title: A Tanács ajánlása (2015. július 14.) Ausztria 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Ausztria 2015. évi stabilitási programját

text:
               18.8.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 272/87

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2015. július 14.)
   Ausztria 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Ausztria 2015. évi stabilitási programját
   (2015/C 272/23)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát. A stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2015. július 14-én elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást, 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2). Ezek együttesen alkotják az „integrált iránymutatásokat”, és a tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe ezeket.

               (3)

               A Tanács 2014. július 8-án ajánlást (3) fogadott el Ausztria 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Ausztria 2014. évi aktualizált stabilitási programját. A Bizottság 2014. november 28-án a 473/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (4) megfelelően kiadta Ausztria 2015-re vonatkozó költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményét.

               (4)

               A Bizottság 2014. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2015. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2014. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Ausztriát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (5)

               Az Európai Tanács 2014. december 18-án jóváhagyta a beruházások ösztönzéséhez, a strukturális reformok intenzívebb folytatásához és a felelősségteljes, növekedésbarát költségvetési konszolidációhoz szükséges prioritásokat.

               (6)

               A Bizottság 2015. február 26-án közzétette az Ausztriára vonatkozó 2015. évi országjelentését. Az országjelentésben a Bizottság megvizsgálta a 2014. július 8-án elfogadott országspecifikus ajánlások kapcsán Ausztria által elért eredményeket.

               (7)

               2015. április 21-én Ausztria benyújtotta 2015. évi nemzeti reformprogramját és 2015. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)

               Ausztria jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik, és a 2014 és 2016 közötti időszakban az átmeneti adósságszabály hatálya alatt van. A 2015. évi stabilitási program szerint a kormány az államháztartási hiányt fokozatosan, 2015-ben a GDP 2,2 %-ára, majd 2019-re a GDP 0,5 %-ra tervezi javítani. A stabilitási program szerint a középtávú költségvetési cél – a GDP 0,45 %-ánál nem nagyobb strukturális hiány – 2014-ben megvalósult, és azt a kormány a programidőszak alatt tartani kívánja. Az újraszámított strukturális egyenlegből kiindulva azonban a középtávú költségvetési cél 2015-től várhatóan meghiúsul. Az államadósság-ráta a várakozások szerint 2015-ben a GDP 86,8 %-ának megfelelő értéken tetőzik, majd ezt követően 2019-re fokozatosan a GDP 79,7 %-ára csökken. A stabilitási programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Ugyanakkor 2016-tól kezdődően a kitűzött hiánycélok elérését támogató intézkedések nincsenek kellőképpen kidolgozva. A Bizottság 2015. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg 2015-ben várhatóan a GDP 0,4 %-ának megfelelő mértékkel el fog térni a középtávú költségvetési céltól. Az eltérés 2016-ban előreláthatólag jelentőssé válik, hiszen a strukturális egyenleg az előrejelzés szerint a GDP 0,6 %-ának megfelelő mértékben romlik, a középtávú költségvetési cél eléréséhez pedig a GDP 0,3 %-ának megfelelő mértékű strukturális kiigazítás szükséges. Ez a GDP mintegy 0,9 %-ának megfelelő mértékű eltérést jelent a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményétől, ezért további intézkedésekre lesz szükség. A stabilitási program és a Bizottság 2015. tavaszi előrejelzése szerint ugyanakkor a bruttó adósság az átmeneti adósságszabálynak megfelelően 2015-ben és 2016-ban csökkenő pályán marad. A stabilitási program értékelése alapján és a Bizottság 2015. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint fennáll a kockázata annak, hogy Ausztria nem fog megfelelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (9)

               A különböző kormányzati szintek közötti kapcsolatok továbbra is összetettek, ami csökkenti a közigazgatás létfontosságú szektorainak hatékonyságát. Ausztria még mindig azon országok közé tartozik, amelyekben GDP-arányosan a legalacsonyabb a szubnacionális adók szintje. Az adóügyi önállóság alacsony szintje ellenére a szubnacionális kormányzatoknak számos kiadási és igazgatási feladatot kell ellátniuk. A rendkívül összetett szerkezet, illetve a bevételi és a kiadási hatáskör egyenlőtlensége nem ösztönöz széles körű reformok végrehajtására.

               (10)

               Az osztrák nyugdíjrendszer hosszú távú költségvetési fenntarthatóságát továbbra is strukturális hiányosságok veszélyeztetik. Az osztrák reformok eddig nem tűnnek elégségesnek a rendszer hosszú távú költségvetési fenntarthatóságának biztosításához. Először is, a tényleges nyugdíjbavonulási életkor jelentősen alacsonyabb a kötelező nyugdíjkorhatárnál. Másodszor, a nők kötelező nyugdíjkorhatára jóval alacsonyabb a férfiakénál, és 2024-ig nem is fog emelkedni. Harmadszor, továbbra sincs kapcsolat a kötelező nyugdíjkorhatár és a folyamatosan növekvő várható élettartam között. Ausztria hozott néhány intézkedést a tényleges nyugdíjbavonulási életkor növelésére, amely jelenleg 59,7 év (2014), de így is jóval alacsonyabb a 63,1 évet kitevő uniós átlagnál (2013). Intézkedéseket hoztak a korai nyugdíjba vonulás és a rokkantsági rendszerek kiskapuinak bezárására, vagyis a munkával töltött élet meghosszabbítására. Emellett megnövelték a korai nyugdíjba vonulással együtt járó nyugdíjcsökkentés éves mértékét és a szükséges szolgálati időszakot. Továbbra sem világos azonban, hogy ezen intézkedések várt kedvező költségvetési hatásai miként fognak jelentkezni.

               (11)

               Az osztrák egészségügyi kiadások a legmagasabbak között vannak az Unióban. A folyamatban lévő egészségügyi reform (2013–2016) célja, hogy e kiadásokat 2016-tól a GDP arányában rögzítsék. Az egészségügyi rendszer költségvetési fenntarthatóságát és hatékonyságát azonban még e reformok sikere esetén is strukturális problémák terhelik. Ma már intézkedéseket kell tenni a 2016 utáni időszak vonatkozásában is. Több beteget kell kezelni például multidiszciplináris elsődleges járóbeteg-ellátás keretében, és tovább kell csökkenteni a fekvőbeteg-ellátás kezeléseinek átlagos hosszát.

               (12)

               Ausztria számára kihívás marad a megfelelően képzett munkaerő hosszú távú kínálatának biztosítása. A munkanélküliségi ráta 5,6 %-kal az egyik legalacsonyabb az Unióban, de a gazdaságilag aktív népesség egyes részeinek munkaerő-piaci potenciálját nem aknázzák ki teljes körűen. Ausztria hozott néhány intézkedést a munkával töltött élet meghosszabbítására, a nők munkaerő-piaci részvételének jobb elősegítésére és – többek között a képesítések elismerésének javításával – a migráns hátterű munkaerő-piaci résztvevők potenciáljának teljes körű kiaknázására. Mindazonáltal e közelmúltbeli reformokat szoros figyelemmel kell kísérni, illetve e csoportok munkaerő-piaci potenciáljának teljes körű hasznosításához további intézkedések szükségesek.

               (13)

               Ausztria 2015. március 13-án előterjesztett átfogó adóreformjának célja a személyi jövedelemadó sávjainak és kulcsainak átalakítása, különösen az induló ráta 36,5 %-ról 25 %-ra csökkentése. Az enyhítés a becslések szerint 4,9 milliárd EUR-val csökkenti az adóbevételeket, míg a családpolitikára és a kutatási tevékenységekre fordított kiadások 300 millió EUR-val emelkednek. A javaslat értelmében az adórendszer átalakítását részben az adócsalás elleni küzdelem, a közkiadások csökkentése, a kedvezményes héakulcs egyes területeken 13 %-ra való emelése és a tőkejövedelem-adó mértékének 25 %-ról 27,5 %-ra való emelése finanszírozza. Ezek a reformtervek nagyjából megfelelnek a Tanács 2014. évi ajánlásainak. Valószínűleg növelni fogják az alacsony kereseti potenciállal rendelkezők és a második keresők munkavállalási hajlandóságát és a rendelkezésre álló jövedelmet. A reformot azonban költségvetés-semleges módon kell végrehajtani.

               (14)

               Az osztrák iskolarendszert a lemorzsolódók alacsony – jóval az uniós átlag alatti – száma jellemzi. A szakoktatás és -képzés szilárd és jól működő rendszere jelentős számban bocsát ki magasan képzett munkavállalókat. Az oktatási eredmények javítása és ezáltal az alacsony társadalmi-gazdasági státusú – különösen a migráns hátterű – fiatalok foglalkoztathatóságának javítása továbbra is kihívás. Az új középfokú iskolák (Neue Mittelschule) bevezetésének értékelése kezelendő hiányosságokat tárt fel.

               (15)

               A Tanács az európai szemeszter keretében következetesen ajánlotta, hogy Ausztria javítsa és ösztönözze a szolgáltatások versenyét, de a szakpolitikai válasz egyelőre korlátozott. Több szabad foglalkozás esetében továbbra is érvényben vannak a jogi formára, a tulajdonosi struktúrára vagy a díjszabásra vonatkozó követelmények, amelyek szabályozói akadályokat állítanak a piacra jutás elé és akadályozzák a más tagállamokból származó szakembereket és vállalkozásaikat az ausztriai letelepedésben. A kölcsönös értékelés keretében Ausztria jelenleg a szabad foglalkozásokhoz való hozzáférés szabályainak és a szabad foglalkozások tényleges gyakorlásának felülvizsgálatát végzi annak érdekében, hogy értékelje a szabályok arányosságát és közérdekűségét. A többi tagállam versenyhatóságaival összevetésben az osztrák szövetségi versenyhatóság forráshiányos, ami gátolja eredményességét.

               (16)

               Az osztrák bankszektor ellenállóképes maradt, de még mindig több kihívással szembesül úgy belföldön, mint a sebezhető külföldi kitettségek tekintetében. A bankszektor kapitalizációja 2014-ben is javult, de az osztrák bankok nyereségessége még mindig nyomott szintű. A hat legnagyobb osztrák hitelintézetből öt sikeresen túljutott az EKB 2014-ben végzett átfogó értékelésén, az egyetlen kivétel az Österreichische Volksbanken (ÖVAG). Ausztria jelentős előrelépést ért el az ÖVAG és a Hypo Group Alpe Adria (HGAA) szerkezetátalakításában.

               (17)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Ausztria gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2015. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Ausztriának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak a programoknak Ausztria fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi.

               (18)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és arról alkotott véleményét (6) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (19)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euroövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését is. Ezen elemzés alapján a Tanács külön ajánlásokat adott ki azon tagállamok számára, amelyek pénzneme az euro (7). Ausztriának, amelynek pénzneme ugyancsak az euro, az említett ajánlások teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is gondoskodnia kell,

         AJÁNLJA, hogy Ausztria 2015–2016-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Kerülje el a középtávú költségvetési céltól való eltérést 2015-ban és 2016-ban. Biztosítsa a munka adóterhének csökkentésére irányuló adóreform költségvetés-semlegességét. Szüntesse meg a különböző kormányzati szintek bevételi és kiadási hatáskörei közötti egyenlőtlenséget. Hozzon intézkedéseket a nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságának biztosítására, többek között a férfiakra és a nőkre vonatkozó kötelező nyugdíjkorhatár előbbre hozott harmonizációja, valamint a kötelező nyugdíjkorhatár és a várható élettartam összekapcsolása révén.

               2.

               Erősítse meg az idősebb munkavállalók és a nők munkaerő-piaci részvételének fokozására szolgáló intézkedéseket, többek között a gyermekgondozási és a tartós ápolás-gondozási szolgáltatások javításával. Tegyen lépéseket a hátrányos helyzetű fiatalok tanulmányi eredményeinek javítása érdekében.

               3.

               Szüntesse meg a szolgáltatók elé állított aránytalan korlátokat és a több ágazatban tevékenykedő vállalkozások létrehozása elé támasztott akadályokat.

               4.

               Kezelje a pénzügyi szektor külföldi kitettségekkel és elégtelen eszközminőséggel kapcsolatos sebezhetőségét.

      Kelt Brüsszelben, 2015. július 14-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. GRAMEGNA

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  Ezeket a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) érvényben hagyta.

      (3)  A Tanács 2014. július 8-i ajánlása Ausztria 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Ausztria 2014. évi stabilitási programját (HL C 247., 2014.7.29., 92. o.).

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. május 21-i 473/2013/EU rendelete a költségvetésiterv-javaslatok monitoringjára és értékelésére, valamint az euroövezeti tagállamok túlzott hiánya kiigazításának biztosítására vonatkozó közös rendelkezésekről (HL L 140., 2013.5.27., 11. o.).

      (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.

      (7)  HL C 272., 2015.8.18., 98. o.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52005SC0147

Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Lengyelország naprakésszé tett, a 2004 és 2007 közötti időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjáról  /* SEC/2005/0147 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 2.2.2005SEC(2005) 147 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Lengyelország naprakésszé tett, a 2004 és 2007 közötti időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKLÁSA költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásának megerősítéséről szóló, 1466/97/EK tanácsi rendelet[1] előírja, hogy a kívülálló tagállamoknak, vagyis a közös valutát be nem vezető tagállamoknak konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk a Tanácsnak és a Bizottságnak. E rendelet 9. cikke alapján a Tanácsnak minden egyes konvergenciaprogramot meg kell vizsgálnia a Bizottság és a Szerződés 114. cikke alapján létrehozott bizottság (Gazdasági és Pénzügyi Bizottság) által elkészített értékelés alapján. Miután a Tanács megvizsgálta a programot, a Bizottság ajánlása alapján és a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményét kikérve a programot véleményezni köteles. A tagállamok a rendeletnek megfelelően évente benyújtják naprakésszé tett konvergenciaprogramjukat, amelyet a Tanács ugyanezen eljárások szerint megvizsgálhat.Az EU-hoz 2004. május 1-jén csatlakozott tagállamok nem vesznek részt a közös valutában, de az euró bevezetése érdekében kötelesek megfelelő időben teljesíteni a konvergenciakritériumokat, köztük az állam pénzügyi helyzetének fenntarthatóságára vonatkozót. . Tekintettel a 2003-ban mért, a GDP 3,9%-ának megfelelő államháztartási hiányra, a Tanács 2004. július 5-i határozata szerint Lengyelország túlzott hiánnyal rendelkezett, és azt ajánlotta, hogy a túlzott hiányt – a 2004. májusi konvergenciaprogramnak megfelelően – legkésőbb 2007-ig igazítsák ki. Azt javasolták Lengyelországnak, hogy szigorúan hajtsa végre a májusi konvergenciaprogramban, különös az úgynevezett Hausner-tervben foglalt intézkedéseket, . Ajánlották továbbá, hogy – a Stabilitási és Növekedési Paktumnak megfelelően – Lengyelország hozzon hatékony intézkedéseket a 2005-re tervezett hiányának legkésőbb 2004. november 5-ig történő elérése érdekében. Ezen túlmenően a lengyel hatóságokat felkérték, hogy az esetleges többletbevételeket az államháztartási hiány csökkentésére és az adóssághányad növekedésének megfékezésére fordítsák. 2004. december 22-i közleményében a Bizottság arra a megállapításra jutott, hogy a lengyel kormány hatékony intézkedéseket hajtott végre a 2005. évi hiánycél teljesítéséhez.[2]Az EU-hoz 2004. május 1-jén csatlakozott tagállamok kötelezettséget vállaltak konvergenciaprogramjuk 2004. május 15-ig történő benyújtására, és azok első 2004 végé felé azok első naprakészé tett változatának elkészítésére. Lengyelország első, a 2004-2007 közötti időszakra vonatkozó konvergenciaprogramját 2004. május 17-én nyújtotta be, és azt a Tanács 2004. július 5-én értékelte. Lengyelország 2004. december 1-jén nyújtotta be a konvergenciaprogram aktualizálását. A Bizottság szervezeti egységei a 2004. őszi gazdasági előrejelzésük eredményeinek, a magatartási kódex[3], a potenciális kibocsátás becslésére közösen elfogadott módszertan, a 2003-2005 közötti időszakra szóló átfogó gazdaságpolitikai iránymutatás ajánlásai, valamint a költségvetés-politika koordinációjának megerősítéséről szóló, a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek címzett 2002. november 27-i bizottsági közleményében[4] kifejtett elvek figyelembe vételével technikailag értékelték az aktualizált programot. Az értékelés következtetései:-  Lengyelország 2004. december 1-jén, a Miniszterek Tanácsa 2004. november 30-i jóváhagyását követően nyújtotta be a 2004-2007-es időszakra vonatkozó, naprakésszé tett konvergenciaprogramját. A dokumentum tartalmazza a 2005. évi költségvetéshez tartozó intézkedéseket, és hivatkozik a kormány 2004 januárjában elfogadott, "A közkiadások ésszerűsítésének és csökkentésének programja" című, úgynevezett Hausner-tervére . A program részben megfelel az átdolgozott „stabilitási és konvergenciaprogramok tartalmáról és formájáról szóló magatartási kódex” adatkövetelményeinek, és összhangban áll az ESA 95 előírásaival. Az államháztartási bevételek és kiadások összetételére vonatkozó ESA95 adatok színvonala nem felel meg teljesen az ESA95 statisztikai szabványoknak. Lengyelországot tehát felkérik, hogy tegyen eleget az adatokkal kapcsolatos adatkövetelményeknek.-  A programban ismertetett makrogazdasági keret szerint a reál GDP növekedése a 2004-es 5,7%-ról 2005-ben, illetve 2006-ban 5,0%-ra, illetve 4,8%-ra esik vissza, majd 2007-ben 5,6%-ra nő. Az előrejelzési időszak során a növekedést a hazai kereslet szabályozza, míg a várakozások szerint 2005-től kezdődően negatívvá válik a nettó export hozzájárulása. A 2006-ig vázolt makrogazdasági forgatókönyv megvalósítható és közel áll a Bizottság szervezeti egységeinek 2004. őszi előrejelzéséhez, noha ez utóbbi alacsonyabb GDP-növekedéssel számol 2006-ra. A program utolsó évére vonatkozó növekedési előrejelzés viszont túlzónak tűnik. A GDP növekedésének 2007-ben történő felgyorsulásával kapcsolatos előrejelzés a potenciális kibocsátás és a hazai kereslet növekedésére vonatkozó optimista feltételezéseket tükrözi. A program szerint a potenciális növekedés a 2004-es 3,6%-ról 2007-ben 4,7%-ra emelkedik (a Bizottság szervezeti egységeinek számításai alapján), ami 2% fölötti kibocsátási rést eredményez a programidőszak végére. Ez egyben azt is jelenti, hogy az inflációs árnyomás erősebb lehet a programban vártnál.-  2004-ben a lengyelországi infláció nőtt a 2003-as, rendkívül alacsony értékhez képest, a növekedés üteme azonban nemrégiben lelassult. Az infláció 2004 áprilisa és augusztusa között megfigyelt meglódulását elsősorban átmeneti tényezők (az élelmiszer- és olajárak, a csatlakozással összefüggő adóemelések) okozták, a jövedelmek fokozatos, visszafogott emelkedése és a zloty erősödése azonban alátámasztja az infláció 2005-re jelzett lassulását. A zloty a 2004. év nagy részében erősödött, és 2003 decemberéhez képest 13%-kal nőtt az euróhoz viszonyítva. Effektív értelemben – névleges és reálértéken egyaránt – a zloty több mint 10%-kal erősödött 2004 során (év végétől év végéig). A befektetők gazdaságpolitikai irányítással kapcsolatos aggodalma következtében 2003 közepe és 2004 közepe között szélesedett a lengyel és az euróövezeti irányadó államkötvények közötti hozamfelár, az elmúlt hónapokban azonban ez a folyamat megállt, és az év végére a felár körülbelül 200 bázisponttal csökkent. Nem terveznek változást a meglévő pénzügyi és árfolyamrendszerben, vagyis marad a lebegtetett árfolyamrendszerrel kombinált közvetlen inflációs célkövetés.-  Az aktualizált program mögött rejlő költségvetési stratégia célja az államháztartási hiánynak a GDP 3%-a alá csökkentése 2007-re, valamint a GDP 60%-ának megfelelő adóssághányad fenntartása. A naprakész program szerint a hiány a GDP 5,4%-áról (2004) 2007-re fokozatosan a GDP 2,2%-ára csökken. Az Eurostat által engedélyezett átmeneti időszakban a nyílt nyugdíjalapok (éves hatásukat a GDP 1,5%-ára becsülik) az államháztartási szektorba tartoznak. Az előző programhoz képest a legnagyobb különbség a 2007-es tervezett államháztartási hiány növelése a GDP 0,7 százalékpontjával, annak ellenére, hogy az előrejelzés szerint újraindul a gazdasági növekedés. A költségvetési konszolidációt a Hausner-terv átfogó intézkedéseinek végrehajtása eredméynezné, amelyek teljes körű végrehajtása 2005-2007-ben a GDP 4,7%-ának megfelelő költségvetési hatással járna (az előző programhoz képest a becsült érték 0,6 százalékponttal csökkent).-  Az összesített hiány csökkenése 2004 és 2007 között kevésbé ambíciózus, mint a májusi konvergenciaprogramban szereplő adat: 4,2 százalékpont helyett 3,2-re becsülik. A tervezett konszolidációs stratégia számos kockázattal jár. Kezdenek kézzel foghatóvá válni a Hausner-terv intézkedéseinek késleltetett vagy hiányos végrehajtásából eredő, a 2004. májusi program értékelésében kifejtett kockázatok. Még mindig bizonytalanság övezi a 2005. évi költségvetés részét képező, ám jogalkotást igénylő intézkedések végrehajtását. Hiába utasított el a Parlament két fontos intézkedést, a hiánycélok változatlanok. Az aktualizált programban kifejtett, a bevételek növelését és a kiadások csökkentését célzó intézkedések csaknem fele homályos. A függő kötelezettségek további veszélyt jelentenek az államháztartás fenntarthatóságára. A hiánycélok elérése a programidőszakra tervezett nagymértékű GDP-növekedés függvénye. Ráadásul a magánnyugdíjrendszer továbbra is az államháztartási szektorhoz tartozik. Mivel a besorolás 2007-ben módosul, az egyes évekre jellemző hiányt 1,5 százalékponttal fölfelé igazítják. További takarékossági intézkedések hiányában, a GDP 2,2%-ában meghatározot új 2007-es hiánycél alapján nincs rá garancia, hogy a Tanács ajánlásának megfelelően a programidőszak utolsó évében 3% alá csökken a hiány. A kockázatértékelés alapján a költségvetési eredmény elmaradhat a tervezettől.-  Az államadósság-hányad 2004 és 2006 között összesen 2,6 százalékponttal nő, 2006 végére a GDP 48%-án tetőzik, majd 2007-ben 0,8 százalékponttal csökken. A Bizottság szervezeti egységeinek 2004. őszi előrejelzése kedvezőtlenebb képet fest az adósság alakulásáról. A nyílt nyugdíjalapok kivétele az államháztartási szektorból – az Eurostat határozatának megfelelően – a 2005-2007-es időszakban évente átlagosan 6 százalékponttal növeli az adósság mértékét. Az adóssághányad tehát a besorolás módosítása után is elmarad a GDP 60%-ának megfelelő referenciaértéktől. A májusi programhoz képest mintegy 3 százalékponttal csökkentették a 2004-re vonatkozó adósság-előrejelzést, ami elsősorban a vártnál nagyobb mértékű névleges GDP-növekedésnek és a zloty erősödését követő felértékelődés hatásainak köszönhető. A programidőszak hátralévő részében az elsődleges egyenlegek javítása és a nagymértékű névleges növekedés – részben az EU-alapok előfinanszírozásának köszönhetően – részben ellensúlyozná a tőkefolyam-kiigazítás nettó adósságnövelő hatását. Az adóssághányad növekedésének tervezett lassulása, majd megfordulása a jelentős privatizációs bevételektől is függ. A függő kötelezettségek is veszélyt jelentenek az adósságcsökkentés tervezett folyamatára. Az államkincstári garanciák 2004 végén 3,9%-ot tettek ki, és az elkövetkező években várhatóan nőnek. Ezenkívül továbbra is növekszik az egészségügyi rendszer kimagasló mértékű adóssága, és egyre többen számítanak a kormány meghátrálására.-  Az aktualizált program csak érintőlegesen vázolja a Hausner-tervnek a szociális juttatások csökkentésére és a közkiadások kezelésének fejlesztésére vonatkozó intézkedéseit. A programban ismertetett korrekciós pálya alapvetően függ a tervezett szociális védelmi reform végrehajtásától. A naprakész változat kiegészíti a májusi konvergenciaprogramot, amelyben a becsült költségvetési hatásokkal együtt az intézkedések többsége szóba került. Költségvetési hatásukon túl e reformok előkészítenék a terepet a munkát terhelő magas járulékok csökkentésére, ezek ugyanis nagyban gátolják a munkahelyteremtést és a munkaerőpiacon való részvételt. A reformok hozzájárulnak a törvényileg meghatározott kiadások magas hányadának csökkentéséhez is. Az államháztartás reformjának és a kiadások ésszerűsítésének köszönhetően a kötelező jellegű (törvényileg meghatározott) kiadások hányada a 2003-ban jellemző 42,5%-ról 2007-re várhatóan 39,3%-ra csökken.-  A 2020 utáni időszakra vonatkozó költségvetési előrejelzések hiánya következtében rendkívül nehéz megítélni a lengyel államháztartás hosszútávú fenntarthatóságát, mert az elöregedés költségvetési hatásainak túlnyomó része 2020 után jelentkezik. A rendelkezésre álló információk alapján azonban nem zárhatók ki bizonyos kockázatok. Továbbra is nagy a bizonytalanság a hosszútávú költségvetési trendek megerősítését célzó politikák költségvetési hatásával kapcsolatban.-  Míg a programban vázolt stratégia elsősorban a nyugdíjreform és a szükséges költségvetési konszolidáció középtávú hatásától függ, a jövőben további reformokra van szükség az elöregedő népességgel kapcsolatos problémák kezelése érdekében. A tervezett intézkedések sikeres végrehajtása, a nagy mértékű függő kötelezettségek szigorú felügyelete és a tervezett középtávú költségvetési konszolidáció pontos végrehajtása tehát hosszú távon hozzájárul a fenntartható állapothoz.-  Összességében elmondható, hogy az aktualizálásban kifejtett gazdaságpolitikák részben összhangban állnak az átfogó, országspecifikus gazdaságpolitikai iránymutatásokkal az államháztartás területén. Egyrészt a program megfelel az általános költségvetési hiány Tanács által javasolt csökkentésének, és a csökkentés a Hausner-terv megvalósítására épül. Ugyanakkor a program nem említ konkrét lépéseket az államháztartás hosszútávú fenntarthatóságának biztosítására és az egyre nagyobb mértékű függő kötelezettségek kérdésének kezelésére.-  A fenti értékelés értelmében és a Tanácsnak a 104. cikk (7) bekezdésében tett ajánlásai fényében Lengyelországnak meg kell erősítenie a költségvetési kiigazítást és csökkentenie kell a 2007-re kitűzött hiánycélt. Ahhoz, hogy 2007-ben ténylegesen és fenntarthatóan a GDP 3%-a alá csökkenjen a hiány, Lengyelországnak biztosítania kell a Hausner-tervben foglalt strukturális intézkedések teljes körű végrehajtását, és további intézkedéseket kell hoznia a költségvetési konszolidáció érdekében. Ha a megvalósítással összefüggő kockázatok valóra válnak, alternatív intézkedésekre van szükség. Lengyelországot fel kell továbbá kérni, hogy tegyen lépéseket az egyre nagyobb mértékű függő kötelezettségek problémájának kezelése érdekében.Ezen értékelés alapján a Bizottság elfogadta a Lengyelország naprakésszé tett aktualizált konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást, és azt továbbítja a Tanácsnak.AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Lengyelország naprakésszé tett, a 2004 és 2007 közötti időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásának megerősítéséről szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően;ELFOGADTA EZT A VÉLEMÉNYT:1.  A Tanács 2005. február 17-én vizsgálta meg Lengyelország 2004-2007-re szóló aktualizált konvergenciaprogramját. A program részben megfelel a „stabilitási és konvergenciaprogramok tartalmáról és formájáról szóló magatartási kódex” adatkövetelményeinek. Az államháztartási bevételekkel és kiadásokkal összetételére vonatkozó ESA95 adatok színvonala nem felel meg teljesen az ESA95 statisztikai szabványoknak. A program az államháztartás hosszútávú fenntarthatóságával kapcsolatos adatkövetelményeknek sem felel meg. Lengyelországot tehát felkérik, hogy tegyen eleget az adatokkal kapcsolatos előírásoknak.2.  A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál GDP növekedés a 2004-es 5,7%-ról 2005-ben és 2006-ban átlagosan 4,9%-ra csökken, majd 2007-ben 5,6%-ra nő. A jelenleg rendelkezésre álló információ ismeretében a helyzet kedvező növekedési feltételezéseket tükröz. Amennyiben a 2005-re és 2006-ra vonatkozó növekedési előrejelzések valószerűek, akkor a program utolsó évére túlzottnak tűnik a növekedési előrejelzés. A GDP növekedésének 2007-ben történő felgyorsulásával kapcsolatos előrejelzés a potenciális kibocsátás és a hazai kereslet erejére vonatkozó optimista feltételezéseket tükrözi. A program inflációval kapcsolatos előrejelzései túl alacsonynak látszanak.3.  A Tanács 2007. július 5-i határozata szerint Lengyelország túlzott hiányt halmozott fel, ezért a Tanács azt javasolta, hogy a hiányt 2007-ig igazítsák ki. Az aktualizált program mögött rejlő költségvetési stratégia célja az államháztartási hiánynak a GDP 3%-a alá csökkentése 2007-re, valamint a GDP 60%-ának megfelelő adóssághányad fenntartása. A naprakésszé tett program szerint a hiány a GDP 5,4%-áról (2004) fokozatosan a GDP 2,2%-ára csökken, beleértve a nyílt nyugdíjalapok többletét (becsült éves hatásuk a GDP 1,5%-a). Az előző programhoz képest a legnagyobb különbség a 2007-es költségvetési hiánycél növelése a GDP 0,7 százalékpontjával, annak ellenére, hogy az előrejelzés szerint újraindul a gazdasági növekedés.4.  A költségvetési konszolidációt a Hausner-terv átfogó intézkedéseinek végrehajtása eredményezi, amelyek teljes körű végrehajtása 2005-2007-ben a GDP 4,7%-ának megfelelő költségvetési hatással járna (az előző programhoz képest a becsült érték 0,6 százalékponttal csökkent). Ezzel egy időben valósul meg az állami beruházások jelentős programja, ami a GDP 3,4%-áról (2003) a programidőszak alatt a 2004-ben 2,4%-os EU-átlaggal szemben átlagosan 4,1%-ra növeli az állami befektetéseket.5.  Határozottan fennáll a veszély, hogy a költségvetési eredmény elmarad a programban tervezettől. Kezdenek kézzel foghatóvá válni a Hausner-terv intézkedéseinek késleltetett vagy hiányos végrehajtásából eredő, a 2004. májusi program értékelésében kifejtett kockázatok. Még mindig bizonytalanság övezi a 2005. évi költségvetés részét képező, ám jogalkotást igénylő intézkedések végrehajtását. Hiába utasított el a Parlament két fontos intézkedést, a hiánycélok változatlanok. Az aktualizált programban kifejtett, a bevételek növelését és a kiadások csökkentését célzó intézkedések csaknem fele homályos. A függő kötelezettségek további veszélyt jelentenek az államháztartás fenntarthatóságára. A hiánycélok elérése a programidőszakra tervezett nagymértékű GDP-növekedés függvénye. Ráadásul a magánnyugdíjrendszer továbbra is az államháztartási szektorhoz tartozik, ahogy azt a Eurostat által engedélyezett átmeneti időszak lehetővé teszi. Mivel a besorolás módosul, az egyes évekre jellemző hiányt 1,5 százalékponttal fölfelé igazítják. Így további takarékossági intézkedések hiányában, , a GDP 2,2%-ában meghatározot új 2007-es hiánycél alapján nincs rá garancia, hogy a hiány a Tanács ajánlásának megfelelően a programidőszak utolsó évében 3% alá csökken.6.  Tekintettel e kockázatértékelésre a programok költségvetési irányultsága nem elegendő ahhoz, hogy 2007-re a GDP 3%-a alá csökkenjen a hiány, és az aktualizált programban vázolt Hausner-terv mellett további intézkedésekre lehet szükség.7.  Az adóssághányad a becslések szerint 2004-ben a GDP 45,9%-a volt, ami a Szerződésben előirányzott referenciaérték (a GDP 60 %-a) alatt van. A program előrejelzése szerint az adóssághányad a 2004-2007-es időszakban összesen 1,8 százalékponttal nő, és a növekedés csak a program utolsó évében áll meg.8.  A 2020 utáni időszakra vonatkozó költségvetési előrejelzések hiánya következtében nehéz megítélni a lengyel államháztartás hosszútávú fenntarthatóságát, mert az elöregedés költségvetési hatásainak túlnyomó része 2020 után jelentkezik A rendelkezésre álló információk alapján azonban nem zárhatók ki bizonyos kockázatok. Továbbra is nagy a bizonytalanság a hosszútávú költségvetési trendek megerősítését célzó politikák költségvetési hatásával kapcsolatban. Míg a programban vázolt stratégia elsősorban a nyugdíjreform és a szükséges költségvetési konszolidáció középtávú hatásától függ, a jövőben további reformokra van szükség az elöregedő népességgel kapcsolatos problémák kezelése érdekében. A tervezett intézkedések sikeres végrehajtása, a nagy mértékű függő kötelezettségek szigorú felügyelete és a tervezett középtávú költségvetési konszolidáció pontos végrehajtása tehát hosszú távon hozzájárul a fenntartható állapothoz.9.  Összességében elmondható, hogy a naprakésszé tett változatban felvázolt gazdaságpolitikák részben összhangban állnak az átfogó, országspecifikus gazdaságpolitikai iránymutatásokkal az államháztartás területén. Egyrészt a program megfelel az államháztartási hiány Tanács által javasolt csökkentésének, és a csökkentés a Hausner-terv megvalósítására épül. Ugyanakkor a program nem említ konkrét lépéseket az államháztartás hosszútávú fenntarthatóságának – különösen az egyre nagyobb mértékű függő kötelezettségek kérdésének kezelése által történő – biztosítására.* * *A fenti értékelés értelmében, valamint és a Tanácsnak a 104. cikk (7) bekezdés értelmében tett ajánlásai fényében a Tanács véleménye szerint Lengyelország teendői a következők:(i) a költségvetési kiigazítás megerősítése és a 2007-re célul kitűzött hiány csökkentése;10.  a Hausner-tervben foglalt strukturális intézkedések teljes körű végrehajtása, és további törekvés alternatív intézkedések bevezetésére a végrehajtással összefüggő kockázatok valóra válása esetén;(iii) az egyre nagyobb mértékű függő kötelezettségek kérdésének kezelése.Táblázat: A legfontosabb makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása.2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Reál GDP (változás %-ban) | KP 2004. dec. | 5.7 | 5.0 | 4.8 | 5.6 |COM 2004. okt. | 5.8 | 4.9 | 4.5 | nincs adat |KP 2004. május | 5.0 | 5.0 | 5.6 | 5.6 |HICP infláció (%) | KP 2004. dec. | 3.5 | 3.0 | 2.7 | 2.5 |COM 2004. okt. | 3.5 | 3.3 | 3.0 | nincs adat |KP 2004. május | 2.2 | 2.8 | <3 | <3 |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2004. dec. | -5.4 | -3.9 | -3.2 | -2.2 |COM 2004. okt. | -5.6 | -4.1 | -3.1 | nincs adat |KP 2004. május | -5.7 | -4.2 | -3.3 | -1.5 |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2004. dec. | -2.6 | -1.3 | -0.5 | 0.4 |COM 2004. okt. | -2.5 | -1.0 | -0.0 | nincs adat |KP 2004. május | -2.8 | -1.1 | -0.3 | 1.3 |bruttó államadósság (a GDP %-ában) | KP 2004. dec. | 45.9 | 47.6 | 48.0 | 47.3 |COM 2004. okt. | 47.7 | 49.8 | 49.3 | nincs adat |KP 2004. május | 49.0 | 51.9 | 52.7 | 52.3 |Forrás: Források: konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szervezeti egységeinek 2004. őszi előrejelzései (COM). |[1] HL L 209, 1997.8.2. A szövegben említett minden dokumentum megtalálható az alábbi weboldalon: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] SEC(2004) 1630, 22.12.2004.[3] A Gazdasági és Pénzügyi Bizottságnak az ECOFIN Tanács által 2001.7.10-én elfogadott, a stabilitási és konvergenciaprogramok tartalmáról és formájáról szóló, EFC/ECFIN/404/01-REV1 számú, 2001.6.27-én keltezett felülvizsgált véleménye.[4] COM(2002) 668, 2002.11.27.[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: A Tanács ajánlása ( 2011. július 12. ) Ciprus 2011. évi reformprogramjáról és Ciprus 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről

text:
               16.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 210/12

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2011. július 12.)
   Ciprus 2011. évi reformprogramjáról és Ciprus 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről
   2011/C 210/04
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az Unióban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első európai szemeszterét.

               (4)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács 2011. február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban és a Bizottság éves növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció és a strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget élvez majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.

               (5)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én arra is felkérte az Euro Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.

               (6)

               Ciprus 2011. május 6-án benyújtotta 2011-es nemzeti reformprogramját, 2011. május 7-én pedig a 2010–2014 közötti időszakra vonatkozó 2011-es aktualizált stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (7)

               A ciprusi gazdaság mérsékelt növekedést mutat az elmúlt 35 év töretlen növekedését megszakító 2009-es gazdasági visszaesést követően, amikor a reál GDP 1,7 %-kal csökkent. A recesszió a munkaerőpiacon is éreztette hatását: a munkanélküliségi ráta 6,5 %-ra emelkedett 2010-ben. Az államháztartás helyzete ugyancsak romlott. Többletet mutató pozícióból az államháztartási egyenleg 2009-ben a GDP 6 %-ának megfelelő deficitbe került, aminek hátterében automatikus stabilizáló és a gazdasági visszaesést ellensúlyozó diszkrecionális költségvetési ösztönző intézkedések, valamint a kevésbé adóintenzív összetételű növekedés jelentősnek mondható hatásai állnak. A gazdasági aktivitás mérsékelt, 1 %-os növekedést produkált 2010-ben, amit a készletek 2009-es nagy volumenű csökkentését követő készletfelhalmozás és ezzel együtt a magánfogyasztás törékeny élénkülése alapozott meg. A javuló gazdasági kilátások várhatóan a munkaerőpiacra is előnyösen hatnak majd: a tervek szerint a foglalkoztatás mérsékelt javulást fog mutatni, míg a munkanélküliség várhatóan fokozatos csökkenésnek indul 2010. végi csúcsáról.

               (8)

               Az 1466/97/EK rendelet szerinti aktualizált stabilitási program elemzése alapján a Tanács úgy véli, hogy a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági pálya 2012-ig megalapozott, azt követően viszont meglehetősen optimista a Bizottság szolgálatainak 2011. tavaszi előrejelzéséhez képest. A stabilitási program a 2011-es költségvetési hiánynak a GDP 4 %-ára, a 2012-esnek pedig a 2,6 %-ára való csökkentését, azt követően pedig a konszolidáció folytatását tűzi ki célul, összhangban a Tanács 2010. július 13-i ajánlásaival. A felvázolt program szerint az adósságráta 2012-ben éri el maximumát, onnantól kezdve csökkenni fog. A 2011–2012-es időszakban a strukturális egyenleg évente átlagosan a GDP 1,5 %-ának megfelelő mértékben javul, összhangban a Tanács 2010. július 13-i ajánlásaival. A strukturális javulás mértéke 2013-ban és 2014-ben is elmarad azonban a Stabilitási és Növekedési Paktumban előírttól. A strukturális szinten egyensúlyban lévő költségvetésben megjelölt középtávú célt a programidőszak alatt nem sikerül elérni. Jóllehet a tervek szerint a kiigazítás összességében kiadási oldali megszorításokon alapul, a 2011-es intézkedések jórészt a bevételeket érintik. Összességében lefelé mutató kockázatok övezik a program konszolidációs pályáját: a kevésbé adóintenzív összetételű növekedési pálya irányába való elmozdulás folytatása, az év közbeni pótköltségvetések elfogadásának gyakorlata, valamint a szociális partnerekkel még megtárgyalandó, illetve egyéb, még tisztázandó intézkedések (pl. a folyó kiadások visszafogása) időben történő végrehajtásának kockázata. E kockázatok miatt, amennyiben a makrogazdasági vagy a költségvetési folyamatok a vártnál rosszabbul alakulnak, szükség lehet további intézkedések meghozatalára.

               (9)

               Annak ellenére, hogy a folyó fizetési mérleg hiánya 2010-re a GDP mintegy 8 %-ának megfelelő értékre csökkent, ez még mindig magas, és középtávon vélhetően hátráltatni fogja a gazdasági növekedést. Az állami szektor jelentős költekezését külföldi hitelek vagy hazai magánmegtakarítások növelése révén kellene finanszírozni. Ez utóbbi a magánfogyasztás és beruházások kiszorítása miatt kisebb mértékű kibocsátásnövekedéssel járna. Középtávon javulni fog ugyan a deficitmutató, de csak mérsékelten. A túlzotthiány-eljárás keretében 2010. július 13-án a Tanács azt is ajánlotta a ciprusi hatóságoknak, hogy erősítsék meg a középtávú költségvetési keretük kötelező jellegét. Eddig nem történt előrelépés e tekintetben. A stabilitási program szerint a középtávú költségvetési keret teljes mértékű végrehajtásával csak a 2014-es költségvetési évtől számolnak, szemben az eddig remélt 2012-vel. Hatása ezért csak középtávon nyilvánulhat meg. Az államháztartás sikeres és tartós konszolidációjához fontos lenne az új keret időben történő alkalmazása.

               (10)

               A bankszektor jól vészelte át mind a globális pénzügyi válságot, mind az euroövezetben jelentkező államadósság-válságot, így nem volt szükség kormányzati beavatkozásra. Ugyanakkor a külföldi bankok leányvállalatai és fióktelepei nélkül a GDP több mint hatszorosát, azokkal együtt kilencszeresét kitevő eszközállománnyal a bankszektor mérete nagy a gazdasághoz képest. A bankszektor egyúttal viszonylag koncentrált is: a piacon meghatározó három csoport birtokolja a konszolidált (a szövetkezeti bankok nélkül számított) banki eszközállomány 55 %-át. A nemzetközi pénzügyi piacokon továbbra is fennálló kockázatok miatt indokolt a konzervatív mérlegpolitika és prudens felügyelet fenntartása. Két különböző felügyelet működik: a kereskedelmi bankok felügyeletét a Ciprusi Központi Bank, a szövetkezeti hitelintézetek felügyeletét pedig a Szövetkezeti Társaságok Felügyeleti és Fejlesztési Hatósága (ASDCS) látja el. A kormány szorgalmazza a két felügyeleti szerv gyakorlatának közelítését. Ezzel egy időben – a felügyelet egységesítése felé tett lépésként – javítani szükséges a hitelszövetkezetek felügyeletének átláthatóságát.

               (11)

               Az elöregedő népesség költségvetésre gyakorolt várható hosszú távú hatásai jóval meghaladják az uniós átlagot, ami elsősorban a GDP-arányos nyugdíjkiadások következő évtizedekben várt relatíve erős növekedésére vezethető vissza. A Bizottság legutóbbi értékelése szerint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok magasnak tűnnek. 2009 áprilisában meghirdettek egy nyugdíjreformot. A reform alapvetően a bevételi oldalra fókuszál, és csak kismértékben lassítja a nyugdíjkiadások emelkedését. A nemzeti egészségügyi rendszer létrehozását és az állami kórházak önálló egységekké való átalakítását célzó egészségügyi reform terén csak nagyon minimális előrelépést történt.

               (12)

               A megélhetési támogatást évente kétszer automatikusan kiigazítják; a kiigazítás mértéke az aktuális és az azt megelőző hat hónapos fogyasztói árindex változásának felel meg. A támogatási forma a szociális partnerek erős támogatását élvezi, és a kollektív tárgyalások során továbbra is alku tárgyát nem képező elemként kezelik. Egységes alkalmazása ugyanakkor nem teszi lehetővé azt, hogy a bérek tükrözzék az egyes ágazatok közötti termelékenységi különbségeket. A megélhetési támogatás elsődleges hiányossága az, hogy a béreket kizárólag a termékárakhoz köti, a termelékenységi növekedést nem veszi számításba. Másodsorban ez a rendszer leginkább a magas jövedelemmel rendelkezőknek kedvez. Harmadrészt a megélhetési támogatás jelentős hatást gyakorol az államháztartásra is: a béreken és fizetéseken túl meghatározó tényező a nyugdíjak, a kedvezmények és egyéb támogatások tekintetében is.

               (13)

               Jóllehet a munkaerő-piaci részvétel Cipruson magasabb, mint az uniós átlag, de a munkaerőpiacon magas fokú a nemek közötti egyenlőtlenség. A nemzeti reform – program elismeri, hogy a nők és férfiak foglakoztatása közötti különbségek, a gyermekgondozási létesítmények költsége és elérhetősége, a rugalmas foglalkoztatási lehetőségek nem kielégítő elterjedtsége, valamint a nemek közötti tartósan fennálló jelentős bérszakadék komoly hátráltatói a foglalkoztatásnak és a növekedésnek. A nemzeti reformprogram tartalmaz e tekintetben vonatkozó intézkedéseket. Miközben a középfokú és az egyetemi képzés tekintetében magas az iskolázottság Cipruson, a szakképzés láthatóan nem egy vonzó lehetőség. A fiatalok nagyarányú munkanélkülisége és a magas fokú iskolai végzettséggel rendelkezők jelentős aránya a teljes munkanélküliségen belül arra utal, hogy ciprusi gazdaságban jelentős a képesítések kínálata és kereslete közötti eltérés. Az egész életen át tartó tanulásban részt vevők aránya – különösen egyes csoportoknál (alacsony képzettségű munkások, idősebb emberek, munkanélküliek) – szintén alacsony egy olyan országhoz képest, amelyben általában magas fokú az iskolázottság. E problémák kezelésére a nemzeti reformprogram több intézkedést tartalmaz, többek között 2012–2013-at követően egy sor felsőfokú szakképzési intézmény létrehozásával, valamint egy új gyakornoki rendszer beindításával számol. Összességében az országnak az alacsony termelékenységű munkahelyektől a magas termelékenységű munkahelyek felé elmozdulásra vonatkozó stratégiai célkitűzését nagyban szolgálná az oktatási és képzési rendszernek olyan irányú átalakítása, amellyel a készségek jobb összetételű kínálatát lehetne biztosítani, megfelelve a munkaerő-piaci keresletnek.

               (14)

               2010 júliusában Ciprus egy kerettörvényt fogadott el a szolgáltatási irányelv átültetésére. Emellett néhány ágazatspecifikus jogszabályt is elfogadtak és nemrégiben továbbítottak az Európai Bizottságnak 2011 júniusában a nemzeti végrehajtási intézkedésről szóló értesítés keretében. Kétségek merültek fel azonban az átültetés teljességével kapcsolatban, mivel néhány, egyelőre változatlanul hagyott ágazati szabályozás néhány rendelkezése továbbra is akadályt képez a letelepedés és szolgáltatásnyújtás szabadsága előtt. Az akadályok között általánosan alkalmazandó rendelkezések (például bármilyen üzleti tevékenység folytatásához a helyi hatóságok engedélyének előírása, vagy az engedélyek időtartamának korlátozása a szolgáltatási területtől és a felmerülő kockázatoktól függetlenül) és nagyon specifikus rendelkezések is szerepelnek (például a turisztikai szolgáltatások területén rögzített díjak alkalmazása, gazdasági szükségletet vizsgáló tesztek az autókölcsönzők engedélyezési eljárásába, más tagállamok építőipari vállalkozásainak hátrányos megkülönböztetése, annak korlátozása, hogy az építészek és mérnökök jogi személyként gyakorolják szakmájukat).

               (15)

               A környezetvédelmi korlátozásokkal, illetve az erőforrás- és energiafelhasználással összefüggő problémák összességében kihívások elé állítják a gazdaság növekedését. Ez az ország különleges földrajzi elhelyezkedésére és az éghajlatváltozásnak tartós aszályok formájában jelentkező következményeire vezethető vissza. Nemrégiben elkészítettek és nyilvánosságra hoztak a megújuló energiaforrások támogatására kidolgozott programok költséghatékonyságáról szóló tanulmányt, amelyre alapozva a támogatási programokat felülvizsgálták. A földgáz bevezetésével és a megújuló energia területén infrastruktúra – fejlesztési beruházások megkönnyítésével az energiaágazat működését jelentősen javítani lehetne.

               (16)

               Ciprus egy sor vállalást tett az Euro Plusz Paktum keretében. A költségvetés tekintetében a Paktum a költségvetési fenntarthatóság megerősítésére kötelezi az országot a pénzügyi válságokkal foglalkozó keretjogszabályon és egy teljes mértékben független pénzügyi stabilitási alap létrehozásán keresztül. Továbbá megindult és a remények szerint 2011 vége előtt sikeresen le is zárul a párbeszéd a közszféra nyugdíjrendszerének átstrukturálásáról. A foglalkoztatáspolitikai intézkedések a feketemunkával szembeni küzdelemre, a képesítések kereslete és kínálata közötti összhang megteremtésére, továbbá a vállalkozások versenyképességére összpontosítanak. A versenyképességi intézkedések között szerepel a közszféra béreinek visszafogása (a bérindexálási mechanizmus átalakítása), a kis- és középvállalkozások versenyképességének megerősítése, a nemzeti digitális stratégia 2011-ig történő véglegesítése, valamint az energiahatékonyság és a megújuló energiaforrások támogatása. Ezek a vállalások a Paktum négy területéhez kapcsolódnak. A vállalások folytonosságot teremtenek a stabilitási programban és a nemzeti reformprogramban vázolt szélesebb reformtörekvésekkel, és megerősítik az ország strukturális gyengeségeinek kezelésére korábban meghirdetett reformtervek végrehajtása iránti elkötelezettséget, de egyelőre nem jelöltek meg időkeretet olyan intézkedések végrehajtásához, mint például a közszféra béreinek rendezése vagy a nyugdíjrendszer reformja. A vállalásokat a Bizottság értékelte, és figyelembe vette azokat az ajánlások kidolgozásakor.

               (17)

               A Bizottság értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, az Euro Plusz Paktummal együtt. Figyelembe vette nemcsak a programok Ciprus fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél az uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az Unió átfogó gazdasági kormányzását. Ennek fényében a Bizottság úgy véli, hogy további erőfeszítésekre van szükség a 2011-es költségvetési célok eléréséhez, és további konszolidációs intézkedéseket kell megfogalmazni 2012-re és az azt követő időszakra. Az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítása érdekében további lépéseket kell tenni a nyugdíjrendszer és az egészségügy terén. A bankfelügyelet prudenciális keretének megerősítése, a bérindexálási rendszer kiigazítása, az oktatás, a szakképzés és a készségek fejlesztése, az üzleti környezet és az energiahatékonyság javítása szintén további intézkedéseket igénylő területek.

               (18)

               Ezen értékelés fényében és figyelembe véve a 2010. július 13-i, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 126. cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlást, a Tanács megvizsgálta Ciprus 2011. évi aktualizált stabilitási programját, arról alkotott véleményét (3) az alábbi ajánlás és különösen annak (1) és (3) pontja tükrözi. Figyelembe véve az Európai Tanács 2011. március 25-i következtetéseit, a Tanács megvizsgálta Ciprus nemzeti reformprogramját.

         AJÁNLJA, HOGY Ciprus a 2011–2012 közötti időszakon belül tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Hozza meg azokat a tartós intézkedéseket, amelyekkel elérhető a 2011-es költségvetési cél, és a túlzott hiány 2012-re megszüntethető, összhangban a túlzott hiány esetén alkalmazandó eljárás szerint elfogadott tanácsi ajánlásokkal. Tegyen intézkedéseket a kiadások szigorú kontrolljának fenntartása érdekében, a költségvetésnek a vártnál esetlegesen kedvezőbb alakulását pedig használja fel a hiány és az adósság csökkentésének gyorsítására. Évente legalább a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékkel közeledjen a középtávú célkitűzés felé, és állítsa csökkenő pályára az államadósság arányát. Gyorsítsa fel egy kötelező jogi erővel és korrekciós mechanizmusokkal rendelkező többéves költségvetési keretnek a 2012. évi költségvetési tervezéstől induló bevezetését. A program – és teljesítmény alapú költségvetésre való átállást a lehető leghamarabb végre kell hajtani.

               2.

               A kockázatok korai észlelésének biztosítása érdekében erősítse tovább a bankok és a szövetkezeti hitelintézetek prudenciális felügyeletét.

               3.

               A népesség elöregedésével kapcsolatos kiadások előre vetített növekedésének megfékezése érdekében a nyugdíj- és egészségügyi kiadások visszafogására irányuló reformintézkedések végrehajtásával javítsa az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát. A nyugdíjrendszernél terjessze ki a kötelező járulékfizetés éveit, kösse össze a nyugdíjkorhatárt a várható élettartam alakulásával, vagy fogadjon el azonos költségvetési hatású egyéb intézkedéseket, ugyanakkor kezelje a szegénységi küszöb alatt élő idősek magas arányának problémáját. Az egészségügyben tegyen további intézkedéseket a nemzeti egészségbiztosítási rendszer végrehajtásának felgyorsítása érdekében.

               4.

               A szociális partnerekkel egyeztetve és a nemzeti gyakorlatoknak megfelelően tegyen lépéseket a béralku és a bérindexálás rendszerének reformja érdekében, hogy a bérek növekedése jobban tükrözze a munkaerő termelékenységének és versenyképességének alakulását.

               5.

               Vigye tovább a szakképzési rendszer tervezett reformját, ideértve felsőfokú szakképzési intézetek létrehozását, hogy a végzettségek jobban illeszkedjenek a munkaerő-piaci szükségletekhez. Az ösztönzők növelésén, illetve a szakképzésbe való bekerülés lehetőségének javításán keresztül tegyen intézkedéseket a szakképzési rendszer hatékonyságának növelésére, különösen az alacsony képzettségű munkások, a nők és az idősebb munkavállalók tekintetében.

               6.

               2011 decemberéig számolja fel a letelepedésnek és a szolgáltatásnyújtásnak az ágazati szabályozásban még fennálló akadályait, ezáltal több lehetőséget teremtve a növekedésre és a munkahelyteremtésre a szolgáltatási ágazatban.

               7.

               Vezessen be intézkedéseket a használt energiatípusok változatosabbá tétele és a megújuló energiaforrások szélesebb körű használata érdekében. A vízkészlet fenntarthatóbb kezelése érdekében 2012-ig dolgozzon ki egy vízkezelési tervet, továbbá a költséghatékonyság és az egyenlő hozzáférés szempontjait tükröző árazási rendszert.

      Kelt Brüsszelben, 2011. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A 2011. évre érvényben tartotta a Tanács a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2011. május 19-i 2011/308/EU határozata (HL L 138., 2011.5.26., 56. o.).

      (3)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (3) bekezdése alapján.


A Bizottság ajánlása - A Franciaország gazdasági és költségvetési politikájához nyújtott szakpolitikai tanácsadásról


Avis juridique important

|

52004SC0831

Javaslat tanácsi határozatra túlzott államháztartási hiány fennállásáról a Cseh Köztársaságban  /* SEC/2004/0831 végleges */

Javaslat TANÁCSI HATÁROZATRA túlzott államháztartási hiány fennállásáról a Cseh Köztársaságban(előterjesztő: a Bizottság)MAGYARÁZÓ MEMORANDUMA Bizottság 2004. április 7-én nyilvánosságra hozta 2004. tavaszi előrejelzését [1]. Ezen, a Cseh Köztársaság által 2004. márciusában beadott adatokat figyelembe vevő előrejelzés szerint az államháztartási hiány a Cseh Köztársaságban a GDP 2002-ben mért 6,4%-áról 2003-ban a GDP 12,9%-ára nőtt (a GDP 5,9%-a egy jelentős, beszámított állami garanciákkal kapcsolatos egyszeri művelettől eltekintve) és így meghaladta a GDP 3%-os Szerződés szerinti referenciaértékét.[1]  A Bizottság 2004. tavaszi előrejelzéséhez az alábbi weboldalon lehet hozzáférni: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.Ezen elsőlátásra elfogadható adatok alapján a Bizottság kezdeményezte 2004. május 12-én a Cseh Köztársasággal szemben a túlzott hiány esetében követendő eljárást, egy jelentés elfogadásával, amelyről a Szerződés 104(3) cikke előzetesen rendelkezett [2]. 2004. május 13-án a Bizottság kézhez kapta a Cseh Köztársaság konvergencia programját, amely megerősítette 2003-ra vonatkozóan a GDP 12,9%-át kitevő hiány adatát.[2]  E jelentés teljes szövegéhez az alábbi weboldalon lehet hozzáférni: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/procedures_en.htm.A túlzott hiány esetén követendő eljárás (EDP) alkalmazását a Szerződés 104. cikke, valamint "a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának gyorsításáról és pontosításáról" szóló (EK) 1467/97 számú tanácsi rendelet határozza meg, amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része [3]. Míg a derogációval rendelkező tagállamok, amely eset minden az Európai Unióhoz 2004. május 1-jén csatlakozott országra vonatkozik, kötelesek elkerülni a túlzott hiányt, a 104. cikk (9) és (11) bekezdéseinek megfelelő szankciókat nem alkalmazhatják ellenük.[3]  HL L 209. szám, 1997.8.2.A Szerződés 104(3) cikkének megfelelő bizottsági jelentés arra a következtetésre jutott, hogy a Cseh Köztársaság a GDP 3%-os Szerződés szerinti referenciaértéket meghaladó túlzott hiánya 2003-ban nem a cseh hatóságok által nem befolyásolható rendkívüli esemény, és nem, a Stabilitási és Növekedési Paktum értelmében vett, súlyos gazdasági hanyatlás eredménye, mivel 2003-ban a reál GDP növekedése elérte a 2,9%-ot. 2004-es alakulására vonatkozóan a jelentés arra a következtetésre jutott, hogy az államháztartási hiány valószínűleg csökken, de a GDP 3%-a fölött marad. Nevezetesen a Bizottság 2004. tavaszi előrejelzése 2004-re a GDP 5,9%-os államháztartási hiányát tartalmazza, amely meghaladja a cseh hatóságok által a konvergencia programban tervezett GDP 5,3%-át.A Bizottság 2004. tavaszi előrejelzése alapján a bizottsági jelentés arra a következtetésre jutott, hogy az államadósság GDP-hez viszonyított aránya, amely 2003-ban elérte a GDP 37,6%-át, 2004-ben a Szerződés 60%-os referenciaértéke alatt marad. Nevezetesen a Bizottság 2004. tavaszi előrejelzése szerint az államadósság aránya 2004-ben el fogja érni a GDP 40,6%-át, amely a cseh hatóságok által a konvergencia programban tervezett GDP 38,4%-át meghaladja.A Szerződés 104(4) cikke megállapítja, hogy "a 114. cikkben előírt Bizottságnak (azaz a Gazdasági és Pénzügyi Bizottságnak) véleményt kell fogalmaznia az Európai Közösségek Bizottságának jelentéséről." A Gazdasági és Pénzügyi Bizottság 2004. május 24-én kiadta véleményét, amelyben csatlakozott a Bizottság által, a jelentésében közzétett értékeléshez. Nevezetesen a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a költségvetési helyzet a Cseh Köztársaságban túlzott államháztartási hiány jelenlétére utal, a 104(2) cikkben előzetesen megfogalmazott két, az ilyen államháztartási hiány azonosítására szolgáló, kritérium közül az első szerint. Más vonatkozó tényezők figyelembe vétele, különös tekintettel a középtávú költségvetési pozícióra és az állami beruházások arányára, nem változtatott magukra a kritériumokra alapozott értékelésen. A Gazdasági és Pénzügyi Bizottság ugyancsak valószínűnek tartotta, hogy az államháztartási hiány továbbra is meghaladja a Szerződés referenciaértékét 2004-ben, és, hogy a bruttó államadósság a Szerződés referenciaértéke, a GDP 60%-a alatt marad, bár 2004-ben a GDP 40,6%-ára nő tovább.A Bizottság, miután megvizsgálta a jelentésében számításba vett tényezőket és tekintetbe vette a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményét, úgy véli, hogy a Cseh Köztársaságban túlzott hiány áll fenn. A Bizottság 2004. június 24-én fogadta el ezt a véleményt, amely címzettje a Tanács, a Szerződés 104(5) cikkével összhangban. A Bizottság javasolta, hogy a Tanácsnak eszerint kell döntenie, a 104(6) cikkel összhangban, és ennek értelmében ezennel egy határozati javaslatot címez a részére. Ezen felül a Bizottság a Tanácshoz egy tanácsi javaslatnak szánt javaslatot nyújt be amely címzettje a Cseh Köztársaság és célja a túlzott államháztartási hiány helyzetének megszűntetése, a Szerződés 104(7) cikkével összhangban.JavaslatTANÁCSI HATÁROZATRAtúlzott államháztartási hiány fennállásáról a Cseh KöztársaságbanAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSAtekintettel az Európai Közösséget létrehozó Szerződésre és különös tekintettel annak 104(6) cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel a Cseh Köztársaság észrevételeire,mivel:(1) A Szerződés 104. cikkének megfelelően a tagállamok kötelesek a túlzott államháztartási hiányt elkerülni; ez vonatkozik azon tagállamokra is, amelyek derogációval rendelkeznek, ami az Európai Unióhoz 2004. május 1-jén csatlakozott minden ország esete;(2) A Stabilitási és Növekedési Paktum a stabil állami pénzügyek célkitűzésén, mint olyan eszközön alapul, amely a munkahely teremtő erős fenntartható növekedés és árstabilitás feltételeit erősíti;(3) A 104. cikk szerinti túlzott hiány esetében követendő eljárás, a túlzott hiány fennállásáról szóló határozatot ír elő, és a Szerződéshez mellékelt túlzott hiány esetében követendő eljárási jegyzőkönyv további rendelkezéseket állapít meg a túlzott hiány esetében követendő eljárás végrehajtásáról. Az (EK) 475/2000 [4] számú tanácsi rendelettel és az (EK) 351/2002 [5] számú bizottsági rendelettel módosított (EK) 3605/93 [6] számú tanácsi rendelet az említett jegyzőkönyv rendelkezéseinek alkalmazásához részletes szabályokat és definíciókat határoz meg;[4]  HL L 58. szám 2000.03.3. 1. o.[5]  HL L 55. szám 2002.02.26. 23. o.[6]  HL L 332. szám 1993.12.31. 7. o.(4) A Bizottságot a Tanácsnak címzett vélemény írására kötelezi a Szerződés 104(5) cikke, ha a Bizottság úgy véli, hogy egy tagállamban túlzott hiány áll fenn vagy keletkezhet. A Bizottság, miután megvizsgálta a jelentésében számba vett összes vonatkozó tényezőt, a 104(3) cikkel összhangban, és tekintetbe vette a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményét a 104(4) cikkel összhangban, 2004. június 24-i véleményében arra a következtetésre jutott, hogy a Cseh Köztársaságban túlzott hiány áll fenn;(5) A Szerződés 104(6) cikke meghatározza, hogy a Tanácsnak, mielőtt egy átfogó értékelést követően döntést hoz a túlzott hiány fennállásáról, figyelembe kell vennie az érintett tagállam által tett bármilyen észrevételt;(6) Az átfogó értékelés az alábbi következtetésekhez vezetett. Az államháztartási hiány a Cseh Köztársaságban 2003-ban elérte a GDP 12,9%-át (GDP 5,9%-át, eltekintve egy jelentős, beszámított állami garanciákkal kapcsolatos egyszeri művelettől), meghaladva a Szerződés szerinti GDP 3%-os referenciaértéket. A referenciaérték feletti államháztartási hiány nem a cseh hatóságok által nem befolyásolható rendkívüli esemény, és nem, a Stabilitási és Növekedési Paktum értelmében vett, súlyos gazdasági hanyatlás eredménye. Az államháztartási hiány valószínűleg a GDP 3%-a fölött marad 2004-ben. Nevezetesen a Bizottság 2004. tavaszi előrejelzése szerint a GDP 5,9%-át fogja elérni 2004-ben, míg a Cseh Köztársaság konvergencia programja 2004-ben a GDP 5,3%-át elérő hiányra számít. Az államadósság aránya, amely 2003-ban 37,6% volt, valószínűleg a Szerződés szerinti 60%-os referenciaérték alatt marad 2004-ben.ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkAz átfogó értékelésből következik, hogy a Cseh Köztársaságban túlzott államháztartási hiány áll fenn.2. cikkE határozat címzettje a Cseh Köztársaság.Kelt Brüsszelben, 2004. (július 5.)a Tanács részérőlaz elnök[...]


title: Ajánlások a nemzeti bíróságok figyelmébe az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek előterjesztésére vonatkozóan

text:
               6.11.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 338/1

   AJÁNLÁSOK
   a nemzeti bíróságok figyelmébe az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek előterjesztésére vonatkozóan
   2012/C 338/01
   I —   ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

      A Bíróság előzetes döntéshozatalra vonatkozó hatásköre

               1.

               Az előzetes döntéshozatalra utalás az Európai Unió jogának alapvető intézménye, amelynek célja olyan eszköz nyújtása a tagállami bíróságok számára, amely biztosítja e jog egységes értelmezését és alkalmazását az Unión belül.

               2.

               Az Európai Unióról szóló szerződés (a továbbiakban: EUSZ) 19. cikke (3) bekezdésének b) pontja és az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 267. cikke alapján az Európai Unió Bírósága hatáskörrel rendelkezik az uniós jog értelmezésére és az uniós intézmények, szervek vagy hivatalok jogi aktusainak érvényességére vonatkozó előzetes döntés meghozatalára.

               3.

               Tény, hogy az EUMSZ 256. cikk (3) bekezdése értelmében a Törvényszék az alapokmányban meghatározott egyes ügycsoportokban hatáskörrel rendelkezik az EUMSZ 267. cikk szerinti előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések eldöntésére. Mivel azonban az alapokmány nem módosult e tekintetben, jelenleg továbbra is egyedül a Bíróság rendelkezik hatáskörrel előzetes döntés meghozatalára.

               4.

               Bár az EUMSZ 267. cikk általános hatáskört biztosít a Bíróság számára e területen, különböző elsődleges jogi rendelkezések kivételeket írnak elő, vagy ideiglenesen korlátozzák e hatáskört. Különösen az EUMSZ 275. cikkről és az EUMSZ 276. cikkről, valamint a Lisszaboni Szerződéshez csatolt, az átmeneti rendelkezésekről szóló (36.) jegyzőkönyv (EUHL C 83., 2010. május 30., 1. o.) 10. cikkéről van szó (1).

               5.

               Mivel az előzetes döntéshozatali eljárás a Bíróság és a tagállami bíróságok közötti együttműködésen alapul, ezen eljárás maximális hatékonyságának biztosítása érdekében célszerűnek tűnik az említett bíróságok számára az alábbi ajánlásokat tenni.

               6.

               E kötelező erővel nem rendelkező ajánlások célja kiegészíteni a Bíróság eljárási szabályzatának III. címét (93–118. cikk), iránymutatást adni a tagállami bíróságoknak az előzetes döntéshozatali eljárás célszerűsége tekintetében, valamint gyakorlati útmutatóval szolgálni az előzetes döntéshozatalra utalás formáját és joghatásait illetően.

      A Bíróság szerepe az előzetes döntéshozatali eljárásban

               7.

               Amint az a fentiekből kitűnik, az előzetes döntéshozatali eljárásban a Bíróság feladata az uniós jog értelmezése vagy az érvényességéről való döntés, azonban nem feladata e jognak az alapeljárás alapját képező tényállásra történő alkalmazása. Erre a nemzeti bíróságnak van hatásköre, ennélfogva nem tartozik a Bíróság hatáskörébe az alapeljárásban felmerült ténykérdések elbírálása, és nem határozhat a nemzeti jogszabályok értelmezése, illetve alkalmazása vonatkozásában esetlegesen jelentkező véleménykülönbség tárgyában sem.

               8.

               A Bíróság, amikor az uniós jog értelmezéséről vagy érvényességéről dönt, arra is törekszik, hogy az alapjogvita megoldása szempontjából hasznos választ adjon; a kérdést előterjesztő bíróság feladata levonni a válaszból a konkrét következtetéseket, adott esetben eltekintve a szóban forgó nemzeti szabály alkalmazásától.

      Az előzetes döntéshozatalra utalásról való döntés

      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem előterjesztője

               9.

               Az EUMSZ 267. cikk értelmében minden olyan tagállami bíróság, amely bírósági határozattal záruló eljárásban hoz döntést, főszabály szerint előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjeszthet a Bíróság elé. A bíróság fogalmát a Bíróság az uniós jog önálló fogalmaként értelmezi, és ennek során olyan tényezők összességét veszi figyelembe, mint például az, hogy a kérelmet előterjesztő szerv jogszabály alapján jött-e létre, állandó jelleggel működik-e, hatásköre kötelező jellegű-e, az eljárása kontradiktórius jellegű-e, jogszabályokat alkalmaz-e, valamint független-e.

               10.

               Kizárólag a nemzeti bíróság hatáskörébe tartozik arról határozni, hogy előzetes döntéshozatal céljából a Bírósághoz fordul-e, függetlenül attól, hogy az alapeljárásban részt vevő felek ezt kezdeményezték-e.

      Az értelmezés iránti előzetes döntéshozatalra utalás

               11.

               Az EUMSZ 267. cikk értelmében valamennyi érintett bíróság hatáskörrel rendelkezik az uniós jog bármely szabályának értelmezésére vonatkozó, előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjeszteni a Bíróság elé, amennyiben úgy ítéli meg, hogy ez az előtte folyamatban lévő ügy eldöntéséhez szükséges.

               12.

               Ugyanakkor az a bíróság, amelynek határozatai ellen a belső jog értelmében nincs jogorvoslati lehetőség, köteles ilyen kérelemmel a Bírósághoz fordulni, kivéve ha az adott kérdésben már van kialakult ítélkezési gyakorlat (és az esetleges új tényállás nem támaszt valós kétséget az ezen ítélkezési gyakorlat adott ügyben való alkalmazásának lehetőségére vonatkozóan), vagy ha a szóban forgó jogszabály helyes értelmezése egyértelmű.

               13.

               Ennek megfelelően a nemzeti bíróságok maguk is dönthetnek az uniós jog helyes értelmezéséről és e jognak az általuk megállapított tényállásra történő alkalmazásáról, különösen ha úgy ítélik meg, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata alapján rendelkeznek a szükséges információkkal. Ugyanakkor az előzetes döntéshozatalra utalás különösen hasznosnak bizonyulhat akkor, ha az uniós jog egységes alkalmazása szempontjából közérdekű, új értelmezési kérdésről van szó, vagy ha a meglévő ítélkezési gyakorlat nem tűnik alkalmazhatónak egy merőben új tényállásra.

               14.

               Annak lehetővé tétele érdekében, hogy a Bíróság körülhatárolja az alapjogvita tárgyát és az annak keretében felmerülő kérdéseket, a nemzeti bíróságnak érdemes mindegyik feltett kérdést illetően ismertetnie, hogy a kért értelmezésre mennyiben van szüksége az ítélete meghozatalához.

      Az érvényesség vizsgálata iránti előzetes döntéshozatalra utalás

               15.

               A tagállami bíróságok az előttük felhozott érvénytelenségi kifogást elutasíthatják, de kizárólag a Bíróság nyilváníthat az Unió intézményei, szervei vagy hivatalai által elfogadott jogi aktust érvénytelenné.

               16.

               Valamennyi nemzeti bíróság köteles tehát előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjeszteni a Bíróság elé, ha kétségei merülnek fel az ilyen jogi aktus érvényességére vonatkozóan, megjelölve azokat az okokat, amelyek miatt úgy ítéli meg, hogy e jogi aktus érvénytelen lehet.

               17.

               Mindazonáltal, amennyiben komoly aggály merül fel az Unió intézményei, szervei vagy hivatalai olyan jogi aktusának érvényessége tekintetében, amelyen egy belső jogi aktus alapul, a nemzeti bíróság kivételesen és ideiglenesen felfüggesztheti ez utóbbi alkalmazását, illetve egyéb erre vonatkozó ideiglenes intézkedést hozhat. Ebben az esetben köteles érvényességre vonatkozó kérdést terjeszteni a Bíróság elé, megjelölve azokat az okokat, amelyek miatt az említett jogi aktust érvénytelennek tartja.

      Az előzetes döntéshozatalra utalás megfelelő időpontja

               18.

               Amennyiben a nemzeti bíróság úgy ítéli meg, hogy határozatának meghozatalához az uniós jog értelmezése vagy érvényessége vonatkozásában szükséges dönteni, előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjeszthet a Bíróság elé. Ugyanis leginkább ő van abban a helyzetben, hogy megítélje, az eljárás mely szakaszában célszerű ilyen kérelem előterjesztése.

               19.

               Ugyanakkor kívánatos, hogy az előzetes döntéshozatalra utalásra az eljárás olyan szakaszában kerüljön sor, amikor a kérelmet előterjesztő bíróság képes az ügy jogi és ténybeli hátterének meghatározására, annak érdekében, hogy a Bíróság rendelkezzen valamennyi olyan adattal, amely adott esetben annak ellenőrzéséhez szükséges, hogy az uniós jog alkalmazandó-e az alapeljárásban. A gondos igazságszolgáltatás érdekében az is kívánatosnak bizonyulhat, hogy az előzetes döntéshozatalra utalásra kontradiktórius vitát követően kerüljön sor.

      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem formája és tartalma

               20.

               Az a határozat, amellyel a tagállami bíróság egy vagy több kérdést terjeszt a Bíróság elé előzetes döntéshozatal céljából, az üggyel kapcsolatos közbenső kérdések tekintetében a nemzeti jog által lehetővé tett bármely határozati formát öltheti. Ugyanakkor nem szabad elfelejteni, hogy ez az irat lesz a Bíróság előtti eljárás alapja, valamint hogy a Bíróságnak rendelkeznie kell minden olyan adattal, amely lehetővé teszi számára, hogy a kérdést vagy kérdéseket előterjesztő bíróságnak hasznos választ adjon. Emellett az alapeljárásban részt vevő feleknek és az alapokmány 23. cikkében szereplő érdekelteknek, jelesül a tagállamoknak, kizárólag az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet küldik meg abból a célból, hogy esetlegesen írásbeli észrevételeket tegyenek.

               21.

               Ennélfogva az előzetes döntéshozatal iránti kérelemnek az Európai Unió valamennyi hivatalos nyelvére való lefordításának szükségessége a kérelem egyszerű, világos és pontos, a felesleges adatoktól mentes megfogalmazását igényli.

               22.

               Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem hátterének megfelelő ismertetéséhez általában körülbelül tíz oldalnál többre nincs szükség. E kérelemnek lényegre törőnek, ugyanakkor kellően teljesnek kell lennie, valamint tartalmaznia kell valamennyi releváns adatot annak lehetővé tétele érdekében, hogy a Bíróság, valamint az észrevételek előterjesztésére jogosult érdekeltek megérthessék az alapeljárás ténybeli és jogi hátterét. Az eljárási szabályzat 94. cikkének megfelelően a Bírósághoz előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések szövegén kívül az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tartalmazza a következőket:

                           —

                           a jogvita tárgyának, valamint a kérdést előterjesztő bíróság által megállapított releváns tényeknek a rövid ismertetése, vagy legalább a kérdések alapját képező tények ismertetése;

                           —

                           az ügyben esetlegesen alkalmazandó nemzeti rendelkezések tartalma, és – adott esetben – a vonatkozó nemzeti ítélkezési gyakorlat (2);

                           —

                           azon okok ismertetése, amelyek miatt a kérdést előterjesztő bíróságban kérdés merült fel egyes uniós jogi rendelkezések értelmezésére vagy érvényességére vonatkozóan, valamint az a kapcsolat, amelyet e bíróság e rendelkezések és az alapeljárásban alkalmazandó nemzeti jog között felállít.

               23.

               Az adott ügyben releváns uniós jogi rendelkezéseket a lehető legpontosabban meg kell jelölni az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben, amelyben adott esetben össze kell foglalni az alapeljárásban részt vevő felek releváns érvelésének lényegét.

               24.

               A kérdést előterjesztő bíróság röviden jelezheti az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre adandó válaszra vonatkozó álláspontját, ha úgy ítéli meg, hogy azt ki tudja alakítani. Ez különösen akkor hasznos a Bíróság számára, ha gyorsított vagy sürgősségi eljárás keretében kell a kérelemről határoznia.

               25.

               Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem könyebb olvasása végett e kérelmet gépelt formában kell a Bírósághoz eljuttatni. Annak érdekében, hogy a Bíróság hivatkozni tudjon az előzetes döntéshozatalra utaló határozatra, amelyet keltezni kell és alá kell írni, célszerű annak oldalait és bekezdéseit számozással ellátni.

               26.

               Maguknak az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéseknek az előzetes döntéshozatalra utaló határozat elkülönülő és világosan meghatározható részében kell szerepelniük, lehetőleg annak elején vagy végén. A kérdéseknek a kérelem indokolásának ismertetésére történő hivatkozás nélkül, önmagukban is érthetőnek kell lenniük, amely indokolás ugyanakkor az ügy jelentőségének megfelelő megértéséhez szükséges hátteret biztosítja.

               27.

               Az előzetes döntéshozatali eljárás során a Bíróság főszabály szerint átveszi az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban szereplő adatokat, beleértve a névre vonatkozó, illetve egyéb személyes adatokat. A kérdést előterjesztő bíróság feladata tehát, hogy ha szükségesnek tartja, az előzetes döntéshozatal iránti kérelmében maga biztosítsa bizonyos adatok eltakarását, illetve az alapügy által érintett egy vagy több személy vagy szervezet névtelenségét.

               28.

               Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem benyújtását követően a névtelenséget a Bíróság is biztosíthatja, hivatalból, illetve az előzetes döntéshozatalra utaló bíróság vagy az alapeljárásban részt vevő egyik fél kérelmére. Mindazonáltal a névtelenségre vonatkozó kérelem hatékony teljesítése érdekében e kérelmet az eljárás lehető legkorábbi szakaszában kell előterjeszteni, de mindenesetre még az érintett ügyre vonatkozó közleménynek az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzététele, illetve az előzetes döntéshozatal iránti kérelemnek az alapokmány 23. cikkében szereplő érdekeltekkel való közlése előtt.

      Az előzetes döntéshozatalra utalás hatásai a nemzeti eljárásra

               29.

               Bár a nemzeti bíróság továbbra is hatáskörrel rendelkezik biztosítási intézkedések meghozatalára, különösen az érvényesség vizsgálata iránti előzetes döntéshozatalra utalás esetében (lásd a fenti 17. pontot), a vonatkozó kérelem benyújtása a nemzeti eljárásnak a Bíróság döntéshozataláig történő felfüggesztését eredményezi.

               30.

               A Bíróság előtti előzetes döntéshozatali eljárás megfelelő menete és annak hatékony érvényesülése érdekében az előzetes döntéshozatalra utaló bíróság feladata, hogy felhívja a Bíróság figyelmét minden olyan közbenső eljárási cselekményre, amely hatással lehet a Bíróság elé terjesztett kérelmére, így különösen arra, ha a nemzeti eljárásba új felet bocsát be.

      A költségek és a költségmentesség

               31.

               A Bíróság előtti előzetes döntéshozatali eljárás ingyenes, és a Bíróság nem határoz az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárásban részt vevő felek költségei vonatkozásában; ez utóbbi bíróság feladata erről határozni.

               32.

               Ha az alapeljárásban részt vevő fél nem rendelkezik elegendő anyagi eszközökkel, és a nemzeti szabályok lehetővé teszik, az előzetes döntéshozatalra utaló bíróság költségmentességet engedélyezhet e félnek, különösen a Bíróság előtt felmerülő képviseleti költségek fedezésére. Utóbbi is engedélyezhet ilyen költségmentességet abban az esetben, ha az érintett fél nem részesül költségmentességben már nemzeti szinten, vagy abban az esetben, ha e költségmentesség nem – vagy csak részben – fedezi a Bíróság előtt felmerült költségeket.

      A Bíróság és a nemzeti bíróságok közötti kapcsolattartás

               33.

               Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet és a releváns dokumentumokat (különösen adott esetben az ügy iratait, vagy azok másolati példányát) a kérelmet előterjesztő nemzeti bíróságnak közvetlenül a Bíróság részére kell elküldenie. A küldeményt ajánlott küldeményként a Bíróság Hivatalának (postacím: L-2925 Luxembourg, Rue du Fort Niedergrünewald) kell címezni.

               34.

               Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem alapján hozott határozatnak a kérelmet előterjesztő bíróság részére való kézbesítéséig a Bíróság Hivatala kapcsolatban marad e bírósággal, és megküldi neki az eljárási iratok másolati példányait.

               35.

               A Bíróság határozatát megküldi az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet előterjesztő bíróságnak. A Bíróság kéri az előterjesztő bíróságot, hogy tájékoztassa őt e határozatnak az alapügyben való alkalmazásáról, illetve közölje vele az ügyet befejező döntését.

         II —   A SÜRGŐS JELLEGŰ ELŐZETES DÖNTÉSHOZATALRA UTALÁSRA VONATKOZÓ KÜLÖN RENDELKEZÉSEK

               36.

               Az alapokmány 23a. cikkében, valamint az eljárási szabályzat 105–114. cikkében szereplő feltételek megvalósulása esetén az előzetes döntéshozatalra utalás bizonyos körülmények között gyorsított eljárásban vagy sürgősségi eljárásban is elbírálható.

      A gyorsított eljárás és a sürgősségi eljárás alkalmazásának feltételei

               37.

               Ezen eljárások lefolytatásáról a Bíróság határoz. Ilyen határozatot főszabály szerint csak az előzetes döntéshozatalra utaló bíróság indokolással ellátott kérelmére lehet hozni. Kivételesen azonban a Bíróság hivatalból is határozhat úgy, hogy az előzetes döntéshozatalra utalást gyorsított eljárásban vagy sürgősségi eljárásban bírálja el, ha az ügy sajátos jellege vagy körülményei alapján ez tűnik szükségesnek.

               38.

               Az eljárási szabályzat 105. cikke értelmében az előzetes döntéshozatal tekintetében az eljárási szabályzat rendelkezéseitől eltérve gyorsított eljárás alkalmazható, ha az ügy jellege megköveteli, hogy elbírálására a lehető legrövidebb időn belül kerüljön sor. Mivel ezen eljárás jelentős korlátozásokkal jár az eljárás minden résztvevője – különösen pedig az írásbeli vagy szóbeli észrevételeknek a szokásos határidőknél sokkal rövidebb idő alatt történő előterjesztésére köteles valamennyi tagállam – számára, alkalmazását csak olyan különleges körülmények fennállása esetén célszerű kérelmezni, amelyek indokolják, hogy a Bíróság gyorsan határozzon a feltett kérdésekről. Önmagában az a tény, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló bíróságnak a Bírósághoz fordulást követően meghozni szükséges határozata esetlegesen sok személyt vagy számos jogviszonyt érint, nem minősül a gyorsított eljárás alkalmazásának indokolására alkalmas rendkívüli körülménynek (3).

               39.

               Különösen igaz ez a megállapítás az eljárási szabályzat 107. cikkében szereplő sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás tekintetében. Ezen eljárás ugyanis, amely csak az EUMSZ harmadik részének a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségre vonatkozó V. címe szerinti területeken alkalmazható, még szigorúbb korlátozásokkal jár az érintett szereplőkre, mivel korlátozza különösen az írásbeli észrevételek előterjesztésére jogosult felek számát, illetve lehetővé teszi, hogy kivételesen sürgős esetekben teljesen mellőzzék a Bíróság előtti eljárás írásbeli szakaszát. Ennélfogva a sürgősségi eljárás alkalmazását csak olyan körülmények esetén lehet kérni, amikor feltétlenül szükséges, hogy a Bíróság az előzetes döntéshozatalra utaló bíróság által feltett kérdések tárgyában a legrövidebb határidőn belül döntsön.

               40.

               Mivel ezen körülmények teljes körű felsorolására – különösen a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségre vonatkozó uniós szabályok változó jellege és változatossága miatt – ehelyütt nincs mód, példaként említhető, hogy a nemzeti bíróság akkor dönthet sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás iránti kérelem benyújtása mellett, ha az EUMSZ 267. cikk negyedik bekezdésében említett, fogva tartott vagy szabadságától megfosztott személy esetében e személy jogi helyzetének megítéléséhez meghatározó jelentőségű a feltett kérdésre adandó válasz, továbbá ha a szülői felügyeletre vagy gyermekelhelyezésre vonatkozó jogvita során az uniós jog alapján eljáró bíróság hatásköre az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre adandó választól függ.

      A gyorsított eljárás és a sürgősségi eljárás alkalmazása iránti kérelem

               41.

               Annak lehetővé tétele érdekében, hogy a Bíróság rövid időn belül határozzon a gyorsított eljárás vagy a sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás lefolytatásának szükségességéről, a kérelemnek pontosan ismertetnie kell a sürgősség fennállását alátámasztó jogi és ténybeli körülményeket, és különösen az azzal járó veszélyeket, ha az előzetes döntéshozatalra utalást rendes eljárásban bírálják el.

               42.

               Az előzetes döntéshozatalra utaló bíróság lehetőség szerint lényegre törően megjelöli a feltett kérdésekre adandó válaszra vonatkozó álláspontját. Ez megkönnyíti az alapeljárásban részt vevő felek és az egyéb érdekeltek álláspontjának kialakítását, valamint a Bíróság határozathozatalát, és ezáltal hozzájárul az eljárás gyorsabb lefolytatásához.

               43.

               A gyorsított eljárás vagy a sürgősségi eljárás iránti kérelmet olyan egyértelmű formában kell előterjeszteni, amely lehetővé teszi a Bíróság Hivatala számára annak azonnali megállapítását, hogy az ügy különös elbírálást igényel. Ennek érdekében kérjük az előzetes döntéshozatalra utaló bíróságot, hogy kérelmében jelölje meg, hogy az adott ügy a két eljárás közül melyik alkalmazását követeli meg, valamint hivatkozzon az eljárási szabályzat vonatkozó cikkére (gyorsított eljárás esetén a 105. cikkre, sürgősségi eljárás esetén a 107. cikkre). E hivatkozást az előzetes döntéshozatalra utaló határozat egyértelműen azonosítható helyén kell feltüntetni (például az előlapon vagy külön eljárási beadványban). Adott esetben a kérelem megfelelő keretéül szolgálhat az előzetes döntéshozatalra utaló bíróság kísérőlevele.

               44.

               Ami magát az előzetes döntéshozatalra utaló határozatot illeti, annak lényegre törő jellege sürgős helyzetben annál is inkább fontos, mivel hozzájárul az eljárás gyors lefolytatásához.

      A Bíróság, az előzetes döntéshozatalra utaló bíróság és az alapeljárásban részt vevő felek közötti kapcsolattartás

               45.

               Az előzetes döntéshozatalra utaló bírósággal és az előtte folyamatban lévő eljárásban részt vevő feleivel való párbeszéd felgyorsítása és megkönnyítése érdekében kérjük a gyorsított eljárás vagy a sürgősségi eljárás alkalmazása iránti kérelmet benyújtó bíróságot, hogy jelölje meg azt az e-mail címet, esetlegesen faxszámot, amelyet a Bíróság e célból használhat, valamint a szóban forgó felek képviselőinek e-mail címét, esetlegesen faxszámát.

               46.

               Az előzetes döntéshozatalra utaló aláírt határozat másolati példányát a gyorsított eljárás vagy a sürgősségi eljárás alkalmazása iránti kérelemmel együtt előzetesen e-mailben (ECJ-Registry@curia.europa.eu) vagy faxon (+352 43 37 66) is meg lehet küldeni a Bíróságnak. Az utalás és a kérelem elbírálása már e másolat kézhezvételekor megkezdődhet. Ezen iratok eredeti példányát ugyanakkor a lehető legrövidebb időn belül meg kell küldeni a Bíróság Hivatalának.

      (1)  A 36. jegyzőkönyv 10. cikkének (1)–(3) bekezdése értelmében a büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés területén a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése előtt elfogadott, és azóta nem módosított uniós jogi aktusok tekintetében a Bíróságra ruházott hatáskörök a Lisszaboni Szerződés hatálybalépésétől (2009. december 1-je) számított legfeljebb ötéves időszak alatt változatlanok maradnak. Ezen időszak alatt az ilyen aktusok esetében ezért kizárólag azon tagállamok bíróságai terjeszthetnek kérdést előzetes döntéshozatalra a Bíróság elé, amelyek elfogadták a Bíróság hatáskörét; ezen államok mindegyike maga határozza meg, hogy a Bírósághoz fordulás lehetősége valamennyi bírósága vagy csak a végső fokon eljáró bíróságai számára áll nyitva.

      (2)  E tekintetben a Bíróság azt kéri az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet előterjesztő bíróságtól, hogy pontosan jelölje meg az említett rendelkezések és ítélkezési gyakorlat, valamint a közzétételük hivatkozási adatait, például a hivatalos lapnak vagy a bírósági határozatok meghatározott tárának vonatkozó oldalszámát, vagy valamely internetes oldal elérhetőségét.

      (3)  A Bíróság 1991. június 19-i, módosított eljárási szabályzatának 104a. cikke alapján előterjesztett, gyorsított eljárás iránti kérelmek elfogadásához vagy elutasításához vezető körülmények áttekintése céljából lásd a Bíróság elnökének végzéseit a www.curia.europa.eu internetes oldalon (e végzések megtekinthetők az „Ítélkezési gyakorlat” rovatban, ha a keresőben a „Dokumentumok” legördülő sorban kijelöljük a „Végzések” kategóriát, továbbá az abból legördülő menüben a „Gyorsított eljárás” címszót).