez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt ennek az ajánlásnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó. Mivel ez az ajánlás a schengeni vívmányokon alapul, Dánia az említett jegyzőkönyv 4. cikkének megfelelően az ezen ajánlásról szóló tanácsi döntést követő hat hónapos időszakon belül határoz arról, hogy azt végrehajtja-e.

                     (6)

                     Ez az ajánlás a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek alkalmazásában Írország a 2002/192/EK tanácsi határozattal (5) összhangban nem vesz részt. Ennélfogva Írország nem vesz részt annak elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.

                     (7)

                     Izland és Norvégia tekintetében ez az ajánlás az Európai Unió Tanácsa, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság közötti, az utóbbiaknak a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK tanácsi határozat (6) 1. cikkének A. pontjában említett területhez tartoznak.

                     (8)

                     Svájc tekintetében ez az ajánlás az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozatnak (7) a 2008/146/EK tanácsi határozat (8) 3. cikkével együtt értelmezett 1. cikke A. pontjában említett területhez tartoznak.

                     (9)

                     Liechtenstein tekintetében ez az ajánlás az Európai Unió, az Európai Közösség, a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség közötti, a Liechtensteini Hercegségnek az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodáshoz való csatlakozásáról szóló jegyzőkönyv értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozatnak (9) a 2011/350/EU tanácsi határozat (10) 3. cikkével együtt értelmezett 1. cikke A. pontjában említett területhez tartoznak,

               ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
         Az (EU) 2020/1052 ajánlással, az (EU) 2020/1144 ajánlással és az (EU) 2020/1186 ajánlással módosított, az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 tanácsi ajánlás a következőképpen módosul:

                     1.

                     A tanácsi ajánlás 1. pontjának első bekezdése helyébe a következő szöveg lép:

                                 „1.

                                 A tagállamoknak 2020. október 22-től kezdődően fokozatosan és koordinált módon fel kell oldaniuk az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó korlátozásokat az I. mellékletben felsorolt harmadik országok lakosai tekintetében.”

                     2.

                     Az ajánlás I. mellékletének helyébe a következő szöveg lép:
                     „

                           I. MELLÉKLET
                           Azon harmadik országok és különleges közigazgatási területek, amelyek lakosait nem érintheti az EU-ba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó, a külső határokon alkalmazott ideiglenes korlátozás:

                                       I.

                                       ÁLLAMOK

                                                   1.

                                                   AUSZTRÁLIA

                                                   2.

                                                   JAPÁN

                                                   3.

                                                   ÚJ-ZÉLAND

                                                   4.

                                                   RUANDA

                                                   5.

                                                   SZINGAPÚR

                                                   6.

                                                   DÉL-KOREA

                                                   7.

                                                   THAIFÖLD

                                                   8.

                                                   URUGUAY

                                                   9.

                                                   KÍNA (*1)

                                       II.

                                       A KÍNAI NÉPKÖZTÁRSASÁG KÜLÖNLEGES KÖZIGAZGATÁSI TERÜLETEI

                                                   1.

                                                   Hongkong Különleges Közigazgatási Terület (*1)

                                                   2.

                                                   Makaói Különleges Közigazgatási Terület (*1)

                        (*1)  a kölcsönösségre vonatkozó megerősítés függvényében"

                        (*1)  a kölcsönösségre vonatkozó megerősítés függvényében"

                        (*1)  a kölcsönösségre vonatkozó megerősítés függvényében"

            Kelt Brüsszelben, 2020. október 22-én.

                  a Tanács részéről

                  az elnök

               M. ROTH

            (1)  HL L 208I., 2020.7.1., 1. o.

            (2)  HL L 230., 2020.7.17., 26. o.

            (3)  HL L 248., 2020.7.31., 26. o.

            (4)  HL L 261., 2020.8.11., 83. o.

            (5)  A Tanács 2002/192/EK határozata (2002. február 28.) Írországnak a schengeni vívmányok egyes rendelkezései alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről (HL L 64., 2002.3.7., 20. o.).

            (6)  HL L 176., 1999.7.10., 36. o.

            (7)  HL L 53., 2008.2.27., 52. o.

            (8)  A Tanács 2008/146/EK határozata (2008. január 28.) az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodásnak az Európai Közösség nevében történő megkötéséről (HL L 53., 2008.2.27., 1. o.).

            (9)  HL L 160., 2011.6.18., 21. o.

            (10)  A Tanács 2011/350/EU határozata (2011. március 7.) az Európai Unió, az Európai Közösség, a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség közötti, a Liechtensteini Hercegségnek az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló, különösen a belső határokon történő ellenőrzés megszüntetéséhez és a személyek mozgásához kapcsolódó társulásáról szóló megállapodáshoz való csatlakozásáról szóló jegyzőkönyvnek az Európai Unió nevében történő megkötéséről (HL L 160., 2011.6.18., 19. o.).