               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.6.5.
            COM(2019) 521 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Lengyelország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Lengyelország 2019. évi konvergenciaprogramját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Lengyelország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Lengyelország 2019. évi konvergenciaprogramját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. Kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Lengyelországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (2)A Lengyelországra vonatkozó 2019. évi országjelentést
                  2
                2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Lengyelországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Lengyelország által elért eredményeket.

               (3)Lengyelország 2019. április 26-án benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját, 2019. április 29-én pedig 2019. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  3
                23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést
                  4
               .

               (5)Lengyelország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A 2019. évi konvergenciaprogram szerint a kormány azt tervezi, hogy az államháztartási egyenleg a GDP 0,4 %-ának megfelelő 2018-as hiányról 2022-re kissé, a GDP 0,6 %-ára romlik, 2019-ben a GDP 1,7 %-ának megfelelő hiány, 2020-ban pedig a GDP 0,2 %-ának megfelelő többlet mellett. A GDP 1,1 %-ának megfelelő újraszámított strukturális egyenleg megközelíti a 2022-re a GDP 1,0 %-ának megfelelő strukturális hiányban meghatározott középtávú költségvetési célt. A 2019. évi konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság-ráta a 2018-as 48,9 %-ról 2022-re várhatóan 40,6 %-ra csökken. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Ugyanakkor 2020-tól kezdődően a tervezett hiánycélok elérésének támogatásához szükséges intézkedések némelyikének operatív részletei nincsenek kellőképpen kidolgozva.

               (6)A 2019. évi konvergenciaprogram szerint Lengyelország az aszályhoz kapcsolódó kompenzációs intézkedéseket hajtott végre, melyek költségvetési hatása 2018-ban jelentős volt. A konvergenciaprogram megfelelő bizonyítékokkal támasztotta alá e költségvetési többletkiadások mértékét és jellegét. Az aszállyal kapcsolatos kiadások speciális kezelése a rendkívüli eseményekre vonatkozó rendelkezések alkalmazásának tekinthető. A Bizottság szerint 2018-ban a kapcsolódó figyelembe vehető többletkiadások a GDP 0,07 %-át tették ki. Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (1) bekezdésében és 10. cikkének (3) bekezdésében foglalt rendelkezések lehetőséget adnak e többletkiadások figyelembevételére, mivel az aszály a kivételes jellege miatt rendkívüli eseménynek minősül, a lengyel államháztartásra gyakorolt hatása jelentős, és a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való átmeneti eltérés engedélyezése nem veszélyeztetné a fenntarthatóságot. Ennek megfelelően a Bizottság e többletköltségek figyelembevétele érdekében csökkentette a középtávú költségvetési cél eléréséhez 2018-ban szükséges kiigazítás mértékét.

               (7)A Tanács 2018. július 13-i ajánlása szerint Lengyelországnak biztosítania kell, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások
                  5
                nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg a 4,2 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2019-ben jelentős mértékű lesz az eltérés az ajánlott kiigazítástól.

               (8)2020-ban, tekintettel a GDP 2,0 %-át kitevő, előrevetített lengyelországi kibocsátási résre, a nettó elsődleges államháztartási kiadás nominális növekedési rátája nem haladhatja meg a 4,4 %-ot, összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében közösen elfogadott kiigazítási követelménymátrixból eredő, a GDP 0,6 %-ának megfelelő strukturális kiigazítással. Változatlan szakpolitikát feltételezve a Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2020-ban Lengyelország jelentősen eltér ettől a követelménytől. A Tanács összességében úgy véli, hogy 2019-től meg kell tenni a szükséges intézkedéseket a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés biztosítása érdekében.

               (9)Lengyelország jelentős előrelépést ért el az adózási fegyelem növelésében. Ezzel egyidejűleg az ország erőteljes gazdasági növekedést élt át, a munkaerőpiac élénk volt, és fokozatosan növekedett a társadalombiztosítási járulékok hatálya alá tartozó munkaszerződések aránya. Mindezen tényezők hozzájárultak az állami bevételek növekedéséhez. A megnövekedett bevétel egy része ciklikus jellegű, és a makrogazdasági környezet romlásával eltűnhet. Az elmúlt években ugyanakkor emelkedtek a GDP-arányos állami kiadások. Több új kiadási kategória tartós jellegű, és módosításuk valószínűleg nem lesz könnyű a közeljövőben. Sőt, Lengyelország államháztartása az idő előrehaladtával magasabb kiadási nyomással szembesül majd, főként a népesség elöregedése miatt. Ezek a tényezők felerősítik a kiadások kezelésének megerősítését célzó új eszközök iránti igényt, beleértve a kiadások hatékonyságának és eredményességének rendszeres értékelését. Noha Lengyelország 2018-ban folytatta a költségvetési folyamat javítására irányuló munkát, az átfogó reform összetett, és több éven keresztül, szakaszokban kerül végrehajtásra. Továbbra is Lengyelország az egyetlen olyan tagállam, amelynek nincs független költségvetési tanácsa, bár az általános költségvetési keret erős, és vannak olyan független intézmények, amelyek részben ellátják egy költségvetési tanács tipikus feladatait. Noha Lengyelország nem ért el haladást a csökkentett hozzáadottértékadó-kulcsok kiterjedt használatának korlátozása terén, a kormány olyan reformot indított el, amely potenciálisan kevésbé összetetté teheti az adómértékeket, és csökkentheti a hibák előfordulásának valószínűségét.

               (10)2017-ig nőtt az átlagos nyugdíjbavonulási életkor, ami a korábbi reformoknak, például a korkedvezményes nyugdíjazási lehetőségek visszavonásának és a törvényben előírt nyugdíjkorhatár fokozatos emelésének az eredménye. 2018-ban az átlagos nyugdíjbavonulási életkor a nők és férfiak esetében egyaránt csökkent, ami a törvényben előírt nyugdíjkorhatár 2017 végi csökkentését tükrözi. A tényleges nyugdíjbavonulási életkor további emelése alapvető fontosságú a munkaerőpiaci részvétel, és ezáltal a gazdasági növekedés szempontjából, tekintettel a munkaképes korú népesség csökkenésére. Szintén fontos a jövőbeli nyugdíjak megfelelőségének biztosítása, az időskori szegénység megelőzése és így a nyugdíjrendszer költségvetési fenntarthatóságának javítása is. A törvényben előírt nyugdíjkorhatár 2017. őszi, a nők esetében 60, a férfiak esetében 65 évre való csökkentése jelentős negatív hatást gyakorol majd a jövőbeli nyugdíjellátások szintjére, és e tekintetben jelentős szakadékot teremt a férfiak és a nők között. A meglévő kedvezményes nyugdíjrendszerek a költségvetés számára költségeket jelentenek, és csökkentik a munkavállalók ágazatok közötti mobilitását. A mezőgazdasági termelők speciális társadalombiztosítási rendszere, amelynek költségei a GDP közel 0,8 %-át teszik ki, gátolja a munkaerő-mobilitást és hozzájárul a rejtett munkanélküliséghez a mezőgazdaságban.

               (11)A kedvező makrogazdasági környezet támogatta a lengyel munkaerőpiac elmúlt években jellemző erős teljesítményét. A foglalkoztatási ráták tovább emelkedtek, miközben a munkanélküliségi ráták több évnyi csökkenést követően 2018-ban 4 % alatti történelmi mélyponton stabilizálódtak. Egyes csoportok – különösen az alacsony képzettségűek, a fogyatékossággal élő személyek és gondozóik, valamint az idősebbek – munkaerőpiaci részvétele azonban a többi tagállamhoz képest alacsony maradt. A lengyel szociális ellátási rendszer nem kellően ösztönöz a munkavállalásra. A gyermekek után járó ellátás csökkentette a szegénységet és az egyenlőtlenséget, de nagyságrendje és kialakítása miatt negatív hatással volt a szülők – főként a nők – munkaerőpiaci részvételére. Az EU-ban továbbra is Lengyelországban az egyik legalacsonyabb a formális gyermekgondozásban részt vevő, háromévesnél fiatalabb gyermekek száma. Ezenkívül a tartós ápolást-gondozást főként a családtagok biztosítják, szinte teljes mértékben intézményi támogatás nélkül, és ez megakadályozza a gondozókat a munkavállalásban. A törvényben előírt alacsonyabb nyugdíjkorhatár az idősebb munkavállalók egy részét a munkaerőpiac elhagyására ösztönözte. A nem uniós országokból érkező migráció segítette a növekvő munkaerőigény kielégítését, de a jelek szerint valószínűleg nehezen megvalósítható a migráns munkavállalók további beáramlása.

               (12)2015 és 2017 között Lengyelország intézkedéseket hozott a munkaerőpiac szegmentációjának kezelése érdekében azáltal, hogy korlátozta az ideiglenes foglalkoztatással való visszaélések lehetőségét, növelte a társadalombiztosítási járulékokat egyes atipikus foglalkoztatási formák esetében, és egyes ilyen szerződések esetében minimálórabért vezetett be. Noha a hozott intézkedéseknek és a munkaerőhiánynak köszönhetően 2015 óta csökkent a határozott idejű munkaszerződések aránya, és ez a folyamat 2018 során felgyorsult, még mindig a legmagasabbak között van az EU-ban. Az ezt a kérdést kezelő további jogszabályi változtatásokra nem került sor, mivel a munka törvénykönyvének reformját végül nem hajtották végre. Az önfoglalkoztatók és az atipikus foglalkoztatási formák keretében foglalkoztatottak jövőbeli nyugdíjának megfelelősége potenciális problémaforrás.

               (13)Az egész életen át tartó perspektíván alapuló minőségi oktatási és képzési rendszer – kellő beruházásokkal alátámasztva – a lengyelországi jövőbeli növekedési kilátásokat támogató egyik létfontosságú tényező lehet. Az embereknek a gyorsan változó munkaerőpiacon az elhelyezkedéshez szükséges készségekkel és kompetenciákkal való felruházása döntő fontosságú a munkaerőpiaci részvétel és a gazdaság innovációs kapacitásának ösztönzése szempontjából. A felnőttek oktatásban és képzésben való részvételének aránya jóval alacsonyabb az uniós átlagnál, a vállalati szakképzés kihasználtsága alacsony. Ez pedig – karöltve a digitális készségek, valamint az írás-olvasási és a számolási készségek terén fennálló hiányosságokkal, különösen a felsőfokú végzettséggel nem rendelkező felnőttek körében – gátolja a foglalkoztathatóságot. A tanárképzés elégtelen minősége és a készségeikben mutatkozó hiányosságok valószínűleg negatív hatással vannak az oktatás minőségére. A felsőoktatás minőségbiztosítási rendszerében is fellelhetők hiányosságok. A szakképzés és a felsőoktatás közelmúltbeli reformjai ellenére a felnőttoktatás hatékony koordinációja még mindig hiányzik, és nem egyértelmű a különböző szakpolitikai intézkedéseknek a nyújtott oktatás és képzés minőségére és a készségszintekre gyakorolt hatása.

               (14)Lengyelország hosszú távú gazdasági kilátásai a gazdaság innovációs kapacitásának fejlesztésétől függenek. Lengyelország az innováció tekintetében azonban továbbra is alacsony szinten áll, az ország gazdasági szerkezetének jelentős részét az egyszerű technológiát alkalmazó ágazatok teszik ki, és az innovációs teljesítmény terén jelentősek a regionális különbségek. Noha hoztak néhány intézkedést a tudományos körök és a vállalkozások közötti együttműködés javítására, számos pénzügyi és nem pénzügyi akadály továbbra is fennáll. Mindenekelőtt az összetett adminisztratív eljárások és a tudományos szakembereknek az állami és a magánszektor közös kutatási és fejlesztési projektjeinek irányításával kapcsolatos korlátozott ismeretei továbbra is jelentős akadályt képeznek. A klaszterek és formalizált vállalati hálózatok – különösen a kis- és középvállalkozások, valamint nagyvállalatok között – korlátozott szerepet játszanak az innovatív megoldások elterjesztésében. A 2018. évi felsőoktatási reform javítja a lengyel tudományos élet bizonyos szempontjait, de csak részben foglalkozik olyan fontos kérdésekkel, mint a kutatási ágazat széttagoltsága, a kutatók bérei vagy a lengyel tudomány nemzetközivé válása. A kutatásra és fejlesztésre fordított bruttó hazai kiadások 2017-ben nagyjából az uniós átlag felét tették ki, jelentős regionális eltérésekkel.

               (15)Az egészségügyi eredmények tovább javultak, de még mindig az uniós átlag alattiak; a férfiak várható élettartama 8,2 évvel kevesebb a nőkénél, a legmagasabb és a legalacsonyabb iskolai végzettségű lengyelek közötti különbség pedig 10 év. Az egészségügyi ellátórendszerhez való hozzáférést és annak hatékonyságát a kiadások alacsony szintje és a munkaerőhiány befolyásolja. A gyakorló orvosok és nővérek népesség méretéhez viszonyított száma a legalacsonyabbak között van az Unióban, és az egészségügyi személyzet negyedének életkora meghaladja a nyugdíjkorhatárt. Az egészségügyi szolgáltatások iránti ki nem elégített igények száma 2017-ben csökkent, de továbbra is a legmagasabbak között van az EU-ban, és bizonyos eljárások esetében a várakozási idő 2010 óta jelentősen megnőtt. Lengyelország térképeket készített az egészségügyi ellátási igényekről, de ezek egyelőre nem váltak az egészségügyi szolgáltatások megvásárlásával és a beruházásokkal kapcsolatos döntéseket támogató eszközzé. Az egészségügyi rendszer továbbra is túlságosan kórházközpontú, az alapellátás és az ambuláns ellátás pedig továbbra is fejletlen. A tartós ápolási-gondozási rendszer gyenge, hiányoznak belőle a standard szolgáltatások és a következetes stratégiai megközelítés. A legtöbb tartós ápolást-gondozást nem hivatalos gondozók végzik, gyakran családtagok, kevés intézményi támogatással. 2017-ben Lengyelország egészségügyi közkiadásai összesen a GDP 4,7 %-át tették ki, jóval elmaradva a GDP 7 %-át kitevő uniós átlagtól. Lengyelország azt tervezi, hogy a következő években fokozatosan növeli ezeket a kiadásokat. Ezt azonban nehéz lehet megvalósítani, mivel a közepes és magas jövedelmű háztartások szociális juttatásainak emelésére vonatkozóan nemrég bejelentett tervek korlátozni fogják a költségvetési mozgásteret a jövőben.

               (16)Noha a lengyelországi infrastruktúra jelentősen javult, néhány ágazatban még mindig lényeges összeköttetési hiányosságok jellemzők. A nemzeti útépítési program szerint 2024-ig befejezendő közúti beruházások főként Lengyelország keleti részén összpontosulnak, ezáltal néhány északi régióban gyengébb marad az összeköttetés. Továbbra is jelentős hiányosságok állnak fenn a transzeurópai közlekedési hálózat vasútvonalaiban, és a vasúti beruházások lassabban haladnak előre, mint a közúti beruházások. A halálos közúti balesetek aránya továbbra is a legmagasabbak között van az Unióban. A városokban egyre nagyobb problémákat okoz a mobilitás: a személygépkocsik számának növekedése és a gépjármű-állomány magas életkora miatt gyakoriak a torlódások, és magas a légszennyezés. Az elmúlt 5 évben jelentősen nőtt a közúti közlekedésből származó üvegházhatásúgáz-kibocsátás. A közösségi, alacsony kibocsátású és aktív közlekedési módok használatának jelenlegi ösztönzői nem elegendőek e kihívások kezeléséhez. A vezetékes internetkapcsolat elterjedtsége továbbra is az egyik legalacsonyabb az Unióban, az ultragyors széles sávú rendszer főként nagyvárosokban elérhető.

               (17)A lengyel gazdaság egyike a legkevésbé szén-dioxid-hatékonyaknak az Unióban. A magán- és középületek rossz szigetelése hozzájárul a magasabb energiafogyasztáshoz és az energiaszegénységhez. Az Unión belül Lengyelországban van a legtöbb légszennyezett város, különösen a déli és központi régiókban. A nagyobb energiahatékonyságba való beruházás, különösen az építőipari ágazatban, az alacsony szén-dioxid-kibocsátású és tisztább energiatermelés arányának növelése és a közlekedésből származó alacsonyabb kibocsátások támogatása csökkentené a fosszilis tüzelőanyagoktól való függőséget és visszafogná a légszennyezést, miközben csökkentené a társadalmi költségeket és javítaná az életminőséget. A jelenlegi jogszabályi környezet – többek között a gázkészlet-felhalmozási törvény, a villamosenergia-árak befagyasztásáról szóló törvény és a szárazföldi szélparkokra vonatkozó szabályozás – akadályozhatja a villamosenergia- és gázpiacokba történő beruházásokat és hosszú távon kihathat a lengyel energiaágazat és az energiaintenzív iparágak versenyképességére.

               (18)Az új és módosított jogszabályok minősége, valamint a stabil és kiszámítható üzleti környezet nagy fontossággal bír a kedvező gazdasági feltételek fenntartása, és a magánberuházások növekedésének előmozdítása szempontjából. Az instabil szabályozási keret és a vállalkozások bővülésének egyéb akadályai negatívan hatnak a befektetési tevékenységre és a termelékenységre. Az érdekelt felekkel való hatékony párbeszéd kialakítása segítene a jogszabályok minőségének javításában, és – a szükséges módosítások számának korlátozásával – pozitívan járulna hozzá az üzleti környezet stabilitásához. Ezért a szociális partnerekkel folytatott konzultációk és a nyilvános konzultációk szerepének megerősítése – a konzultációk számára elegendő idő biztosítása, a folyamat során az érdekeltektől gyűjtött vélemények figyelembevételének javítása, és a konzultációk alól mentesített törvények számának minimalizálása révén – jelentős mértékben hozzájárulna a jogszabályok gyakori módosításából eredő adminisztratív terhek minimalizálásához, a beruházások növeléséhez és hosszú távon a fenntartható gazdasági növekedés előmozdításához. A Bizottság úgy véli, hogy Lengyelországban fennáll a jogállamiság súlyos megsértésének kockázata, és a helyzet romlik, mivel a vitatott intézkedések közül sokat végrehajtanak és konszolidálnak. Ezek az aggályok az Európai Bíróság előtt folyamatban lévő, az EUSZ 7. cikke szerinti eljárások tárgyát képezik. A jogbiztonság, valamint a szabályozói, adó- és más politikák és az intézmények minőségébe és kiszámíthatóságába vetett bizalom lényeges tényezők a beruházási környezet szempontjából.

               (19)A 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó uniós alapok programozása hozzájárulhat az ajánlásokban azonosított egyes hiányosságok kezeléséhez, különösen az országjelentés
                  6
                D. mellékletében ismertetett területeken. Ez lehetővé tenné Lengyelország számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

               (20)Az elmúlt években erőteljesen bővült az állam szerepe a banki, a biztosítási és az energiaágazatban. Az állami tulajdon növekedése új kihívást jelent a verseny, valamint a szabályozási és irányítási keret számára. Tekintettel az esetlegesen összeférhetetlen érdekekre és a szorosabb pénzügyi-állami kapcsolatokra, egyre fontosabbá válik a kormányzás minősége, valamint a szabályozók és a felügyelet függetlensége.

               (21)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi konvergenciaprogramot, és véleményét
                  7
                különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

               AJÁNLJA, hogy Lengyelország 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.Biztosítsa, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2020-ban ne haladja meg a 4,4 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Tegyen további lépéseket a költségvetési források hatékonyabb felhasználása érdekében, többek között a költségvetési eljárás továbbfejlesztésével.

               2.Biztosítsa a jövőbeli nyugdíjellátások megfelelőségét és a nyugdíjrendszer fenntarthatóságát a tényleges nyugdíjbavonulási életkor növelésére irányuló intézkedésekkel és a kedvezményes nyugdíjrendszerek reformjával. Tegyen lépéseket a munkaerőpiaci részvétel növelése érdekében, többek között a gyermekgondozáshoz és a tartós ápolás-gondozáshoz való hozzáférés javítása révén, és szüntesse meg a tartósabb foglalkoztatási formák útjában álló akadályokat. Mozdítsa elő a minőségi oktatást és a munkaerőpiac szempontjából releváns készségeket, különösen a felnőttkori tanulás révén.

               3.Erősítse a gazdaság innovációs kapacitását, többek között a kutatási intézmények, és a vállalkozásokkal való szorosabb együttműködésük támogatása révén. Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába az innovációt, a közlekedést – és különösen a fenntarthatóságát –, a digitális és energiainfrastruktúrát, az egészségügyet, valamint a tisztább energiát, figyelembe véve a regionális különbségeket. Javítsa a szabályozási környezetet, különösen a jogalkotási folyamat során a szociális partnerekkel és a nyilvánossággal folytatott konzultációk szerepének megerősítése révén.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        SWD(2019) 1020 final.

                     (3)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

                     (6)

                        SWD(2019) 1020 final.

                     (7)

                        Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.6.5.
            COM(2019) 524 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Szlovénia 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Szlovénia 2019. évi stabilitási programját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Szlovénia 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Szlovénia 2019. évi stabilitási programját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. Kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Szlovéniát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (a továbbiakban: az euróövezetre vonatkozó ajánlás).

               (2)Mivel Szlovénia pénzneme az euró, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Szlovéniának gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euróövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 1–3. ajánlás tükröz. Mindenekelőtt a szabályozási korlátozások csökkentése elő fogja segíteni a reziliens termék- és szolgáltatási piacokra irányuló első euróövezeti ajánlás teljesítését, míg a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitikának a meghatározott területekre történő összpontosítása hozzá fog járulni a beruházások támogatására irányuló második euróövezeti ajánlás megvalósításához.

               (3)A Szlovéniára vonatkozó 2019. évi országjelentést
                  2
                2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Szlovéniának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Szlovénia által elért eredményeket.

               (4)Szlovénia 2019. április 15-én benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját, 2019. április 26-án pedig 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (5)A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  3
                23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést
                  4
               .

               (6)Szlovénia jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az adósságszabály hatálya alá tartozik. 2019. évi stabilitási programjában a kormány azt vetíti előre, hogy az államháztartási többlet 2019-ben a GDP 0,9 %-ára, majd 2022-ben a GDP 1,2 %-ára növekszik. Az újraszámított strukturális egyenleg alapján a középtávú költségvetési cél – amelyet a 2019-ben a GDP 0,25 %-át kitevő strukturális többletről 2020-tól a GDP 0,25 %-ának megfelelő mértékű strukturális hiányra változtattak – a tervek szerint 2021-re teljesül
                  5
               . A 2019. évi stabilitási program alapján a GDP-arányos államadósság-ráta az előrejelzések szerint 2019-ben tovább csökken 65,4 %-ra, és 2022-ben 54,7 %-os értéket fog mutatni. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv optimista.

               (7)A Tanács 2018. július 13-i ajánlása szerint Szlovéniának biztosítania kell, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások
                  6
                nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg a 3,1 %-ot, ami a GDP 0,65 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2019-ben jelentős mértékű lesz az eltérés a középtávú költségvetési célhoz vezető, ajánlott kiigazítási pályától.

               (8)2020-ban Szlovénia várhatóan teljesíteni fogja a középtávú költségvetési célját. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján ez összhangban van a nettó elsődleges államháztartási kiadások legfeljebb 4,0 %-os nominális növekedésével, ami GDP-arányosan 0,5 %-os strukturális kiigazításnak felel meg. Változatlan szakpolitikát feltételezve a Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján Szlovénia 2020-ban várhatóan közel kerül középtávú költségvetési céljához. Ennek megfelelően a jelenlegi értékelés némi eltérés kockázatát jelzi 2020-ra. Míg a nettó elsődleges államháztartási kiadások előrevetített nominális növekedési rátája jelenleg némi eltérés kockázatát mutatja a követelménytől 2020-ban, 2019-ben és 2020-ban együttesen számítva jelentős eltérés kockázatát jelzi. Ha a strukturális egyenleg az előrejelzések szerint már nem áll közel a középtávú költségvetési célhoz, a jövőbeni értékelések során az átfogó értékelésnek a követelménytől való lehetséges eltéréssel kell majd számolnia. Az előrejelzés szerint Szlovénia 2019-ben és 2020-ban meg fog felelni az adósságszabálynak. A Tanács összességében úgy véli, hogy Szlovéniának 2019-ben meg kell hoznia a szükséges intézkedéseket, és készen kell állnia arra, hogy 2020-tól további intézkedéseket hozzon a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés biztosítása érdekében.

               (9)A népességelöregedés egyre növekvő terhet jelet Szlovénia egészségügyi és tartós ápolási-gondozási rendszere számára. Az egészségügyi rendszer finanszírozását nem igazították hozzá a népességelöregedés miatt várható költségnövekedéshez. Szlovénia eddig nem javasolt átfogó intézkedéseket a szlovéniai egészségügyi ellátás minőségének, hozzáférhetőségének és hosszú távú költségvetési fenntarthatóságának biztosítására. A tevékeny időskorra vonatkozó szlovén stratégia részeként folyamatban van egy tartós ápolásra-gondozásra vonatkozó jogszabálytervezet kidolgozása. Azonban továbbra sem világos, hogy a tervezett intézkedések miként fogják javítani az ellátás költséghatékonyságát, hozzáférhetőségét és minőségét, azt leszámítva, hogy az egészségügyben folytatott közbeszerzés várhatóan költséghatékonyabb lesz a koordináció javításának köszönhetően. Az egészségügyi és tartós ápolási-gondozási struktúrákba és berendezésekbe történő beruházások elősegíthetik azt, hogy kisebb legyen az ellátási rendszerekre nehezedő jövőbeni nyomás.

               (10)A nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságával és megfelelőségével kapcsolatos kihívások egyre sürgetőbbé válnak, mivel a szlovén lakosság a legtöbb tagállam népességénél gyorsabban öregszik. A gazdasági és szociális tanács által 2017-ben elfogadott, „Kiindulási pontok a nyugdíj- és rokkantbiztosítási rendszer korszerűsítéséhez” című dokumentumban a szociális partnerek és az előző kormány reform elfogadását irányozták elő 2020-ig, a 2019–2020-as nemzeti reformprogram pedig említést tesz a nyugdíjrendszer lehetséges átalakításáról a rendszer közép- és hosszú távú fenntarthatóságának, valamint a nyugdíjak megfelelő szintjének támogatása érdekében. A program emellett célként tűzi ki a munkában töltött évek meghosszabbítását és az idősebb munkavállalók emberi erőforrásainak kiaknázására vonatkozó lehetőségek javítását, e célkitűzés teljesítésének mikéntjét és idejét azonban nem határozza meg. A törvényben előírt nyugdíjkorhatárnak a várható élettartam növekedésével összhangban történő kiigazítása és a későbbi nyugdíjba vonulás elősegítése fenntarthatóbbá tenné a rendszert. Továbbra is kihívást jelent a megfelelő nyugdíjak biztosítása, mivel a nyugdíjban részesülők közül néhányan még mindig a szegénységi küszöb alatt vagy ahhoz közeli szinten élnek. Szlovéniában az önálló vállalkozók közel 70 %-a dönt úgy, hogy csak az öregségi nyugdíjminimumra jogosító minimális társadalombiztosítási járulékokat fizeti be. A nyugdíjak megfelelőségét tovább lehetne javítani a kiegészítő nyugdíjrendszerek körének kiterjesztése, a szakmai életpálya irányváltásainak megfelelő kezelése, valamint az időskori szegénység kockázatának csökkentése révén.

               (11)Folytatódott a foglalkoztatás bővülése, és tovább csökkent a munkanélküliség. A tartós munkanélküliség azonban változatlanul meghaladja a válság előtti szintet, és a munkanélküliségen belüli részaránya még mindig megközelíti az 50 %-ot. Különösen az alacsony képzettségű és idősebb munkavállalók helyzete problémás továbbra is, hiszen aktivitási és foglalkoztatási rátáik uniós összehasonlításban változatlanul a legalacsonyabbak közé tartoznak. A felnőttképzésben való részvételük rendkívül kis mértékű. A munkába állást és a képzést ösztönző szakpolitikák értékelése arról tanúskodik, hogy a legtöbb meglévő program eredményes. Azonban az e területre fordított kiadások mértéke, csakúgy mint az alacsony képzettségű és idősebb munkanélküliek programrészvételi aránya továbbra is alacsony. Ezért különösen fontos az alacsony képzettségű és idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságát javító hatékony intézkedésekbe – többek között a digitális készségekbe – történő beruházás. Az idősebb munkavállalók foglalkoztatási rátájának növelése a nyugdíjrendszerre nehezedő nyomást is enyhíteni fogja. Jóllehet a 2013. évi munkaerőpiaci reform egyértelműen hozzájárult egyes kiszolgáltatott csoportok foglalkoztatásba való belépéséhez, az ideiglenes foglalkoztatás változatlanul problematikus. A szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya csökkent, de a mutató az idősek esetében változatlanul meghaladja az uniós átlagot.

               (12)Egyre több gazdasági ágazatban jelentkeznek a munkaerőhiány jelei. A fiatalok által az oktatás során elsajátított és a munkáltatók által igényelt készségek közötti összhang hiánya a jelek szerint szerepet játszik a munkaerőhiány kialakulásában. Ez a munkaerőhiány – az innovációs ökoszisztémák működésében jelentkező hiányosságokkal kiegészülve – gátolja az intelligens szakosodási stratégiában az érdekelt felekkel folytatott konzultáció során meghatározott kiemelt területeken megvalósuló ipari átalakulást. A jövőbeni munkaerő digitális készségeinek fejlesztése elengedhetetlen a gazdaság igényeinek kielégítéséhez.

               (13)Szlovénia intézkedéseket hozott, illetve fog hozni az országban működő cégek finanszírozási lehetőségeinek javítására, valamint a bankhitelek alternatívájaként szolgáló eszközök biztosítására. A szlovén vállalkozások azonban továbbra is nagy mértékben támaszkodnak a bankhitelekre és a likvid eszközökre finanszírozási szükségleteik kielégítéséhez. A magánpiacokról származó tőkéhez való hozzáférés változatlanul korlátozott. A kockázati tőke bevonása növekszik, de igen alacsony szintről. A ljubljanai tőzsde piaci tőkeértéke alacsony, és folyamatosan csökken. A korlátozott és fejletlen tőkepiac – a kisebb cégek alacsony szintű pénzügyi jártasságát is magában foglaló kedvezőtlen keretfeltételekkel együtt – gátolja a magán- és kockázati tőke beáramlását az országba. A tőke nehéz hozzáférhetősége korlátozza az innovatív vállalkozások növekedését, ahogy az olyan már működő vállalkozásokét is, amelyek számára előnyös lehetne a finanszírozási váltás.

               (14)A szlovén vállalkozásokra visszatartó erővel hatnak az ország még mindig jelentős mértékű szabályozási és adminisztratív terhei. Ezek a terhek kulcsfontosságú problémának számítanak a Szlovéniában folytatott üzleti tevékenység szempontjából. Engedélyekkel, jelentéstételi követelményekkel, adóügyi eljárásokkal és gyakran hosszadalmas kereskedelmi bírósági eljárásokkal kapcsolatos problémákat eredményeznek. A gazdasági és pénzügyi bűncselekmények büntetőeljárás alá vonása kapcsán jelentkező nehézségek szintén kihatnak az üzleti környezetre. Szlovénia eszközöket hozott létre az adminisztratív terhek csökkentésére, ideértve a SPOT-portált („Slovenska poslovna točka”) és az „egységes dokumentumot” is, amelyek megoldást jelentenek az azonosított terhek egy részére. Azonban számos tehercsökkentési intézkedés még mindig függőben van, és néhány végrehajtott intézkedés hatása elmaradt a várttól. Szlovénia néhány reformot is végrehajtott a korlátozó szakmai követelmények liberalizálása érdekében. Mindazonáltal a 2017. évi országspecifikus ajánlások bizonyos részei terén – különösen az ügyvédek és az ingatlanügynökök tekintetében – az ország nem tett előrelépést.

               (15)Versennyel és átláthatósággal kapcsolatos hiányosságok tapasztalhatók a közbeszerzés területén Szlovéniában, amit a (hirdetmény nélküli) tárgyalásos eljárás útján kötött szerződések nagy aránya is jelez. A korrupció és az ajánlattevők összejátszása elleni biztosítékok továbbra is gyengék, különösen a helyi közigazgatási szervek és az állami vállalatok általi közbeszerzésekben. A közbeszerzés független felügyelete terén nem áll rendelkezésre megfelelő jogi biztosíték a külső nyomással vagy beavatkozásokkal szemben, különösen a fegyelmi eljárások és a nemzeti felülvizsgálati bizottság tagjainak kinevezésére irányuló javaslat tekintetében. Cselekvési tervet hoztak létre a közbeszerzésekben közreműködő szereplők professzionalizálódása érdekében, de a professzionalizálódás még mindig szerény mértékű. Miközben a hatóságok becslése szerint a gazdasági bűnözés és a korrupció az elmúlt években komoly károkat okozott, a korrupcióellenes reformok némelyike még mindig függőben van.

               (16)Szlovénia legnagyobb bankja, a Nova Ljubljanska Banka részvényeinek 65 %-os részleges privatizációja ellenére még mindig magas az állami részvétel a gazdaságban, többek között a pénzügyi ágazatban. A korábban közzétett privatizációs tervek végrehajtása lassú ütemben zajlik. A privatizáció folytatása hosszú távon megerősítené a vállalkozások életképességét, és csökkentené az államháztartást fenyegető kockázatokat, valamint a verseny és a forráselosztás torzulásának kockázatát. A tőzsdén jegyzett társaságok részvényeinek további értékesítése is elősegítené Szlovénia tőkepiacának fejlesztését.

               (17)A kutatási-fejlesztési és innovációs ökoszisztéma teljes körű működőképességéhez fejlesztésekre van szükség, és a támogatási intézkedések gyakran nem állnak összhangban egymással. Az üzleti oktatásra és a technológiatranszferre juttatott támogatás korlátozottsága, és általában véve a tudomány és a vállalkozások közötti gyenge együttműködés gátolja az innovatív vállalkozások létrehozását és felfutását. A legtöbb szlovéniai kis- és középvállalkozás alacsony innovációs kapacitással rendelkezik, míg az innovatív vállalkozások aránya Szlovéniában ténylegesen csökken, és elmarad az uniós átlagtól. Az ország lassú digitális transzformációja korlátozza a termelékenység növekedését. Szlovénia keleti és nyugati régiói között eltérések mutatkoznak az innovációs teljesítmény terén, ami hátráltatja az együttműködést és a hálózatépítést. Szlovénia visszafordította a 2020-as kutatási és fejlesztési kiadási célja felé tett előrelépést, jóllehet a kutatás-fejlesztés és innováció terén eszközölt beruházások növelése megerősítené az ország növekedési potenciálját. Szlovéniában alacsony a külföldi diákok száma a felsőoktatás valamennyi szintjén, különösen a doktori szinten, és változatlanul korlátozott mértékű a kutatók nemzetközi szintű mobilitása, valamint az egyetemek és a vállalkozások közötti mobilitás.

               (18)Szlovénia a nemzeti energia- és éghajlat-politikai tervének tervezetében célkitűzéseket határozott meg a 2030-ig tartó időszakra az energetikai infrastruktúrára, az energiahatékonyságra és a megújuló energiaforrásokra vonatkozóan, melyek mindegyike megfelelő beruházásokat tesz szükségessé. A szlovén gazdaság az uniós átlagnál nagyobb szén-dioxid-intenzitású, és nem növekszik a megújuló energiaforrások részaránya a teljes energiatermelésben. A megújuló energiaforrások fejlesztése – a fa és a hidroelektromosság kivételével – különösen lassú ütemben halad. Szlovénia ipara, szolgáltatási és lakóingatlan-ágazata egyaránt az uniós átlagnál nagyobb részt tesz ki a végső energiafogyasztásban. Ezenkívül fejletlen a meglévő energiatárolási kapacitás, és így nem képes kezelni a megújuló energiaforrásokból történő nem integrált helyi termelésből eredő szükségleteket.

               (19)A közlekedés vált a szén-dioxid-kibocsátás legjelentősebb forrásává: a teljes kibocsátáson belüli aránya meghaladja az ágazat Unión belüli átlagos arányát. Szlovénia nagymértékben támaszkodik a közúti szállításra, ami magas energia- és szén-dioxid-intenzitással, valamint nagy légszennyezéssel és nagy számú közúti balesettel jár. Jelentős előrelépésre van szükség a vasúti infrastruktúra területén, ahogy általában véve a karbonszegény energia és a fenntartható közlekedés terén is, ami hozzájárulhatna e negatív hatások csökkentéséhez. Ahhoz, hogy biztosítható legyen egy fenntarthatóbb fejlődési modell, jelentős beruházásra van még szükség a természeti erőforrások terén. A szlovén gazdaság az ország természeti környezetének van alárendelve, amely egyre romlik. Az importált nyersanyagoktól való nagy fokú függés, valamint az alacsony újrafeldolgozási arány akadályozza a körforgásos gazdaságra való átállást. A települési szennyvízhálózat ágazata – beleértve a gyűjtő és tisztító infrastruktúrát is – nem felel meg teljes mértékben az uniós követelményeknek. A szlovén gazdaság tekintélyes része ki van szolgáltatva a természeti katasztrófáknak, különösen az árvizeknek.

               (20)A 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó uniós alapok programozása hozzájárulhat az ajánlásokban azonosított egyes hiányosságok kezeléséhez, különösen az országjelentés
                  7
                D. mellékletében ismertetett területeken. Ez lehetővé tenné Szlovénia számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve. E beruházások sikerének egyik fontos tényezője az ezen alapok kezelését biztosító nemzeti igazgatási kapacitás megerősítése.

               (21)A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a szlovén gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Szlovéniának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak ezek Szlovénia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Ez tükrözi azon igényt, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (22)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és véleményét
                  8
                különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

               AJÁNLJA, hogy Szlovénia 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.2020-ban teljesítse középtávú költségvetési célját. Fogadjon el és hajtson végre minőséget, hozzáférhetőséget és hosszú távú költségvetési fenntarthatóságot biztosító egészségügyi és tartós ápolási-gondozási reformokat. Biztosítsa a nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságát és megfelelőségét, többek között a törvényben előírt nyugdíjkorhatár kiigazításával és a korai nyugdíjba vonulás korlátozásával. Javítsa az alacsony képzettségű és idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságát azáltal, hogy javítja az oktatás és képzés, az élethosszig tartó tanulás és az aktivizálásra irányuló intézkedések munkaerőpiaci relevanciáját, többek között a digitális jártasság növelése révén.

               2.Támogassa a részvénypiacok fejlesztését. Javítsa az üzleti környezetet azáltal, hogy csökkenti a szabályozási korlátozásokat és az adminisztratív terheket. A közbeszerzés területén javítsa a versenyt, a professzionalizálódást és a független felügyeletet. A meglévő tervekkel összhangban hajtsa végre a privatizációt.

               3.Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába a kutatást és az innovációt, az alacsony szén-dioxid-kibocsátásra való átállást és az energetikai átmenetet, a fenntartható közlekedést, különösen a vasút tekintetében, valamint a környezetvédelmi infrastruktúrát, figyelembe véve a regionális különbségeket is.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        SWD(2019) 1023 final.

                     (3)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

                     (6)

                        A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

                     (7)

                        SWD(2019) 1023 final.

                     (8)

                        Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.6.5.
            COM(2019) 509 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Spanyolország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Spanyolország 2019. évi stabilitási programját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Spanyolország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Spanyolország 2019. évi stabilitási programját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre
                  2
                és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. Kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Spanyolországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (a továbbiakban: az euróövezetre vonatkozó ajánlás).

               (2)Mivel Spanyolország pénzneme az euró, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Spanyolországnak gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euróövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 1–4. ajánlás tükröz. Mindenekelőtt a termelékenység javítását célzó intézkedések hozzájárulnak majd az euróövezet egyensúlyának helyreállítását segítő termelékenységjavulásra vonatkozó első euróövezeti ajánlás teljesítéséhez, a többletbevételeknek az államadósság csökkentéséhez való felhasználása és a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitikának meghatározott területekre történő összpontosítása elő fogja segíteni a költségvetési tartalékok újbóli felépítésére és a beruházások támogatására irányuló második euróövezeti ajánlás teljesítését, továbbá a készségek és a foglalkoztathatóság javítását célzó intézkedések hozzájárulnak majd a munkaerőpiac működésére vonatkozó harmadik euróövezeti ajánlás teljesítéséhez.

               (3)A Spanyolországra vonatkozó 2019. évi országjelentést
                  3
                2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Spanyolországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Spanyolország által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, amelynek eredményeit szintén 2019. február 27-én tették közzé
                  4
               . Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Spanyolországban makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. Változatlanul sebezhetőséget okoz és határokon átnyúló jelentőséggel bír az állami és a magánszektor nagymértékű külső és belső adósságállománya, továbbá a magas munkanélküliség a gyenge termelékenységnövekedés összefüggésében. A magánszektor adósságállománya tovább csökken, de még mindig jelentős hitelállomány-leépítésre van szükség. Bár az erőteljes GDP-növekedés folytatódott, az államadósság GDP-hez viszonyított aránya változatlanul magas. A munkanélküliségi ráta továbbra is gyorsan csökken, de még mindig nagyon magas, és a munkaerőpiac nagy fokú szegmentációja az ideiglenes és a határozatlan idejű szerződések mentén gátolja a munkatermelékenység gyorsabb növekedését. 2012 és 2015 között a reform komoly lendületet vett, de ezt követően a politikai környezet változása miatt a későbbiekben korlátozott volt az előrelépés az ajánlások végrehajtása terén. A jelenlegi kedvező gazdasági helyzet lehetőséget biztosít arra, hogy a spanyol gazdaság ellenálló képességének növelése és termelékenységének javítása céljából az ország kezelje a még fennálló reformszükségleteket.

               (4)Spanyolország 2019. április 30-án benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját és 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (5)A 2019. évi stabilitási program ismerteti a spanyolországi stabilitási törvényben meghatározott megelőző és korrekciós eszközök végrehajtása érdekében tett intézkedéseket. Nem tartalmaz azonban terveket az említett eszközök automatikus érvényesítésére, valamint arra vonatkozóan, hogy felülvizsgálják a stabilitási törvény kiadási szabályát annak érdekében, hogy – különösen a gazdasági fellendülés időszakában – nagyobb mértékben járuljon hozzá a költségvetési konszolidációhoz. A közbeszerzés területén a közkiadások hatékonyságának javításához, valamint a szabálytalanságok megelőzésének előmozdításához alapvető fontosságú lesz a közbeszerzési szerződésekre vonatkozó, 2017-ben elfogadott törvény határozott végrehajtása. Mindenekelőtt fontos, hogy az új irányítási struktúra, elsősorban a Független Szabályozási és Felügyeleti Hivatal hatékonyan tudja ellátni a ráruházott feladatokat, valamint hogy – az ajánlatkérő szervek, továbbá a nemzeti, regionális és helyi szintű szervezetek aktív részvételével – haladéktalanul elfogadják az átfogó nemzeti közbeszerzési stratégiát. Végül, 2019-ben esedékes számos kiadási felülvizsgálat, és az ezekhez kapcsolódó ajánlások végrehajtása várhatóan elősegíti a közkiadások hatékonyságának növelését.

               (6)A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  5
                23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.
                  6

               (7)A túlzott hiány időben történő és tartós korrekcióját, valamint a túlzotthiány-eljárás megszüntetéséről szóló (EU) [2019/X] tanácsi határozatot követően Spanyolország a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az átmeneti adósságszabály hatálya alá tartozik. A program előrejelzése szerint az államháztartási egyenleg a GDP-arányos 2018-as –2,5 %-ról 2019-ben a GDP –2,0 %-ára nő, és 2022-ben kiegyensúlyozottá válik. Az újraszámított strukturális egyenleg
                  7
                alapján a középtávú költségvetési célt – a strukturális értelemben kiegyensúlyozott költségvetési pozíciót – nem tervezik elérni a program időszakában. A stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság a 2018. évi 97,1 %-ról 2019-re várhatóan 95,8 %-ra csökken, majd 2022-ben 88,7 % lesz. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A 2019. évi stabilitási programban meghatározott költségvetési célok elérésével kapcsolatos kockázatok főként a bevételi oldalhoz kapcsolódnak, mivel számos bevételi intézkedés esetében jelentős bizonytalanság övezi az elfogadás valószínűségét, illetve az intézkedések eredményét.

               (8)A Tanács 2018. július 13-i ajánlása szerint Spanyolországnak biztosítania kell, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások
                  8
                nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg a 0,6 %-ot, ami a GDP 0,65 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazítást jelent. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2019-ben jelentős mértékű lesz az eltérés a középtávú költségvetési célhoz vezető, ajánlott kiigazítási pályától.

               (9)Tekintettel arra, hogy Spanyolország GDP-arányos államadósság-rátája meghaladja a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaértéket, és az előrejelzés szerint a kibocsátási rés pozitív lesz (GDP-arányosan 2,0 %), 2020-ban a nominális nettó elsődleges államháztartási kiadás nem emelkedhet, összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében közösen elfogadott kiigazítási követelménymátrix által előírt, a GDP 1,0 %-ának megfelelő strukturális kiigazítással. Ugyanakkor vannak arra utaló jelek, hogy a gazdaság kihasználatlan kapacitását alábecsülik. Az előrejelzés szerint az infláció 2019-ben 2 % alatt marad és tovább folytatódik a munkaerőpiac stagnálása (a munkanélküliségi ráta magas és nagy arányú a nem önként vállalt részmunkaidős foglalkoztatás, az ideiglenes foglalkoztatás és a dolgozói szegénység). Emellett a megbízhatóságvizsgáló eszköz is azt jelzi, hogy a kibocsátási rés közösen megállapított módszertan szerinti becslését jelentős bizonytalanság övezi. Mindezek alapján a nettó elsődleges államháztartási kiadások legfeljebb 0,9 %-os emelkedésének megfelelő, a GDP 0,65 %-át kitevő éves strukturális kiigazítás tűnik megfelelőnek. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján változatlan szakpolitikai irányvonal esetén fennáll annak a kockázata, hogy 2020-ban jelentős lesz az eltérés az előírt költségvetési kiigazítási követelménytől. Ezenkívül Spanyolország 2019-ben és 2020-ban várhatóan nem tesz eleget az átmeneti adósságszabály követelményeinek. A Tanács összességében úgy véli, hogy 2019-től kezdődően meg kell hozni a szükséges intézkedéseket a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés biztosítása érdekében. Fontos lenne az esetleges többletbevételek felhasználása az adósságráta további csökkentéséhez.

               (10)Spanyolországban változatlanul erőteljes a foglalkoztatás növekedése. A munkanélküliség továbbra is csökken, de jóval meghaladja az uniós átlagot, különösen a fiatalok és az alacsony képzettségűek körében. A nemek közötti foglalkoztatási, továbbá a szakmai életpálya hosszában jelentkező különbségek még mindig jelentősek. Ezek a területek kiaknázatlan lehetőségeket rejtenek magukban, nem utolsósorban a népesség rohamos elöregedése miatt.

               (11)Bár fokozatosan csökken, a széles körben – többek között a szezonális vagy ciklikus tevékenységeket kevésbé igénylő ágazatokban is – alkalmazott határozott idejű munkaszerződések aránya a legmagasabbak között van az Unióban, és hátráltathatja Spanyolország növekedési potenciálját és társadalmi kohézióját. A leginkább érintettek a fiatalok, az alacsony képzettségűek és a harmadik országbeli állampolgárok, akik gyakran nem rendelkeznek a megfelelő szociális ellátási jogosultságokkal és magasabb körükben a szegénység kockázata. A határozott idejű munkaszerződések gyakran rendkívül rövid időtartamra vonatkoznak, és sem a munkavállalók, sem a munkáltatók szempontjából nem ösztönzik a képzésbe való befektetést, ami viszont gátolja a termelékenység növekedését. A határozott idejű munkaszerződésről határozatlan idejűre történő áttérés még mindig nehéz, és a munkaerő mobilitásának akadályai csökkentik az álláskeresők lehetőségeit és meggátolják a munkaerő hatékony elosztását az országban.

               (12)Spanyolország megerősítette a tartósan munkanélküli személyek támogatását, akik 2018-ban még mindig az aktív népesség 6,4 %-át tették ki. A közelmúltbeli kezdeményezések célja, hogy tanácsadás és pályaorientáció révén előmozdítsák a fiatalok foglalkoztathatóságát, de az állásajánlatoknak még mindig csak kis hányada kerül az állami foglalkoztatási szolgálatokhoz, és további intézkedésekre van szükség ahhoz, hogy igénybevételük a munkakeresés és elhelyezkedés során eredményesebb legyen. Konkrétan, egyes régiókban gyenge a munkáltatók bevonása, és az álláskeresők készségeinek a munkaadók igényeivel való jobb összehangolásához használható profilalkotó eszközök még mindig kezdeti stádiumban vannak. Kialakulóban vannak az állami foglalkoztatási szolgálatok és a szociális szolgálatok közötti partnerségek, de egyes régiókban még mindig korlátozott az együttműködés. A korszerű állami foglalkoztatási szolgálatokba való beruházás növelése a munkavállalói mobilitás támogatásával együtt hozzájárulhat a munkavállalók foglalkoztathatóságának és alkalmazkodóképességének javításához, valamint a zökkenőmentes munkaerőpiaci átmenethez, ezáltal javítva Spanyolország termelékenységét és hosszú távú, inkluzív növekedését.

               (13)Már van eredménye a munkaügyi felügyelőségek megerősítésére irányuló erőfeszítéseknek, amelyek célja a határozatlan idejű szerződésekkel való visszaélések elleni küzdelem, és a határozatlan idejű szerződések nettó foglalkoztatásnövekedésben képviselt aránya emelkedni kezdett. A munkáltatók azonban továbbra is széles körben használják a rövid távú szerződéseket. A korábbi tapasztalatok azt mutatják, hogy több olyan, a munkahelyteremtés támogatására irányuló ösztönző van, amely csak csekély mértékben mozdítja elő a minőségi foglalkoztatást. Spanyolország új értékelést indított el a rendszer egyszerűsítésének céljából, de az eredmények még nem állnak rendelkezésre. Fel kell gyorsítani a felvételi versenyvizsgákat, hogy a közszférában minden kormányzati szinten csökkenjen a határozott idejű szerződések aránya és 2019 végére megvalósuljon a 8 %-os cél. Bár a háromoldalú kerekasztal-megbeszélések elindítása jó irányba tett lépés ahhoz, hogy a szociális partnerek nagyobb mértékben kapcsolódjanak be a szakpolitikák kialakításába, mélyrehatóbb és időszerűbb konzultációkra van szükség.

               (14)A szegénység és a társadalmi kirekesztődés, valamint a jövedelmi egyenlőtlenség kockázatának kitett személyek aránya továbbra is az uniós átlag feletti, de csökkenőben van. Az ideiglenesen foglalkoztatott, alacsony képzettségű, vagy az Unión kívül született személyek körében magas a dolgozói szegénység aránya. A gyermekek szegénységi rátája – bár csökkenő tendenciát mutat – továbbra is nagyon magas. A nyugdíjon kívüli szociális transzferek szegénység csökkentésére gyakorolt hatása továbbra is a legalacsonyabbak között van az Unióban, különösen a gyermekek esetében. Spanyolországban a gyermekes háztartások esetében a szociális kiadások GDP-hez viszonyított aránya uniós összehasonlításban a legalacsonyabbak között van, és az ellátások nem kellően célzottak. A pozitív tendencia ellenére továbbra is jelentős hiányosságok tapasztalhatók a súlyos és mérsékelt függőségi helyzetben lévők ellátottsága terén. A nemzeti munkanélküliségi támogatás még mindig szétaprózott, és több alrendszerből áll, amelyek az álláskeresők eltérő kategóriáit célozzák meg. Az idősebb (legalább 52 éves) tartósan munkanélküli személyeknek nyújtott jövedelemtámogatás hatályának és az általa biztosított védelemnek a javítására irányuló közelmúltbeli intézkedések ugyanakkor gyengíthetik e csoport munkavállalásra való ösztönzését. Ugyanakkor a regionális minimumjövedelmi rendszerek jelentősen eltérnek a hozzáférési feltételek, a hatály és megfelelőség tekintetében, és a régiók közötti korlátozott hordozhatóságuk visszafogja a munkaerő-mobilitás ösztönzését. Ennek következtében számos rászoruló nem részesül támogatásban. Az egyetemes társadalombiztosítási kártya rendszerének bevezetése átláthatóbbá teszi a szociális ellátásokat és így azok célirányosabbá válhatnak. Bár a gazdaságélénkülés továbbra is hozzájárul a szegénység visszaszorításához, a körülmények szükségessé teszik a társadalmi befogadásra irányuló szakpolitikákba és a szociális infrastruktúrába (például a szociálislakás-építésbe) való beruházást az inkluzív növekedés megvalósítása érdekében. Emellett Spanyolország sajátos területi kohéziós kihívásokkal szembesül, mint például egyes vidéki térségekben az akut elnéptelenedés és elöregedés. A vállalkozói létet, a digitális átalakulást és a szociális gazdaságot előmozdító intézkedések az integrált területfejlesztési stratégiák részeként segíthetik e problémák megoldását.

               (15)A válság időszakában a spanyol nyugdíjrendszer fontos szerepet játszott az idős emberek életminőségének fenntartásában, így esetükben kisebb a szegénység kockázata. Az idősödésről szóló 2018. évi jelentés és a nyugdíjak megfelelőségéről szóló jelentés előrejelzései arra utalnak, hogy a 2011. és 2013. évi reformok hosszú távon hozzájárultak a nyugdíjak fenntarthatóságának és viszonylagos megfelelőségének biztosításához. Azonban az, hogy a nyugdíjemeléseket továbbra is az inflációhoz kapcsolják (amint arról 2018-ban és 2019-ben döntöttek), és figyelmen kívül hagyják a fenntarthatósági tényezőt, kompenzációs intézkedéseket tesz szükségessé a nyugdíjrendszer közép- és hosszú távú fenntarthatóságának biztosításához. Emellett intézkedésekre lenne szükség a jövőbeli nyugdíjasok jövedelmének megfelelőségével, valamint a munkával töltött életpályájuk hosszával és teljességével kapcsolatos fő kihívás kezeléséhez, tekintettel a magas munkanélküliségre, valamint a határozott idejű munkaszerződések és a részmunkaidős foglalkoztatás széles körű alkalmazására.

               (16)Spanyolország innovációs teljesítményét és termelékenységnövekedését gátolja a kutatás-fejlesztésre fordított beruházások visszafogott szintje és a strukturális munkaerőhiány. A spanyolországi üzleti szektorban a kutatási-fejlesztési kiadások az uniós átlagnak mindössze a felét teszik ki, különösen a nagyvállalatok esetében, és jelentősek a regionális különbségek. Ezeket a különbségeket erősíti a kutatás-fejlesztésre szánt állami költségvetés alacsony és csökkenő végrehajtási aránya. A fejlett technológiák kidolgozásának és használatának másik fontos akadálya a szakemberhiány, valamint a készségkereslet és -kínálat közötti eltérés, különösen a kis- és középvállalkozások esetében. A foglalkoztatás a csúcstechnológiai ágazatokban és a tudásintenzív szolgáltatásokban számos spanyol régióban jóval az uniós átlag alatt van. Bár folyamatban van az intelligens szakosodásra vonatkozó regionális innovációs stratégiák kidolgozása, és a nemzeti kutatási és innovációs politika irányításának racionalizálása, a szakpolitikák kialakítása, végrehajtása és értékelése terén folytatott nemzeti-regionális koordináció továbbra is gyenge. Spanyolország innovációs teljesítményének javításához jelentős beruházásokra van szükség a vállalkozói lét és az induló vállalkozások előmozdítása, növekedésük segítése, valamint a vállalkozások versenyképességének és – többek között digitális átalakulás révén – a nagyobb hozzáadott értéket jelentő tevékenységekhez való alkalmazkodóképességének javítása érdekében, azzal a céllal, hogy megerősítsék jelenlétüket a nemzetközi piacokon. Ehhez arra is szükség van, hogy nagyobb figyelmet kapjon a köz- és magánszféra partnersége, a tudományos körök és a vállalkozások közötti együttműködés és a technológiatranszfer, különösen a kis- és középvállalkozások esetében, valamennyi kormányzati szinten megerősödjön a kutatási és innovációs politika irányítása, és jobban össze kell hangolni a kutatás-fejlesztési infrastruktúrát és projekteket a regionális és nemzeti innovációs stratégiákkal.

               (17)Bár javulóban van, a korai iskolaelhagyók aránya uniós viszonylatban továbbra is nagyon magas Spanyolországban, és jelentősek a regionális különbségek. Tovább kell javítani az oktatási eredményeket, amelyek jelentősen eltérnek a régiókban. Mindkét tényező negatívan befolyásolja a hosszú távú termelékenységnövekedési potenciált. Az oktatási rendszer reformjára irányuló erőfeszítések elakadtak. A vállalkozások arról számolnak be, hogy nehéz megtalálni az innovációhoz szükséges készségekkel rendelkező munkaerőt, mindenekelőtt az információs és kommunikációs technológiák terén jártas szakembereket. Spanyolország intézkedéseket hagyott jóvá a duális szakképzési rendszer korszerűsítéséhez, amely kulcsszerepet játszhat az innovációs eredmények hasznosításához szükséges készségek és képesítések biztosításában, de e rendszerek igénybevétele továbbra is mérsékelt. Spanyolországban a felsőfokú végzettséggel rendelkezők aránya meghaladja az uniós átlagot, de a felsőfokú végzettségűek gyakran nem találnak megfelelő állást. A humán tőkének az oktatás és képzés minden szintjén – többek között a felsőoktatásban és a szakképzésben – történő fejlesztése, valamint az oktatás és a vállalkozások közötti szorosabb együttműködés a strukturális munkaerőhiány csökkentése érdekében, előmozdíthatja a fiatal diplomások munkaerőpiacra való belépését. Ugyanakkor a vállalkozások számára biztosíthatja az innovációs kapacitásuk növeléséhez szükséges készségeket és képesítéseket is, és lehetővé teheti, hogy teljes körűen kiaknázzák a digitális átalakulás kínálta növekedési potenciált. A munkavállalók digitális készségek terén történő átképzése azt is lehetővé tenné, hogy a spanyol vállalkozások versenyképesek maradjanak az egyre inkább digitalizált gazdaságban. Ezek az intézkedések hozzájárulnának a regionális egyenlőtlenségek csökkentéséhez.

               (18)A szabályozás korlátozó jellege és széttagoltsága Spanyolországban megakadályozza, hogy a vállalkozások kihasználják a méretgazdaságossági előnyöket, és visszafogja a termelékenységet. A piac egységességéről szóló törvény továbbra is az említett problémák kezelésének fontos eszköze. E törvény határozottabb végrehajtása és a szolgáltatásokra vonatkozó meghatározott korlátozások megszüntetése különösen egyes szakmai szolgáltatások, így például az építőmérnökök, az építészek, a jogi és számítástechnikai szolgáltatások esetében, javítaná a növekedési lehetőségeket és a versenyt. Hasonlóan más olyan területekhez, ahol a régiók kulcsfontosságú szerepet játszanak a reformok sikeres végrehajtásában, a nemzeti és regionális hatóságok közötti erősebb és tartós koordináció e téren is hatékonyabbá teheti a szakpolitikákat.

               (19)A vasúti teherszállítás nem teljes körű összekapcsoltsága, valamint a spanyol piacnak az uniós villamosenergia- és gázpiaccal való korlátozott integrációja nem teszi lehetővé, hogy Spanyolország teljes mértékben részesüljön az uniós egységes piac előnyeiből. Ezért Spanyolországnak további beruházásokat kell végrehajtania ahhoz, hogy az uniós villamosenergia-hálózatokkal való összekapcsoltság terén 2020-ra elérje a kiépített villamosenergia-termelési kapacitásának legalább 10 %-ában meghatározott célt. Beruházásokra van szükség emellett a vasúti teherszállítás nagyobb arányú felhasználásának lehetővé tétele érdekében, ideértve a határokon átnyúló összeköttetéseket Franciaországgal és Portugáliával, valamint a kikötőkhöz és logisztikai csomópontokhoz való kapcsolatot.

               (20)Ahhoz, hogy biztosítható legyen egy fenntarthatóbb fejlődési modell, jelentős beruházásra van még szükség a természeti erőforrásokkal való gazdálkodás terén. Az épületek energiafogyasztásának csökkentése, valamint az intelligens hálózatok és a megújuló villamos energia tárolásának fejlesztése elősegítené a kereslet jobb kezelését. További intézkedésekkel elő kell mozdítani a fenntartható közlekedést és a körforgásos gazdaságot. Spanyolország egyes területei az éghajlatváltozásnak leginkább kitett európai területek közé tartoznak, ami komoly problémát jelent a meglévő vízkészletekkel való gazdálkodás szempontjából és további infrastrukturális beruházásokat tesz szükségessé a vízgazdálkodás, így a szennyvízkezelés, a vízvezeték-hálózatok szivárgásai és a vízellátás terén. Az elmúlt években tapasztalt folyamatos előrelépés ellenére Spanyolország még nem teljesítette az uniós vízügyi jogszabályok egyes követelményeit. Az e célkitűzések teljesítése terén tett előrelépés környezeti, gazdasági és társadalmi előnyökkel járna Spanyolország számára.

               (21)Valamennyi feltárt beruházási hiányosság tekintetében figyelembe kell venni a beruházási igényekkel kapcsolatos egyedi regionális különbségeket. Bár ami az egy főre jutó GDP-t illeti, mérsékeltek a területi különbségek, de még mindig meghaladják a válság előtti szintet, elsősorban az elbocsátások régiókra gyakorolt aszimmetrikus hatása miatt. Jelenleg a legnagyobb regionális különbségek a munkaerővel és a szociális eredményekkel kapcsolatos mutatók terén jellemzők, melyek esetében a legtöbb spanyol régió elmarad az uniós átlagtól. Más, például az innovációt, a vállalkozói készséget vagy a versenyképességet mérő társadalmi-gazdasági mutatók szintén jelentős területi különbségeket mutatnak. A beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitikának megfelelően figyelembe kell vennie a beruházási szükségletek regionális eltéréseit.

               (22)A 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó uniós alapok programozása hozzájárulhat az ajánlásokban azonosított egyes hiányosságok kezeléséhez, különösen az országjelentés
                  9
                D. mellékletében ismertetett területeken. Ez lehetővé tenné Spanyolország számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális sokféleséget és a legkülső régiónak minősülő Kanári-szigetek sajátos helyzetét is figyelembe véve. E beruházások sikerének egyik fontos tényezője az ezen alapok kezelését biztosító nemzeti igazgatási kapacitás megerősítése.

               (23)A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a spanyol gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Spanyolországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak ezek Spanyolország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintettel arra az igényre, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (24)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és véleményét
                  10
                különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (25)A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi nemzeti reformprogramot és a 2019. évi stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi,

               AJÁNLJA, hogy Spanyolország 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.Biztosítsa, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2020-ban ne haladja meg a 0,9 %-ot, ami a GDP 0,65 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Tegyen intézkedéseket a költségvetési és közbeszerzési keretek valamennyi kormányzati szinten történő megerősítésére. Őrizze meg a nyugdíjrendszer fenntarthatóságát. A többletbevételeket használja fel az államháztartás adósságának csökkentésére.

               2.Biztosítsa, hogy a foglalkoztatási és szociális szolgálatok képesek legyenek hatékony támogatást nyújtani. Mozdítsa elő a határozatlan idejű munkaszerződésekre való áttérést, többek között a munkaerő-felvételi ösztönzők rendszerének egyszerűsítésével. Javítsa a családtámogatást és kezelje a nemzeti munkanélküliségi támogatási és a regionális minimumjövedelmi rendszerek hatályának hiányosságait. Szorítsa vissza a korai iskolaelhagyást és javítsa az oktatási eredményeket, a regionális eltérések figyelembevételével. Erősítse meg az oktatás és az üzleti élet közötti együttműködést azzal a céllal, hogy javuljon a munkaerőpiac szempontjából releváns készségek és képesítések biztosítása, különösen az információs és kommunikációs technológiák terén.

               3.Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába az innováció előmozdítását, az erőforrás- és energiahatékonyságot, a vasúti teherszállítási infrastruktúra korszerűsítését, az energiahálózatok más uniós hálózatokkal való összekapcsolásának kiterjesztését, a regionális különbségeket is figyelembe véve. Fokozza a kutatást és innovációt támogató politikák hatékonyságát.

               4.Folytassa a piac egységességéről szóló törvény végrehajtását, mégpedig a közigazgatási szervek közötti együttműködés javítása, valamint annak biztosítása révén, hogy a gazdasági tevékenységekhez – különösen a szolgáltatások esetében – való hozzáférést és azok gyakorlását szabályozó előírások a kormányzat minden szintjén összhangban legyenek az említett törvény elveivel.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

                     (3)

                        SWD(2019) 1008 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

                     (8)

                        A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

                     (9)

                        SWD(2019) 1008 final.

                     (10)

                        Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.