title: A Tanács ajánlása ( 2013. július 9. ) az azon tagállamoknak, amelyek pénzneme az euro, a gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatások végrehajtásáról

text:
               30.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/97

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2013. július 9.)
   az azon tagállamoknak, amelyek pénzneme az euro, a gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatások végrehajtásáról
   2013/C 217/24
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésével együtt értelmezett 136. cikkére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az eurocsoport különös felelősséggel rendelkezik az euroövezet gazdasági kormányzása terén. A gazdasági és pénzügyi válság egyértelműen rávilágított az euroövezeten belüli szoros kölcsönhatásokra, és hangsúlyossá tette egyfelől az azon tagállamok közötti erős tovagyűrűző hatásokat figyelembe vevő koherens együttes politikai irányvonal, amelyek pénzneme az euro (a továbbiakban: az euroövezeti tagállamok),, másfelől a gazdasági környezetben bekövetkező változásokra történő gyors válaszadást elősegítő hatékony politikai koordináció szükségességét.

               (2)

               Az euroövezeti tagállamok a gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló szerződés 2012. március 2-i aláírásával kötelezettséget vállaltak egy sor további, nagy horderejű politikai reformra és politikai koordinációra. A második gazdasági kormányzási csomaghoz (az ún. „kettes csomag”) fűződő rendeletek (3) 2013-as hatálybalépése nyomán az euroövezeten belül még szorosabbá válik a költségvetési és gazdaságpolitikai koordináció.

               (3)

               Jelenleg is zajlik a gazdasági és monetáris unió további mélyítését célzó munka. A Bizottság 2012. november 28-án előterjesztette a valódi, szoros gazdasági és monetáris unió tervezetéről szóló közleményét. A tervezet meghatározta a valódi gazdasági és monetáris unió értelmét és célkitűzéseit, csakúgy, mint az ezek elérését lehetővé tevő eszközöket és lépéseket. A tervezetet egyúttal európai vitaindítónak is szánták. A Bizottság 2012. szeptember 12-én benyújtotta a bankunió kiépítésének ütemtervét. Ezt a javaslatot az egységes felügyeleti mechanizmus létrehozásához szükséges két rendeletről szóló javaslat kísérte. Az Európai Tanács elnöke 2012. december 5-én közzétett egy, a Bizottság elnökével, az eurocsoport elnökével és az EKB elnökével szoros együttműködésben készített jelentést, amely magában foglalta egy valódi gazdasági és monetáris unió megvalósításának konkrét, határidőket tartalmazó ütemtervét. A jelentés vázát az integrált pénzügy-, költségvetés- és gazdaságpolitikai keret területei, valamint a demokratikus legitimáció és az elszámoltathatóság alkotta.
               A tagállamok állam-, illetve kormányfői 2012. december 14-én határoztak a gazdasági és monetáris unió kiteljesítésének ütemterve szerinti további munkáról, felismerve az euroövezet gazdaságai közötti kölcsönös függőséget és az euroövezet stabilitásából származó lehetséges előnyöket az euroövezet tagállamaira és az Unió egészére nézve.

               (4)

               Az Európai Parlament megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és „A valódi gazdasági és monetáris unió felé” című, 2012. november 20-i állásfoglalásában kifejtette nézeteit a gazdasági és monetáris unió mélyítéséről.

               (5)

               Az euroövezeti válságkezelést határozott fellépés jellemezte. A tagállamok és az uniós intézmények elkötelezettsége az euroövezet integritásának megőrzése iránt egyáltalán nem vonható kétségbe. Mégis, az euroövezet irányításának hatékonyságát és az eurocsoport válságkezelő tevékenységét egyaránt javítani kell a hatékony, euroövezeti szintű koordináció teljes körű biztosítása érdekében. Az euroövezeten belüli koherens együttes politikai irányvonal kialakítása és a szükséges szakpolitikai intézkedések végrehajtásának biztosítása szintén fokozott koordinációt igényel. E célok elérése megerősíti majd a polgárok és a piacok bizalmát, ezáltal pedig hozzájárul az euroövezet gazdasági fellendüléséhez és pénzügyi stabilitásához.

               (6)

               A kettes csomag végrehajtása megerősíti a költségvetési felügyeletet az euroövezetben. A kettes csomag értelmében a megfelelő átfogó költségvetési irányvonal biztosítása érdekében az eurocsoport szerepet kap az egyes tagállamok költségvetés-tervezeteinek, valamint az egész euroövezet költségvetési kilátásainak megvitatásában. Ezek a tárgyalások az euroövezeti tagállamok előzetes költségvetés-tervezeteiről szóló bizottsági véleményen, és az egész euroövezet előzetes költségvetés-tervezetére vonatkozó bizottsági értékeléseken, illetve ezek kölcsönhatásán alapulnak. Az euroövezet egészére kiterjedő költségvetési konszolidáció szempontjából a GDP-arányos államadósság folyamatosan csökkenő pályára állítása jelent kihívást. Ez differenciált, növekedést ösztönző költségvetési politikák követése, és ezzel párhuzamosan az euroövezet növekedési potenciáljának javítása által valósulhat meg.
               A Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ága strukturális értelemben meghatározott, a nominális referenciaérték irányába mutató költségvetési kiigazítást ír elő, amely rövid és középtávon egyaránt figyelembe veszi az országok fenntarthatósági kockázatai közötti különbségeket, és lehetővé teszi, hogy a kiigazítási pályán automatikus stabilizátorok lépjenek működésbe. A Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága előírja a középtávú költségvetési célok irányába történő fokozatos kiigazítást, évi 0,5 % referenciaértékű strukturális javulás mellett. Ez a konjunkturális körülmények és az adósság fenntarthatósági kockázatainak függvényében országspecifikus jelleggel módosítható. A költségvetési politika hitelességét középtávon erősítené, ha az állami kiadások és bevételek összetétele jobban tükrözné a különböző kiadási tételek és bevételi források növekedésre gyakorolt hatását. Ezen túlmenően a gazdaság növekedési potenciálját azáltal lehetne javítani, hogy további strukturális reformokat vezetnek be, és kiaknázzák a meglévő uniós költségvetési keret által kínált azon lehetőségeket, amelyek lehetővé teszik az állami termelő beruházások iránti igények és a költségvetési fegyelem vonatkozásában a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágában foglalt célkitűzések összeegyeztetését.

               (7)

               Az uniós pénzügyi piacokra és a piaci hangulatra vonatkozó legtöbb kockázati mutató javult 2012-höz képest, mivel az önbeteljesítő és ártalmas bizalmi spirálok vesztettek intenzitásukból. A piac töredezettsége azonban továbbra is jelentős mértékű. A bankfinanszírozás javított feltételei még nem éreztetik hatásukat a reálgazdaságba áramló hitel kihasználásában, a bankok hitelnyújtási tevékenysége és a magánszféra finanszírozási költségei tekintetében pedig továbbra is lényeges különbségek vannak a tagállamok között. A jelenlegi helyzet első számú kihívása a szabályos tőkeáttétel-csökkentés megkönnyítése mind a bankszektor, mind a nem pénzügyi magánszektor számára, és ezzel egyidejűleg a termelési célú új hitelek reálgazdaságba, és különösen a kis- és középvállalkozásokba (kkv) áramlásának fenntartása.

               (8)

               A bankok mérlegének további javítása és szükség esetén a sajáttőke-pufferek további megerősítése hozzájárulna a hitelcsatornák helyreállításához. Ebben az összefüggésben az egységes felügyeleti mechanizmus (EFM) és az Európai Bankhatóság (EBH) által végzett eszközminőségi felülvizsgálatoknak és stresszteszteknek köszönhetően a bankok mérlege átláthatóvá válik, könnyebb lesz meghatározni a fennmaradt sebezhető pontokat, és következésképpen megerősödik az ágazat egésze iránti bizalom. A pénzügyi piaci töredezettség fokozódásának és a pénzügyi zavarok kialakulásának kockázata jól szemlélteti, mennyire fontos, hogy az euroövezet gyors előrelépést érjen el a bankunió megteremtése terén, miközben a bankszanálás tekintetében tartózkodik mindennemű ad hoc megközelítés alkalmazásától.

               (9)

               A versenyképesség növelése, a jelenleg is zajló kiigazítási folyamat megerősítése és az erőforrások megfelelő újraelosztásának biztosítása érdekében tehát az egész euroövezetben a termék- és munkaerőpiacok jobb működését célzó strukturális reformokra van szükség. Ezen túlmenően a strukturális reformok elengedhetetlen szerepet játszanak az egyensúly-helyreállítás és a tőkeáttétel-csökkentés folyamatában. A hiánnyal küzdő tagállamokban a versenyképesség javulása növelni fogja a pozitív nettó exportot, ami elősegíti, hogy a növekedési mintát a termelékenyebb, kevésbé munkaerő-igényes, kereskedelemképes szektorok irányába mozdítsák el, ugyanakkor támogassák a gazdasági fellendülést és csökkentsék az adósságrátákat. Ezzel egyidejűleg a folyófizetésimérleg-többlettel rendelkező tagállamokban a verseny javítását célzó reformok hozzájárulhatnak az erőforrások újraelosztásához és segíthetik a nem kereskedelemképes szektorokban megvalósuló beruházások élénkítését. Ez megnövelné a hazai kereslet súlyát a növekedés összetevői között, ezáltal szimmetrikusabbá téve az euroövezeten belüli kiigazításokat. A válság ugyanakkor jelentősen aszimmetrikus hatást gyakorolt az euroövezeti tagállamok foglalkoztatási helyzetére, leginkább azokat a tagállamokat sújtva, amelyekben a folyó fizetési mérleg hiányának jelentős csökkenése következtében a hazai kereslet a legsúlyosabb mértékben zsugorodott. Amennyiben a ciklikus munkanélküliség hatékony és gyors elnyelése nem valósul meg, hiszterézishatás alakulhat ki, így a munkanélküliség megmerevedik és egyre kevésbé fog igazodni a bérdinamikához. A munkaerő-piaci strukturális reformok ezért továbbra is kiemelt jelentőséggel bírnak az euroövezet társadalmi kohézióját és jövőbeli növekedési potenciálját fenyegető kockázatok enyhítése tekintetében. A gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló szerződés 2012. március 2-i aláírásával az euroövezeti tagállamok kötelezettséget vállaltak arra, hogy a legjobb gyakorlatok azonosítása és a gazdaságpolitikák szorosabb összehangolása céljából előzetesen megvitatják és adott esetben össze is hangolják a jelentősebb gazdasági reformokra vonatkozó nemzeti terveiket. Az eurocsoportnak nyomon kellene követnie az eddig elfogadott intézkedések hatásait abból a célból, hogy szükség esetén ösztönözze a további fellépést, valamint hogy az országspecifikus ajánlásokkal összhangban növelje a reformok horderejét,

         AJÁNLJA, hogy az euroövezeti tagállamok – a tagállamok gazdaságpolitikájának koordinálására vonatkozó tanácsi hatáskör sérelme nélkül és mindenekelőtt az eurocsoporton belüli gazdaságpolitikai koordináció keretében – a 2013 és 2014 közötti időszakban egyenként vagy csoportosan hozzanak intézkedéseket a következők tekintetében:

               1.

               Vállaljanak felelősséget az euroövezeten belüli együttes politikai irányvonalért, így biztosítva egyrészt az euroövezet megfelelő, a növekedést és foglalkoztatást fokozó működését, másrészt pedig a gazdasági és monetáris unió elmélyítésével kapcsolatos munka előrehaladását. Tegyék lehetővé, hogy az eurocsoport központi szerepet játsszon egyrészt az euroövezeti tagállamokra vonatkozó megerősített felügyeleti keretben, a stabil és erős euroövezet szempontjából elengedhetetlen nemzeti szintű és euroövezeti szintű reformok koordinálása és nyomon követése, valamint a szakpolitikák koherenciájának biztosítása érdekében, másrészt pedig az euroövezeti csúcstalálkozók előkészítésében.

               2.

               Biztosítsák, hogy az eurocsoport nyomon követi és koordinálja az euroövezeti tagállamok költségvetési politikáit, valamint az euroövezet egészére vonatkozó egységes költségvetési irányvonalat a növekedést ösztönző és differenciált költségvetési politika biztosítása érdekében. Ebből a célból az eurocsoportnak meg kellene vitatnia az euroövezet egyes tagállamainak előzetes költségvetés-tervezetéről szóló bizottsági véleményeket, és az euroövezet egészének költségvetési helyzetét, illetve kilátásait, az előzetes költségvetés-tervezetekre és ezek kölcsönhatására vonatkozó átfogó bizottsági értékelés alapján. A koordináció hozzájárulna annak biztosításához, hogy a költségvetési konszolidáció üteme a Stabilitási és Növekedési Paktummal összhangban a strukturális értelemben meghatározott, a kiigazítási pályán automatikus stabilizátorok működésbe lépését lehetővé tevő költségvetési kiigazítást végző euroövezeti tagállamok költségvetési és gazdasági helyzetének megfelelően differenciált legyen, valamint hogy a költségvetési politika hitelességének középtávon történő javítása céljából a költségvetési konszolidációt a kiadások és bevételek átfogó, hatékony és növekedést ösztönző összetétele, továbbá a gazdaság növekedési potenciálját fokozó megfelelő strukturális reformok által támogassák.

               3.

               Az eurocsoport keretében értékeljék az euroövezeti tagállamok tekintetében a hitelkamatlábak – különösen a kkv-knek nyújtott hitelek kamatlábai – közötti eltérések okait, valamit mérjék fel az euroövezeti pénzügyi piacok töredezettségének következményeit, és járuljanak hozzá ennek megszüntetéséhez;

               4.

               Az elmúlt években megvalósult feltőkésítésekre és szerkezeti átalakításokra építve ösztönözzék a bankok mérlegeinek további javítását, mivel ezáltal megszüntethető az egységes piac töredezettsége és javítható a reálgazdaságba, különösen a kkv-khez irányuló hiteláramlás. Ebből a célból: a) biztosítsák, hogy az egységes felügyeleti mechanizmus által az EBH-val együttműködve végzendő mérlegértékelésekre és stressztesztekre az elfogadott időkeretnek megfelelően kerül sor; b) biztosítsanak egyenlő versenyfeltételeket a bankok feltőkésítése során alkalmazott tehermegosztási követelmények tekintetében; c) a mérlegértékelések és stressztesztek összefüggésében biztosítsák a hiteles költségvetési védőháló rendelkezésre állását; d) számolják fel a bankokat az eszközök és források nemzeti határokon belüli kiegyensúlyozására ösztönző felügyeleti tényezőket; valamint e) az Európai Tanács által előirányzottaknak megfelelően gyorsítsák fel a bankunió létrehozásához szükséges lépéseket.

               5.

               Előzetesen koordinálják az euroövezeti tagállamok fő gazdasági reformtervezeteit. Kövessék nyomon a strukturális reformok végrehajtását, különösen a munkaerő- és termékpiacokon, és mérjék fel ezek euroövezetre gyakorolt hatását, figyelembe véve az egyes euroövezeti tagállamoknak szóló tanácsi ajánlásokat. Ösztönözzék a további kiigazításokat az euroövezetben, biztosítva ezzel a külső és belső egyensúlyhiány korrigálását, mégpedig többek között azáltal, hogy szigorúan követik a költségvetési hiánnyal vagy többlettel rendelkező tagállamokra jellemző megtakarítási és beruházási magatartások torzulásait kezelő reformokat. Tegyék meg a szükséges lépéseket a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás hatékony végrehajtása érdekében, különösen elemezzék a túlzott hiánnyal rendelkező tagállamok által elért előrelépéseket a reformvállalások terén, valamint azon tagállamok teljesítményét a reformok végrehajtása terén, amelyekben az egyensúlyhiány határozott fellépést tesz szükségessé annak érdekében, hogy mérséklődjenek a más euroövezeti országokba tovagyűrűző negatív hatások.

               6.

               A 2013. évi éves növekedési jelentésben foglaltakkal összhangban alapvető fontosságú, hogy az euroövezeti tagállamok érdemi kollektív intézkedéseket hozzanak a válság társadalmi következményeinek és az egyre nagyobb munkanélküliségnek a kezelése érdekében. A fiatal munkanélküliek helyzete különösen aggasztó, így e tekintetben határozott fellépés javasolt a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktum és az uniós ifjúsági garancia irányvonalai mentén. Ezen túlmenően olyan további reformok végrehajtása is ajánlott, amelyek a munkához jutás elősegítésére, a munkaerőpiac korai elhagyásának megelőzésére, a munkaerőköltségek csökkentésére, a munkaerő-piaci szegmentáció elleni küzdelemre, valamint az innováció támogatására irányulnak.

      Kelt Brüsszelben, 2013. július 9-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         R. ŠADŽIUS

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  Az Európai Parlament és a Tanács 472/2013/EU rendelete (2013. május 21.) a pénzügyi stabilitásuk tekintetében súlyos nehézségekkel küzdő vagy súlyos nehézségek által fenyegetett euroövezeti tagállamok gazdasági és költségvetési felügyeletének megerősítéséről (HL L 140., 2013.5.27., 1. o.); Az Európai Parlament és a Tanács 473/2013/EU rendelete (2013. május 21.) a költségvetésiterv-javaslatok monitoringjára és értékelésére, valamint az euroövezeti tagállamok túlzott hiánya kiigazításának biztosítására vonatkozó közös rendelkezésekről (HL L 140., 2013.5.27., 11. o.).


title: A Bizottság ajánlása ( 2008. december 19. ) a pénzforgalomba szánt euroérmék nemzeti előlapjára és kibocsátására vonatkozó közös iránymutatásokról (az értesítés a C(2008) 8625. számú dokumentummal történt)

text:
               14.1.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 9/52

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2008. december 19.)
   a pénzforgalomba szánt euroérmék nemzeti előlapjára és kibocsátására vonatkozó közös iránymutatásokról
   (az értesítés a C(2008) 8625. számú dokumentummal történt)
   (Csak az angol, a finn, a francia, a görög, a holland, a máltai, a német, az olasz, a portugál, a spanyol, a svéd és a szlovén nyelvű szöveg hiteles)
   (2009/23/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A Szerződés 106. cikke (2) bekezdésének megfelelően a tagállamok az Európai Központi Bank által jóváhagyott mennyiségben érméket bocsáthatnak ki.

               (2)

               A Tanács a Szerződés 106. cikke (2) bekezdése második mondatának értelmében harmonizációs intézkedéseket fogadott el ezen a területen a forgalomba hozatalra szánt euroérmék címleteiről és technikai jellemzőiről szóló, 1998. május 3-i 975/98/EK tanácsi rendeletben (1).

               (3)

               Az euro bevezetéséről szóló, 1998. május 3-i 974/98/EK tanácsi rendelet (2) 11. cikke értelmében törvényes fizetőeszköznek kell tekinteni az euróban és centben denominált, megfelelő címletű és technikai jellemzőjű érméket a rendeletben „résztvevőként” meghatározott összes tagállamban.

               (4)

               A részt vevő tagállamok egységes gyakorlatának megfelelően a pénzforgalomba szánt euroérméket – a pénzforgalomba szánt emlékérmékkel egyetemben – névértéken kell forgalomba hozni. Ez azonban nem zárja ki annak a lehetőségét, hogy a kibocsátott érmék összértékének egy kisebb – különleges minőségű vagy egyedi kiszerelésű – hányada a névértéknél magasabb áron kerüljön kereskedelmi forgalomba.

               (5)

               Euroérmék nemcsak a kibocsátó országban, hanem az egész euroövezetben és még annak területén kívül is forgalomban vannak. Ezt figyelembe véve a nemzeti előlapon világosan fel kell tüntetni a kibocsátó országot, hogy a pénzérméket használó minden érdeklődő azt könnyebben azonosíthassa.

               (6)

               Az euroérmék egyik oldalán közös, európai rajzolat, a másikon pedig egyedi, nemzeti rajzolat láható. Az euroérmék közös európai oldala tartalmazza mind az egységes valuta elnevezését, mind pedig az érme névértékét. A nemzeti előlapon nem ismétlődhet sem a pénznem neve, sem az érme névértéke.

               (7)

               Az euroérmék nemzeti oldalán szereplő rajzolatról a részt vevő tagállamok maguk döntenek, de azt az európai zászló 12 csillagának kell szegélyeznie.

               (8)

               Az euroérmék nemzeti előlapjának módosítása tekintetében a részt vevő tagállamoknak közös szabályokat kell követniük. A pénzforgalomba szánt euroérmék nemzeti előlapjának rajzolata elvben nem módosítható, kivéve ha az az államfőre történő utalást tartalmaz, és annak személye megváltozik.

               (9)

               Az emlékérmék különleges, pénzforgalomba szánt érmék, amelyeken az eredeti nemzeti rajzolatot egy meghatározott alkalomnak emléket állító másik nemzeti rajzolat váltja fel. Erre a célra a kéteurós érme a legmegfelelőbb címlet, elsősorban nagy átmérője miatt, valamint azért, mert technikai jellemzői megfelelően biztosítják hamisítás elleni védelmét.

               (10)

               A pénzforgalomba szánt euro-emlékérmék kibocsátásának nagyobb nemzeti vagy európai jelentőségű ünnepi alkalomhoz kell kötődnie, mivel ezek az érmék az egész euroövezetben forgalomba kerülnek. Kisebb jelentőségű ünnepi alkalmakról inkább gyűjtők számára kibocsátott, pénzforgalomba nem kerülő érmékkel indokolt megemlékezni, amelyeknek könnyen megkülönböztethetőknek kell lenniük a pénzforgalmi euroérméktől. A részt vevő tagállamok által közösen kibocsátott emlékérmeknek európai jelentőségű, kiemelkedő eseményről vagy személyiségről kell megemlékezniük.

               (11)

               Nincs szükség annak az előírásnak a módosítására, hogy egy tagállam évente egy pénzforgalomba szánt euro-emlékérmét bocsáthat ki, és változatlanul fenn kell tartani annak a lehetőségét, hogy az összes részt vevő tagállam közös, pénzforgalomba szánt emlékérmét bocsásson ki. Emellett a tagállamok pénzforgalomba szánt euro-emlékérmét bocsáthatnak ki az államfői tisztség ideiglenes megüresedése vagy átmeneti betöltése esetén.

               (12)

               Indokolt meghatározott mennyiségi korlátot megállapítani a pénzforgalomba szánt emlékérmék tekintetében annak biztosításához, hogy ezek az érmék a forgalomban levő kéteurós érmék teljes számának csak kis hányadát jelentsék. Ugyanakkor ezeknek a mennyiségi korlátoknak lehetővé kell tenniük, hogy elegendő emlékérme kerüljön forgalomba és így hatékonyan betölthesse szerepét.

               (13)

               Mivel az euroérmék a teljes euroövezetben forgalomban vannak, mindenkit egyaránt érintenek a nemzeti rajzolat jellemzői. A kibocsátó tagállamoknak a kibocsátás tervezett időpontja előtt kellő időben tájékoztatniuk kell egymást az új nemzeti előlapokról. Ezért a kibocsátó tagállamoknak továbbítaniuk kell az euroérme rajzolattervét a Bizottsághoz, amely ellenőrzi hogy az megfelel-e az ajánlásban foglaltaknak.

               (14)

               A Bizottság az ezen a területen kialakult különböző nemzeti gyakorlatok és preferenciák figyelembevétele céljából konzultációt folytatott a tagállamokkal az ajánlásban részletezett iránymutatásokkal kapcsolatban.

               (15)

               A Közösség monetáris megállapodásokat kötött a Monacói Hercegséggel, San Marino Köztársasággal és a Vatikánvárosi Állammal, amelyek értelmében ezen államok meghatározott mennyiségben forgalmi euroérméket bocsáthatnak ki. A közös iránymutatások a fenti államok által kibocsátott és pénzforgalomba szánt érmékre is alkalmazandók.

               (16)

               2015 végéig el kell végezni ezen ajánlás felülvizsgálatát annak megállapításához, hogy szükséges-e az iránymutatások módosítása.

               (17)

               Ez az ajánlás felváltja a pénzforgalomban részt vevő euroérmék nemzeti előlapja rajzolatának módosítására vonatkozó közös gyakorlatról szóló, 2003. szeptember 29-i bizottsági ajánlást (3), és a pénzforgalomban részt vevő euroérmék nemzeti előlapjára vonatkozó közös iránymutatásokról szóló, 2005. június 3-i bizottsági ajánlást (4),

         AJÁNLJA:
   1.   Euroérmék forgalomba hozatala
   A pénzforgalomba szánt euroérméket névértéken kell kibocsátani. Ez nem zárja ki, hogy a kibocsátott érmék egy kis részének értékesítése magasabb áron történjen, amennyiben ezt a különleges minőség vagy az egyedi kiszerelés indokolja.
   2.   A kibocsátó tagállam azonosítása
   A pénzforgalomba szánt euroérmék mindegyik címletének nemzeti előlapján fel kell tüntetni a kibocsátó tagállamot annak teljes vagy rövidített nevével.
   3.   A pénznem és az érmeérték megjelölésének mellőzése

               1.

               A pénzforgalomba szánt euroérmék nemzeti előlapján nem ismétlődhet meg semmiféle utalás az érme címletére vagy annak valamely elemére, és nem szerepelhet rajta sem a közös valuta, sem valamely kisebb egységének neve, kivéve ha az említett utalás az eltérő ábécé használata miatt szükséges.

               2.

               A kéteurós érme peremirata csak olyan formában utalhat a címletértékre, hogy a „2” számjegyet, illetve az „euro” kifejezést, vagy mindkettőt tartalmazza.

         4.   A nemzeti előlapok rajzolata
   A pénzforgalomba szánt euroérmék nemzeti előlapján a nemzeti rajzolatot a 12 európai csillagnak kell öveznie, és szerepelnie kell rajta a kibocsátási évnek és a kibocsátó tagállam nevének. A csillagokat az európai lobogónak megfelelően kell ábrázolni.
   5.   A pénzforgalomba szánt euroérmék nemzeti előlapjának módosítása
   A 6. cikk sérelme nélkül az euróban vagy centben denominált, pénzforgalomba szánt euroérmék nemzeti előlapjának rajzolata nem módosítható, kivéve ha a rajzolat az államfőre utal és annak személye megváltozik. A kibocsátó tagállamok azonban tizenöt évente módosíthatják az államfőt ábrázoló euroérmék rajzolatát, hogy figyelembe vegyék az államfő külsejének változását. A tagállamoknak lehetőségük van az euroérmék nemzeti előlapjának módosítására azért is, hogy teljes mértékben megfeleljenek ezen ajánlásnak.
   Az államfői tisztség ideiglenes megüresedése vagy átmeneti betöltése nem jogosít fel a szokványos pénzforgalmi euroérmék nemzeti előlapjának módosítására.
   6.   Pénzforgalomba szánt euro-emlékérmék kibocsátása

               1.

               A pénzforgalomba szánt euroérme nemzeti rajzolatától eltérő rajzolatú pénzforgalmi euro-emlékérmék kibocsátásának nagyobb nemzeti vagy európai jelentőségű ünnepi alkalomról történő megemlékezéshez kell kötődnie. A 974/98/EK tanácsi rendelet 1. cikkében meghatározott valamennyi részt vevő tagállam (a továbbiakban: a részt vevő tagállamok) által közösen kibocsátott euro-emlékérméknek Európa szempontjából kiemelkedő jelentőségű alkalomhoz kell kapcsolódniuk, és kibocsátásukat a Tanácsnak kell jóváhagynia.

               2.

               A pénzforgalomba szánt euro-emlékérmék kibocsátásakor be kell tartani az alábbi szabályokat:

                           a)

                           egy tagállam évente egy emlékérmét bocsáthat ki, kivéve az alábbi eseteket:

                                       i.

                                       a pénzforgalomba szánt euro-emlékérméket az összes részt vevő tagállam közösen bocsátja ki;

                                       ii.

                                       a pénzforgalmi euro-emlékérme kibocsátását az államfői tisztség ideiglenes megüresedése vagy átmeneti betöltése indokolja;

                           b)

                           emlékérme céljára kizárólag a kéteurós címlet használható;

                           c)

                           az egyes kibocsátások alkalmával forgalomba hozott érmék teljes száma nem haladhatja meg az alábbi két felső határ közül a magasabbikat:

                                       i.

                                       az emlékérme kibocsátásának évét megelőző év kezdetéig az összes részt vevő tagállam által forgalomba hozott kéteurós érmék teljes számának 0,1 %-a; ez a felső határ az összes részt vevő tagállam által forgalomba hozott kéteurós érmék teljes számának 2,0 %-ára növelhető, ha a megemlékezés tárgya mindenkit érintő, jelentőségteljes alkalom, amelynek kapcsán a következő négy évben a kibocsátó tagállam nem kezdeményezi a megnövelt felső határt kihasználva másik pénzforgalmi emlékérme kibocsátását és a 7. cikkben előírt tájékoztatás keretében megindokolja a magasabb felső határ választását;

                                       ii.

                                       az emlékérme kibocsátásának évét megelőző év kezdetéig a szóban forgó kibocsátó tagállam által forgalomba hozott kéteurós érmék teljes számának 5,0 %-a;

                           d)

                           A pénzforgalomba szánt euro-emlékérme peremiratának meg kell egyeznie a szokványos pénzforgalmi euroérme peremiratával.

         7.   Tájékoztatási eljárás és a jövőbeli módosítások közzététele
   A tagállamoknak a hivatalos jóváhagyás előtt tájékoztatniuk kell egymást az új nemzeti előlapok rajzolattervéről, többek között a peremiratokról, valamint a kibocsátandó mennyiségekről. Ezért a kibocsátó tagállamnak a tervezett kibocsátás időpontja előtt legalább hat hónappal továbbítania kell az euroérmék új rajzolatának tervét a Bizottsághoz. A Bizottságnak ellenőriznie kell az ebben az ajánlásban szereplő iránymutatások betartását és a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság megfelelő albizottságán keresztül haladéktalanul tájékoztatnia kell a többi tagállamot. Amennyiben és amikor a Bizottság úgy véli, hogy ezen ajánlás iránymutatásai nem teljesülnek, a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság megfelelő albizottsága dönt arról, hogy jóváhagyható-e a rajzolat.
   A Gazdasági és Pénzügyi Bizottság megfelelő albizottsága hagyja jóvá az összes részt vevő tagállam által közösen kibocsátandó, pénzforgalomba szánt euro-emlékérmék rajzolatát.
   Az új nemzeti euroérme-tervekkel kapcsolatos valamennyi lényeges információ közzétételre kerül az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
   8.   Az ajánlott gyakorlatok alkalmazási köre
   Ez az ajánlás a pénzforgalomba szánt euroérmék és az euro-emlékérmék nemzeti előlapjára, illetve peremiratára egyaránt vonatkozik. Az ajánlás nem vonatkozik azon pénzforgalomba szánt euroérmék és euro-emlékérmék nemzeti előlapjára, illetve peremiratára, amelyeknek az első kibocsátására vagy a megállapított tájékoztatási eljárásnak megfelelő jóváhagyására ezen ajánlás elfogadását megelőzően került sor.
   9.   A korábbi ajánlások hatályon kívül helyezése
   A 2003/734/EK és a 2005/491/EK ajánlás hatályát veszti.
   10.   Címzettek
   Ezen ajánlás címzettje az összes részt vevő tagállam.

      Kelt Brüsszelben, 2008. december 19-én.

            a Bizottság részéről

         Joaquín ALMUNIA

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 139., 1998.5.11., 6. o.

      (2)  HL L 139., 1998.5.11., 1. o.

      (3)  HL L 264., 2003.10.15., 38. o.

      (4)  HL L 186., 2005.7.18., 1. o.


Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Portugália aktualizált, a 2005-2009. közötti időszakra szóló stabilitási programjáról


title: 2005/27/EK: A Bizottság ajánlása (2005. január 12.) azt illetően, hogy a benzin- és dízelüzemanyagokra vonatkozó 98/70/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv használatában mit jelent a maximált kéntartalmú benzin- és dízelüzemanyagok kiegyensúlyozott földrajzi alapon való hozzáférhetőségeEGT vonatkozású szöveg

text:
               19.1.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 15/26

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2005. január 12.)
   azt illetően, hogy a benzin- és dízelüzemanyagokra vonatkozó 98/70/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv használatában mit jelent a maximált kéntartalmú benzin- és dízelüzemanyagok kiegyensúlyozott földrajzi alapon való hozzáférhetősége
   (EGT vonatkozású szöveg)
   (2005/27/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Parlament és a Tanács a benzin- és dízelüzemanyagok minőségére vonatkozó 1998. október 13-i 98/70/EK irányelve (1) 3. cikke (2) bekezdésének d) pontja és 4. cikke (1) bekezdésének d) pontja értelmében a tagországoknak biztosítaniuk kell, hogy területükön kiegyensúlyozott földrajzi alapon elérhető legyen a maximált kéntartalmú ólmozatlan benzin és dízelüzemanyag.

               (2)

               A 98/70/EK irányelv arról is rendelkezik, hogy a Bizottságnak útmutatást kell kidolgoznia azt illetően, hogy a fentiek használatában mit jelent a 10 mg/kg kéntartalmú ólmozatlan benzin megfelelően kiegyensúlyozott földrajzi alapon történő hozzáférhetősége.

               (3)

               Helyénvalónak látszik hasonló útmutatás kidolgozása a legfeljebb 10 mg/kg kéntartalmú dízelüzemanyagra is.

               (4)

               A Bizottság több lehetőséget vizsgált meg. E munka eredményeképpen és a tagországokkal, az érintett ipari és kereskedelmi szektorok és más nem kormányzati szervezetek szakértőivel folytatott egyeztetéseket követően a Bizottság kidolgozta az említett útmutatást,

         AJÁNLJA:
   A 98/70/EK irányelv 3. cikke (2) bekezdésének d) pontja és 4. cikke (1) bekezdésének d) pontja alkalmazásában és különösen a kénmentes ólmozatlan benzin és dízelüzemanyagok megfelelően kiegyensúlyozott földrajzi hozzáférhetősége tekintetében a tagországoknak a mellékletben lefektetett elveket kell alkalmazniuk.

      Kelt Brüsszelben, 2005. január 12-én.

            a Bizottság részéről

         Stavros DIMAS

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 350., 1998.12.28., 58. o. A legutóbb az 1882/2003/EK rendelettel (HL L 284., 2003.10.31., 1. o.) módosított irányelv.

      MELLÉKLET
      Útmutatás azt illetően, hogy a 98/70/EK irányelv 3. cikke (2) bekezdésének d) pontja és 4. cikke (1) bekezdésének d) pontja használatában mit jelent a megfelelően kiegyensúlyozott földrajzi hozzáférhetőség
      1.   AZ ÚTMUTATÁSBAN HASZNÁLT KIFEJEZÉSEK MAGYARÁZATA
      A nulla kéntartalmú vagy kénmentes üzemanyagok a 10 mg/kg (ppm) vagy kevesebb ként tartalmazó ólmozatlan benzin- és dízelüzemanyagok.
      Az üzemanyagtöltő állomások vagy töltőállomások olyan kiskereskedelmi vagy nagykereskedelmi kiszolgálóhelyek, ahol a közúti járműveket a meghajtásukhoz szükséges üzemanyaggal töltik fel (az EN 14274:2003 szabványban foglaltaknak megfelelően).
      2.   BEFOLYÁSOLÓ TÉNYEZŐK
      A kénmentes üzemanyagok hozzáférhetőségének biztosítása érdekében a tagállamoknak az eltérő nemzeti piacoknak és ellátási infrastruktúráknak megfelelően bizonyos rugalmasságra van szükségük. Az alábbi tényezőket kell figyelembe venni:
      1.   Alacsony népsűrűség
      A nagy kiterjedésű, alacsony népsűrűségű területeken valószínűleg kevesebb és kisebb töltőállomás található (a forgalom volumene vagy a kiszolgáló kutak számának tekintetében), míg a nagyobb állomások a sűrűbben lakott területekre koncentrálódnak. Figyelembe kell venni a töltőhelyek között megteendő nagyobb távolságokat és azt is, ha a meglévő infrastruktúra esetleg legfeljebb egy kéntartalom-kategóriába tartozó üzemanyag támogatására alkalmas.
      2.   Magas népsűrűség
      A magas népsűrűségű területeken a töltőállomások valószínűleg átlagban nagyobbak (a forgalom volumene és a kiszolgáló kutak számának tekintetében), több van belőlük és emiatt egymáshoz közelebb találhatók. Ebben az esetben az infrastruktúra valószínűleg alkalmas a több üzemanyag-kategória támogatására és a töltőállomásokkal való lefedettség fokozatosabb megvalósítására.
      3.   A kis szigetországok piacai
      A kis szigetországok piacainak helyzete valószínűleg az alacsony népsűrűségű területekéhez hasonló, ez kiegészülhet azzal, hogy kisebb (vagy egyedüli) a szállítói piac, illetve korlátozott a nagy terminálok száma (vagy csak egy van belőlük).
      3.   ÁLTALÁNOS ÚTMUTATÁS
      A 98/70/EK irányelv 8. cikke értelmében a tagországoknak már szolgáltatniuk kell a kénmentes ólmozatlan benzin és a dízelüzemanyagok nemzeti értékesítési forgalmára vonatkozó alapvető adatokat.
      Ez az útmutatás azt a négy értékelési szempontot ismerteti, amelyeket a Bizottság különösen hasznosnak minősített a kénmentes üzemanyagok földrajzilag kiegyensúlyozott hozzáférhetőségének meghatározásához az irányelv 3. cikke (2) bekezdésének d) pontja és 4. cikke (1) bekezdésének d) pontja alkalmazásában. A két részletesen kidolgozott A és B elsődleges lehetőség egyértelműbb és pontosabb adatokat tartalmaz a kénmentes üzemanyagok földrajzi hozzáférhetőségéről. Feltételezni lehet, hogy a tagországok általában vagy az A vagy a B lehetőséget választják, de a kettőt egyszerre nem alkalmazzák.
      A kevésbé részletesen kidolgozott C és D másodlagos lehetőség a meghatározott területeken való hozzáférhetőségről tartalmaz adatokat.
      Meg kell azonban jegyezni, hogy a javasolt lehetőségek értelmüket vesztik, amennyiben az összes állomás tekintetében a 60, vagy akár a 80 %-ot is eléri – vagyis magas – a hozzáférhetőség. Ezekben az esetekben nem szükséges a nemzeti politika sikerének regionális alapon történő részletes értékelése. A D lehetőség esetében a helyzettől függően kissé magasabb is lehet a százalékos arány.
      Bármelyik esetről legyen is szó, a kénmentes ólmozatlan benzin és a kénmentes dízelolaj eltérő bevezetési körülményei közötti eltérések a külön-külön történő elemzésüket igényelhetik.
      A tagországok megválaszthatják azokat a módszereket, amelyeket a kénmentes üzemanyagok országos szintű rendelkezésre állásának megvalósításához a legmegfelelőbbnek tartanak. Ajánlatos azonban, hogy a tagállamok a döntésük meghozatala előtt vizsgálják meg az itt bemutatott lehetőségeket, mielőtt döntést hoznának az irányelv nemzeti alkalmazását leginkább segítő és megfelelő intézkedésekről. A különleges eseteket a 4. cikk taglalja.
      3.1.   (A) lehetőség: A kénmentes üzemanyagot kiszolgáló töltőállomások aránya régiónként
      3.1.1.   Kritérium
      (Az egyes beszámolási évek végén) rendelkezésre álló kénmentes üzemanyagokat forgalmazó nemzeti ólommentes benzin- és dízelüzemanyag-töltő állomások száma/típusa az Eurostat háromszintű Statisztikai Célú Területi Egységek Nómenklatúrája (NUTS) szerint, régiónkénti bontásban.
      Ennél a kritériumnál az alábbi egységek használatosak:

                  a)

                  töltőállomások száma;

                  b)

                  a kénmentes üzemanyaggal rendelkező állomások százalékos aránya.

            3.1.2.   Hasznosság
      Ennek a kritériumnak az az előnye, hogy egyértelműen megjelöli a kénmentes üzemanyagok földrajzi rendelkezésre állásának azt a szintjét, amely biztosítja a hazai területen belüli ésszerűen egyenletes eloszlást. A NUTS regionális területeit már meghatározták és más közösségi statisztikákban használják is őket, és a NUTS bizonyos meglévő regionális adatainak hozzáférhetősége (pl. lakosság, földterület stb.) lehetővé teszi további hasznos elemzések elvégzését.
      3.2.   (B) lehetőség: A kénmentes üzemanyagot kiszolgáló töltőállomások közötti átlagos távolság
      3.2.1.   Kritérium
      A kénmentes üzemanyagot is kínáló ólmozatlan benzin- vagy dízelüzemanyag-töltő állomások közötti átlagos távolság. Beletartozik a kénmentes üzemanyagot is kínáló töltőállomások közötti legnagyobb és legkisebb távolság országos átlagának kiszámítása is (külön az ólommentes benzinre és a dízelüzemanyagra). Ezt érdemes összevetni az összes töltőállomás országos átlagával.
      3.2.2.   Hasznosság
      Ennek a kritériumnak az az előnye, hogy figyelembe veszi azokat az eltérő távolságokat, amelyeket a kénmentes üzemanyaggal működő járművek tulajdonosainak kell megtenniük ahhoz, hogy járművüket az ország területén újratölthessék. Az összes töltőállomás országos átlagának összehasonlításával ez a kritérium jobban elhelyezhető a sajátos nemzeti feltételek között.
      3.3.   (C) lehetőség: A kénmentes üzemanyagok hozzáférhetősége a nagy töltőállomásokon
      3.3.1.   Kritérium
      Az országosan rendelkezésre álló kénmentes benzint vagy dízelüzemanyagot kínáló nagy/jelentős töltőállomások száma és százalékos aránya. A tagországoknak a nagy töltőállomásokat a millió liter/évben megadott minimális forgalmi volumennek megfelelően kell meghatározniuk az országos körülményeknek megfelelően (pl. lehetséges, hogy a meghatározás az összes töltőállomás mintegy 5 %-ára érvényes).
      3.3.2.   Hasznosság
      A nagy töltőállomások ott találhatók, ahol a kereslet nagy, így ez a kritérium hasznos mutatója lehet a kénmentes üzemanyagok hozzáférhetőségének ezeken a területeken. Ezeket a nagy töltőállomásokat méltányosan egyenletesen kell elosztani a nemzeti területen és a kritériumnak viszonylag könnyen használhatónak kell lennie.
      3.4.   (D) lehetőség: A kénmentes üzemanyagok hozzáférhetősége az országutak/autópályák töltőállomásain
      3.4.1.   Kritérium
      A kénmentes benzint vagy dízelüzemanyagot kínáló jelentős országúti és autópálya- töltőállomások száma és százalékos aránya országosan szinten. A jelentős országutakat vagy autópályákat a tagországnak kell meghatároznia, a körülményeknek megfelelően.
      3.4.2.   Hasznosság
      Ez a kritérium különösen hasznos a tranzit- és az idegenforgalom tekintetében, amennyiben mutatja a hozzáférhetőség mértékét a jelentős forgalmú főútvonalakon. Ezeket az állomásokat egy viszonylag egyenletes és kiterjedt földrajzi alapon kell elhelyezni az ország területén, alapvetően a nagyobb népességű központokhoz kapcsolódva.
      4.   KÜLÖNLEGES ESETEK
      Bizonyos esetekben a tagországok által hozott intézkedések típusa vagy különleges helyzetük következtében nem szükséges, hogy a tagországok teljes mértékben igénybe vegyék akár az elsődleges vagy a másodlagos lehetőségeket a kénmentes üzemanyagok földrajzi rendelkezésre állása szintjének megfelelő szemléltetéséhez. Az alábbi két esetben elegendő a nemzeti politika sikerének kevésbé részletes értékelése is:

                  1.

                  a kénmentes ólmozatlan benzin és dízelolaj már igen elterjedt a nemzeti piacon, vagy már nagy mértékben átálltak a használatára;

                  2.

                  a tagországban egyetlen terminál/szállító van, vagy korlátozott szigetországi piacról van szó.

            Ezekben az esetekben az alábbi korlátozott szintű elemzést kell alkalmazni.
      4.1.   Igen nagy elterjedtség/A piac nagy mértékben átállt
      Azokban az esetekben, amikor a tagországok által hozott intézkedések típusa országszerte biztosítja az igen nagy elterjedtséget vagy a piac nagy mértékű átállását (pl. a töltőállomások vagy értékesítések aránya 60–80 %), valószínűleg elegendő, ha csak a kénmentes üzemanyagok összes értékesítésének arányára (volumen) vonatkozó alapinformációkat és az ólmozatlan benzinre vagy dízelolajra vonatkozó országos szintű adatokat használják, a helyzetnek megfelelően
      Ezt az igen magas rendelkezésre állást/piaci átállást több módon is el lehet érni. Egyebek között az alábbiakkal:

                  a)

                  iparági megállapodások szavatolják a kénmentes üzemanyagok kínálatát a töltőállomások többségében;

                  b)

                  ösztönző adók alkalmazásával megkönnyítik, hogy a kénmentes üzemanyagok túlsúlyba kerüljenek a piacon;

                  c)

                  a töltőállomások kénmentes üzemanyagra való kötelező átállásának/a kénmentes üzemanyagok kötelező hozzáférhetőségének bevezetése.

            4.2.   Egyetlen terminál/Szigetországi piacok
      Azokban a tagországokban, ahol egyetlen ellátó terminál van, vagy szigetországi piaci viszonyok esetén a kénmentes üzemanyagok gyorsan és széles körben, akár 100 %-ban is elterjedhetnek. A konkrét helyzettől függően ezeken a sajátságos területeken emiatt csökkenhet az A és D lehetőség alkalmazásának hasznossága.


title: Az Európai Központi Bank ajánlása ( 2008. január 28. ) az Európai Unió Tanácsa számára a Suomen Pankki külső könyvvizsgálóiról (EKB/2008/1)

text:
               1.2.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 29/1

      AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA

   (2008. január 28.)
   az Európai Unió Tanácsa számára a Suomen Pankki külső könyvvizsgálóiról
   (EKB/2008/1)
   (2008/C 29/01)
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 27.1. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Központi Bank („EKB”) és az eurorendszer nemzeti központi bankjainak beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

               (2)

               A Suomen Pankki jelenlegi külső könyvvizsgálóinak megbízatása a 2007. pénzügyi év ellenőrzését követően megszűnik. Ezért külső könyvvizsgálók kinevezése szükséges a 2008. pénzügyi évtől.

               (3)

               A Suomen Pankki a KPMG Oy Ab-t választotta külső könyvvizsgálójaként a 2008–2012. pénzügyi évekre,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   Ajánlott, hogy 2008–2012. pénzügyi évekre a Suomen Pankki külső könyvvizsgálójaként a KPMG Oy Ab-t jelöljék ki.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2008. január 28-án.

            az EKB elnöke

         Jean-Claude TRICHET


title: A Bizottság (EU) 2016/336 ajánlása (2016. március 8.) a sertések védelmére vonatkozó minimumkövetelmények megállapításáról szóló 2008/120/EK tanácsi irányelvnek a farokkurtítás szükségességének mérséklését célzó intézkedések tekintetében történő alkalmazásáról

text:
               9.3.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 62/20

         A BIZOTTSÁG (EU) 2016/336 AJÁNLÁSA
   (2016. március 8.)
   a sertések védelmére vonatkozó minimumkövetelmények megállapításáról szóló 2008/120/EK tanácsi irányelvnek a farokkurtítás szükségességének mérséklését célzó intézkedések tekintetében történő alkalmazásáról
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A 2008/120/EK tanácsi irányelv (1) előírja a tagállamok számára, hogy gondoskodjanak arról, hogy farokkurtítást a gazdák ne rutinszerűen, hanem csak abban az esetben végezzenek, ha bizonyított, hogy a kocák csecsbimbóin vagy más sertések fülén vagy farkán sérülések következtek be.

               (2)

               A sertéseken a farokrágás megelőzése miatt végeznek farokkurtítást; a normálistól eltérő ilyen viselkedésnek több oka is lehet. Ez a gyakorlat nagy valószínűséggel fájdalmat okoz a sertéseknek, és ezért jólétükre nézve káros.

               (3)

               A 2008/120/EK irányelv előírja, hogy a farokkurtítás elvégzése előtt a környezet, valamint az állomány sűrűségének figyelembevételével egyéb intézkedéseket kell hozni a farokrágás és más rossz szokások megelőzésére. Ennek érdekében meg kell változtatni a nem megfelelő környezeti feltételeket vagy tenyésztési eljárásokat.

               (4)

               A 2008/120/EK irányelv továbbá előírja a tagállamok számára, hogy gondoskodjanak arról, hogy a sertések folyamatosan hozzáférjenek a fürkésző és manipulációs tevékenységekhez szükséges, elegendő mennyiségű, a sertések egészségére nem ártalmas anyaghoz („ingergazdagító anyagok”), mint szalmához, szénához, fához, fűrészporhoz, gombakomposzthoz, tőzeghez, illetve ezek keverékéhez.

               (5)

               Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság tudományos szakvéleményeket készített a sertések farokrágásához kapcsolódó kockázatokról és a farokkurtítás szükségességének mérséklését célzó lehetséges eszközökről (2), továbbá összeállított egy szakvéleményt a sertések jólétének értékelésére szolgáló, állatokra és nem állatokra vonatkozó intézkedések alkalmazásának többtényezős megközelítéséről (3). Az ezen ajánlásban hivatkozott bevált módszerek felsorolásakor figyelembe kell venni a fent hivatkozott tudományos szakvélemények megállapításait.

               (6)

               A tagállamok eltérő állattartási rendszerekkel rendelkeznek. Ezért indokolt uniós szinten ajánlásokat tenni a farokkurtítás szükségességének mérséklését célzó bevált gyakorlatokra és a gazdag tápértékű anyagok biztosítására irányuló optimális megoldásokra vonatkozóan.

               (7)

               Ezt az ajánlást a 2008/120/EK irányelv rendelkezéseivel, valamint a sertések jólétére vonatkozó egyéb idevágó uniós jogszabályokkal összhangban kell alkalmazni,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               (1)

               A farokrágás megelőzésére és ezzel egyben a 2008/120/EK irányelv I. mellékletében foglaltak értelmében a rutinszerű farokkurtítás gyakorlatának mérséklésére vonatkozó általános követelmények alkalmazásakor a tagállamoknak figyelembe kell venniük az alábbi (2)–(7) bekezdésben foglalt, tudományos ismereteken alapuló bevált módszereket.

               (2)

               A tagállamok:

                           a)

                           gondoskodnak arról, hogy a gazdák az állatokra, valamint nem az állatokra vonatkozó mutatók segítségével felmérik a farokrágás kockázatát („kockázatértékelés”); továbbá

                           b)

                           meghatározzák a jogszabályokban foglalt követelményeknek való megfelelés kritériumait, amelyeket egy weboldalon közzé is tesznek.

               (3)

               Kockázatértékeléskor az alábbi paraméterek ellenőrzésére van szükség:

                           a)

                           a sertések számára biztosított ingergazdagító anyagok;

                           b)

                           tisztaság;

                           c)

                           hőkomfort, levegőminőség;

                           d)

                           egészségügyi állapot;

                           e)

                           az élelemért és a helyért való versengés;

                           f)

                           takarmányozás.

                     A kockázatértékelés eredményei alapján fontolóra kell venni bizonyos változásokat a gazdaságokban, mint például a megfelelő ingergazdagító anyagok, kényelmes környezeti körülmények, valamint jó egészségügyi állapot és/vagy kiegyensúlyozott takarmányozás biztosítását a sertések számára.

               (4)

               Az ingergazdagító anyagoknak ki kell elégíteniük a sertések alapvető szükségleteit, és nem lehetnek ártalmasak az egészségükre.
               Az ilyen anyagoknak ezért biztonságosnak kell lenniük és az alábbi jellemzőkkel kell rendelkezniük:
               a)   ehetőek– a sertések számára ehetőnek vagy megfelelő szagúnak kell lenniük, és lehetőség szerint táplálkozástani előnyökkel is rendelkeznek;
               b)   rághatóak– a sertések meg tudják rágni őket;
               c)   fürkészhetőek– a sertések szívesen fürkészik őket;
               d)   manipulálhatóak– a sertések megváltoztathatják elhelyezkedésüket, alakíthatják külsejüket és szerkezetüket.

               (5)

               A (4) bekezdésben felsorolt jellemzők mellett az ingergazdagító anyagokat oly módon kell biztosítani, hogy az alábbi követelményeknek megfeleljenek:

                           a)

                           fenntartják a sertések érdeklődését, vagyis ösztönzik a fürkésző magatartást, rendszeresen cserélik és feltöltik őket;

                           b)

                           orális manipulációhoz hozzáférhetőek;

                           c)

                           elegendő mennyiségben állnak rendelkezésre;

                           d)

                           tiszták és higiénikusak.

               (6)

               A sertések alapvető szükségleteinek kielégítése érdekében az ingergazdagító anyagoknak rendelkezniük kell a (4) és az (5) bekezdésben foglalt valamennyi jellemzővel.
               Ebből a célból a következő csoportokba sorolhatók ezek az anyagok:
               a)   optimális anyagok– a (4) és (5) bekezdésben felsorolt valamennyi jellemzővel rendelkező anyagok, ezért önmagukban is használhatók;
               b)   az optimálistól elmaradó anyagok– a (4) és (5) bekezdésben felsorolt jellemzők nagy részével rendelkező anyagok, ezért más anyagokkal kombinálva használhatók;
               c)   csekély értékkel rendelkező anyagok– a sertések figyelmét lekötő anyagok, amelyek azonban nem tekinthetők az alapvető szükségletek kielégítésére alkalmasnak, ezért mellettük egyéb, optimális vagy az optimálistól elmaradó kategóriába sorolható anyagokat is biztosítani kell.

               (7)

               A tagállamoknak ellenőrizniük kell, hogy a sertések hozzájutnak-e megfelelő és elegendő mennyiségű ingergazdagító anyagokhoz, és ennek érdekében gondoskodniuk kell arról, hogy a gazdák kövessék az általuk nevelt sertések jólétének ellenőrzésére szolgáló megfelelő mutatókra vonatkozó bevált módszereket.
               Az ingergazdagító anyagokhoz való hozzájutás ellenőrzésére szolgáló értékelési módszerekhez a következő tényezőket kell alapul venni:

                           a)

                           az állatokra vonatkozó mutatók, például megharapott farok, bőrlézió és/vagy a normálistól eltérő viselkedés (például csekély érdeklődés az ingergazdagító anyagok iránt vagy épp ellenkezőleg, harc ezekért az anyagokért, a rendelkezésükre álló ingergazdagító anyagok helyett más dolgok harapása, ürülékük túrása vagy a kocák esetében álfészeképítési viselkedés); továbbá

                           b)

                           nem az állatokra vonatkozó mutatók, mint például az ingergazdagító anyagok hozzáférhetősége, megújításuk gyakorisága, mennyiségük és tisztaságuk.

               (8)

               A Bizottságnak nyomon kell követnie ezen ajánlás alkalmazását, valamint a (2)–(7) bekezdésben felsorolt, a legújabb és legmegfelelőbb tudományos ismereteken alapuló bevált módszerekre vonatkozó részletes információkat közzé kell tennie a Bizottság megfelelő, nyilvánosan hozzáférhető honlapján.

               (9)

               A tagállamoknak a gazdák aktív részvétele mellett gondoskodniuk kell a (2)–(7) bekezdésekben található bevált módszerek elterjesztéséről.

      Kelt Brüsszelben, 2016. március 8-án.

            a Bizottság részéről

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            a Bizottság tagja

      (1)  A Tanács 2008. december 18-i 2008/120/EK irányelve a sertések védelmére vonatkozó minimumkövetelmények megállapításáról (HL L 47., 2009.2.18., 5. o.)

      (2)  http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/pub/611

      (3)  http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/pub/3702


title: A Tanács ajánlása ( 2011. június 28. ) – Mozgásban az ifjúság – a fiatalok tanulási célú mobilitásának ösztönzése

text:
               7.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 199/1

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2011. június 28.)
   Mozgásban az ifjúság – a fiatalok tanulási célú mobilitásának ösztönzése
   2011/C 199/01
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 165. és 166. cikkére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2010. március 3-i, „Európa 2020 – Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája” című közleményében egyik prioritásként a tudáson és innováción alapuló gazdaság kialakítását („intelligens növekedés”) jelöli meg, és többek között egy olyan kiemelt kezdeményezést is meghatározott (Mozgásban az ifjúság), amelynek célja, hogy a kiválóság és a méltányosság ötvözése, a fiatalok mobilitásának ösztönzése, illetve foglalkoztatási lehetőségeik javítása révén növelje Európa felsőoktatási intézményeinek teljesítményét és nemzetközi vonzerejét, valamint Unió-szerte javítsa az oktatás és képzés valamennyi szintjének minőségét. Ez az ajánlás a Mozgásban az ifjúság kezdeményezés részét képezi, és összhangban áll az Európa 2020 integrált iránymutatással.

               (2)

               A tanulmányi – vagyis az új ismeretek, készségek és kompetenciák elsajátítására irányuló transznacionális – mobilitás az egyik legalapvetőbb módja annak, hogy a fiatalok előmozdítsák jövőbeli foglalkoztathatóságukat, illetve interkulturális érzékenységüket, személyes fejlődésüket, kreativitásukat és aktív polgári szerepvállalásukat. Azok az európaiak, akik fiatal tanulóként mobilak, későbbi életük során munkavállalóként is nagyobb valószínűséggel válnak azzá. A tanulási célú mobilitás nyitottabbá, európaiabbá és nemzetközibbé, illetve hozzáférhetőbbé és hatékonyabbá teheti az oktatási és szakképzési rendszereket és intézményeket. Ezenkívül a tudásintenzív társadalom épülésének elősegítésével Európa versenyképességét is erősítheti.

               (3)

               A mobilitás előnyeit hangsúlyozza még a mobilitási cselekvési tervről szóló, a Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői által elfogadott, 2000. december 14-i állásfoglalás (1), valamint a diákoknak, szakképzésben részt vevőknek, önkénteseknek, tanároknak és oktatóknak a Közösségen belüli mobilitásáról szóló, 2001. július 10-i európai parlamenti és tanácsi ajánlás (2) is. Ez a 2001-es ajánlás arra kérte fel a tagállamokat, hogy szüntessék meg az említett csoportok mobilitásának az akadályait.

               (4)

               A 2001-es ajánlás óta jelentős előrelépés tapasztalható a fiatalok mobilitása terén. Azonban nem használnak ki minden eszközt a lehető legteljesebb mértékben, és továbbra is számos akadály létezik. Az elmúlt évtizedben továbbá jelentősen megváltozott a tanulási célú mobilitás teljes kontextusa, többek között a globalizáció, az információs és kommunikációs technológiákat is magában foglaló technikai fejlődés, valamint a foglalkoztathatóságra és a szociális dimenzióra fektetett nagyobb hangsúly következtében.

               (5)

               A kreativitás és az innováció oktatás és képzés révén való előmozdításáról szóló, a Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői által elfogadott, 2008. május 22-i következtetések hangsúlyozták, hogy a sokszínűség és a multikulturális környezet elősegítheti a kreativitást.

               (6)

               A fiatalok mobilitásáról szóló, 2008. november 21-i következtetéseiben a Tanács arra kérte a tagállamokat, hogy törekedjenek annak fokozatos elérésére, hogy a külföldön töltött tanulási időszakok ne kivételt képezzenek, hanem váljanak általánossá valamennyi európai fiatal számára. A Tanács arra kérte a Bizottságot, hogy dolgozzon ki munkatervet arra vonatkozóan, hogy valamennyi európai programnak része legyen a határokon átnyúló mobilitás előmozdítása, valamint támogassa a mobilitás elősegítésére tett tagállami erőfeszítéseket.

               (7)

               A tanárok és az iskolavezetők szakmai fejlődéséről szóló, 2009. november 26-i következtetéseiben a Tanács elismerte, hogy a tanárok számára minden szinten előnyt jelentene a megnövekedett tanulási mobilitás és hálózatok kialakítása.

               (8)

               A Bizottság 2009 júliusában közzétette a fiatalok tanulási mobilitásának előmozdításáról szóló zöld könyvet, amely nyilvános konzultációt indított számos kérdéssel kapcsolatban, többek között arról, hogy hogyan lehet a leghatékonyabban növelni a fiatal európaiak mobilitási lehetőségeit, a mobilitás mely akadályait kell még leküzdeni, és hogyan hozhatnak létre az érintett felek új partnerséget a tanulási célú mobilitásért. A konzultációra érkezett visszajelzések, valamint az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak (3) és a Régiók Bizottságának (4) a véleménye fontos információkkal járultak hozzá ehhez az ajánláshoz.

               (9)

               A fiatal kutatók mobilitását is támogatni kell azért, hogy az Unió a kutatás és az innováció terén lépést tudjon tartani versenytársaival. A Bizottság „Jobb szakmai előmeneteli lehetőségek és több mobilitás: európai kutatói partnerség” című, 2008. május 23-i közleményében egy intézkedéscsomagot javasolt, amely biztosítja, hogy a kutatók Unió-szerte a legmegfelelőbb képzésben részesüljenek, vonzó szakmai életpálya elé nézzenek, és élvezzék a mobilitásukat ma még gátló akadályok felszámolásának az előnyeit, míg a Tanács az európai kutatók mobilitási és karrierlehetőségeiről szóló, 2010. március 2-i következtetéseiben a kutatók mobilitásának javításával kapcsolatos konkrét szempontokat jelölt meg, és számos, a tudás szabad mozgásának (az „ötödik szabadság”) elősegítését célzó intézkedési területet is meghatározott.

               (10)

               Az uniós programok nemcsak jelentős mértékben támogatták a mobilitást, és hozzájárultak az oktatási rendszerek fejlesztéséhez és nemzetközivé tételéhez, hanem lehetővé tették olyan bevált gyakorlatok és eszközök uniós szinten történő terjesztését, amelyek célja a tanulásban és szakképzésben valamilyen formában részt vevő fiatalok mobilitásának a megkönnyítése.

               (11)

               Gazdasági megfontolások miatt különösen fontos a tanulási célú mobilitás ösztönzését és támogatását célzó meglévő nemzeti, illetve uniós programok és eszközök hatékony felhasználásának és adminisztratív egyszerűsítésének a biztosítása.

               (12)

               Ez az ajánlás a tanulásban és képzésben valamilyen módon érintett európai fiatalokkal foglalkozik, tehát olyanokkal, akik az Unión belül vagy kívül iskolai képzésben, iskolai vagy gyakorlati szakképzésben, rövid ciklusú képzési programokban, illetve alap-, mester- és doktori képzésben, valamint ifjúsági csereprogramokban, önkéntes tevékenységekben vagy gyakornoki képzésben vesznek részt. A tanulási célú mobilitás minden tudományág és terület – például a kultúra, természettudomány, technológia, művészet és sport – esetében, illetve a fiatal vállalkozók és kutatók számára is lényeges. Ezen ajánlás értelmében a tanulás a formális, a nem formális és az informális tanulási formákat is magában foglalja.

               (13)

               Ez az ajánlás arra szeretné ösztönözni a tagállamokat, hogy támogassák a fiatalok tanulási célú mobilitását, és amennyiben lehetséges, számolják fel a fejlődés útjában álló akadályokat. Ugyanakkor teljes mértékben tiszteletben tartja a tagállamoknak a nemzeti és az uniós jogszabályokban előírt hatásköreit és felelősségi köreit.

               (14)

               Az ajánlás emellett arra is ösztönzi a tagállamokat, hogy teljes mértékben használják ki a mobilitás megkönnyítését célzó, meglévő uniós, illetve bolognai eszközöket, különösen az európai mobilitásminőségi chartát, az Europasst (az oklevélmellékletet is beleértve), a Youthpasst, az európai képesítési keretrendszert, az európai kreditátviteli és -gyűjtési rendszert és az európai szakképzési kreditrendszert.

               (15)

               Ez az ajánlás konkrét iránymutatást ad a fiatalok tanulási célú mobilitásával kapcsolatos adminisztratív és intézményi kérdések vonatkozásában,

         AJÁNLJA A TAGÁLLAMOKNAK, HOGY:
   1.   A tanulási célú mobilitás lehetőségeivel kapcsolatos tájékoztatás és tanácsadás

               a)

               Konkrét tanulói csoportokat megcélozva javítsák a nemzeti, regionális és helyi mobilitási lehetőségekkel és a támogatások elérhetőségével kapcsolatos tájékoztatás és tanácsadás minőségét az Unión belül és kívül. Használják fel továbbá az új, kreatív és interaktív lehetőségeket a fiatalok és valamennyi más érdekelt fél tájékoztatására, illetve a velük való kommunikációra.

               b)

               Tegyék könnyen hozzáférhetővé a fiatalok számára a tanulási célú mobilitással kapcsolatos információkat, például központosított internetes portálok és más webszolgáltatások segítségével, valamint tájékoztató központokkal (például „európai irodákkal”) és tanácsadó szolgáltatásokkal. Internetalapú szolgáltatások alkalmazása is hasznosnak bizonyulhat. Ebben az esetben az Euroguidance hálózat használata ajánlott.

               c)

               A Bizottsággal együttműködve fejlesszék tovább és tegyék naprakésszé a tanulási lehetőségekkel foglalkozó PLOTEUS portált, elsősorban azon nemzeti információforrások számának növelésével, amelyekhez a polgárok közvetlenül hozzáférhetnek a PLOTEUS többnyelvű felületén.

               d)

               Ösztönözzék az érintett nemzeti és regionális irodákat arra, hogy az átlátható, következetes és egyszerű információáramlás szavatolása érdekében hangolják össze munkájukat a tanulási célú mobilitásban érdekelt felek munkájával.

         2.   A transznacionális tanulási célú mobilitási tevékenységekben való részvétel ösztönzése

               a)

               Hangsúlyozzák a tanulók és családjuk, a tanárok, a szakoktatók, az ifjúságsegítők és a munkáltatók körében a tanulási célú mobilitásnak az önmegvalósításhoz, továbbá a szakmai, nyelvi, szociális és interkulturális kompetenciák, a kreativitás, valamint az aktív polgári szerepvállalás és a jövőbeli foglalkoztathatóság fejlesztéséhez biztosított hozzáadott értékét, különösen a folyamatosan globalizálódó munkaerőpiac fényében.

               b)

               A fiatalok motiválásának összehangolt megközelítése érdekében ösztönözzék az érintett szervezetek, érdekelt felek és egyéb szereplők közötti hálózatépítést.

               c)

               A motiváció fokozása érdekében ösztönözzék a tapasztalatcserét azon tanulók között, akik igénybe veszik a mobilitást, és azok között, akiknek még nem volt részük benne.

               d)

               Segítsék elő a „mobilitási kultúra” kialakítását, például a mobilitási lehetőségeknek minden tanulási környezetben való általánossá tétele, valamint a tanulási célú mobilitás értékének nagyobb társadalmi elismertetése révén.

         3.   A tanulási célú mobilitás lehetőségeinek előkészítése, különösen a nyelvtudással és az interkulturális érzékenységgel kapcsolatosan

               a)

               a mobilitásra való színvonalas nyelvi és kulturális felkészítés ösztönzése révén – mind az általános oktatás, mind a szakképzés esetében – ismerjék el azt, hogy már az oktatás korai szakaszaiban fontos elkezdeni a nyelvtanulást és az interkulturális kompetenciák elsajátítását;

               b)

               ösztönözzék a tanárokat, hogy a nyelvoktatásban alkalmazzanak innovatívabb módszereket, többek között az információs és kommunikációs technológiákon alapuló módszereket is. Különös figyelmet kell fordítani a hátrányos helyzetű tanulókra és az ő egyedi igényeikre.

               c)

               Segítsék elő az alapvető digitális kompetenciák elsajátítását annak érdekében, hogy a fiatalok optimális feltételek mellett készíthessék elő mobilitásukat, valamint kihasználhassák a fizikai mobilitást kiegészítő, új, virtuális mobilitási lehetőségeket.

               d)

               A mobilitási időszakok alaposabb előkészítése érdekében ösztönözzék az oktatási intézmények, valamint a nem formális oktatást nyújtó intézmények közötti partnerségeket és csereprogramokat.

         4.   A külföldön töltött tanulmányi időszakok adminisztratív és intézményi kérdései

               a)

               Amennyiben lehetséges, foglalkozzanak a valamelyik tagállamban tanulni szándékozó Európai Unión kívüli lakosoknak a vízum és a tartózkodási engedély megszerzése során nehézségeket okozó adminisztratív kérdésekkel.

               b)

               Amennyiben lehetséges, az Unióba, illetve az Unión kívülre irányuló tanulási célú mobilitás támogatása érdekében csökkentsék az adminisztratív terheket. A harmadik országokkal kialakított szélesebb körű együttműködés és partnerség, a tagállamok illetékes hatóságai közötti megállapodások és az intézmények közötti kétoldalú megállapodások megkönnyítenék a tanulási célú mobilitást az Unió és a világ többi része között;

               c)

               Vizsgálják meg az Európai Unió tagállamainak jogszabályai közötti eltérésekből fakadó, a kiskorúak tanulási célú mobilitási programokban való részvételét érintő kérdéseket.

               d)

               Hozzanak létre átlátható rendszereket a szakmai alapképzés folyamán gyakorlati képzésben részt vevők tanulási célú mobilitásának ösztönzésére vonatkozóan. A tagállamoknak a gyakorlati képzésben részt vevők és a fiatal kutatók tanulási célú mobilitásának elősegítése érdekében – a nemzeti jogszabályaikkal összhangban – megfelelő védelemről kell gondoskodniuk a biztosítást, a munkakörülményeket, az egészségügyi és biztonsági követelményeket, valamint az adóügyi, társadalombiztosítási és nyugdíjelőírásokat illetően.

               e)

               Aktívan ösztönözzék a más tagállamok intézményeivel közösen kifejlesztett és megvalósított oktatási és képzési programokat.

               f)

               Adott esetben építsenek be tanulási célú mobilitási lehetőséget a tantervekbe vagy képzési programokba. Ezen túlmenően biztosítsanak lehetőséget rövid mobilitási időszakokra is, ami talán még több fiatalt ösztönöz a mobilitási lehetőségek igénybevételére.

         5.   A támogatások és kölcsönök hordozhatósága
   A fiatalok tanulási célú mobilitásának megkönnyítése érdekében ösztönözzék a támogatások és kölcsönök hordozhatóságát, valamint a kapcsolódó juttatások igénybevételének a lehetőségét.
   6.   Minőség és tanulási célú mobilitás

               a)

               A meglévő minőségbiztosítási charták, például az európai mobilitásminőségi charta és a nemzeti, illetve regionális szintű charták alkalmazásával biztosítsák a mobilitás magas színvonalát, és támogassák a minőségbiztosítást a mobilitás minden vonatkozásában.

               b)

               Ösztönözzék a küldő és fogadó intézmények közötti folyamatos párbeszédet és az áttekinthető intézkedéseket, például tanulmányi megállapodások megkötése révén. Továbbá ösztönözzék a megszerzett ismeretek, készségek és kompetenciák elismerését, az átlátható kiválasztási eljárásokat, a tapasztalatcserét és a tanulók strukturált támogatását.

               c)

               A mobilitás magas színvonalának biztosítása érdekében ösztönözzék a rendszeres visszajelzési mechanizmusok alkalmazását a tanulási célú mobilitási időszakot követően.

               d)

               A mobilitást igénybe vevő tanulóknak a fogadó országban vagy intézményben való beilleszkedése érdekében ösztönözzék a mentorálást és a csoportos tanulási programokat.

               e)

               Ösztönözzék a mobilitást igénybe vevő tanulók számára a megfelelő és megfizethető körülmények, mint például a lakhatás, étkeztetés és közlekedés biztosítását.

               f)

               Ösztönözzék azt, hogy a tanulók kapjanak iránymutatást arra vonatkozóan, hogy ismereteik, készségeik és kompetenciáik fejlesztésére hogyan tudják a legjobban kihasználni a tanulási célú mobilitást.

               g)

               Segítsék elő, hogy a mobilitást igénybe vevő tanulók hazatérésük után iránymutatást kapjanak a külföldi tartózkodásuk során elsajátított kompetenciák hasznosításáról. Továbbá nyújtsanak segítséget a tanulók számára a hosszabb külföldi tartózkodást követő visszailleszkedésben.

         7.   A tanulási eredmények elismerése

               a)

               Ösztönözzék a mobilitási tapasztalatokból származó tanulási eredményeknek a tagállamok közötti hordozhatóságát és érvényesítését megkönnyítő uniós eszközök végrehajtását és felhasználását. Az említett eszközöket ismertebbé kell tenni, különösen a munkáltatók körében.

               b)

               A mobilitás fokozásának elősegítése érdekében javítsák az informális és a nem formális tanulás – például önkéntes tevékenységek és ifjúsági munka – érvényesítésére és elismerésére szolgáló eljárásokat és iránymutatásokat.

               c)

               Foglalkozzanak a külföldön töltött mobilitási időszakok alatt megszerzett ismeretek, készségek és kompetenciák (például idegen nyelvi készségek) érvényesítésének és elismerésének a kérdésével.

               d)

               Támogassák és tegyék láthatóbbá a kapcsolattartási pontokat, ahol a külföldről hazatérők információt szerezhetnek arról, hogyan ismertethetik el és hagyathatják jóvá képesítéseiket.

         8.   Hátrányos helyzetű tanulók
   Tájékoztassák a tanulási célú mobilitás lehetőségeitől esetlegesen megfosztott, hátrányos helyzetű tanulókat az igényeiknek megfelelően kialakított, rendelkezésre álló programokról és támogatásról.
   9.   Partnerségek és finanszírozás

               a)

               Ösztönözzék az állami és magánszereplőkkel kialakított, regionális és helyi szinten működő tanulási célú mobilitási partnerségek kiépítését. Ebben értékes társak lehetnek a kereskedelmi kamarák, a vállalkozásokat tömörítő és a szakképzési szövetségek, a szakmai szervezetek és a nem kormányzati szervezetek. Továbbá támogatni kell az iskoláknak, az egyetemeknek és a vállalkozásoknak az információ-, hír- és tapasztalatcsere céljából létrehozott hálózatát is.

               b)

               A meglévő hálózatokra építve és új partnerségeket létrehozva ösztönözzék fokozottabb szerepvállalásra a regionális és helyi hatóságokat a tanulási célú mobilitás előmozdításában.

               c)

               Serkentsék az oktatási és az üzleti szféra közötti aktív együttműködést és kommunikációt – többek között a tanulási célú mobilitás értékeivel kapcsolatos figyelemfelkeltés és támogatás útján –, mivel a vállalkozások részvétele (például szakmai gyakorlatok biztosításával) rendkívül fontos a fiatalok mobilitásának erősítésében. Adott esetben az uniós és nemzeti jogszabályoknak megfelelően biztosítsanak ösztönzőket, például különleges támogatásokat a vállalkozásoknak, hogy szakmai gyakorlati lehetőségek nyújtására sarkallják azokat.

               d)

               Járuljanak hozzá a nemzeti és az uniós programok összhangjához és egymást kiegészítő jellegéhez a szinergiák létrehozása és a mobilitási programok hatékonyságának fokozása érdekében.

         10.   A multiplikátorok szerepe

               a)

               Serkentsék a „multiplikátorok”, például a mobilitási tapasztalatokkal rendelkező tanárok, szakoktatók, családok, ifjúságsegítők és fiatalok részvételét a fiatalok mobilissá válásának ösztönzésében és motiválásában. Ösztönözzék az oktatás területén tevékenykedő munkáltatókat a tanárok, szakoktatók és ifjúságsegítők tanulási célú mobilitás iránti elkötelezettségének elismerésére és nagyrabecsülésére.

               b)

               Mozdítsák elő és támogassák a tanulási célú mobilitás lehetőségét mint az oktatási intézmények vezetői, a tanárok, szakoktatók, az adminisztratív személyzet és az ifjúságsegítők alapképzésének, illetve folyamatos szakmai továbbképzésének összetevőjét.

         11.   Az előrehaladás nyomon követése

               a)

               Támogassák – önkéntes alapon – a tanulási célú mobilitás előmozdítása, illetve az előtte álló akadályok felszámolása terén elért előrehaladás nyomon követésére szolgáló módszertani keret megvalósíthatóságával kapcsolatos munkát, amelynek alapjául az Eurydice-hálózat által – a tagállami szakértők közreműködésével és a meglévő adat- és információforrások teljes kiaknázásával – készített előkészítő tanulmány szolgál majd.

               b)

               Az oktatás és képzés terén folytatott európai együttműködés stratégiai keretrendszere („Oktatás és képzés 2020”) meglévő jelentéstételi struktúráinak megfelelően készítsenek jelentést a Bizottság számára a tanulási célú mobilitás előmozdítása, illetve a tanulási célú mobilitás akadályainak felszámolása terén elért előrehaladásról.

         TUDOMÁSUL VESZI A BIZOTTSÁG AZON SZÁNDÉKÁT, HOGY:

               1.

               A fiatalok számára rendelkezésre álló tanulási lehetőségek körének kiterjesztése és szélesítése érdekében, a tagállamokkal szoros együttműködésben biztosítja az uniós programok és költségvetések teljes körű és hatékony felhasználását, különösen az egész életen át tartó tanulás terén, többek között úgy, hogy mérlegeli az európai strukturális és kohéziós alapok igénybevételét és az Európai Beruházási Bank bevonását (5).

               2.

               Hozzájárul a tanulási célú mobilitás támogatására tett tagállami erőfeszítésekhez, különösen azzal, hogy áttekinti, hogy ezen ajánlás milyen vonatkozásokkal bír az oktatásra és a képzésre, valamint az ifjúságra vonatkozó uniós programok következő generációja, továbbá az Unió következő többéves pénzügyi kerete szempontjából.

               3.

               A tagállamokkal együttműködésben javítja a transznacionális tanulási célú mobilitás mérésére szolgáló statisztikai keretet.

               4.

               A tagállami szakértőkkel szoros együttműködésben tanulmányozza a Mozgásban az ifjúság című bizottsági közleményben „mobilitási eredménytáblaként” említett – a tanulási célú mobilitás előmozdítása, illetve a tanulási célú mobilitás akadályainak felszámolása terén elért előrehaladás nyomon követésére szolgáló – módszertani keret megvalósíthatóságát.

               5.

               Értékeli a tanulási célú mobilitás akadályainak felszámolása terén az ajánlás végrehajtását követő első négy év során elért eredményeket.

      Kelt Luxembourgban, 2011. június 28-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         FAZEKAS S.

      (1)  HL C 371., 2000.12.23., 4. o.

      (2)  HL L 215., 2001.8.9., 30. o.

      (3)  HL C 255., 2010.9.22., 81. o.

      (4)  HL C 175., 2009.7.1., 31. o.

      (5)  Valamint úgy, hogy – a fiatalok mobilitásáról szóló 2008. novemberi tanácsi következtetésekben a Tanács Bizottsághoz intézett kérésének megfelelően – mérlegeli, hogy megvalósítható-e a pénzügyi támogatás új formáinak kidolgozása, ideértve az „európai diákhitel” rendszerét is.


title: A Bizottság ajánlása ( 2009. április 30. ) a 2004/913/EK és a 2005/162/EK ajánlásnak a jegyzett társaságok igazgatóinak javadalmazási rendszere tekintetében történő kiegészítéséről (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               15.5.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 120/28

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2009. április 30.)
   a 2004/913/EK és a 2005/162/EK ajánlásnak a jegyzett társaságok igazgatóinak javadalmazási rendszere tekintetében történő kiegészítéséről
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2009/385/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikke második francia bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2004. december 14-én elfogadta az egy megfelelő rendszer előmozdításáról a jegyzett társaságok igazgatóinak javadalmazásáról szóló 2004/913/EK ajánlást (1), 2005. február 15-én pedig a jegyzett társaságok nem ügyvezető igazgatói, illetve felügyelőbizottsági tagjai szerepéről és az igazgatóság (felügyelőbizottság) által létrehozott bizottságokról szóló 2005/162/EK ajánlást (2). Ezeknek az ajánlásoknak a fő célkitűzése, hogy a javadalmazási gyakorlatok átláthatóak legyenek, hogy a részvényesek – a közzététellel és javadalmazási nyilatkozatról való rendelkező vagy konzultatív jellegű szavazás, illetve részvényalapú javadalmazás esetén a részvényesi jóváhagyás bevezetésével – ellenőrzést gyakorolhassanak a javadalmazási politika és az egyéni javadalmazások felett, továbbá hogy megvalósuljon a hatékony és független nem ügyvezetői felügyelet, és hogy a javadalmazási gyakorlatok tekintetében a javadalmazási bizottság legalább tanácsadó szerepet töltsön be.

               (2)

               Az ajánlásokból következik, hogy a Bizottságnak figyelemmel kell kísérnie a helyzet alakulását, többek között az ajánlásokban foglalt elvek végrehajtását és alkalmazását, és értékelnie kell további intézkedések szükségességét. Ezenfelül az elmúlt évek tapasztalata, és újabban a pénzügyi válság rámutatott, hogy a javadalmazási szerkezetek egyre összetettebbek, túlságosan a rövid távú eredményekre koncentrálnak és bizonyos esetekben túlzott mértékű javadalmazáshoz vezettek, amelyet nem indokolt a teljesítmény.

               (3)

               Bár az igazgatók javadalmazásának formája, szerkezete és szintje változatlanul elsősorban a társaságok, részvényeseik és adott esetben a munkavállalók képviselőinek hatáskörébe tartozó kérdés, a Bizottság úgy véli, hogy az igazgatók javadalmazásának a társaság javadalmazási politikájában meghatározott szerkezetét, valamint a javadalmazás megállapításának folyamatát és a folyamat ellenőrzését illetően további elvekre van szükség.

               (4)

               Ez az ajánlás nem érinti a szociális partnerek jogait a kollektív tárgyalások során.

               (5)

               A jegyzett társaságok igazgatóinak javadalmazására vonatkozó jelenlegi rendszert meg kell erősíteni a 2004/913/EK és a 2005/162/EK ajánlásban foglalt elveket kiegészítő elvekkel.

               (6)

               Az igazgatók javadalmazásának szerkezete a társaság hosszú távú fenntarthatóságát kell, hogy elősegítse, és biztosítania kell, hogy a javadalmazás teljesítményen alapuljon. A javadalmazás változó összetevőinek ezért előre meghatározott és mérhető teljesítménykritériumokhoz, többek között nem pénzügyi természetű kritériumokhoz kell kapcsolódniuk. A javadalmazás változó összetevőire vonatkozóan korlátokat kell meghatározni. A javadalmazás jelentős mértékű változó összetevőinek kifizetését egy adott időtartamra, például háromtól öt évre el kell halasztani, bizonyos teljesítményfeltételek függvényében. A társaságok számára továbbá lehetővé kell tenni, hogy visszaköveteljék a javadalmazás azon változó összetevőit, amelyeket nyilvánvalóan tévesnek bizonyult adatok alapján fizettek ki.

               (7)

               Szükséges annak biztosítása, hogy a végkielégítések, az úgynevezett „arany ejtőernyők” ne a sikertelenséget díjazzák, hanem elsődleges céljuknak, azaz a szerződés idő előtti megszüntetése esetén betöltött védőháló szerepének megfelelően alkalmazzák azokat. E célból a végkielégítéseket előzetesen bizonyos összegre vagy időtartamra kell korlátozni, és így általánosságban nem lehet több kétévnyi éves javadalmazásnál (kizárólag az éves javadalmazás nem változó összetevője alapján), és nem fizethető ki, ha a szerződés megszüntetésének oka elégtelen teljesítmény vagy ha az igazgató saját akaratából távozik. Ez nem zárja ki a végkielégítést olyan esetekben, amikor a szerződés idő előtti megszüntetése a társaság stratégiájának megváltozása vagy egyesülés és/vagy átvétel miatt következik be.

               (8)

               Azokat a rendszereket, amelyek szerint az igazgatók javadalmazása részvényekkel, részvényopciókkal vagy bármely más, részvények szerzésére szóló joggal történik, vagy javadalmazásuk a részvényárfolyam változásain alapul, jobban hozzá kell kötni a teljesítményhez és a társaság hosszú távú értékteremtéséhez. Ezért a részvények esetében indokolt megfelelő megszolgálási időszakot előírni, és bizonyos teljesítményfeltételekhez kötni a megszolgálást. A részvényopció és a részvények szerzésére szóló jog vagy a részvényárfolyam változásain alapuló javadalmazás joga ne legyen gyakorolható egy megfelelő időtartam alatt és e jogok gyakorlását teljesítményfeltételektől kell függővé tenni. A társaságban részvénnyel rendelkező igazgatók esetében az összeférhetetlenség további megelőzése érdekében indokolt ezeket az igazgatókat arra kötelezni, hogy megbízatásuk végéig megtartsák részvényeik egy részét.

               (9)

               Annak érdekében, hogy a részvényesek könnyebben értékelhessék a társaságnak a javadalmazással kapcsolatos megközelítését és erősödjön a társaságnak a részvényeseivel szembeni elszámoltathatósága, a javadalmazási nyilatkozatnak egyértelműnek és könnyen érthetőnek kell lennie. Továbbá szükséges a javadalmazás szerkezetével kapcsolatos további információk közzététele.

               (10)

               Az elszámoltathatóság fokozása érdekében a részvényeseket ösztönözni kell arra, hogy részt vegyenek a közgyűléseken és szavazati jogukat megfontoltan gyakorolják. Különösen az intézményi részvényeseknek kellene vezető szerepet vállalniuk abban, hogy biztosítsák az igazgatóság fokozott elszámoltathatóságát javadalmazási ügyekben.

               (11)

               A 2005/162/EK ajánlásban említett javadalmazási bizottságok fontos szerepet töltenek be a társaság javadalmazási politikájának kialakításában, az összeférhetetlenség megakadályozásában és a javadalmazással kapcsolatosan az (ügyvezető) igazgatóság magatartásának felügyeletében. E bizottságok szerepének erősítése érdekében indokolt, hogy legalább egyik tagjuk tapasztalattal rendelkezzen a javadalmazás területén.

               (12)

               A javadalmazási tanácsadók esetében összeférhetetlenség merülhet fel, például akkor, ha tanácsot adnak a javadalmazási bizottságnak a javadalmazási gyakorlatokról és intézkedésekről, és egyidejűleg a társaság, illetve az ügyvezető igazgató(k) vagy vezetőségi tag(ok) számára is adnak tanácsot. Helyénvaló, hogy a javadalmazási bizottságok a javadalmazási tanácsadók alkalmazásakor elővigyázatosan járjanak el, biztosítva, hogy ugyanazok a tanácsadók egyidejűleg ne adjanak tanácsot a társaság humánerőforrás-osztályának vagy az ügyvezető igazgatóknak vagy vezetőségi tagoknak.

               (13)

               Tekintettel az igazgatósági javadalmazás kérdésének fontosságára, és az igazgatók javadalmazására vonatkozó közösségi keretrendszer eredményesebb alkalmazása érdekében a Bizottság kiterjedtebben kívánja használni a különböző nyomonkövetési mechanizmusokat, például éves eredménytáblázatokat és tagállami kölcsönös értékeléseket. A Bizottság ezenfelül meg kívánja vizsgálni, hogy hogyan lehet egységesíteni az igazgatókra vonatkozó javadalmazási politika közzétételét.

               (14)

               Az ennek az ajánlásnak megfelelően tett, tagállami intézkedésekről szóló értesítésekben világos határidőt kell szabni a társaságok számára az ebben az ajánlásban meghatározott elvekkel összhangban lévő javadalmazási politikák elfogadására,

         AJÁNLJA:

      I.   SZAKASZ

      Hatály és fogalommeghatározások

   1.   Hatály

               1.1.

               Ezen ajánlás II. szakaszának hatálya azonos a 2004/913/EK ajánlás hatályával.
               Ezen ajánlás III. szakaszának hatálya azonos a 2005/162/EK ajánlás hatályával.

               1.2.

               A tagállamok minden szükséges intézkedést megtesznek annak biztosítására, hogy a jegyzett társaságok, amelyekre a 2004/913/EK és a 2005/162/EK ajánlás alkalmazandó, figyelembe vegyék ezt az ajánlást.

         2.   A 2004/913/EK és a 2005/162/EK ajánlásban meghatározott fogalmakon kívüli fogalommeghatározások:

               2.1.

               „A javadalmazás változó összetevői”: az igazgatók javadalmazási jogosultságának azon összetevői, amelyeket teljesítménykritériumok alapján nyújtanak, beleértve a bónuszokat is.

               2.2.

               „Végkielégítések”: a szerződés idő előtti megszüntetéséhez kapcsolódóan az ügyvezető igazgatóknak vagy a vezetőségi tagoknak teljesített kifizetések, ideértve a szerződésben foglalt felmondási időszak időtartamához vagy versenytilalmi megállapodáshoz kapcsolódó kifizetéseket.

      II.   SZAKASZ

      Javadalmazási politika

   (A 2004/913/EK ajánlás II. szakasza)
   3.   Az igazgatók javadalmazási politikájának szerkezete

               3.1.

               Ha a társaság javadalmazási politikája változó összetevőket is tartalmaz, azokra célszerű korlátokat meghatározni. A javadalmazás nem változó összetevőjének elegendőnek kell lennie ahhoz, hogy a társaság visszatarthassa a javadalmazás változó összetevőit, amennyiben a teljesítménykritériumok nem teljesülnek.

               3.2.

               A javadalmazás változó összetevőinek odaítélését előre meghatározott és mérhető teljesítménykritériumoktól kell függővé tenni.
               A teljesítménykritériumoknak ösztönözniük kell a társaság hosszú távú fenntarthatóságát, és a társaság hosszú távú értékteremtése szempontjából lényeges, nem pénzügyi kritériumokat is magukban kell foglalniuk, például az alkalmazandó szabályoknak és eljárásoknak való megfelelést.

               3.3.

               Ha a javadalmazás változó összetevőjét odaítélik, a változó összetevő egy jelentős részének kifizetését egy minimális időtartamra el kell halasztani. Az elhalasztott kifizetés nagyságát a javadalmazás változó összetevőjének a nem változó összetevőhöz viszonyított relatív súlyával arányosan kell meghatározni.

               3.4.

               Az ügyvezető igazgatókkal vagy vezetőségi tagokkal kötött szerződéses megállapodásokba olyan rendelkezést kell foglalni, amely lehetővé teszi a társaságok számára, hogy visszaköveteljék a javadalmazás azon változó összetevőit, amelyeket utólag nyilvánvalóan tévesnek bizonyult adatok alapján fizettek ki.

               3.5.

               A végkielégítés nem léphet túl egy meghatározott összeget vagy meghatározott számú éves javadalmazást, és így általánosságban nem lehet több a javadalmazás nem változó összetevőjének kétéves összegénél vagy azzal egyenértékű összegnél.
               Nem szabad végkielégítést fizetni, ha a szerződés megszüntetésének oka a teljesítmény elégtelensége.

         4.   Részvényalapú javadalmazás

               4.1.

               A részvények odaítélésüket követően legalább három évig nem válhatnak megszolgálttá.
               A részvényopció vagy a részvények szerzésére szóló egyéb jog, vagy a részvényárfolyam változásain alapuló javadalmazás joga az odaítélést követően legalább három évig nem gyakorolható.

               4.2.

               A részvények megszolgálását és a részvényopciók gyakorlásának jogát, a részvények szerzésére szóló egyéb jogot, vagy a részvényárfolyam változásain alapuló javadalmazás jogát előre meghatározott és mérhető teljesítménykritériumoktól kell függővé tenni.

               4.3.

               A megszolgálást követően az igazgatóknak megbízatásuk végéig meg kell tartaniuk egy bizonyos számú részvényt, a részvények megszerzéséhez kapcsolódó esetleges költségek finanszírozására. A megtartandó részvények számát meg kell határozni, például a teljes éves javadalmazás (a nem változó plusz a változó összetevők) értékének kétszereseként.

               4.4.

               A nem ügyvezető igazgatók vagy a felügyelő bizottsági tagok javadalmazása nem tartalmazhat részvényopciót.

         5.   Az igazgatók javadalmazási politikájának közzététele

               5.1.

               A 2004/913/EK ajánlás 3.1. pontjában említett javadalmazási nyilatkozatnak egyértelműnek és könnyen érthetőnek kell lennie.

               5.2.

               A 2004/913/EK ajánlás 3.3. pontjában meghatározott információkon túlmenően a javadalmazási nyilatkozat a következőket tartalmazza:

                           a)

                           magyarázat arról, hogy a teljesítménykritériumok megválasztása hogyan járul hozzá a társaság hosszú távú érdekeihez, ennek az ajánlásnak a 3.2. pontjával összhangban;

                           b)

                           a teljesítménykritériumok teljesülésének értékeléséhez alkalmazott módszerek magyarázata;

                           c)

                           elegendő információ a javadalmazás változó összetevőire vonatkozó halasztási időtartamokról, ennek az ajánlásnak a 3.3. pontjában említettek szerint;

                           d)

                           elegendő információ a végkielégítési politikáról, ennek az ajánlásnak a 3.4. pontjában említettek szerint;

                           e)

                           elegendő információ a részvényalapú javadalmazás esetében a megszolgálási időtartamokról, ennek az ajánlásnak a 4.1. pontjában említettek szerint;

                           f)

                           elegendő információ a részvények megszolgálás utáni tartására vonatkozó politikáról, ennek az ajánlásnak a 4.3. pontjában említettek szerint;

                           g)

                           elegendő információ azon összehasonlítási alapul szolgáló társaságokról, amelyeknek javadalmazási politikáját az érintett társaság javadalmazási politikájának kialakítása kapcsán megvizsgálták.

         6.   Részvényesi szavazás

               6.1.

               A részvényeseket, különösen az intézményi részvényeseket ösztönözni kell arra, hogy adott esetben részt vegyenek a közgyűléseken, és szavazati jogukat az igazgatók javadalmazása tekintetében megfontoltan használják, figyelembe véve az ebben az ajánlásban, a 2004/913/EK ajánlásban és a 2005/162/EK ajánlásban foglalt elveket.

      III.   SZAKASZ

      A javadalmazási bizottság

   (A 2005/162/EK ajánlás I. mellékletének 3. pontja)
   7.   Létrehozás és összetétel

               7.1.

               A javadalmazási bizottság legalább egy tagjának ismeretekkel és tapasztalattal kell rendelkeznie a javadalmazási politika területén.

         8.   Szerep

               8.1.

               A javadalmazási bizottság időszakonként felülvizsgálja az ügyvezető igazgatók vagy vezetőségi tagok javadalmazási politikáját, beleértve a részvényalapú javadalmazással kapcsolatos politikát és annak végrehajtását.

         9.   Működés

               9.1.

               A javadalmazási bizottság feladatait függetlenségének és integritásának megőrzésével végzi.

               9.2.

               Amikor a javadalmazási bizottság tanácsadó szolgáltatásait veszi igénybe annak érdekében, hogy tájékozódjon a javadalmazási rendszerek piaci standardjairól, a javadalmazási bizottságnak gondoskodnia kell arról, hogy az érintett tanácsadó egyidejűleg ne adjon tanácsot az érintett társaság humánerőforrás-osztályának vagy az ügyvezető igazgatóknak vagy vezetőségi tagoknak.

               9.3.

               A javadalmazási bizottság feladatai végzése során gondoskodik arról, hogy az egyes ügyvezető igazgatók vagy vezetőségi tagok javadalmazása arányos a társaság többi ügyvezető igazgatójának vagy vezetőségi tagjának illetve más alkalmazottaknak a javadalmazásával.

               9.4.

               A javadalmazási bizottság feladatai végzéséről beszámol a részvényeseknek és ebből a célból részt vesz az éves közgyűlésen.

      IV.   SZAKASZ

      Záró rendelkezések

               10.

               A tagállamok felkérést kapnak arra, hogy tegyék meg a szükséges intézkedéseket ezen ajánlás 2009. december 31-ig történő alkalmazásának előmozdítására.
               E tekintetben a tagállamok felkérést kapnak arra, hogy az érdekeltekkel nemzeti konzultációkat szervezzenek erről az ajánlásról, és hogy értesítsék a Bizottságot az ezzel az ajánlással kapcsolatban megtett intézkedésekről, annak érdekében, hogy a Bizottság szorosan figyelemmel kísérhesse a helyzet alakulását, és – ennek alapján – felmérhesse a további intézkedések szükségességét.

               11.

               Ennek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2009. április 30-án.

            a Bizottság részéről

         Siim KALLAS

            alelnök

      (1)  HL L 385., 2004.12.29., 55. o.

      (2)  HL L 52., 2005.2.25., 51. o.