title: A Bizottság ajánlása a Tanácsnak az Európai Atomenergia-közösség (Euratom) és a Kazah Köztársaság kormánya között az atomenergia békés célú felhasználása terén folytatandó együttműködésről szóló megállapodás jóváhagyásáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

52006DC0617

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 24.10.2006COM(2006) 617 véglegesA BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAKaz Európai Atomenergia-közösség (Euratom) és a Kazah Köztársaság kormánya között az atomenergia békés célú felhasználása terén folytatandó együttműködésről szóló megállapodás jóváhagyásárólA BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAKaz Európai Atomenergia-közösség (Euratom) és a Kazah Köztársaság kormánya között az atomenergia békés célú felhasználása terén folytatandó együttműködésről szóló megállapodás jóváhagyásáról1. BEVEZETÉSAz EU és a Kazah Köztársaság (a továbbiakban: Kazahsztán) között létrejött partnerségi és együttműködési megállapodás[1] 18. cikke szerint az Európai Atomenergia Közösségnek és Kazahsztánnak megállapodást kell kötnie a nukleáris anyagok kereskedelméről.2000. június 27-án a Tanács határozatot fogadott el az Euratom és Kazahsztán közötti nukleáris együttműködésről szóló megállapodás megkötéséről folytatandó tárgyalásokra vonatkozó irányelveknek a Bizottság részére történő kibocsátásáról[2].2001. január 18-án a Bizottság benyújtotta a kazah hatóságokhoz a megállapodás első tervezetét, javasolva a tárgyalások megkezdését.A tárgyalások 2006 szeptemberéig tartottak, ekkor a felek elfogadták a szöveget.A megállapodás célja a nukleáris biztonság és a magfúzió terén folytatott kooperáció kiteljesítése a nukleáris energia békés felhasználása terén való együttműködés kialakítása révén az EU és Kazahsztán, mint potenciálisan jelentős uránexportőr között.2. AZ MEGÁLLAPODÁS JELENTőSÉGEA megállapodás megkötésének elsősorban kereskedelmi jelentősége van. Kazahsztán rendelkezik a világ ismert urántartalékainak megközelítőleg 20%-ával, ami – mennyiségi szempontból – a világ harmadik legnagyobb urántermelőjévé avatja. Kazahsztán több területen fejtett ki atomenergiával kapcsolatos tevékenységet, főként az urániparban és -kutatásban.Az Euratom azért érdekelt ennek a megállapodásnak az aláírásában, mert Kazahsztán az egyik legfőbb potenciális természetesurán-szállító. Az EU közvetlen kazahsztáni uránimportja napjainkban mindössze a teljes uránimport 3%-át teszi ki. Ugyanakkor a kazahsztáni uránimport mennyisége az elmúlt években növekedett (2005-ben csaknem megháromszorozódott 2004-hez képest), és várhatóan tovább növekszik. A tíz éves kezdeti időszakra létrejövő megállapodás potenciális kereskedelmi értéke több százmillió euróra tehető.A nukleáris anyagokkal való kereskedelem elősegítése illeszkedik a Közösségnek az energiaellátás biztonságával és az energiaforrások diverzifikálásával kapcsolatos stratégiájába. A megállapodás lehetővé teszi az uránbányászatban és -kereskedelemben tevékenykedő európai vállalkozások számára a kazah piachoz való könnyebb hozzáférést. Jelenleg csak egyetlen európai vállalatnak sikerült az uránbányászat terén partnerségi kapcsolatot létesítenie egy kazah vállalattal.Ezenkívül ennek a megállapodásnak az aláírása tovább erősíti a Kazah Köztársaságnak, a Közösségnek és az Európai Unió tagállamai kormányainak elkötelezettségét az atomfegyverek elterjedésének megakadályozása iránt, és megerősíti a biztosítéki és exportellenőrzési intézkedések, valamint a fizikai védelemmel kapcsolatos intézkedések következetes érvényesítését.3. A MEGÁLLAPODÁSRÓL ÁLTALÁBANA megállapodás célja a nukleáris energia békés felhasználásában való együttműködés az Euratom és a Kazah Köztársaság között. Az együttműködés területe elsősorban a nukleáris biztonság, a szabályozott magfúzió, a nukleáris kutatás és fejlesztés, valamint a nukleáris anyagok kereskedelme és a nukleáris üzemanyag-ciklussal összefüggő szolgáltatások nyújtása (3. cikk). Az együttműködési terület a felek egyetértésével tovább bővíthető (8. cikk).Ez a megállapodás a nukleáris biztonságról, illetve a magfúzióról szóló két megállapodásra épül, amelyek 2003 júniusában[3], illetve 2004 áprilisában[4] léptek hatályba (4. és 5. cikk).A megállapodás meghatározza a nukleáris kutatásban és fejlesztésben az Euratom és Kazahsztán közötti együttműködés módját és mértékét (6. cikk) Az együttműködés nukleáris tevékenységekre terjed ki, különösen az atomenergia orvosi és ipari alkalmazásai terén. Kiterjed továbbá a nukleáris energia környezetei hatásának értékelésére is. Az együttműködés létrejöhet információk, szakértők és nukleáris eszközök cseréjével, valamint közös tanulmányok és tevékenységek formájában. A konkrét projekteket a különféle rendelkezésekre irányuló részletesebb előkészítés előzi meg. Az együttműködési tevékenységből adódó költségeket az a fél viseli, amelynél azok felmerülnek.Különös hangsúly helyeződik a nukleáris anyagok kereskedelmére (7. cikk). A megállapodás egy sor olyan előírást tartalmaz, amelyek meghatározzák a nukleáris anyagok szállításának kritériumait, valamint a konfliktusok rendezésének módját. A nukleáris anyagokat a biztosítéki egyezményekkel összhangban szigorúan csak békés célokra szabad használni (a Közösség esetében: az Euratom biztosítéki intézkedései az Euratom-Szerződés szerint, és a NAÜ biztosítéki intézkedései és annak kiegészítő jegyzőkönyvei[5], valamint az Euratom és a NAÜ háromoldalú különmegállapodásai a tagállamokkal[6], Franciaországgal[7] és az Egyesült Királysággal[8]; Kazahsztán esetében: a NAÜ biztosítéki intézkedései[9] és annak kiegészítő jegyzőkönyvei), szállításuknak pedig a nukleáris anyagok fizikai védelméről szóló nemzetközi egyezmény[10] előírásai szerint kell történnie.A megállapodás megerősíti továbbá a nukleáris anyagok Közösségen belüli szabad mozgásáról szóló elvet, garantálja, hogy a velük kapcsolatos kereskedelemre és szolgáltatásokra a felek között a piaci árak vonatkoznak, valamint elhárítja a felek fennhatósága alá tartozó területeken a nukleáris anyagok szállítását nehezítő adminisztratív akadályokat (pl. kiviteli és behozatali engedélyek).A szellemi tulajdonra vonatkozó rendelkezéseket (10. cikk) a nukleáris biztonságról és a szabályozott magfúzióról szóló megállapodások tartalmazzák részletesebben.A felek kötelezik magukat arra, hogy a partnerségi és együttműködési megállapodás keretén belül rendszeresen konzultálnak (11. cikk). A felek az ennek a megállapodásnak az alkalmazásával vagy értelmezésével kapcsolatos viták rendezése során a partnerségi és együttműködési megállapodást tekintik irányadónak.A megállapodást kezdeti 10 éves időtartamra kötik; azonban a megállapodás alapvető előírásainak megsértése esetén lehetőség van a megállapodás hatályának teljes vagy részleges felfüggesztésére vagy megszüntetésére.4. KÖVETKEZTETÉSA bizottság úgy látja, hogy az Európai Atomenergia Közösség és a Kazah Köztársaság közötti, az atomenergia békés célú felhasználása terén folytatandó együttműködésről szóló megállapodás, amelynek elfogadását javasolja:-  összhangban áll a Tanács 2000. június 26-i tárgyalási irányelveivel;-  megerősíti a két fél egyértelmű elkötelezettségét az atomfegyverek elterjedésének megakadályozása és a magas fokú nukleáris biztonság iránt annak érdekében, hogy garantálják az atomenergia békés célú és biztonságos felhasználását;-  összhangban áll a Bizottságnak a biztonságos energiaellátással kapcsolatos stratégiájával;-  a magfúzió és a nukleáris biztonság vonatkozásában a két fél által már aláírt megállapodásokkal együtt a nukleáris területre vonatkozó teljes együttműködési csomagot képez;-  erősíti az EU és a Kazah Köztársaság közötti kereskedelmi és politikai kapcsolatokat.Ezért a Bizottság javasolja, hogy a Tanács az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés 101. cikke második bekezdésének megfelelően hagyja jóvá az Európai Atomenergia-közösség és a Kazah Köztársaság kormánya közötti, az atomenergia békés célú felhasználása terén folytatandó együttműködésről szóló, a mellékletben közölt megállapodást.MELLÉLKETMEGÁLLAPODÁS AZ ATOMENERGIA BÉKÉS CÉLÚ FELHASZNÁLÁSA TERÉN FOLYTATANDÓ EGYÜTTMŰKÖDÉSRŐL AZ EURÓPAI ATOMENERGIA KÖZÖSSÉG ÉS A KAZAH KÖZTÁRSASÁG KORMÁNYA KÖZÖTTAz Európai Atomenergia Közösség, a továbbiakban: „a Közösség”,és a Kazah Köztársaság kormánya, a továbbiakban „Kazahsztán kormánya”,a továbbiakban mindketten értelemszerűen: „fél”, illetve „felek”,FIGYELEMBE VÉVE, hogy az Európai Közösségek és tagállamai, valamint a Kazah Köztársaság között 1999. július 1-jén hatályba lépett partnerségi és együttműködési megállapodás előírja, hogy a nukleáris anyagok kereskedelmére az Európai Atomenergia Közösség és Kazahsztán kormánya között kötendő külön megállapodás előírásai vonatkoznak,MIVEL a felek aláírták az Európai Atomenergia Közösség és a Kazah Köztársaság között a nukleáris biztonság terén való együttműködés tárgyában létrejött megállapodást, valamint az Európai Atomenergia Közösség és a Kazah Köztársaság között a szabályozott magfúzió tárgyában létrejött együttműködési megállapodást, melyek 2003. június 1-jén, illetve 2004. április 13-án léptek hatályba,MIVEL a Közösség valamennyi tagállama és a Kazah Köztársaság részesei a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásáról szóló szerződésnek (a továbbiakban: atomsorompó-szerződés),MIVEL a Közösség, annak tagállamai és a Kazah Köztársaság elkötelezettek az iránt, hogy az atomenergia békés célú kutatása, fejlesztése és alkalmazása az atomsorompó-szerződés céljaival összhangban történjék;MIVEL a Közösségben nukleáris biztosítéki intézkedéseket alkalmaznak az Európai Atomenergia Közösséget létrehozó szerződés (a továbbiakban: „Euratom-Szerződés”) VII. fejezete és a Közösség, annak tagállamai valamint a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség (a továbbiakban: „NAÜ”) között megkötött biztosítéki egyezmények szerint; és a Kazah Köztársaságban a Kazah Köztársaság és a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség között létrejött, az atomsorompó szerződéssel kapcsolatos biztosítéki intézkedések alkalmazásáról szóló megállapodás szerint, amely 1995. augusztus 11-én lépett hatályba (a továbbiakban: „a biztosítéki intézkedések alkalmazásáról szóló megállapodás”),MIVEL a Közösség, annak tagállamai és Kazahsztán újból megerősítik, hogy támogatják a NAÜ-t és annak megerősített biztosítéki rendszerét,MIVEL a felek elősegítik a gyártók, a nukleáris üzemanyagciklus ipara, a létesítmények és a felhasználók kölcsönös érdekében a nukleáris anyagok kereskedelmét egymás között, vagy a felek területén letelepedett felhatalmazott személyek vagy vállalkozások között,MIVEL tekintetbe kell venni a Közösség egyes tagállamainak kormányai és a Kazah Köztársaság kormánya által a nukleáris szállítók csoportjában vállalt kötelezettségeket,MIVEL helyénvaló keretmegállapodással megerősíteni a felek között a polgári atomenergia-ágazatban kialakított együttműködés alapjait,A KÖVETKEZŐKBEN ÁLLAPODNAK MEG:1. cikkFOGALOMMEGHATÁROZÁSOKE megállapodás alkalmazásában:1. „nukleáris anyag”: minden alapanyag vagy különleges hasadóanyag, a NAÜ Alapszabályának XX. cikkében meghatározottak szerint;2. „Közösség”:a) egyfelől az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződéssel létrehozott jogi személy, a jelen megállapodást aláíró egyik fél;b) másfelől az a földrajzi terület, amelyre az említett szerződést alkalmazni kell;3. „a felek illetékes hatóságai”:a) a Közösség esetében az Európai Bizottság;b) Kazahsztán kormánya esetében a Kazah Köztársaság Energia és Természeti Erőforrások Minisztériumának Atomenergiaügyi Bizottsága;A változásokról a felek diplomáciai úton értesítik egymást.2. cikkCÉLKITŰZÉSE megállapodás célja, hogy a Közösség és a Kazah Köztársaság közötti általános együttműködési kapcsolatok kölcsönösen előnyös megerősítése érdekében, viszonossági alapon és a felek hatásköreinek sérelme nélkül keretet biztosítson a felek együttműködéséhez az atomenergia békés célú felhasználása terén.3. cikkAZ EGYÜTTMŰKÖDÉS TÁRGYA1. A felek a 4–8. cikkben előírt módon az alábbi területeken működhetnek együtt az atomenergia békés célú felhasználása terén:a) nukleáris biztonság (4. cikk);b) szabályozott magfúzió (5. cikk);c) kutatás és fejlesztés az atomenergia békés célú felhasználásának egyéb, az e cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában előírt területektől eltérő területein (6. cikk);d) nukleáris anyagok kereskedelme és a nukleáris üzemanyagciklussal kapcsolatos szolgáltatások nyújtása (7. cikk);e) egyéb, e megállapodás tárgyával összefüggő területek (8. cikk).2. A felek e cikkben említett együttműködése megvalósulhat a Közösség, illetve a Kazah Köztársaság területén honos, arra jogosult személyek és vállalkozások között is.4. cikkNUKLEÁRIS BIZTONSÁGA nukleáris biztonság terén folytatott együttműködésnek az Euratom és a Kazah Köztársaság között létrejött, a nukleáris biztonság terén való együttműködésről szóló, 2003. június 1-jén hatályba lépett megállapodással összhangban kell megvalósulnia.5. cikkSZABÁLYOZOTT MAGFÚZIÓA szabályozott magfúzió területén való együttműködésnek az Euratom és a Kazah Köztársaság Minisztertanácsa között létrejött, a szabályozott magfúzió tárgyában való együttműködésről szóló, 2004. április 13-án hatályba lépett megállapodással összhangban kell megvalósulnia.6. cikkKUTATÁS ÉS FEJLESZTÉS AZ ATOMENERGIA BÉKÉS CÉLÚ FELHASZNÁLÁSÁNAK EGYÉB TERÜLETEIN1. A felek megállapodása alapján az együttműködés kiterjedhet a fenti 4. és 5. cikk hatályán kívüli, a felek közös érdekeltségébe tartozó nukleáris kutatási és fejlesztési tevékenységekre, feltéve, hogy ezek a vonatkozó programok körébe tartoznak.2. Az együttműködés különösen a következő területekre terjedhet ki:a) az atomenergia orvosi és ipari alkalmazásai, beleértve a villamosenergia-termelést is;b) az atomenergia környezeti hatásai;c) a felek megállapodása szerinti egyéb, nukleáris kutatási és fejlesztési területek, feltéve, hogy ezek a vonatkozó programok körébe tartoznak.3. Az együttműködést különösen az alábbi módokon kell megvalósítani:a) műszaki ismeretek cseréje révén: jelentések, látogatások, szemináriumok, műszaki értekezletek stb.,b) a résztvevő laboratóriumok és/vagy testületek között a személyzet cseréje révén, beleértve a képzési célú cserét is,c) anyagminták, anyagok, műszerek, kísérleti eszközök cseréje révén,d) a közös vizsgálatokban és tevékenységekben való kiegyensúlyozott részvétel révén.4.a) A konkrét projektekben megvalósuló együttműködés körét és feltételeit – a szükséges mértékben – a felek illetékes hatóságai végrehajtási megállapodások keretében határozzák meg a Közösség és a Kazah Köztársaság vonatkozó törvényi előírásainak figyelembevételével.b) Ezek a végrehajtási megállapodások magukban foglalhatnak többek között pénzügyi jellegű rendelkezéseket, az irányítási jogkörök kijelölését, valamint az ismeretek terjesztésére és a szellemi tulajdonjogokra vonatkozó részletes előírásokat.5. Amennyiben a felek kifejezetten másképpen nem rendelkeznek, az e megállapodás alapján folytatott együttműködésből származó költségek azt a felet terhelik, amelyiknél az adott költség felmerül.7. cikkNUKLEÁRIS ANYAGOK KERESKEDELMEÉS KAPCSOLÓDÓ SZOLGÁLTATÁSOK1. E megállapodás vonatkozik a felek között közvetlenül vagy harmadik országon keresztül átadott nukleáris anyagokra, amint azok a Közösség vagy a Kazah Köztársaság területi fennhatósága alá kerülnek, feltéve, hogy a szállító fél – a felek illetékes hatóságai által kötendő igazgatási megállapodásban meghatározott eljárással összhangban – a szállítás előtt vagy annak időpontjában írásban értesítette az átvevő Felet.2. Az (1) bekezdésben említett nukleáris anyagokra mindaddig vonatkoznak e megállapodás rendelkezései, amíg:a) a (6) bekezdés b) pontjában említett, a vonatkozó megállapodásban szereplő biztosítéki intézkedések megszüntetésére vonatkozó rendelkezésekkel összhangban meg nem állapítják, hogy azokat a biztosítéki intézkedések tekintetében lényeges nukleáris tevékenységre már nem lehet felhasználni, vagy gyakorlatilag már nem visszanyerhetőek,b) a 6. bekezdés e) pontjával összhangban a szóban forgó anyagokat a Közösség vagy a Kazah Köztársaság fennhatósága alatt lévő területről el nem szállítják vagyc) a felek írásbeli megállapodást nem kötnek arról, hogy ez a megállapodás a szóban forgó anyagokra a továbbiakban ne vonatkozzék.3. A nukleáris anyagoknak az együttműködés keretében folytatott tevékenységek céljára történő szállítását a Közösség, annak tagállamai és a Kazah Köztársaság által az atomenergia békés célú felhasználásával kapcsolatban vállalt, a (6) bekezdésben felsorolt vonatkozó nemzetközi kötelezettségekkel összhangban kell végezni.4. A nukleáris anyagokkal való kereskedelem és az ezzel kapcsolatos szolgáltatások nyújtása a felek között piaci árakon történik.5. A felek törekszenek arra, hogy a nukleáris anyagokkal folytatott kétoldalú kereskedelem során elkerüljék a kereskedelmi biztosítéki intézkedéseket szükségessé tevő konfliktushelyzeteket. Ha azonban a nukleáris anyagok kölcsönös kereskedelmét érintően olyan problémák merülnek fel, amelyek súlyosan veszélyeztethetik a Közösség vagy a Kazah Köztársaság nukleáris iparának életképességét, beleértve az uránbányászatot, bármely fél konzultációt kezdeményezhet, amelyet ad hoc bizottság keretében a lehető leghamarabb meg kell tartani. A feleknek meg kell határozniuk a bizottság összehívásának módját, idejét, és azt, hogy milyen szinten kerüljön sor a konzultációra.Ha a konzultáció során nem születik kölcsönösen elfogadható megoldás a felmerült problémákra, a konzultációt kezdeményező fél a Közösség és a Kazah Köztársaság jogrendjével és a nemzetközi jog vonatkozó elveivel összhangban megfelelő kereskedelmi biztosítéki intézkedéseket hozhat a problémák megoldására vagy hatásainak mérséklésére.Az (5) bekezdést az Euratom-Szerződés és az abból fakadó másodlagos jog sérelme nélkül kell alkalmazni.6. A nukleáris anyagok szállítását az alábbi feltételek szerint kell végezni:a) a nukleáris anyagokat békés célra kell felhasználni: nem használhatók fel nukleáris robbanószerkezetekben vagy ilyen szerkezetek kutatása, illetve kifejlesztése céljából;b) a nukleáris anyagokra alkalmazni kell:1) a Közösségben: az Euratom biztosítékait az Euratom-Szerződésben meghatározottak szerint, valamint a NAÜ biztosítékait az alábbi vonatkozó – esetleg felülvizsgált – biztosítéki megállapodásokban, illetve az esetleg a helyükbe lépő biztosítéki megállapodásokban meghatározottak szerint, feltéve, hogy azok az atomsorompó-szerződés által megkívánt szabályozást előírják:-  a Közösség nukleáris fegyverrel nem rendelkező tagállamai, az Euratom és a NAÜ között 1977. február 21-én hatályba lépett megállapodás (INFCIRC/193. számmal tették közzé),-  a Franciaország, az Euratom és a NAÜ között 1981. szeptember 12-én hatályba lépett megállapodás (INFCIRC/290. számmal tették közzé),-  az Egyesült Királyság, az Euratom és a NAÜ között 1978. augusztus 14-én hatályba lépett megállapodás (INFCIRC/263. számmal tették közzé),amelyeket a megfelelő időben az INFCIRC/540. számmal közzétett dokumentum (a tagállam(ok) és a NAÜ közötti, a biztosítéki intézkedések alkalmazására vonatkozó megállapodás(oka)t kiegészítő jegyzőkönyvminta) alapján 2004. április 30-én hatályba lépő kiegészítő jegyzőkönyvekkel egészítettek ki;2) a Kazah Köztársaságban az 1995. augusztus 11-én hatályba lépett biztosítéki szerződést (INFCIRC/504. számmal tették közzé), amelyet a Kazah Köztársaság és a NAÜ közötti, a biztosítéki intézkedések – az atomsorompó-egyezménnyel összhangban történő – alkalmazásáról szóló, az INFCIRC/540. számmal közzétett dokumentum (a tagállam(ok) és a NAÜ közötti, a biztosítéki intézkedések alkalmazására vonatkozó megállapodás(oka)t kiegészítő jegyzőkönyvminta) alapján 2004. február 6-án kötött megállapodást kiegészítő jegyzőkönyvvel egészítettek ki, amennyiben az hatályban van;c) Amennyiben a b) pontban említett, a NAÜ-vel kötött valamely megállapodás alkalmazását a Közösségben vagy a Kazah Köztársaságban bármely ok miatt felfüggesztik vagy megszüntetik, az érintett fél a NAÜ-vel a (6) bekezdés b) pontjának 1) alpontjában vagy b) pontjának 2) alpontjában említett biztosítéki megállapodásokkal hatékonyság és alkalmazási kör tekintetében egyenértékű megállapodást köt, vagy, ha ez nem lehetséges,a Közösség, érintettségének függvényében, az Euratom biztosítéki rendszeren alapuló biztosítéki intézkedéseket alkalmaz, amelyek a (6) bekezdés b) pontjának 1) alpontjában említett biztosítéki egyezményekben előírtakkal egyenértékű hatékonyságot és alkalmazási kört írnak elő, vagy, ha ez nem lehetséges,a felek megállapodást kötnek a (6) bekezdés b) pontjának 1) alpontjában vagy b) pontjának 2) alpontjában említett biztosítéki egyezményekben előírtakkal egyenértékű hatékonyságot és alkalmazási kört előíró biztosítéki intézkedések alkalmazására;d) A fizikai védelem körében alkalmazandó intézkedéseknek meg kell felelniük legalább az – esetleg felülvizsgált – INFCIRC/254/Rev.6/Part 1 számú NAÜ-okmány (Iránymutatások a nukleáris szállításokhoz) C. mellékletében rögzített kritériumoknak; e dokumentum kiegészítéseként a Közösség tagállamai, megfelelő esetben az Európai Bizottság, és a Kazah Köztársaság a fizikai védelmi intézkedések alkalmazása során figyelembe veszik az esetleg felülvizsgált INFCIRC/225/Rev.4 (javított) NAÜ dokumentum (A nukleáris anyagok és nukleáris létesítmények fizikai védelme) ajánlásait. A nemzetközi szállítás a nukleáris anyagok fizikai védelméről szóló nemzetközi egyezmény (INFCIRC/274/Rev.1 NAÜ dokumentum) esetleg felülvizsgált és a Közösség tagállamai által elfogadott változata szerint, valamint a radioaktív anyagok biztonságos szállításáról szóló NAÜ-rendelet (IAEA Safety Standard Series TS-R-1/ST-1, felülvizsgált) esetleg felülvizsgált és a Közösség, valamint a Kazah Köztársaság jogszabályaiba átültetett változata szerint történik.e) e) az e cikk alkalmazási körébe tartozó tételeknek a Közösség és a Kazah Köztársaság hatáskörén kívül eső újbóli átadására csak az esetleg felülvizsgált, INFCIRC/254/Rev.6/Part 1 NAÜ-okmányban meghatározott, a nukleáris szállításokra vonatkozó iránymutatások feltételei szerint kerülhet sor.7. A kereskedelmet, az ipari tevékenységet vagy a nukleáris anyagok szállítását érintő közigazgatási rendelkezések nem alkalmazhatók a kereskedelem akadályozására, vagy az atomenergia nemzetközi vagy belföldi békés célú felhasználásával kapcsolatos érdekek megsértésére.E megállapodás rendelkezései nem alkalmazhatók a Közösség területén belül a nukleáris anyagok szabad mozgásának korlátozására.E cikk (7) bekezdését az Euratom-Szerződés és az abból fakadó másodlagos jog sérelme nélkül kell alkalmazni.8. E megállapodás bármely okból történő felfüggesztése vagy megszüntetése ellenére e cikk (6) bekezdését továbbra is alkalmazni kell mindaddig, amíg az egyik fél joghatósága alatt e rendelkezések hatálya alá tartozó nukleáris anyag van, vagy amíg a (2) bekezdéssel összhangban álló döntés nem születik.8. cikkA MEGÁLLAPODÁS TÁRGYÁVAL ÖSSZEFÜGGŐ EGYÉB TERÜLETEK1. A felek saját hatáskörükben megállapodhatnak arról, hogy az atomenergia területébe tartozóegyéb tevékenységekben is együttműködnek.2. A Közösség részéről a tevékenységeknek a vonatkozó cselekvési programok körébe kell tartozniuk, és meg kell felelniük a velük kapcsolatban előírt feltételeknek, pl. a nukleáris biztonság, a nukleáris anyagok biztonságos szállítása, a nukleáris létesítmények egyes biztonsági szempontjait elősegítő biztosítéki intézkedések vagy ipari együttműködés területén.3. A 6. cikk (4) bekezdésének rendelkezései az ilyen együttműködésre is vonatkoznak.9. cikkALKALMAZANDÓ JOGAz e megállapodásban előírt együttműködést a Közösségben és a Kazah Köztársaságban hatályos törvényi és rendeleti előírásokkal, valamint a felek által kötött nemzetközi megállapodásokkal összhangban kell folytatni.10. cikkSZELLEMI TULAJDONAz e megállapodás szerinti együttműködés keretében folytatott tevékenységekkel kapcsolatos ismereteket és szellemi tulajdonjogokat, szabadalmi és szerzői jogokat az e megállapodás 4. és 5. cikkében megjelölt, a nukleáris biztonság, illetve a szabályozott magfúzió területén való együttműködésről szóló megállapodások mellékleteivel összhangban kell felhasználni és terjeszteni.11. cikkKONZULTÁCIÓ ÉS VITARENDEZÉS1. A felek az e megállapodás szerinti együttműködés figyelemmel kísérése érdekében rendszeres konzultációkat tartanak a partnerségi és együttműködési megállapodás keretén belül, , kivéve, ha a felek egyedi konzultációs mechanizmusról rendelkeznek.2. Az e megállapodás alkalmazására vagy értelmezésére vonatkozó vitákat a partnerségi és együttműködési megállapodás 88. cikke szerint kell rendezni.12. cikkKétoldalú együttműködési megállapodások az atomenergia területén1. A Közösség egyes tagállamai és a Kazah Köztársaság között létrejött, hatályban lévő kétoldalú megállapodásoknak az ebben a megállapodásban tárgyalt jogokkal és kötelességekkel kapcsolatos rendelkezései helyére ennek a megállapodásnak a rendelkezései lépnek.2. Amennyiben az említett kétoldalú megállapodások az ebben a megállapodásban foglaltakon túlmenő jogokat és kötelességeket állapítanak meg a Kazah Köztársaság és az illető tagállam számára, akkor ezek a jogok és kötelességek továbbra is érvényben maradnak a megfelelő kétoldalú megállapodás keretében.13. cikkHATÁLYBALÉPÉS ÉS IDŐTARTAM1. Ez a megállapodás a tagok által meghatározott napon, a megfelelő eljárások lezárulását követően, diplomáciai jegyzékváltással lép hatályba, és tíz éves időszakra marad hatályban.2. Ezt követően a megállapodás ötévenként automatikusan megújul, kivéve, ha valamelyik fél írásban kezdeményezi a megállapodás megszüntetését. A megállapodás a fél felmondásának beérkezéstől számított hat hónapon belül hatályát veszti.3. Amennyiben valamelyik fél vagy a Közösség egyik tagállama megsérti e megállapodás alapvető rendelkezéseit, a másik fél ilyen értelmű írásbeli értesítés útján részben vagy teljes egészében felfüggesztheti vagy felmondhatja az e megállapodás szerinti együttműködést. Mielőtt bármely fél ilyen irányú lépést tenne, a felek konzultálnak abból a célból, hogy megállapodjanak a szükséges korrekciós intézkedésekről és azok ütemezéséről. A megállapodás felfüggesztésére csak akkor kerülhet sor, ha a korrekciós intézkedések a közösen megállapított határidőn belül nem történtek meg, vagy ha a feleknek az általuk meghatározott idő elteltét követően sem sikerült megállapodniuk.14. cikkA felek kölcsönös megegyezése alapján a módosítások és változtatások jegyzőkönyv formájában illesztendők a megállapodásba, melyek ily módon a megállapodás szerves részét képezik.Ez a megállapodás két-két példányban készült angol, cseh, dán, észt, finn, francia, görög, holland, lengyel, lett, litván, magyar, máltai, német, olasz, portugál, spanyol, svéd, szlovák, szlovén, valamint kazah nyelven, a szövegek mindegyike egyaránt hiteles. (román, bolgár)Kelt ………………………-ban/-ben, ……………………-án/énaz EURÓPAI ATOMENERGIA-KÖZÖSSÉG részéről | a KAZAH KÖZTÁRSASÁG kormánya részéről |[1] HL L 196., 1999.07.28.[2] 2006. június 26-i 91114/1/00 (C) határozat[3] HL L 89., 2004.03.26.[4] HL L 143., 2005.06.07.[5] INFCIRC/540[6] Nem tettél közzé. INFRCIRC 193 (1973. szeptember 14.)[7] Nem tették közzé. INFCIRC 290 (1981 decembere)[8] Nem tették közzé. INFCIRC 263 (1978. októbere)[9] INFCIRC/504[10] INFCIRC/274/Rev.1 sz. NAÜ-okmány


				|

		52014PC0685

			Ajánlás A TANÁCS HATÁROZATA Horvátországnak a Tanács által az Európai Unióról szóló szerződés 34. cikkének megfelelően létrehozott, az Európai Unió tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló 2000. május 29-i egyezményhez és annak 2001. október 16-i jegyzőkönyvéhez történő csatlakozásáról /* COM/2014/0685 final - 2014/0321 (NLE) */

			   	INDOKOLÁS
A Horvátország Európai Unióhoz történő
csatlakozásának feltételeiről szóló 2012. évi okmány[1] egyszerűsítette az
ország csatlakozását a tagállamok által, az EU-Szerződés 34. cikke (az
EU-Szerződés korábbi‑ K.3. cikke) alapján megkötött egyezményekhez
(és jegyzőkönyvekhez). Ugyanis a korábbiaktól eltérően már nem
szükséges megtárgyalni és megkötni az egyes csatlakozási jegyzőkönyveket
(amelyeket a 28 tagállamnak meg kellene erősítenie): a csatlakozási okmány
3. cikkének (4) és (5) bekezdése csupán azt írja elő, hogy Horvátország az
említett okmány alapján csatlakozik az egyezményekhez és jegyzőkönyvekhez.
A csatlakozási okmány 3. cikkének (4) és (5)
bekezdése úgy rendelkezik, hogy a Tanács határozatot hoz az említett
egyezmények Horvátország vonatkozásában történő hatálybalépésének
időpontjáról, és az új tagállam ezen egyezményekhez történő
csatlakozása miatt szükséges valamennyi kiigazítás megtételéről (vagyis
legalább az egyezmények horvát nyelven történő elfogadásáról annak
érdekében, hogy ez a nyelvi változat is hiteles lehessen). A Tanács a Bizottság
ajánlására és az Európai Parlamenttel folytatott konzultációt követően jár
el.
A csatlakozási okmány I. melléklete felsorolja
a hat érintett bel- és igazságügyi egyezményt és jegyzőkönyvet.
A felsorolás felöleli az Európai Unióról szóló
szerződés 34. cikke alapján létrehozott, az Európai Unió tagállamai
közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló 2000. május 29-i
egyezményt, valamint a Tanács által az Európai Unióról szóló szerződés 34.
cikkének megfelelően létrehozott, az Európai Unió tagállamai közötti
kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló egyezményhez csatolt 2001.
október 16-i jegyzőkönyvet.
A Bizottság tanácsi határozatra vonatkozó ezen
ajánlásának célja, hogy a csatlakozási okmány 3. cikkének (4) és (5)
bekezdésével összhangban elvégezze a Horvátországnak a fent említett
egyezményhez és jegyzőkönyvhöz történő csatlakozásával szükségessé
vált kiigazításokat.
2014/0321 (NLE)
Ajánlás
A TANÁCS HATÁROZATA
Horvátországnak a Tanács által az Európai Unióról
szóló szerződés 34. cikkének megfelelően létrehozott, az Európai Unió
tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló 2000. május
29-i egyezményhez és annak 2001. október 16-i jegyzőkönyvéhez történő
csatlakozásáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unióról szóló
szerződésre,
 tekintettel Horvátország csatlakozási szerződésére és különösen
annak 3. cikke (4) és (5) bekezdésére,
tekintettel a Bizottság ajánlására[2],
tekintettel az Európai Parlament véleményére[3],
mivel:
(1)       A Tanács által az Európai Unióról szóló szerződés 34.
cikkének megfelelően létrehozott, az Európai Unió tagállamai közötti
kölcsönös bűnügyi jogsegélyről szóló egyezményt (a továbbiakban‑:
a kölcsönös jogsegélyről szóló egyezmény) 2000. május 29-én írták alá
Brüsszelben, és 2005. augusztus 23-án lépett hatályba.
(2)       A kölcsönös jogsegélyről
szóló egyezményt kiegészítette a Tanács által az Európai Unióról szóló
szerződés 34. cikkének megfelelően létrehozott, kölcsönös
bűnügyi jogsegély egyezményhez csatolt 2001. október 16-i jegyzőkönyv
(a továbbiakban: a kölcsönös jogsegélyről szóló jegyzőkönyv), amely
2005. október 5-én lépett hatályba.
(3)       A csatlakozási okmány
3. cikkének (4) bekezdése előírja, hogy Horvátország csatlakozik
a tagállamok által aláírt azon egyezményekhez és jegyzőkönyvekhez, amelyek
felsorolása az említett okmány I. mellékletében szerepel. Ezen egyezmények és
jegyzőkönyvek Horvátország tekintetében a Tanács által meghatározott
időpontban lépnek hatályba. Az említett felsorolás magába foglalja a kölcsönös
jogsegélyről szóló egyezményt és a kölcsönös jogsegélyről szóló
jegyzőkönyvet.
(4)       A csatlakozási okmány 3.
cikkének (5) bekezdésével összhangban a Tanácsnak minden, a fent említett
egyezményhez és jegyzőkönyvhöz történő csatlakozás miatt szükségessé
vált kiigazítást el kell végeznie,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
[az e határozat elfogadását követő
első hónap első napján] hatályba lép a kölcsönös
jogsegélyről szóló egyezmény Horvátország és azon tagállamok között,
amelyek vonatkozásában ezen időpontban az egyezmény hatályos.
[az e határozat elfogadását követő
első hónap első napján] hatályba lép a kölcsönös
jogsegélyről szóló jegyzőkönyv Horvátország és azon tagállamok
között, amelyek vonatkozásában ezen időpontban a jegyzőkönyv
hatályos.
2. cikk
A kölcsönös jogsegélyről szóló egyezmény
és a kölcsönös jogsegélyről szóló jegyzőkönyv szövegének horvát
nyelvű változata – amelyet csatoltak e határozathoz – ugyanazon
feltételekkel hiteles, mint az említett egyezmény és az említett jegyzőkönyv
többi nyelvi változata.
3. cikk
Ez a határozat az Európai
Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép
hatályba.
Kelt Brüsszelben,
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 112., 2012.4.24., 10. o.
[2]               HL C […]., […]., […]. o.
[3]               HL C […]., […]., […]. o.


title: A Tanács ajánlása (2015. július 14.) Bulgária 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Bulgária 2015. évi konvergenciaprogramját

text:
               18.8.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 272/28

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2015. július 14.)
   Bulgária 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Bulgária 2015. évi konvergenciaprogramját
   (2015/C 272/08)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát. A stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2015. július 14-én elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást, 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (3). Ezek együttesen alkotják az „integrált iránymutatásokat”, és a tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe ezeket.

               (3)

               A Tanács 2014. július 8-án ajánlást (4) fogadott el Bulgária 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Bulgária 2014. évi aktualizált konvergenciaprogramját.

               (4)

               A Bizottság 2014. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2015. évi európai szemeszterét. Szintén 2014. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Bulgáriát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (5)

               Az Európai Tanács 2014. december 18-án jóváhagyta a beruházások ösztönzéséhez, a strukturális reformok intenzívebb folytatásához és a felelősségteljes, növekedésbarát költségvetési konszolidációhoz szükséges prioritásokat.

               (6)

               A Bizottság 2015. február 26-án közzétette a Bulgáriára vonatkozó 2015. évi országjelentését. Az országjelentésben a Bizottság megvizsgálta a 2014. július 8-án elfogadott országspecifikus ajánlások kapcsán Bulgária által elért eredményeket. Az országjelentés tartalmazza az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálat eredményeit is. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Bulgáriában makrogazdasági egyensúlyhiányok tapasztalhatók. Különösen a pénzügyi szektor 2014-ben tapasztalható zavarai keltettek aggályokat a bankrendszer hazai tulajdonban lévő részének működési gyakorlataival összefüggésben, ami jelentős hatást gyakorolhat a pénzügyi ágazatra és az általános makrogazdasági stabilitásra. Emellett változatlanul a továbbra is negatív (jóllehet javuló) külső pozíció, a vállalati szektor túlzott eladósodottsága és a munkaerő-piaci alkalmazkodás elégtelensége okoz makrogazdasági kockázatokat, és igényel különös figyelmet.

               (7)

               Bulgária 2015. április 30-án benyújtotta 2015. évi nemzeti reformprogramját és 2015. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)

               Bulgária jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A 2015. évi konvergenciaprogram szerint a kormány 2015-ben a GDP 2,8 %-ának megfelelő mértéken tervezi tartani az államháztartási hiányt. Az ezt követő időszak tekintetében a kormány a hiány fokozatos csökkentésére törekszik, 2018-ra elérve a GDP 1,3 %-ának megfelelő mértéket. A kormány konvergenciaprogramban felvázolt tervei szerint – a GDP 1 %-ának megfelelő strukturális hiányként meghatározott – középtávú költségvetési célt 2018-ra teljesítenék. A programidőszak alatt a GDP-arányos államadósság a várakozások szerint növekedni fog: 2018-ra 31 % közelébe kerül. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Ugyanakkor 2016-tól kezdődően a kitűzött hiánycélok elérését támogató intézkedések nincsenek kellőképpen kidolgozva. A Bizottság 2015. tavaszi előrejelzése alapján 2015-ben a nettó kiadásnövekedés várhatóan összhangban lesz a kiadási referenciaértékkel. Ugyanakkor tekintettel a strukturális egyenleg (2014-ben a GDP 1,7 %-ának megfelelő mértékű) romlására, fennáll a kockázata annak, hogy a 2014–2015 közötti időszakban lesz némi eltérés az előírt mértéktől. 2016-ban jelentős mértékű eltérés kockázatával kell számolni, mivel a nettó kiadásnövekedés a GDP 0,9 %-ával meghaladja a referenciaértéket. Ebből kifolyólag mindkét év tekintetében további intézkedésekre lesz szükség. A konvergenciaprogram értékelése alapján és a Bizottság 2015. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint fennáll a kockázata annak, hogy Bulgária nem fog megfelelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (9)

               Az adószabályoknak való megfelelés továbbra is jelentős kihívást jelent Bulgária számára. Alapos kockázatelemzésre, a már meghozott intézkedések szisztematikus hatásvizsgálatára és a különböző adóhatóságok közötti szoros koordinációra építve átfogó stratégiára van szükség az adószabályok betartása terén.

               (10)

               A bolgár egészségügyi rendszer számos kihívással szembesül, ideértve a rossz egészségügyi mutatókat, a rendszer alulfinanszírozottságát és az erőforrások felhasználásának rossz hatékonyságát. A várható élettartam jelentősen elmarad az uniós átlagtól és a születéskor várható élettartam uniós szinten a legalacsonyabbak között van. A rendszer alapját továbbra is a túlméretezett kórházi ágazat adja. Jóllehet az elmúlt években nominális értelemben valamelyest nőtt az alapellátás és a járóbeteg-ellátás súlya a finanszírozásban, az továbbra is korlátozott mértékű. Az egészségbiztosítási alapnak szerződéses kötelezettsége van a kórházi ellátások előre meghatározott áron történő térítésére, ami arra ösztönzi a kórházakat, hogy nem kellőképpen célzott egészségügyi ellátást nyújtsanak. A nemzeti egészségügyi stratégiát 2014-ben elfogadták ugyan, de nem dolgoztak ki hozzá egyértelmű végrehajtási tervet.

               (11)

               A bankszektor 2014 nyarán tapasztalható zavarai intézményi és felügyeleti hiányosságokat fedtek fel. Az a tény, hogy a felügyelet nem észlelte az ország negyedik legnagyobb bankját, a KTB bankot (vállalati kereskedelmi bank) érintő komoly problémákat, a pénzügyi ágazat, illetve a kockázatkoncentráció felügyeletében meglévő hiányosságokra utal. Ez aláásta a bankfelügyelet hitelességét, továbbá kétségeket támaszt a pénzügyi ágazat más részeinek egészséges működését illetően. A 2014. júniusi likviditási válság nyomán a KTB-t mélyreható ellenőrzésnek vetették alá, és ennek eredménye alapján visszavonták a működési engedélyét. A GDP mintegy 4,4 %-ának megfelelő összegű garantált betéteket csak jelentős késlekedéssel fizették ki.

               (12)

               Az aktív munkaerő-piaci intézkedések mind a jogosultak köre, mind a célzott alkalmazás tekintetében nem kellőképpen kidolgozottak. A munkanélkülieknek és az inaktív személyeknek szánt ellátások és szolgáltatások nyújtását jelentősen hátráltatja a hivatalok tagoltsága. A foglalkoztatási hivatalok és a szociális támogatásokkal foglalkozó hivatal közötti koordináció nem biztosítja a leginkább rászoruló személyeknek szánt ellátások hatékony és integrált nyújtását. Bulgáriában magas a nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő fiatalok aránya, akiknek semmilyen kapcsolata sincs a foglalkoztatási szolgálatokkal, és így a hagyományos munkaerő-piaci aktivizálási intézkedések nem is terjednek ki rájuk. Bulgáriában a munkanélküliek többsége a hosszú távú munkanélküliség által érintett, ami arra utal, hogy a munkanélküliség inkább strukturális, nem pedig ciklikus jellegű. Jóllehet a bolgár minimálbér nominálértéken a legalacsonyabb az Európai Unióban, annak összege 2011 óta jelentős mértékben nőtt, és a kormány az elkövetkező években további jelentős emeléseket tervez. A kormányzati bérmegállapítás terén hozott ilyen markáns diszkrecionális intézkedések torzíthatják a munkaerőpiacot. Másrészről nincs egyértelmű iránymutatás a minimálbér megállapítására vonatkozóan, így bizonytalan, hogy sikerül-e megtalálni a megfelelő egyensúlyt egyfelől a foglalkoztatás és a versenyképesség támogatása, másfelől a bérjövedelem megőrzése között. A szegénység és a társadalmi kirekesztettség továbbra is aggodalomra ad okot: az anyagi nélkülözés mutatói az Unión belül a legrosszabbak közé tartoznak. A roma lakosság különösen nagy mértékben ki van téve a szegénységnek és a társadalmi kirekesztettségnek. A fiatal romák többsége nem foglalkoztatott, nem vesz részt oktatásban vagy képzésben. Az iskola előtti nevelésben vagy óvodai oktatásban részt vevő roma gyerekek aránya alacsony, a 7–15 éves korosztályhoz tartozó gyerekek közel egynegyede kimarad az oktatási rendszerből.

               (13)

               Az oktatási és képzési rendszerek alacsony színvonala és korlátozott munkaerő-piaci relevanciája hátráltatja a megfelelően képzett munkaerő kitermelését a gazdaság számára. A felnőtteknek az egész életen át tartó tanulásban való részvétele az egyik legalacsonyabb mértékű az Unióban. Több évnyi késlekedést követően Bulgária még mindig nem újította meg az iskolai oktatásról szóló törvényt, és a korai iskolaelhagyás kezelésére kidolgozott stratégia végrehajtása továbbra is csak kezdeti szakaszban van. 2015-ben elfogadták a 2014–2020-ra szóló nemzeti szakoktatási és szakképzési stratégiát és egy új felsőoktatási stratégiát. E stratégiák végrehajtása várhatóan hozzájárul majd az oktatási rendszer javításához, szorosabb kapcsolatot teremt az oktatás és a gazdaság között, továbbá ösztönzi az innovációt és a munkahelyteremtést.

               (14)

               2015 tavaszán a kormány előterjesztette a nyugdíjrendszer reformjára vonatkozó javaslatát. A nyugdíjrendszer adekvát volta és fenntarthatósága olyan reformintézkedésektől függ, amelyek ösztönzik és támogatják, hogy a munkavállalók életpályájuk során hosszabb ideig legyenek foglalkoztatva, kevesebb megszakítással. Megállapítást nyert, hogy 2013-ban 1,2 millió nyugdíjas az országos szegénységi küszöböt el nem érő nyugellátásban részesült. Az alacsony nyugellátási jogosultságok hátterében elsősorban az előrehozott nyugdíjazás és a rövid járulékfizetési időszak áll. A bolgár lakosság gyors elöregedése várhatóan csak súlyosbítani fogja a helyzetet a jövőben. Bulgáriában tehát helyénvaló további – átfogó nyugdíjreform végrehajtására is kiterjedő – intézkedéseket hozni az elöregedéssel összefüggő kiadások korlátozása és ezáltal az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítása érdekében.

               (15)

               Beruházásösztönző üzleti környezethez egyrészt olyan igazságügyi rendszerre van szükség, amely független, magas színvonalú és hatékonyan működik, másrészt korrupcióellenes mechanizmusokra. Ezzel összefüggésben a legfontosabb kihívásokat az átfogó koordináció hiánya, az intézményi hiányosságok, továbbá a jogerős bírósági ítéletek meghozatala terén mutatott gyenge eredmények jelentik. Ezen fontos szakpolitikai területek az együttműködési és ellenőrzési mechanizmus hatálya alá tartoznak.

               (16)

               A fizetésképtelenségre vonatkozóan kidolgozott jogi keret nem bizonyult hatékonynak Bulgáriában, ez pedig növeli a bizonytalanságot a piaci szereplők körében, továbbá általában is csökkenti az ország vonzerejét a befektetők szemében. A fizetésképtelenségi eljárások lebonyolítása hosszabb ideig tart, mint a hasonló országokban, a követelések visszafizetési rátája pedig alacsony. A fizetésképtelenségek kezelésére szolgáló hatékony keret kialakítása mellett további érv a nem pénzügyi bolgár vállalkozások magas fokú eladósodottsága, egy ilyen keret ugyanis jelentős szerepet tölthetne be a hitelállomány leépítésének folyamatában.

               (17)

               2014-ben elfogadták a közigazgatás reformjára és az elektronikus kormányzat bevezetésére vonatkozó stratégiákat. A stratégiák végrehajtásához határozott szakpolitikai irányvonalra és koordinációra lesz szükség. A közszolgáltatások színvonala a korábbi erőfeszítések ellenére továbbra is alacsony. Az elektronikus kormányzat kiépítettségének elégtelensége korlátozza az átláthatóság javítására és az adminisztratív terhek csökkentésére irányuló erőfeszítéseket. Konkrét probléma, hogy a közbeszerzési eljárásokat hátráltatja a jogszabályi környezet gyakori változása és az igazgatási kapacitás elégtelensége. A közbeszerzési eljárások előzetes ellenőrzését gyakorta csak formalitásként kezelik. Ugyanakkor a közbeszerzési eljárásokat utólagosan egymással átfedésben lévő ellenőrzéseknek vetik alá, amelyek időnként eltérő megállapításokat eredményeznek. Az ajánlattételi folyamat átláthatóságának hiányáért az elektronikus közbeszerzési platformok teljes körű kiépítésének elmaradása is okolható. A közbeszerzési eljárások terén tapasztalt szabálytalanságok korábban jelentős késedelmet okoztak az uniós alapokból támogatott programok végrehajtásában, negatív hatást fejtenek ki az üzleti környezetre, és hátráltatják az infrastruktúra meglehetősen sürgős fejlesztéseit. A közbeszerzési rendszerben tapasztalható legfőbb hiányosságok kezelésére irányulóan 2014 júliusában elfogadott többéves stratégia világos menetrendet határoz meg a 2015-ben és 2016-ban meghozandó konkrét intézkedésekre vonatkozóan. Ezt a stratégiát végre is kell hajtani.

               (18)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Bulgária gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2015. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Bulgáriának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak a programoknak Bulgária fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–5. ajánlás tükrözi.

               (19)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot, és arról alkotott véleményét (5) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (20)

               A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Bulgária nemzeti reformprogramját és konvergenciaprogramját. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–3. és 5. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Bulgária 2015–2016-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               2015-ben kerülje el az államháztartás strukturális egyenlegének romlását, 2016-ban pedig hajtson végre a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékű kiigazítást. Átfogó kockázatelemzés és a korábbi intézkedések értékelése alapján hozzon határozott intézkedéseket az adóbeszedés javítása és az árnyékgazdaság kezelése érdekében. Javítsa az egészségügyi rendszer költséghatékonyságát, és ennek érdekében mindenekelőtt vizsgálja felül az egészségügyi ellátások árazását, továbbá erősítse meg a járóbeteg-ellátás és az alapellátás szerepét.

               2.

               Szoros együttműködésben az európai szervezetekkel 2015 decemberéig a bankrendszer egészére kiterjedően végezze el az eszközök minőségének független vizsgálatát, és alulról felfelé haladóan végezzen stressztesztelést a bankszektorban. Világítsa át a nyugdíjalapok és a biztosítási ágazat portfólióit. Vizsgálja felül és erősítse meg a bankszektor és a pénzügyi ágazat nem banki részének felügyeletét, és ennek jegyében erősítse meg a bankszanálás és a betétgarancia kereteit. Javítsa a pénzügyi közvetítők vállalatirányítását, többek között kezelje a koncentrációs kockázatot és a kapcsolt felek között fennálló kitettségeket.

               3.

               Dolgozzon ki integrált megközelítést a munkaerőpiac perifériáján lévő csoportokra, mindenekelőtt az idősebb munkavállalókra és a nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő fiatalokra vonatkozóan. A szociális partnerekkel egyeztetve és a nemzeti gyakorlatok alapján, a szegénységben élő munkavállalókra, a munkahelyteremtésre és a versenyképességre gyakorolt hatások figyelembevételével dolgozza ki a minimálbér és a minimum társadalombiztosítási járulék megállapításának átlátható mechanizmusát.

               4.

               Újítsa meg az iskolai oktatásról szóló törvényt, és a jó színvonalú korai oktatásban való részvétel lehetőségének kiszélesítése révén fokozza a hátrányos helyzetű és különösen a roma gyerekek részvételét az oktatásban.

               5.

               A beruházási környezet javítása céljából a nemzetközileg bevált módszerek és tapasztalatok alapján dolgozza ki a fizetésképtelenség jogi keretének átfogó reformját, különös tekintettel a követelések fizetésképtelenséget megelőző és a bíróságon kívüli rendezésének mechanizmusaira.

      Kelt Brüsszelben, 2015. július 14-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. GRAMEGNA

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  Ezeket a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) érvényben hagyta.

      (4)  A Tanács 2014. július 8-i ajánlása Bulgária 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Bulgária 2014. évi konvergenciaprogramját (HL C 247., 2014.7.29., 7. o.)

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása ( 2013. július 9. ) Lettország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Lettország 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről

text:
               30.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/47

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2013. július 9.)
   Lettország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Lettország 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről
   2013/C 217/12
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállamok állam-, illetve kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               A Tanács 2012. július 10-én ajánlást (3) fogadott el Lettország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Lettország 2012–2015-ös konvergenciaprogramját.

               (5)

               A Bizottság 2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2012. november 28-án a Bizottság a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Lettországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2013. február 7-én elfogadta a 2013. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2013. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (8)

               Lettország 2013. április 29-én benyújtotta a 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramját, majd 2013. május 2-án 2013. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (9)

               A konvergenciaprogramnak az 1466/97/EK rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács úgy ítéli meg, hogy a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A programidőszakban a gazdasági növekedés várhatóan némileg lassul, évi mintegy 4 %-ra, miközben az előrejelzés szerint az áremelkedés mérsékelt marad. 2012-ben az államháztartási hiány jóval a GDP 3 %-a alá csökkent és már ebben az évben, a Lettország konvergenciaprogramjában előirányzottnál lényegesen korábban teljesült a középtávú költségvetési cél. A konvergenciaprogram megerősíti a –0,5 %-ban meghatározott korábbi középtávú célt, ami megfelelően tükrözi a Paktum célkitűzéseit. A programban felvázolt költségvetési stratégia célja a középtávú célon alapuló strukturális költségvetési pozíció fenntartása úgy, hogy az attól való eltérés csak a rendszerszintű nyugdíjreform járulékos hatására korlátozódjon; a 2013, 2015 és 2016 során végrehajtandó reform értelmében fokozatosan nő a társadalombiztosítási járulékoknak a tőkefedezeti rendszerbe kerülő aránya. Az újraszámított strukturális egyenleg, mint referencia felhasználásával készült átfogó értékelés, többek között a diszkrecionális intézkedések hatásától megtisztított kiadások elemzése alapján azonban úgy tűnik, hogy a strukturális egyenleg 2013-ban GDP-arányosan 1,0 százalékponttal, azaz a rendszerszintű nyugdíjreform inkrementális hatásánál jóval nagyobb mértékben, 2014-ben pedig további 0,2 százalékponttal eltér a középtávú céltól. A tervek szerint az államadósság a teljes programidőszakban jóval 60 % alatt marad, a GDP 40,7 %-ának megfelelő 2012-es értékről 2013-ban 44,5 %-ra növekszik, mivel a kormány eszközöket halmoz fel az adósságtörlesztésre, majd a törlesztések hatásának érzékelhetővé válásával 2014-től csökkenni fog, és a programidőszak végére eléri a 34,6 %-ot. A lett parlament 2013 januárjában elfogadta a költségvetési fegyelemről szóló törvényt, amely 2013 márciusában lépett hatályba. Tényleges végrehajtása esetén az új törvény nagymértékben megszilárdítaná Lettország költségvetési keretrendszerét, hatékony mechanizmust biztosítana a kiadásnövekedés visszafogásához a gazdaságilag kedvező időszakokban, és a szabályokon alapuló többéves költségvetés-tervezés alapjául szolgálna.

               (10)

               Lettország csökkentette a munka adóterhét és tervei szerint 2014-ben és 2015-ben további lépéseket tesz ebben a tekintetben. Azonban az alacsony jövedelműek esetében az adóék változatlanul a legmagasabbak között van az Unióban, ami azt jelzi, hogy az adópolitikát úgy kell átalakítani, hogy ösztönözze az alacsony képzettségű munkavállalók foglalkoztatását. Emellett a munkaerő megadóztatása felől a rendszeresített vagyonadók, valamint a természeti és egyéb erőforrások igénybevételére kivetett adók felé történő elmozdulásnak javítania kell a strukturális egyenleget. A környezetvédelmi adók továbbra sem eléggé kiforrottak, túlnyomórészt üzemanyag-adó formájában jelennek meg, ugyanakkor az egyéb energiaforrásokra, a szennyezésre és a természeti erőforrások igénybevételére kivetett adók is az uniós átlag alatt vannak. Az adóalapnak a környezetvédelmi adók egyéb forrásaira történő kiterjesztése elősegítené a környezetvédelmi célok elérését. A kormány fokozta erőfeszítéseit a feketegazdaság elleni küzdelem terén, és ezeket az intézkedéseket fenn kell tartani.

               (11)

               Bár a válságot követő strukturális kiigazítás sikeres volt, a markáns „fellendülés-visszaesés” („boom-bust”) ciklussal kapcsolatos tapasztalatok felhívják a figyelmet arra, hogy megfelelő mikro- és makroprudenciális szakpolitikák révén a jövőben nyomon kell követni a hitelbővülést és a beáramló külföldi betétekre épülő banki finanszírozás stabilitását.

               (12)

               Lettország számos intézkedést tett a nagyfokú tartós munkanélküliség és az ifjúsági munkanélküliség visszaszorítására. 2012-höz képest 2013-ban növekedett az aktív munkaerő-piaci intézkedésekre fordított finanszírozás és az intézkedések terjedelme, új intézkedéseket hajtottak végre, beleértve a munkanélküliek profiljának meghatározását és az álláskereséshez nyújtott segítség javítását. Mindazonáltal a tartós munkanélküliség és az ifjúsági munkanélküliség még mindig magas, a munkanélküliek és a szociális ellátásokban részesülők aktivizálása csekély mértékű, és a szociális szolgáltatásokhoz való hozzáférés gyenge. Aggályok merülnek fel azzal kapcsolatban, hogy a szakoktatás és -képzés nem nyújt megfelelő minőségű képzettséget a munkaerő számára és csak korlátozottan áll rendelkezésre minőségi szakképzés. Átfogó pályaválasztási tanácsadás kialakítására, valamint a szakoktatási és -képzési reform végrehajtásának folytatására van szükség, többek között a szakmai képzés és a tanulószerződéses gyakorlati képzési elem minőségének és hozzáférhetőségének javításával.

               (13)

               A lett népesség jelentős részét (40 %) veszélyezteti a szegénység és a társadalmi kirekesztettség, és a gyermekek esetében az arány még nagyobb (43,6 %). Összességében a szegénységi küszöb alatt élők aránya 2012-ben némileg nőtt, ami azt jelzi, hogy a növekedés nem jelenti automatikusan a szegénység csökkenését, és célzott politikákra van szükség. Lettország intézkedéseket tett a munkanélküliek és a gyermekek szegénységének felszámolása érdekében. Kevés közvetlen intézkedés történt azonban a szociális támogatási rendszer problémáinak kezelése terén, különösen ami az átláthatóságot, az ellátás megfelelőségét és terjedelmét, valamint a szociális ellátásokban részesülők aktivizálására irányuló intézkedések elégtelenségét illeti. Költségvetési mozgástér hiányában Lettország csökkentette a garantált minimálbér szintjét és megszüntette ennek az ellátásnak az állami költségvetésből történő finanszírozását. Ezek a döntések valószínűleg súlyosbítják a rendkívüli szegénységet és felerősítik a szociális támogatáshoz való hozzáférés terén fennálló egyenlőtlenséget az önkormányzatok szintjén, miközben visszafogják a szociális támogatással összefüggő szakpolitikai fejlesztésre és a támogatások ellenőrzésére irányuló központi kormányzati beruházásokat. A helyzet romlásának megakadályozása érdekében ezeknek a döntéseknek a hatásait nyomon kell követni.

               (14)

               Lettország ambiciózus reformot javasolt, amely várhatóan jelentős pozitív hatással jár a felsőoktatási rendszer minősége szempontjából. A reformtervek a következőkre terjednek ki: az akkreditációs eljárás átdolgozása, az egyetemek tudományos és irányítási funkciónak elkülönítése, új finanszírozási modell kidolgozása és a felsőoktatási intézmények konszolidációja. A tervek azonban még korai szakaszban vannak, és az előirányzott pozitív hatások érvényesüléséhez megfelelő végrehajtásukra van szükség. Emellett 2013-ban sor kerül a tudományos intézmények és fejlesztési stratégiáik hatékonyságának értékelésére. Ez a fontos értékelés hozzájárul a tudományos intézmények jövőbeli reformjának és finanszírozásának alátámasztásához, támogatva Lettország megerősített innovációs tevékenységét.

               (15)

               Lettország energiatakarékosságra irányuló szakpolitikai intézkedéseket hajtott végre a gazdaság fő ágazataiban. A következő években az energiamegtakarítás 70 %-a várhatóan az építőiparban valósul meg. Az épületszigetelési projektek végrehajtása azonban lassú, és a lezárt projektek száma továbbra is csekély a nagy energiaveszteségű épületállomány nagyságához képest. Ezen a területen jelentős hatékonyságjavítást lehetne elérni, mivel a lett háztartások energiaintenzitása 2010-ben uniós viszonylatban a legmagasabbak között volt. 2012-ben Lettország előrelépést tett villamosenergia-piacának a verseny előtti megnyitása és a regionális piacokon való részvétel terén. Az üzleti szférában teljes mértékben megvalósul a villamosenergia-szolgáltatókkal történő közvetlen szerződéskötés, ez a háztartások esetében pedig önkéntes alapon történik. A tervek szerint Lettország 2013 júniusában csatlakozik a Nord Pool Spot (skandináv áramtőzsde) keretében folyó kereskedéshez. Nem történt azonban előrelépés a földgázpiac megnyitása terén és továbbra is fennáll az egy forrástól való függőség. A hatóságok nehéz tárgyalások elé néznek a földgáztároló tulajdonjogáról és irányításáról, ami a regionális gázpiac megfelelő működése szempontjából alapvető jelentőségű.

               (16)

               A lett igazságszolgáltatást a polgári igazságszolgáltatási rendszerben jelentkező hatékonyságbeli hiányosságok jellemzik. A rendszernek számos kedvezőtlen eleme van, így a polgári és kereskedelmi ügyekben jellemző hosszadalmas első fokú eljárások, és a bírósági ügyhátralékhoz vezető alacsony befejezési arány. Az ügyintézési idő a fizetésképtelenséggel kapcsolatos eljárásokban különösen hosszú. Emellett sok ügyben első fokon nem születik döntés, ami a legfelsőbb bíróságig minden szinten késedelmet okoz. Nemrég történtek intézkedések a rendszer hatékonyságának és minőségének javítására, de hatásukat még korai lenne megítélni. Különösen fontos kellő figyelmet fordítani az igazságszolgáltatási rendszeren belül az humánerőforrás-menedzsmentre. A Bírói Tanács nagyobb fokú bevonása, az igazságszolgáltatási rendszeren belül az irányítási pozíciók szerepének újragondolása és a bírók intenzívebb képzése hozzájárulna az igazságszolgáltatás minőségének javításához. A fizetésképtelenségre vonatkozó törvény módosítását 2012 végéig elhalasztották. Arra azonban még várni kell, hogy a javasolt módosítások megefelelőek-e arra, hogy átfogó módon kezeljék a törvény hiányosságait. Nem megfelelő például a törvény gyakorlati végrehajtása, különösen a következőkkel összefüggésben: a felszámolók szerepe, felelősségi körük a bírókkal szemben és az eszközök tényleges értékesítése, valamint a magánszemélyek fizetésképtelenségével kapcsolatos kérdések, ezeket szintén kezelni kell.

               (17)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Lettország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését. Értékelte a nemzeti reformprogramot és a konvergenciaprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Lettország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–6. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (18)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot, és arról alkotott véleményét (5) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Lettország 2013–2014-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Erősítse meg a költségvetési stratégiát annak biztosításához, hogy a középtávú céltól való eltérés csak a rendszerszintű nyugdíjreform járulékos hatását tükrözze. E stratégia keretében csökkentse az alacsony jövedelműek adóját az adózásnak a jövedéki adók, a rendszeresített vagyonadók és/vagy a környezetvédelmi adók felé történő elmozdítása révén. Tartsa fenn az adózási fegyelem javítására és a feketegazdaság felszámolására irányuló intézkedéseket. Folytassa a költségvetési keret megszilárdítását a költségvetési fegyelemről szóló törvény és a többéves költségvetés-tervezés hatékony végrehajtásával.

               2.

               Folytassa a mikro- és makroprudenciális politika alkalmazását az olyan lehetséges sérülések megelőzésére, amelyek a jövőbeli hitelállományból és a nem rezidens banki tevékenységből felmerülhetnek.

               3.

               Kezelje a tartós munkanélküliség és az ifjúsági munkanélküliség problémáját az aktív munkaerő-piaci intézkedések és a célzott szociális szolgáltatások terjedelmének és hatékonyságának növelése révén. Javítsa a fiatalok foglalkoztathatóságát, többek között az ifjúsági garancia révén, alakítson ki átfogó pályaválasztási tanácsadást, hajtson végre reformokat a szakoktatás és -képzés terén és javítsa a tanulószerződéses gyakorlati képzés minőségét és hozzáférhetőségét.

               4.

               Kezelje a nagyarányú szegénység problémáját a szociális támogatási rendszer reformjával, amely magában foglalja a lefedettség bővítését, az ellátás megfelelőségének javítását és a szociális ellátásokban részesülők aktivizálására irányuló intézkedéseket. Erősítse meg a gyakorlati végrehajtás mechanizmusait a gyermekszegénység eredményes visszaszorítása érdekében.

               5.

               Hajtsa végre a felsőoktatás tervezett reformját, amely a következőkre vonatkozik: új – a minőséget jutalmazó – finanszírozási modell kialakítása, az akkreditációs rendszer reformja, az intézmények konszolidációja és a nemzetköziesítés előmozdítása. A jelenleg folyó független értékelésre alapozva tegyen további lépéseket a kutatóintézetek korszerűsítése érdekében.

               6.

               Folytassa az energiahatékonyság javítását, különösen a lakóépületek és a távfűtési hálózatok vonatkozásában, ösztönözze az energiaköltségek csökkentését és az olyan fogyasztási szerkezet kialakítását, amely az energiahatékony termékeket részesíti előnyben. Javítsa az uniós energiahálózatokkal való összeköttetést és tegyen intézkedéseket a földgázpiac liberalizálására, többek között a harmadik felek tárolókapacitáshoz való hozzáférésére vonatkozó egyértelmű szabályokkal.

               7.

               Fejezze be az igazságszolgáltatás hatékonyságának és minőségének javítására irányuló, folyamatban lévő reformokat és csökkentse az ügyhátralékot, valamint az eljárások időtartamát, beleértve a fizetésképtelenséggel összefüggő ügyeket is. Hajtson végre átfogó intézkedéseket a humánerőforrás vonatkozásában és tegyen lépéseket a közvetítésre vonatkozó jogszabályok végrehajtása és a választottbírósági rendszer ésszerűsítése érdekében.

      Kelt Brüsszelben, 2013. július 9-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         R. ŠADŽIUS

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2013. április 22-i 2013/208/EU tanácsi határozat (HL L 118., 2013.4.30., 21. o.) alapján 2013-ra is érvényben marad.

      (3)  HL C 219., 2012.7.24., 50. o.

      (4)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése értelmében.


               19.2.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 65/174

         P7_TA(2013)0279
   A vallás- vagy meggyőződésszabadság előmozdítása és védelme
   Az Európai Parlament 2013. június 13-i ajánlása a Tanácshoz az Európai Parlament Tanácshoz intézett, a vallás vagy meggyőződés szabadságának előmozdításáról és védelméről szóló uniós iránymutatások tervezetéről szóló ajánlására irányuló javaslattal (2013/2082(INI))
   (2016/C 065/25)

      Az Európai Parlament,

               —

               tekintettel a PPE képviselőcsoport nevében Laima Liucija Andrikienė által előterjesztett, a vallás vagy meggyőződés szabadságának előmozdításáról és védelméről szóló uniós iránymutatások tervezetével kapcsolatos, Tanácshoz címzendő ajánlásra irányuló javaslatra (B7-0164/2013),

               —

               tekintettel az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatára, és az ENSZ a valláson vagy meggyőződésen alapuló intolerancia és megkülönböztetés minden formájának megszüntetéséről szóló nyilatkozatára,

               —

               tekintettel a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányára és az Egyesült Nemzetek Emberi Jogi Bizottságának 22. sz. általános megjegyzésére (1),

               —

               tekintettel az Európai Unió Alapjogi Chartájára,

               —

               tekintettel a valláson vagy meggyőződésen alapuló intoleranciáról, megkülönböztetésről és erőszakról szóló, 2009. és 2011. évi tanácsi következtetésekre (2),

               —

               tekintettel a Tanács által 2012. június 25-án elfogadott, az emberi jogokkal és demokráciával kapcsolatos európai uniós stratégiai keretre és cselekvési tervre (3),

               —

               tekintettel az Európai Bizottságnak az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz intézett, „Emberi jogok és demokrácia az Európai Unió külső tevékenységeinek középpontjában – Egy hatékonyabb megközelítés felé” című, 2011. december 12-i közös közleményére (COM(2011)0886),

               —

               tekintettel az Európai Parlament által a Tanácshoz intézett, az EU emberi jogokkal foglalkozó különleges képviselőjéről szóló, 2012. június 13-i ajánlására (4), valamint az Európai Unió emberi jogokért felelős különleges képviselőjének kinevezéséről szóló, 2012. július 25-i 2012/440/KKBP tanácsi határozatra (5),

               —

               tekintettel az EU emberi jogi stratégiájának felülvizsgálatáról szóló 2012. december 13-i állásfoglalására (6),

               —

               tekintettel az emberi jogok és a demokrácia globális helyzetéről és az Európai Unió ezzel kapcsolatos politikájáról szóló állásfoglalásaira (7),

               —

               tekintettel az Európai Unióról szóló szerződés 36. cikkére,

               —

               tekintettel a vallás vagy meggyőződés szabadságának előmozdításáról és védelméről szóló uniós iránymutatások tervezetére (a továbbiakban: „iránymutatások”),

               —

               tekintettel eljárási szabályzata 121. cikkének (3) bekezdésére,

               —

               tekintettel a Külügyi Bizottság jelentésére (A7-0203/2013),

               A.

               mivel az Európai Unióról szóló szerződés 21. cikke szerint a demokrácia, a jogállamiság, az emberi jogok és alapvető szabadságok egyetemes és oszthatatlan volta, az emberi méltóság tiszteletben tartása, az egyenlőség és a szolidaritás elvei, valamint az Egyesült Nemzetek Alapokmányában foglalt elvek és a nemzetközi jog tiszteletben tartása az Unió minden nemzetközi szintű fellépésének vezérelvei;

               B.

               mivel a vallás vagy meggyőződés szabadsága – amely magában foglalja az istenhívő, a nem istenhívő és ateista meggyőződést, a hit elutasításához való jogot, valamint a vallás vagy meggyőződés megváltoztatásához való jogot – egyetemes emberi jog és minden ember alapvető szabadságjoga, amely összefügg más, az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatának 18. cikkében foglalt emberi jogokkal és alapvető szabadságjogokkal;

               C.

               mivel az Európai Parlament ismételten felszólított a vallás vagy meggyőződés szabadságához való jog előmozdítását szolgáló ambiciózus eszköztár kialakítására az uniós külpolitika részeként;

               D.

               mivel az Európai Parlament üdvözölte ebben az összefüggésben az Európai Uniónak a vallás vagy meggyőződés szabadságára vonatkozó irányelvek kidolgozása melletti elkötelezettségét, az emberi jogokra és a demokráciára vonatkozó uniós cselekvési tervnek megfelelően, továbbá hangsúlyozta annak szükségességét, hogy a Parlament és a civil társadalmi szervezetek részt vegyenek ezen irányelvek előkészítésében;

               E.

               mivel a nemzetközi jogi normák szerint valamennyi állam kötelessége, hogy hatékony védelmet nyújtson minden polgára és a joghatósága alá tartozó minden egyéb személy számára; mivel a személyek és családjuk, közösségeik, istentiszteletre szolgáló helyeik és intézményeik, vallási hovatartozásuk, hitük, vagy vallásuk vagy meggyőződésük jogszerű nyilvános kifejezése miatt – folytatott üldöztetés széles körben elterjedt a világ egyes részein; mivel a valláson vagy meggyőződésen alapuló hátrányos megkülönböztetés még mindig létezik a világ összes régiójában, beleértve Európát és szomszédságát, és mivel bizonyos vallásos gyülekezetekhez tartozókat – beleértve a vallási kisebbségeket és a nem hívőket– továbbra is számos országban megfosztják emberi jogaiktól és rendszeresen megkülönböztetést alkalmaznak velük szemben, letartóztatják, elítélik, sok országban akár ki is végzik őket vallásuk vagy meggyőződésük miatt;

               1.

               a következő ajánlásokat fogalmazza meg a Tanácsnak:

         A fellépés indoka

               a)

               a vallás vagy meggyőződés szabadságához való jog támogatását, és megsértésének megelőzését az Unió külpolitikai prioritásai közé kell sorolni;

               b)

               a vallásos közösségekhez és kisebbségekhez tartozókkal, vagy a nem vallásos meggyőződésűekkel szembeni erőszak, üldöztetés és megkülönböztetés továbbra is a világ számos pontján tapasztalható; a vallási tolerancia, a párbeszédre való nyitottság és az ökumenikus egymás mellett élés egyre nagyobb hiánya, ami gyakran politikai feszültségekhez, erőszakhoz és nyílt fegyveres konfliktusokhoz vezet, egzisztenciákat és életeket veszélyeztetve az országokban, aláásva a regionális stabilitást; az erőszak és megkülönböztetés minden formája egyértelmű és azonnali elítélésének az uniós politika alapvető elemének kell lennie a vallás vagy meggyőződés szabadsága terén; különös figyelmet kell fordítani azok helyzetére, akik megváltoztatják vallásukat vagy meggyőződésüket, mivel ezek a személyek sok országban tényleges társadalmi nyomás, megfélemlítés vagy nyílt erőszak áldozataivá válnak;

         Tárgy és hatály

               c)

               az uniós iránymutatások céljait és hatályát a következőkben kell kijelölni: a vallás vagy meggyőződés szabadságának előmozdítása és védelme harmadik országokban, a vallás vagy meggyőződés szabadságának előtérbe helyezése az Unió összes külső fellépése és emberi jogi politikája során, valamint egyértelmű követelmények és feltételek kidolgozása és gyakorlati irányultság, annak érdekében, hogy az uniós és tagállami tisztviselők munkájában jobban érvényesüljön a vallás vagy meggyőződés szabadságának előmozdítása, és ekképpen hozzájáruljon a nagyobb fokú koherenciához, hatékonysághoz és láthatósághoz az EU külkapcsolataiban;

         Meghatározások

               d)

               mivel sikeres végrehajtásuk függ ettől, az irányelveknek egyértelmű meghatározásokat kell alkalmazniuk, és a vallás vagy meggyőződés szabadságának megfelelő és teljes védelmét kell tartalmazniuk a nemzetközi joggal összhangban, amely e szabadságok magánéleti és nyilvános kifejeződéseire egyaránt kiterjed, valamint egyéni, közösségi és intézményi dimenzióit is tekintetbe veszi, beleértve a hithez vagy hit nélküliséghez való jogot, a vallás vagy meggyőződés megváltoztatásához való jogot, a gyülekezési, egyesülési és véleménynyilvánítási szabadságot, valamint a szülők ahhoz való jogát, hogy gyerekeiket erkölcsi és vallási meggyőződésüknek megfelelően neveljék; egyértelmű meghatározások és teljes védelem szükséges továbbá a vallásos és hiten alapuló intézmények jogi személyiségének elismerését illetően, valamint autonómiájuk tiszteletét, a katonai szolgálat lelkiismereti okból történő megtagadásához való jogot, a menedékjogot, a pihenőnapok megtartásának, valamint az ünnepnapoknak és ünnepségeknek az egyén vallása vagy meggyőződése szerinti megünneplésének szabadságát, és a tulajdon megvédéséhez való alapjogot illetően;

         Operatív iránymutatások

               e)

               az iránymutatásokat a nemzetközi jogra, valamint a nemzetközi közösség által elfogadott és megerősített szerződésekre kell alapozni;

         Arányosság

               f)

               ahogy az iránymutatások tervezete állítja, a nemzetközi közösség által elfogadott elveknek megfelelően nem korlátozható a vallás vagy meggyőződés kényszertől mentes megválasztása vagy gyakorlása, és a szülők vagy törvényes képviselők azon szabadsága, hogy biztosítsák a gyermek vallási és erkölcsi nevelését; a vallás vagy meggyõzõdés szabadságához való jog minden egyéb megnyilvánulásai csak a jogszabályok által elõírt olyan korlátozásoknak vethetõek alá, amelyek szükségesek a közbiztonság, a közrend, a közegészség, az erkölcsök, vagy mások alapvetõ jogainak és szabadságainak védelmében (8); a korlátozásokat ugyanakkor megszorítóan kell értelmezni, és ezeknek közvetlenül kapcsolódniuk kell mások védett jogaihoz és azokkal arányosaknak kell lenniük, és el kell érni a megfelelő egyensúlyt; az iránymutatásokban ezért hangsúlyozni kell az arányosság feltételét;

         A véleménynyilvánítás szabadsága

               g)

               míg a vallás- és lelkiismereti szabadság és a véleménynyilvánítás szabadsága egymást kölcsönösen erősítő jogok, azokban az esetekben, amelyekben ezt a két jogot szembeállítják egymással, az Uniónak emlékeznie kell arra, hogy a modern média eszközei által lehetővé válik a kultúrák és hitek nagyobb fokú összekapcsolódása. ezért lépéseket kell tenni a kritikával, és különösen a nevetségessé tétellel vagy kigúnyolással kapcsolatos, a szabad véleménynyilvánítás körébe eső cselekedetek által kiváltott, kultúrák közti erőszak megelőzése érdekében; ebben az összefüggésben az EU-nak segítséget kell nyújtania az ilyen típusú feszültségek csökkentéséhez, például a kölcsönös megértés és párbeszéd elősegítésével, egyértelműen el kell ítélnie az ilyen beszédre válaszul elkövetett erőszakos cselekményeket, és határozottan elleneznie kell a vallási kérdésekkel – például az istenkáromlással kapcsolatos törvényekkel – kapcsolatos szabad véleménynyilvánítás bűncselekménnyé nyilvánítására irányuló próbálkozásokat;

         A vallás- és lelkiismereti szabadság kollektív dimenziója

               h)

               az iránymutatásokban hangsúlyozni kell, hogy minden egyén esetében a vallás vagy meggyőződés szabadságának elválaszthatatlan része az e szabadság kollektív formában, egyedül vagy másokkal együtt történő kifejezéséhez való jog; ez magában foglalja az alábbiakat:

                           —

                           az istentisztelethez vagy a vallással vagy meggyőződéssel kapcsolatos gyülekezéshez való jog, valamint az e célokat szolgáló helyek kialakításának és fenntartásának szabadsága,

                           —

                           bármilyen vallásos tevékenységben vagy eseményen való részvételtől történő tartózkodás szabadsága;

                           —

                           megfelelő vallási, média-, oktatási, egészségügyi, szociális, karitatív vagy humanitárius tevékenységet folytató intézmények kialakításának és fenntartásának szabadsága,

                           —

                           önkéntes pénzügyi és egyéb hozzájárulások kérésének és elfogadásának szabadsága egyénektől és intézményektől,

                           —

                           megfelelő vezetők képzésének, kinevezésének, megválasztásának vagy utódlás alapján történő kinevezésének szabadsága, az adott vallás vagy meggyőződés követelményei vagy normái alapján,

                           —

                           vallással és meggyőződéssel kapcsolatos kérdésekben egyénekkel és közösségekkel történő kapcsolat kialakításának és fenntartásának szabadsága, nemzeti és nemzetközi szinten egyaránt; hasonlóképp azt is meg kell említeni az iránymutatásokban, hogy a közösségi vallásgyakorláshoz való jogot – amelynek mindig tiszteletben kell tartania az egyéni szabadságjogokat – nem lehet szükségtelenül korlátozni az istentisztelet céljára szolgáló, hivatalosan elismert helyekre, és hogy az EU-nak el kell ítélnie a gyülekezési szabadság bármilyen mértékű indokolatlan korlátozását; az iránymutatásoknak hangsúlyozniuk kell, hogy az államoknak kötelességük semlegesnek és pártatlannak maradni a vallási csoportokkal szemben, a szimbolikus vagy pénzügyi támogatást is beleértve;

               i)

               úgy véli, hogy a szekularizmus, amelynek meghatározása a vallási és politikai fennhatóság szigorú szétválasztása, a kormányzásra gyakorolt bármilyen vallási befolyás, illetve a vallásos ügyekre gyakorolt bármilyen kormányzati befolyás elvetését jelenti, kivéve, ha a cél a közbiztonság és a közrend fenntartása (beleértve a mások szabadságának tiszteletben tartását), továbbá, hogy a szekularizmus mindenki számára egyenlő mértékű lelkiismereti szabadságot biztosít, legyen akár hívő, agnosztikus vagy ateista;

         Nyilvántartási kötelezettségek

               j)

               az EU-nak fel kell lépnie abban az esetben, ha a vallási vagy meggyőződésen alapuló szervezetekre vonatkozó nyilvántartásba vételi kötelezettségek indokolatlanul korlátozzák a vallás vagy a meggyőződés szabadságát; a nyilvántartásba vételt nem lehet a vallási vagy meggyőződésbeli szabadság gyakorlásának előfeltételeként értelmezni, mivel ezt a jogot nem lehet adminisztratív vagy jogi kötelezettségek feltételéhez kötni; az EU-nak fel kell szólítania minden olyan jogszabály eltörlésére, amelyek például az egyének vallásának anyakönyvi okmányokba való kötelező bejegyzését írják elő, ha az adott jogszabály megkülönböztetést eredményez azon személyekkel szemben, akik nem vallásos meggyőződéssel rendelkeznek, vagy akik megváltoztatták vallásukat vagy meggyőződésüket;

         Oktatás

               k)

               mint azt nemzetközileg elfogadott normák elismerik, a szülők vagy a törvényes képviselők szabadon dönthetnek kiskorú gyermekük – meggyőződésüknek megfelelő – vallási és erkölcsi neveléséről, és a gyermek nem kötelezhető vallási vagy meggyőződésbeli oktatásban való részvételre szülei vagy törvényes képviselői akarata ellenére, lévén a gyermek mindenek felett álló érdekeinek figyelembe vétele az elsődleges; a szülők azon joga, hogy gyermekeiket saját vallási vagy nem vallási meggyőződéseinek megfelelően neveljék, magában foglalja az ahhoz való jogot is, hogy elutasítsák az állami vagy nem állami szereplők által a gyermek nevelésébe történő, a vallási vagy nem vallási meggyőződéseikkel ellenétes, indokolatlan beavatkozásokat; az iránymutatásokban hangsúlyozni kell a vallás vagy meggyőződés szabadságának ezt az aspektusát, garantálni kell az állami oktatásban a szekularizációt, és az uniós képviseleteknek megfelelő lépéseket kell tenniük ezen elv megsértése esetén;

         Családjogi és szociális törvények

               l)

               az EU-nak különös figyelmet kell fordítania a vallás vagy meggyőződés alapján történő megkülönböztetésre a harmadik országok családjogi és szociális jogszabályaiban, elsősorban, de nem kizárólag a házassághoz való jog és a gyermekfelügyeleti jog vonatkozásában;

         A katonai szolgálat lelkiismereti okból történő megtagadásához való jog

               m)

               az iránymutatásoknak magukban kell foglalniuk a katonai szolgálat lelkiismereti okból történő megtagadásához való jogot, mint a gondolat-, a lelkiismereti és vallásszabadsághoz való jog törvényes gyakorlását; és az EU-nak fel kell hívnia a kötelező katonai szolgálati rendszerrel bíró államokat, hogy – közérdekből és nem büntető jelleggel – tegyék lehetővé az alternatív, nem harci jellegű vagy polgári szolgálatot, és tartózkodjanak a katonai szolgálat teljesítését lelkiismereti okból megtagadók – akár szabadságvesztéssel való – büntetésétől;

         Menedékjog

               n)

               az EU-nak ösztönöznie kell a harmadik országokat, hogy fogadják be a vallásuk vagy meggyőződésük miatt elüldözött menekülteket, és nyújtsanak nekik menedékjogi védelmet, különösen azokban az esetekben, amikor a menekülteket halál vagy erőszak fenyegeti; az uniós tagállamoknak fokozniuk kell erőfeszítéseiket a vallásuk vagy meggyőződésük miatt elüldözött menekültek befogadása terén;

         A civil társadalom támogatása és közös cselekvés

               o)

               az iránymutatások kidolgozása és végrehajtása során a számos civil társadalmi szervezet – többek között emberi jogi szervezetek és vallási és meggyőződési csoportok – támogatása és a velük való közös cselekvés kulcsfontosságú lesz a vallás vagy meggyőződés szabadságának előmozdítása és védelme terén, és ezért az uniós képviseletek emberi jogokkal foglalkozó kapcsolattartási pontjainak folyamatos összeköttetést kell fenntartaniuk e szervezetekkel, hogy a lehető leghamarabb azonosíthassák a vallás és meggyőződés szabadsága terén az országukban felmerülő problémákat;

         Nyomon követés és értékelés

               p)

               a vallás és meggyőződés szabadsága terén a világban fennálló helyzet megfelelő és folyamatos nyomon követését és értékelését az Európai Külügyi Szolgálatnak kell biztosítania az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének felügyelete alatt, és továbbra is külön szakaszban kell foglalkozni ezzel a kérdéssel – a helyzet javítását célzó ajánlásokat megfogalmazva – az Európai Unió emberi jogok világbeli helyzetéről szóló éves jelentésében; a vallás vagy meggyőződés szabadsága terén fennálló helyzet nyomon követésének – egyéb emberi jogok és alapvető szabadságjogok mellett – az egyik központi kérdésnek kell lennie az EU harmadik országokkal fenntartott kapcsolataiban, különösen az európai szomszédságpolitika összefüggésében; ennek tükröződnie kell valamennyi megállapodásban, valamint a felülvizsgálati és jelentéstételi dokumentumokban; az EU emberi jogokért felelős különleges képviselőjének tevékenységei során külön figyelmet kell szentelnie a vallás vagy meggyőződés szabadságának előmozdításával és védelmével kapcsolatos kérdésekre, és látható szerepet kellene játszania e szabadság előmozdításában az Unió külkapcsolataiban; együtt kellene továbbá működnie az Európai Parlamenttel és érintett bizottságaival a problémás területeket, az elért haladást, és az érintett nem kormányzati szervezetekkel való együttműködést illetően;

               q)

               kívánatos volna egy eszköztár összeállítása az uniós iránymutatások ellenőrzéséről, értékeléséről és támogatásáról. Ennek az operatív eszközökre kell összpontosítania, annak érdekében, hogy megfelelőbb módon tükrözze a fellépéseknek az iránymutatásokban lefektetett, prioritással bíró területeit, magában foglalva többek között a következőket:

                           —

                           a helyzetelemzésre vonatkozó részletes ellenőrző jegyzék a vallás vagy meggyőződés szabadsághoz való joggal kapcsolatos viszonyok nyomon követéséhez és vizsgálatához egy adott országban, az elért haladás vagy visszaesés megállapítása érdekében;

                           —

                           rendszeres jelentés kérése az Unió misszóvezetőitől a vallás vagy meggyőződés szabadságával kapcsolatos problémákról, a helyzet részletes elemzésével együtt, valamint a vallás vagy meggyőződés szabadságával kapcsolatos jogsértések előfordulásairól, illetve annak védői vagy más egyének elnyomásáról, megnevezve a vallás vagy meggyőződés szabadságához való jog egyértelmű megsértésének konkrét eseteit; az uniós misszióvezetők jelentéseit összevethetőségük érdekében a lehető legnagyobb mértékben szabványosítani kellene;

                           —

                           a konkrét fellépés hangsúlyozása a nemzetközi fórumokon vagy a fejlesztési együttműködési tevékenységek során, amelyek alapvető szerepet játszottak a vallás vagy meggyőződés szabadsághoz való jog védelmében és elősegítésében, beleértve a vallás vagy meggyőződés miatti diszkrimináció vagy üldöztetés egyedi (egyének, csoportok, kisebbségek, intézmények ellen irányuló) eseteinek sikeres kezelését;

                           —

                           emlékeztetés arra, hogy a vallás vagy meggyőződés miatti diszkrimináció vagy üldözés áldozatainak nyújtott támogatás sokféle formát ölthet, beleértve az áldozatok meghívását az uniós intézményekbe, hogy beszámoljanak helyzetükről;

         ezt a (körlevél formájában közzétett) eszköztárat az érintettekkel egyeztetve kell elkészíteni, 2013 vége előtt;

         Külső pénzügyi eszközök felhasználása

               r)

               a vallás vagy meggyőződés szabadságának helyzetét tekintve egy-egy adott országban – amely az emberi jogok adott országban fennálló helyzete átfogó értékelésének része –, az EU külső finanszírozási eszközeit mind ösztönzőként, mind elrettentésként (például a pénzeszközök befagyasztása) fel kell használni; az emberi jogi helyzet – például a vallás vagy meggyőződés szabadsága terén történő – nagymértékű romlása esetében az EU-nak alkalmaznia kell az érintett országgal megkötött, hatályos külső megállapodásaiban foglalt emberi jogi záradékokat; az EU külső megállapodásaiban foglalt emberi jogi záradékok alkalmazásának kötelező érvényűnek kell lennie, és azokat szisztematikusan be kell építeni az EU harmadik országokkal kötött valamennyi megállapodásába;

         Uniós fellépés a többoldalú fórumokon

               s)

               a vallás vagy meggyõzõdés szabadságának elõmozdítása és védelme érdekében az EU-nak folytatnia kell kezdeményezéseit különbözõ többoldalú fórumokon; adott esetben és kérésre az EU segítséget nyújt harmadik országoknak a vallás vagy meggyőződés szabadságát előmozdító és védelmező jogszabályok kidolgozásában;

         Értékelés

               t)

               az Európai Unióról szóló szerződés 36. cikkével összhangban az Európai Parlamentet be kell vonni az iránymutatások végrehajtásának értékelésébe, amelyet legkésőbb az iránymutatások hatályba lépése után három évvel végre kell hajtani; az értékelést a vallás vagy meggyőződés szabadságának harmadik országokban való megsértésével kapcsolatos konkrét helyzetekre adott uniós válaszok elemzésére kell alapozni; az Európai Parlamentet rendszeresen tájékoztatni kell az uniós küldöttségek jelentései alapján aggodalomra okot adó területekről vagy fejleményekről; a Parlament illetékes bizottságait részletes információkat kell ellátni;

               2.

               utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az ajánlást a Tanácsnak, az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének, valamint tájékoztatás céljából a Bizottságnak.

      (1)  Az ENSZ Emberi Jogi Bizottságának a polgári és politikai jogokról szóló nemzetközi egyezségokmány 40. cikke (4) bekezdésének alapján elfogadott általános megjegyzése, CCPR/C/21/Rev.1/Add.4, 1993. szeptember 27.

      (2)  Az Európai Unió Tanácsa, 2009.11.24., 2011.02.21.

      (3)  Az Európai Unió Tanácsa 11855/12.

      (4)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2012)0250.

      (5)  HL L 200., 2012.7.27., 21. o.

      (6)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2012)0504.

      (7)  Elfogadott szövegek: P7_TA(2010)0489, P7_TA(2012)0126, P7_TA(2012)0503.

      (8)
   A valláson vagy meggyőződésen alapuló intolerancia és megkülönböztetés minden formájának megszüntetéséről szóló ENSZ-nyilatkozat, 1. cikk (3) bekezdés, A/RES/36/55.