title: A Tanács ajánlása ( 2013. november 26. ) az egészségvédő testmozgás ágazatközi előmozdításáról

text:
               4.12.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 354/1

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2013. november 26.)
   az egészségvédő testmozgás ágazatközi előmozdításáról
   2013/C 354/01
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére, összefüggésben annak 165. és 168. cikkével,
   tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
   mivel:

               (1)

               A fizikai aktivitás – többek között a rendszeres sportolás és testmozgás – rendkívüli előnyökkel jár az egész élet folyamán; ide tartozik a szív- és érrendszeri megbetegedések, egyes rákfajták és a diabétesz kockázatának csökkenése, az egészségesebb izomzat és csontrendszer és a testsúlykontroll, valamint a mentális egészség fejlődésére és a kognitív folyamatokra gyakorolt pozitív hatás. Az Egészségügyi Világszervezet (WHO) ajánlásának megfelelően a testmozgás valamennyi korosztály számára fontos, de a gyermekek, a munkavállalók és az időskorúak esetében különös jelentőséggel bír.

               (2)

               A testmozgás, amely az egészséges életmód és az egészséges munkaerő előfeltétele, hozzájárul az Európa 2020 stratégiában meghatározott legfontosabb célkitűzések eléréséhez, nevezetesen a növekedés, a termelékenység és az egészségügy terén.

               (3)

               Bár az egészségvédő testmozgás (HEPA) népszerűsítéséért tett erőfeszítéseiket bizonyos tagállamok hatóságai fokozták az elmúlt években, a fizikai inaktivitás mértéke az Unióban továbbra is elfogadhatatlanul magas szintű. Az európai polgárok többsége nem végez elegendő fizikai tevékenységet, 60 %-uk egyáltalán nem vagy elvétve sportol vagy végez testmozgást. A szabadidős testmozgás hiánya az alsóbb társadalmi-gazdasági csoportokban általánosabb. Jelenleg nincs arra utaló jel, hogy az említett negatív tendenciák az Unió egészében megfordulnának.

               (4)

               Az idő előtti elhalálozás és a megbetegedések legfőbb kockázati tényezőjeként a magas jövedelmű országokban világszerte a mozgásszegény életmódot jelölték meg, amely csak az Egészségügyi Világszervezet európai régiójában évente mintegy 1 millió halálesetért tehető felelőssé. Az Unióban jól ismertek a mozgáshiányból fakadó káros hatások, csakúgy, mint a mozgáshiányhoz és az ezzel járó egészségügyi problémákhoz közvetetten és közvetlenül kapcsolódó jelentős gazdasági költségek, különös tekintettel arra, hogy a legtöbb európai társadalom gyorsan öregszik.

               (5)

               A legfrissebb kutatásokból az derül ki, hogy az egészségügyi eredmények szempontjából az ülő életmód a testmozgás hatásától függetlenül kockázati tényezőnek minősülhet. A Unióban az e területre irányuló további intézkedések fontolóra vételekor figyelembe kell venni ezeket a megállapításokat.

               (6)

               A fizikai aktivitás szintjében jelentős eltérések mutatkoznak a tagállamok között. Míg egyes tagállamok jelentős előrehaladást értek el az ajánlott minimális fizikai aktivitási szintet teljesítő lakosság arányának növelése terén, sokan egyáltalán nem léptek előre, sőt inkább visszalépést mutattak. Az eddig alkalmazott szakpolitikák Unió-szerte lényegében hatástalannak bizonyultak a fizikai inaktivitás szintjének csökkentésében. Sokat lehetne tanulni az egészségvédő testmozgással kapcsolatos szakpolitikák kialakításakor és végrehajtásakor alkalmazott sikeres megközelítésekből.

               (7)

               Az iskolai testnevelésben megvan a potenciál, hogy hatékony eszköz legyen abban, hogy felhívják a figyelmet az egészségvédő testmozgás fontosságára, és az iskolák könnyen és eredményesen rávehetők az ilyen célú tevékenységek végzésére.

               (8)

               Számos szakpolitikai terület – elsősorban a sport és az egészségügy – járulhat hozzá a testmozgás népszerűsítéséhez, és új lehetőségeket kínálhat az Unió polgárainak a fizikai aktivitásra. Ahhoz, hogy az említett potenciál teljes mértékben kiaknázható legyen, és ezáltal emelkedjen a fizikai aktivitás szintje, az egészségvédő testmozgás népszerűsítése terén elengedhetetlen a stratégiai ágazatközi megközelítés alkalmazása, beleértve valamennyi érintett minisztériumnak, szervnek és szervezetnek, különösen a sportmozgalmaknak az összes szinten történő bevonását is, és figyelembe véve az eddigi és jelenleg is folyó szakpolitikai tevékenységet. A fizikai aktivitás szintjére és az egészségvédő testmozgás népszerűsítését szolgáló szakpolitikákra vonatkozó több információ és jobb adat rendelkezésre állása alapvető eleme e folyamat támogatásának, továbbá szükséges ahhoz a szakpolitikai értékeléshez, amely a majdani szakpolitikák hatékonyabb formálását és végrehajtását célozza.

               (9)

               Az Unió testmozgásra vonatkozó iránymutatásai (EU PA GL) (1) – amelyekre a Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői az egészségfejlesztő testmozgás népszerűsítéséről szóló, 2012. november 27-i következtetésükben (2) és a Tanács az „Egészséges idősödés a teljes életciklus alatt” című, 2012. december 6–7-i következtetéseiben (3) is hivatkozik – olyan ágazatközi megközelítést szorgalmaznak, amely kiterjed az egészségvédő testmozgás népszerűsítéséért felelős valamennyi tematikus területre.

               (10)

               A Bizottságnak az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának szóló, A sport európai dimenziójának fejlesztése c. 2011. évi közleménye arra hívta fel a Bizottságot és a tagállamokat, hogy az Unió testmozgásra vonatkozó iránymutatásai alapján folytassák a nemzeti iránymutatások kidolgozására irányuló munkát, beleértve a felülvizsgálati és koordinációs folyamatokat is, és szorgalmazta, hogy mérlegeljék egy tanácsi ajánlás megfogalmazását e témában.

               (11)

               A Tanács és a tagállamok kormányainak képviselői a sportra vonatkozó uniós munkatervről (2011–2014) szóló állásfoglalásban (4) elismerte, hogy egyes kiemelt jelentőségű, a sportot érintő területeken – ideértve az egészségvédő testmozgás előmozdítását – erősíteni kell a Bizottság és a tagállamok közötti együttműködést. 2012 júliusában a munkaterv keretében 2011 közepén felállított „Sport, egészség és részvétel” elnevezésű szakértői csoport kifejezte támogatását az egészségvédő testmozgást népszerűsítő új uniós kezdeményezés iránt.

               (12)

               A Tanács az egészségfejlesztő testmozgás népszerűsítéséről szóló, 2012. november 27-i következtetéseiben elismerte a további uniós szintű fellépés szükségességét, és felszólította a Bizottságot, hogy terjesszen elő tanácsi ajánlásra vonatkozó javaslatot, amely egy olyan egyszerű nyomon követési keretrendszert foglal magában, amely az Unió testmozgásra vonatkozó iránymutatásainak tematikus területeit lefedő mutatókon alapul,

         AJÁNLJA, hogy a tagállamok:

               1.

               A többek között a sport, az egészségügy, az oktatás, a környezetvédelem és a közlekedés szakterületére kiterjedő ágazatközi megközelítést kialakítva, az Unió testmozgásra vonatkozó iránymutatásainak és egyéb érintett ágazatoknak a figyelembevételével, továbbá a nemzeti sajátosságoknak megfelelően dolgozzanak ki az egészségvédő testmozgást népszerűsítő hatékony szakpolitikákat. Ennek a következőket kell magában foglalnia:

                           a)

                           az egészségvédő testmozgást népszerűsítő nemzeti stratégiák és ágazatközi szakpolitikák fokozatos kialakítása és végrehajtása a tagállami jogszabályokkal és gyakorlattal összhangban;

                           b)

                           az említett stratégiák és szakpolitikák megvalósítása érdekében konkrét intézkedések meghatározása, adott esetben cselekvési terv keretében.

               2.

               Kísérjék figyelemmel a fizikai aktivitás szintjét és az egészségvédő testmozgást népszerűsítő szakpolitikákat az egyszerű nyomon követési keretrendszer (5) segítségével, valamint a mellékletben – a nemzeti körülmények figyelembevételével – megállapított mutatók révén.

               3.

               Az ezen ajánlás elfogadásától számított hat hónapon belül a tagállami jogszabályokkal és gyakorlattal összhangban jelöljenek ki az egészségvédő testmozgással foglalkozó nemzeti kapcsolattartó pontokat (6), a fent említett nyomon követési keretrendszer támogatására, továbbá tájékoztassák a Bizottságot a kijelölésükről.
               Az egészségvédő testmozgással foglalkozó nemzeti kapcsolattartó pontoknak mindenekelőtt azt a folyamatot kell koordinálniuk, amely biztosítja a testmozgásra vonatkozó adatok elérhetőségét a nyomon követési keretrendszer számára; az adatokat a WHO már meglévő, a táplálkozásra, az elhízásra és testmozgásra vonatkozó európai adatbázisába (NOPA) kell betáplálni; a kapcsolattartó pontoknak emellett az egészségvédő testmozgást népszerűsítő szakpolitikák vonatkozásában elő kell segíteniük a szolgálatközi együttműködést.

               4.

               Szorosan működjenek együtt egymással és a Bizottsággal úgy, hogy kialakítanak egy eljárást, amelynek keretében a sport és az egészségügy területére vonatkozó uniós szintű struktúrákban rendszeresen kicserélik egymással az egészségvédő testmozgás népszerűsítésével kapcsolatos információkat és bevált gyakorlatokat, ami a megerősített szakpolitikai koordináció alapja.

         FELHÍVJA a Bizottságot arra, hogy:

               1.

               Nyújtson segítséget a tagállamoknak a nemzeti stratégiájuk elfogadásában, az egészségvédő testmozgást népszerűsítő szakpolitikákra vonatkozó ágazatközi megközelítések kialakításában és a megfelelő cselekvési tervek végrehajtásában úgy, hogy elősegíti az információcsere és a bevált gyakorlat megosztását, a társaktól való hatékony tanulást, a hálózatépítést és az egészségvédő testmozgás népszerűsítésére vonatkozó sikeres megközelítések meghatározását;

               2.

               Mozdítsa elő Az egészségvédő testmozgásra vonatkozó nyomon követési keretrendszernek a mellékletben felsorolt mutatókkal összhangban, az e területen már meglévő nyomon követési és adatgyűjtési módok alapján és a lehető legnagyobb mértékben a rendelkezésre álló információkra és adatokra támaszkodva történő kialakítását és működtetését azáltal, hogy:

                           a)

                           tudományos szakértők segítségével célzott támogatást nyújt az egészségvédő testmozgással foglalkozó nemzeti kapcsolattartó pontok részére, többek között az adatgyűjtési eljárás tekintetében, és adott esetben az illetékes hatóságok egyéb képviselői részére a kapacitásépítés és képzés terén;

                           b)

                           megvizsgálja annak lehetőségét, hogy a nyomon követési keretrendszer keretében gyűjtött adatok esetleg felhasználhatók-e a fizikai aktivitási szintekre vonatkozó uniós statisztikák háromévente történő összeállításához;

                           c)

                           támogatja a WHO-t a NOPA-adatbázis testmozgással kapcsolatos vonatkozásainak továbbfejlesztésében, hozzáigazítva az adatbázist a mellékletben szereplő, nyomon követési keretrendszerhez;

                           d)

                           támogatja a WHO-t, illetve szorosan együttműködik a WHO-val az egészségvédő testmozgás országspecifikus összefoglalóinak elkészítése és közzététele, valamint az egészségvédő testmozgás tendenciáinak elemzése terén;

               3.

               Készítsen háromévente jelentést az ezen ajánlás végrehajtásában elért eredményekről a nyomon követési keretrendszerben előírt jelentéstételi mechanizmusok révén szolgáltatott információk, valamint az egészségvédő testmozgást népszerűsítő szakpolitikák formálására és végrehajtására vonatkozó, a tagállamok által nyújtott egyéb információk alapján, továbbá értékelje, hogy ez az ajánlás milyen értéktöbbletet nyújt.

      Kelt Brüsszelben, 2013. november 26-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         D. A. BARAKAUSKAS

      (1)  Az Unió testmozgásra vonatkozó iránymutatásai, amelyeket az uniós sportminiszterek a 2008. novemberi informális ülésük elnökségi következtetéseiben üdvözöltek.

      (2)  HL C 393., 2012.12.19., 22. o.

      (3)  HL C 396., 2012.12.21., 8. o.

      (4)  HL C 162., 2011.6.1., 1. o.

      (5)  A nyomon követési keretrendszer meghatározza majd az egészségvédő testmozgás népszerűsítésének a tagállamok által figyelembe vehető általános szempontjaira vonatkozó jelentéstételi minimumkövetelményeket. A keretrendszert a WHO-val szoros szinergiában és együttműködésben kell végrehajtani, elkerülve ezáltal a párhuzamos adatgyűjtést.

      (6)  A kapcsolattartó pont lesz a tagállamokban az a fő kapcsolattartó személy, aki a mutatóknak a mellékletben foglalt táblázatához szolgáltatja az információkat és az adatokat; a táblázat a WHO által a kapcsolattartó pontokhoz intézett kérdőív része lesz.

      MELLÉKLET
      Az Unióban az egészségvédő testmozgás szintjének és az egészségvédő testmozgást népszerűsítő szakpolitikáknak az értékeléséhez javasolt mutatók, az Unió testmozgásra vonatkozó iránymutatásainak (EU PA GL) figyelembevételével (1)

                  Az EU PA GL tematikus területei

                  Javasolt mutatók és változók/egységek

                  Az adatok hozzáférhetősége

                  A testmozgásra vonatkozó nemzetközi ajánlások és iránymutatások
                  (EU PA GL 1–2.)

                              1.

                              Az egészségvédő testmozgásra vonatkozó tagállami ajánlás
                              igen/nem

                      (5)

                              2.

                              Az egészségvédő fizikai aktivitásnak a WHO-ajánlás vagy az ennek megfelelő tagállami ajánlás szerinti minimális szintjét elérő felnőttek
                              Azoknak a felnőtteknek a százalékos aránya, akik hetente legalább 150 percnyi közepes intenzitású vagy 75 percnyi erős intenzitású testmozgást végeznek, illetve a testmozgást ennek megfelelő kombinációban végzik

                      (5)

                              3.

                              Az egészségvédő fizikai aktivitásnak a WHO-ajánlás vagy az ennek megfelelő tagállami ajánlás szerinti minimális szintjét elérő gyermekek és serdülők
                              Azoknak a gyermekeknek és serdülőknek a százalékos aránya, akik naponta vagy legalább heti öt napon legalább 60 percnyi közepes–erős intenzitású testmozgást végeznek

                      (5)

                  Ágazatközi megközelítés
                  (EU PA GL 3–5.)

                              4.

                              Az egészségvédő testmozgás népszerűsítését koordináló tagállami mechanizmus
                              igen/nem; igen válasz esetén, kérjük, részletezze

                      (5)

                              5.

                              Kifejezetten az egészségvédő testmozgás népszerűsítésére elkülönített finanszírozás
                              Ágazatonként (egészségügy, sport, közlekedés stb.):

                                          —

                                          teljes finanszírozás,

                                          —

                                          egy főre jutó,

                                          —

                                          egy főre jutó bruttó hazai termék vásárlóerőparitás alapján, euróban

                      (2)

                  „Sport”
                  (EU PA GL 6–13. IM)

                              6.

                              A tömegsporttal kapcsolatos tagállami szakpolitika és/vagy cselekvési terv
                              igen/nem; igen válasz esetén, kérjük, részletezze

                      (5)

                              7.

                              Egészségorientált sportklubok (Egészségvédő programban részt vevő sportklubok)
                              A HEPA Europe/TAFISA-projekt keretében kidolgozott iránymutatások végrehajtása: igen/nem; igen válasz esetén, kérjük, részletezze

                      (3)

                              8.

                              A rekreációs és sportlétesítmények alsóbb társadalmi-gazdasági csoportok általi nagyobb arányú igénybevételének lehetőségeit támogató keretrendszer
                              Van ilyen keretrendszer: igen/előreláthatólag a következő 2 éven belül lesz/nincs; ha van, kérjük, részletezze

                      (4)

                              9.

                              Az egészségvédő testmozgást népszerűsítő tagállami szakpolitika célcsoportjai
                              Célcsoportonként (a több testmozgást különösen igénylő csoportok [pl. alsóbb társadalmi-gazdasági csoportok, kevés testmozgást végző személyek, idősek, etnikai kisebbségek stb.])

                      (5)

                  „Egészségügy”
                  (EU PA GL 14–20.)

                              10.

                              A testmozgás és az ülő életmód nyomon követése és figyelemmel kísérése
                              A testmozgás és az ülő életmód része a nemzeti egészségügyi ellenőrzési rendszernek: igen/nem; igen válasz esetén, kérjük, részletezze

                      (4)

                              11.

                              Egészségügyi szakemberek által nyújtott tanácsadás a testmozgással kapcsolatban
                              Tanácsadás a testmozgással kapcsolatban: igen/nem, ha igen: az egészségügyi alapszolgáltatások részeként visszatérítve: igen/nem

                      (4)

                              12.

                              Egészségügyi szakemberek testmozgással kapcsolatos tantervi képzése

                                          —

                                          óraszám ápolók, orvosok esetében

                                          —

                                          kötelező/nem kötelező

                                          —

                                          a témával kapcsolatos tanulmányi eredmények tükrözése érdekében egyértelmű értékelési és akkreditációs struktúrák

                      (3)

                  „Oktatás”
                  (EU PA GL 21–24.)

                              13.

                              Testnevelés az általános és középiskolákban

                                          —

                                          óraszám iskolai szinten

                                          —

                                          kötelező/nem kötelező

                                          —

                                          országos vagy annál alacsonyabb szintű szabályozás

                      (4)

                              14.

                              A testmozgást népszerűsítő, iskolához kapcsolódó programok
                              Van-e ilyen országos vagy annál alacsonyabb szintű program: van/nincs; ha van, kérjük, részletezze

                      (3)

                              15.

                              Egészségvédő testmozgás a testnevelő tanárok képzésében
                              Az egészségvédő testmozgás képzési modulként szerepel a testnevelő tanárok felsőfokú alapképzésében és/vagy mesterképzésében: igen/nem; kötelező/nem kötelező

                      (3)

                              16.

                              Az iskolába való eljutás fizikai aktivitással járó módjait támogató programok
                              Vannak-e országos vagy (adott esetben) annál alacsonyabb szintű olyan programok, amelyek az iskolába való eljutás fizikai aktivitással járó módjait (pl. csoportos gyaloglás, kerékpár) támogatják: van/nincs; ha van, kérjük, részletezze

                      (4)

                  „Környezet, várostervezés, közbiztonság”
                  (EU PA GL 25–32.)

                              17.

                              Kerékpáros/gyalogos közlekedés aránya
                              A mindennapi tevékenységek során Önök által leginkább igénybe vett közlekedési mód (autó, motorkerékpár, tömegközlekedés, gyaloglás, kerékpár, egyéb)

                      (5)

                              18.

                              A szabadidős testmozgásra szolgáló infrastruktúrák fejlesztésére vonatkozó uniós iránymutatások
                              A szabadidős testmozgásra szolgáló infrastruktúrák fejlesztésére vonatkozó uniós iránymutatásokat rendszeresen alkalmazzák-e infrastruktúrák tervezéséhez, építéséhez és működtetéséhez:
                              igen/még nem, de előreláthatólag a következő 2 éven belül/nem

                      (3)/ (4)

                  „Munkahelyi környezet”
                  (EU PA GL 33–34.)

                              19.

                              A munkahelyre való eljutás fizikai aktivitással járó módjait támogató programok
                              Van-e országos vagy (adott esetben) annál alacsonyabb szintű, a vállalatokat vagy a munkavállalókat ösztönző olyan program, amely a munkahelyre való eljutás fizikai aktivitással járó módjait (pl. gyaloglás, kerékpár) támogatja: van/nincs; ha van, kérjük, részletezze

                      (4)

                              20.

                              A munkahelyi testmozgást támogató programok
                              Van-e országos vagy (adott esetben) annál alacsonyabb szintű, a vállalatokat ösztönző olyan program, amely a munkahelyi testmozgást támogatja (pl. tornaterem, zuhanyzó, lépcső, stb.): van/nincs

                      (4)

                  „Idős polgárok”
                  (EU PA GL 35–37.)

                              21.

                              A testmozgást idősek körében népszerűsítő helyi fellépésekre irányuló programok
                              Van-e a testmozgást idősek körében népszerűsítő helyi fellépésekre irányuló program: van/nincs; ha van, kérjük, részletezze

                      (4)

                  „Mutatók/értékelés”
                  (EU PA GL 38.)

                              22.

                              Az egészségvédő testmozgást népszerűsítő olyan tagállami szakpolitikák, amelyek értékelési tervet tartalmaznak
                              Az egészségvédő testmozgást népszerűsítő „y” számú tagállami szakpolitikából „x” számú tartalmaz értékelési tervet, vagy jelenik meg benne az értékelésre utaló egyértelmű szándék

                      (5)

                  „Lakossági szemléletformálás”
                  (EU PA GL 39.)

                              23.

                              A testmozgással kapcsolatos tagállami szemléletváltást ösztönző kampány megléte
                              Van/nincs; ha van, kérjük, részletezze

                      (4)

         (1)  Azok az információk és adatok, amelyeket a tagállamok az ajánlás értelmében az egyszerű nyomon követési keretrendszer keretében szolgáltatnak, idővel várhatóan javulni fognak. Javasoljuk, hogy ezt a keretrendszert az együttműködés és a kapacitásépítés körébe tartozó, az ezen ajánlásban említett tevékenységek is támogassák.

         (2)  még be nem gyűjtött adatok.

         (3)  a NOPA-adatbázisba még be nem gyűjtött olyan adatok, amelyek begyűjtését tervezik.

         (4)  hozzáférhető adatok (azaz az országsablonokban szereplők vagy egyéb hozzáférhető forrásból) amelyeket azonban még nem validáltak, vagy amelyeket aktualizálni kell.

         (5)  hozzáférhető és validált adatok a NOPA-adatbázisban.


title: A Bizottság (EU) 2017/1805 ajánlása (2017. október 3.) a közbeszerzés professzionalizálásáról – A közbeszerzés professzionalizálását szolgáló architektúra kialakítása (EGT-vonatkozású szöveg. )

text:
               7.10.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 259/28

         A BIZOTTSÁG (EU) 2017/1805 AJÁNLÁSA
   (2017. október 3.)
   a közbeszerzés professzionalizálásáról
   A közbeszerzés professzionalizálását szolgáló architektúra kialakítása
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A közbeszerzés az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés elérésének egyik eszköze. Ezen eszköznek jelentős gazdasági hatása lehet (1), mivel előmozdítja a növekedéssel, a munkahely-teremtéssel és a határokon átnyúló kereskedelemmel kapcsolatos bizottsági menetrendet. A hatékony, eredményes és versenyképes közbeszerzés nemcsak a jól működő egységes piac ismérve, de az európai beruházások egyik fő csatornája is (2).

               (2)

               A közbeszerzésről szóló, 2014-ben elfogadott irányelvek (3) olyan eszköztárat biztosítanak, amely lehetővé teszi a tagállamok számára a közbeszerzés hatékonyabb és stratégiai jellegű alkalmazását. A közbeszerzés új kihívásokkal néz szembe, hiszen a folyamatosan szűkülő költségvetési környezetben fokozott mértékben várható el, hogy a közbeszerzés során a lehető leggazdaságosabban bánjanak a közpénzekkel, használják ki a digitalizálás és a változó piacok lehetőségeit, nyújtsanak stratégiai hozzájárulást a horizontális politikai célkitűzésekhez és az olyan társadalmi értékekhez mint az innováció, a társadalmi befogadás, valamint a gazdasági és környezeti fenntarthatóság, a lehető legnagyobb legyen a hozzáférhetőség és az elszámoltathatóság annak érdekében, hogy minél inkább elkerülhető legyen a rossz hatásfok, a pazarlás, a szabálytalanság, a csalás és a korrupció, valamint hogy felelős ellátási láncok épülhessenek ki.

               (3)

               A közbeszerzési szabályok hatékony alkalmazását minden szinten biztosítani kell az európai beruházás ezen alapvető eszköze lehető leghatékonyabb kihasználásának érdekében – amint az európai beruházási tervben (4) is megfogalmazásra került –, valamint egy erősebb egységes piac érdekében, amint annak az Unió helyzetét értékelő 2017. évi beszédében Juncker elnök is hangot adott. A hatékonyság egyike a közbeszerzés fejlesztendő területeinek, amelyekre az európai szemeszter keretében mutattak rá.

               (4)

               Ezért biztosítani kell a közpénzek lehető leghatékonyabb felhasználását, és az ajánlatkérő szerveknek képesnek kell lenniük a legmagasabb szintű szakmai kívánalmaknak eleget tevő beszerzésekre. A közbeszerzés területén dolgozó szakemberek professzionalizmusának javítása és támogatása erősítheti azt a hatást, amelyet a közbeszerzés a gazdaság egészére gyakorol (5).

               (5)

               A közbeszerzések professzionalizálásának célja legszélesebb értelemben véve az, hogy a közbeszerzésben megmutatkozzon a közbeszerzési feladatokat (6) irányító vagy azokban részt vevő személyek szakmai készségei és kompetenciái, ismeretei és tapasztalatai általános szintjének javulása. Mindez érvényes a munka hatékony elvégzéséhez és az eredmények eléréséhez szükséges eszközökre és támogatásra, valamint az intézményi politika architektúrájára is (7). Egy hatékony professzionalizálási politikának ezért átfogó stratégiai megközelítésen kell alapulnia, három egymást kiegészítő célkitűzés mentén:

                           I.

                           Megfelelő politikai architektúra kialakítása a professzionalizálás szolgálatában: a valódi hatás eléréséhez a professzionalizálást szolgáló szakpolitikáknak magas szintű politikai támogatottságra van szüksége. Ez azt jelenti, hogy központi politikai szinten világosan meg kell határozni, mely intézmény milyen hatáskörökkel és feladatokkal rendelkezzen, támogatni kell a helyi, regionális és ágazati szintű erőfeszítéseket, biztosítani kell a politikai ciklusokon átívelő folyamatosságot, valamint adott esetben olyan intézményi struktúrákat kell használni, amelyek előmozdítják a szakosodást, az ismeretek összegyűjtését és megosztását.

                           II.

                           Emberi erőforrások – a beszerzéssel foglalkozó szakemberek képzésének és életpálya-építésének javítása: a beszerzési szakemberek, tehát azok, akik részt vesznek az árubeszerzésekben, a szolgáltatások megrendelésében és az építési beruházásokra irányuló beszerzésekben, valamint a közbeszerzési ügyek felülvizsgálatáért felelős könyvvizsgálók és tisztviselők jogosultak a felelősségi körük szerinti szakképzettség, képesítés, szakértelem és tapasztalat megszerzésére. Ez azt jelenti, hogy tapasztalt, képzett és motivált munkaerőt kell biztosítani, lehetővé kell tenni a szükséges képzést és a folyamatos szakmai fejlődést, valamint ki kell alakítani egyrészt egy életpálya-rendszert, másrészt olyan ösztönzőket, amelyek vonzóbbá teszik a közbeszerzéssel kapcsolatos munkaköröket, a köztisztviselőket pedig stratégiai eredmények elérésére sarkallják.

                           III.

                           Rendszerek – a professzionális közbeszerzési gyakorlatot támogató eszközök és módszerek rendelkezésre bocsátása: a közbeszerzésekkel foglalkozó szakembereket minden egyes beszerzés alkalmával megfelelő eszközökkel és támogatással kell ellátni a hatékony cselekvés és a legjobb ár-érték arány elérése érdekében. Ez azt jelenti, hogy biztosítani kell olyan, az intelligens közbeszerzés megvalósításához szükséges eszközök és folyamatok rendelkezésre állását, mint az elektronikus közbeszerzés eszközei, iránymutatások, kézikönyvek, sablonok és együttműködési eszközök, kiegészítve mindezt megfelelő képzéssel, támogatással és szakértelemmel, az ismeretek összegyűjtésével és a bevált gyakorlatok cseréjével.

               (6)

               Ez az ajánlás (8) azzal ösztönzi a tagállami professzionalizálási politikák kidolgozását és végrehajtását, hogy egy mérlegelendő referenciakeretet biztosít (9). A kezdeményezés várhatóan segíteni fogja a tagállamokat professzionalizálási politikájuk kialakításában, és ezzel a közérdekű célok elérése során javul majd a közbeszerzés profilja, illetőleg növekszik befolyása, hatása és elismertsége.

               (7)

               Ezen ajánlás címzettjei a tagállamok és a tagállamok elsősorban nemzeti szintű közigazgatása. A tagállamoknak azonban központosított vagy decentralizált beszerzési rendszerük keretében tovább kell ösztönözniük és támogatniuk az ajánlatkérő hatóságokat/szerveket a professzionalizálási kezdeményezések bevezetése tekintetében. Ezért a tagállamoknak fel kell hívniuk a közbeszerzési eljárásokért felelős, különböző szintű szervek, valamint a könyvvizsgálók és a közbeszerzési ügyek felülvizsgálatáért felelős tisztviselők képzéséért felelős szervek figyelmét erre az ajánlásra,

         ELFOGADTA A KÖVETKEZŐ AJÁNLÁST:
   I.   A KÖZBESZERZÉS PROFESSZIONALIZÁLÁSÁRA IRÁNYULÓ POLITIKA MEGHATÁROZÁSA

               1.

               A tagállamoknak saját igényeiknek, forrásaiknak és közigazgatási struktúráiknak megfelelően a közbeszerzésre vonatkozó hosszú távú professzionalizálási stratégiákat kell kidolgozniuk és végrehajtaniuk, amelyek vagy önállóak, vagy részét alkotják a közigazgatás szélesebb körű professzionalizálási politikáinak. A cél a készségek bevonzása, fejlesztése és megtartása, a teljesítményre és a stratégiai eredményekre való összpontosítás, valamint a rendelkezésre álló eszközök és technikák előnyeinek maradéktalan kihasználása. Ezeket a stratégiákat:

                           a)

                           ki kell terjeszteni a közbeszerzési eljárás valamennyi érintett résztvevőjére, és egy befogadó folyamat révén nemzeti, regionális és helyi szinten kell kialakítani;

                           b)

                           a közszféra egészét érintően, egyéb politikákkal összhangban kell alkalmazni; valamint

                           c)

                           a más tagállamokban és nemzetközi szinten zajló fejlemények figyelembevételével kell megalkotni.

               2.

               A tagállamoknak ezenkívül ösztönözniük és támogatniuk kell az ajánlatkérő hatóságokat/szerveket a nemzeti professzionalizálási stratégiák végrehajtásában, a professzionalizálási kezdeményezések kidolgozásában, a megfelelő intézményi architektúrák kiépítésében és az összehangoltabb, hatékonyabb, stratégiai közbeszerzés érdekében történő együttműködés kialakításában, többek között az alábbiak alapján:

                           a)

                           fokozott együttműködés a releváns szolgálatok és az ajánlatkérő hatóságok/szervek között; valamint

                           b)

                           a képzési intézmények, a központi beszerző szervek és a közbeszerzési szakmai szervezetek szakértelme és támogatása.

         II.   EMBERI ERŐFORRÁSOK – A KÉPZÉS ÉS AZ ÉLETPÁLYA-ÉPÍTÉS JAVÍTÁSA

               3.

               A tagállamoknak – a közbeszerzési projektek multidiszciplináris jellegét figyelembe véve – a kijelölt közbeszerzési tisztviselők, a kapcsolódó munkakörök, valamint a bírók és könyvvizsgálók tekintetében is azonosítaniuk kell és meg kell határozniuk azon alapkészségeket és -kompetenciákat, amelyeket a közbeszerzés-szakértőknek el kell sajátítaniuk. Ide tartoznak a következők:

                           a)

                           a munkaerő-felvétel és az életpálya-építés folyamatainak támogatásához, valamint a képzési tantervek kidolgozásához szükséges készségek és hatáskörök keretrendszere; és

                           b)

                           a közbeszerzések európai szintű közös keretrendszere.

               4.

               A tagállamoknak megfelelő – kezdeti és egész életen át tartó – képzési programokat kell kidolgozniuk adatelemzés és igényfelmérés, valamint adott esetben kompetenciakeretek alapján. Ide tartoznak a következők:

                           a)

                           felsőfokú és posztgraduális alapképzési kínálat kidolgozása és/vagy kidolgozásának támogatása, valamint egyéb szakképzés pályakezdők számára;

                           b)

                           az egész életen át tartó képzés és tanulás átfogó, célzott és hozzáférhető kínálatának biztosítása és/vagy támogatása;

                           c)

                           a képzési kínálat megtöbbszörözése innovatív, interaktív megoldásokon vagy az elektronikus tanulás eszközein, illetőleg replikációs rendszereken keresztül; továbbá

                           d)

                           a tudományos együttműködésből és a kutatásból származó előnyök kihasználása a közbeszerzési megoldások szilárd elméleti támogatásának kialakítása érdekében.

               5.

               A tagállamoknak fejleszteniük és támogatniuk kell továbbá a megbízható emberierőforrás-menedzsment, az életpálya-tervezés és a közbeszerzés-specifikus motivációs rendszerek ajánlatkérő hatóságok/szervek általi átvételét annak érdekében, hogy a beszerzés területén a szakképzett személyzet megszerezhető és megtartható legyen, a szakemberek pedig ösztönzést kapjanak arra, hogy a közbeszerzés terén jobb minőségű és stratégiai megközelítést alkalmazzanak. Ide tartoznak a következők:

                           a)

                           olyan elismerési és/vagy tanúsítási rendszerek, amelyek megfelelő módon meghatározzák és jutalmazzák a közbeszerzési feladatokat;

                           b)

                           életpálya-rendszerek, intézményi ösztönzők és a stratégiai eredmények politikai támogatása; valamint

                           c)

                           kiválósági díjak a bevált gyakorlatok terjesztése érdekében olyan területeken, mint az innováció, a zöld és társadalmilag felelős közbeszerzés vagy a korrupció elleni küzdelem.

         III.   RENDSZEREK – ESZKÖZÖK ÉS MÓDSZEREK RENDELKEZÉSRE BOCSÁTÁSA

               6.

               A tagállamoknak ösztönözniük és támogatniuk kell az olyan hozzáférhető informatikai eszközök fejlesztését és alkalmazását, amelyek egyszerűsíthetik és javíthatják a közbeszerzési rendszerek működését. Ide tartoznak a következők:

                           a)

                           az információkhoz való hozzáférés lehetővé tétele egyetlen online portál létrehozása révén;

                           b)

                           informatikai eszközök kifejlesztése és az ezzel kapcsolatos megfelelő képzés (pl. méretgazdaságosság, energiahatékonyság vagy csapatmunka), vagy a megfelelő piaci alapú megoldások támogatása; valamint

                           c)

                           a digitalizálás stratégiai megközelítésének előmozdítása a termékek és szolgáltatások szabványosítása, megosztása, újrafelhasználása és interoperabilitása révén, különösen az uniós szinten rendelkezésre álló informatikai megoldások (10) használatával, valamint az olyan eszközök kifejlesztéséhez való hozzájárulással, mint a beszerzésre vonatkozó IKT-szabványok online katalógusa (11).

               7.

               A tagállamoknak a szakmai hitelesség szerves részeként egyéni és intézményi szinten támogatniuk és ösztönözniük kell a feddhetetlenséget azáltal, hogy olyan eszközöket biztosítanak, amelyek biztosítják a megfelelést és az átláthatóságot, valamint iránymutatást nyújtanak a szabálytalanságok megelőzéséhez. Ide tartoznak a következők:

                           a)

                           etikai kódexek, valamint a feddhetetlenségre vonatkozó charták kidolgozása;

                           b)

                           a szabálytalanságokra vonatkozó adatok felhasználása (12) visszajelzésként a megfelelő képzések és útmutatások kidolgozásához, valamint a megbízhatóság igazolásának előmozdításához; és

                           c)

                           konkrét iránymutatás kidolgozása a csalás és a korrupció megelőzéséhez és felderítéséhez, ideértve a visszaélések bejelentésére szolgáló csatornák használatát is.

               8.

               A tagállamoknak iránymutatást kell biztosítaniuk egyrészt az uniós és nemzeti joggal, illetve az EU nemzetközi kötelezettségeiből eredő követelményekkel kapcsolatos jogbiztonság biztosítása céljából, másrészt a stratégiai gondolkodás, a kereskedelmi mérlegelés és az intelligens/tájékozott döntéshozatal megkönnyítése és előmozdítása érdekében. Ide tartoznak a következők:

                           a)

                           célzott útmutatók, módszertani kézikönyvek és a bevált gyakorlatokra és a leggyakoribb hibákra vonatkozó, naprakész, felhasználóbarát, könnyen hozzáférhető, a szakemberek tapasztalatain alapuló adattárak; valamint

                           b)

                           egységesített sablonok és eszközök különböző eljárásokhoz, például a zöld közbeszerzés kritériumai.

               9.

               A tagállamoknak elő kell mozdítaniuk a bevált gyakorlatok cseréjét, és támogatniuk kell a szakembereket a professzionális közbeszerzési eljárások, az együttműködésen alapuló munka és a szakértelem-átadás biztosításában. Ide tartoznak a következők:

                           a)

                           technikai segítségnyújtás reaktív információs szolgálatok, forróvonalak és/vagy e-mail-szolgáltatások révén;

                           b)

                           szemináriumok és munkaértekezletek szervezése az új jogi fejlemények, a politikai prioritások és a helyes gyakorlat megosztása érdekében; valamint

                           c)

                           a szakemberek közösségeinek ösztönzése online fórumokon és szakmai közösségi hálózatokon keresztül.

         IV.   AZ AJÁNLÁS NYOMON KÖVETÉSE – JELENTÉSTÉTEL ÉS ELLENŐRZÉS

               10.

               Ajánlott, hogy a tagállamok a 2014/24/EU irányelv 83. cikke, a 2014/23/EU irányelv 45. cikke és a 2014/25/EU irányelv 99. cikke szerinti jelentéstétel során tájékoztassák a Bizottságot az ezen ajánlás nyomán hozott intézkedésekről.

      Kelt Strasbourgban, 2017. október 3-án.

            a Bizottság részéről

         Elżbieta BIEŃKOWSKA

            a Bizottság tagja

      (1)  A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Az egységes piac továbbfejlesztése: a polgárok és vállalkozások lehetőségeinek bővítése (COM(2015) 550).

      (2)  A kohéziós finanszírozás közel fele közbeszerzésen keresztül zajlik. A 2014–2020 közötti időszakban az EU az európai strukturális és beruházási alapokon keresztül 325 milliárd EUR-t (ez az EU teljes költségvetésének csaknem egy harmada) fektet be az európai régiókba, hogy serkentse a gazdasági növekedést, a munkahelyteremtést és a versenyképességet, valamint mérsékelje a fejlődésbeli egyenlőtlenségeket.

      (3)  A közbeszerzésről és a 2004/18/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26-i 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (a klasszikus irányelv) (HL L 94., 2014.3.28., 65. o.) és különösen annak 83. cikkének (4) bekezdése, a koncessziós szerződésekről szóló, 2014. február 26-i 2014/23/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (a koncessziókról szóló irányelv) (HL L 94., 2014.3.28., 1. o.) és különösen annak 45. cikkének (4) bekezdése, valamint a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai szolgáltatási ágazatban működő ajánlatkérők beszerzéseiről és a 2004/17/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26-i 2014/25/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (a közüzemi irányelv) (HL L 94., 2014.3.28., 243. o.) és különösen annak 99. cikkének (4) bekezdése.

      (4)  2014; A Bizottság Közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Központi Banknak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak, a Régiók Bizottságának és az Európai Beruházási Banknak: Európai beruházási terv (COM(2014) 903).

      (5)  Az egységes piaci stratégiát kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum (SWD/2015/202) becslése szerint a professzionalizálásból adódó problémák megoldásából származó potenciális gazdasági előnyök több mint 80 milliárd EUR-ra rúgnak.

      (6)  Ezek magukban foglalják a közbeszerzési tisztviselők munkájának teljes körét a közbeszerzési eljárás valamennyi szakaszában az igények azonosításától a szerződések kezeléséig, legyen szó akár központi, akár decentralizált igazgatásról vagy intézményekről, különösen olyan munkakörökben, amelyek kifejezetten a beszerzésekhez kapcsolódnak vagy amelyek betöltője egyszerűen csak felelős a beszerzéshez kapcsolódó bizonyos feladatokért.

      (7)  A közbeszerzésről szóló 2015-ös OECD-ajánlás is kiemeli a beszerzésekben részt vevő munkaerő képzésének szükségességét annak érdekében, hogy ez a munkaerő képes legyen a kedvező ár-érték arány folyamatos fenntartására. http://www.oecd.org/gov/ethics/OECD-Recommendation-on-Public-Procurement.pdf

      (8)  A Bizottságnak nem áll szándékában előírni egy konkrét modellt, hanem felkéri a tagállamokat és az illetékes közigazgatási szerveket, hogy foglalkozzanak a vonatkozó kérdésekkel. Egyértelműen megállapítható, hogy minden tagállam máshol tart ezen az úton. Mindazonáltal az új irányelvek előírják számukra annak biztosítását, hogy a) az uniós közbeszerzési jog értelmezésére és alkalmazására vonatkozó információ és iránymutatás ingyenes legyen, segítve ezzel az ajánlatkérő szerveket, a gazdasági szereplőket, különösen a kkv-kat, valamint b) az ajánlatkérő szervek kapjanak támogatást a közbeszerzési eljárások megtervezéséhez és végrehajtásához.

      (9)  Az ajánlást a tagállami bevált gyakorlatok gyűjteménye kíséri.

      (10)  Például: az egységes digitális ügyfélkapu és az európai hálózat digitális szolgáltatási infrastruktúrájának építőelemei (elektronikus személyazonosítás, elektronikus aláírás, elektronikus kézbesítés, elektronikus számlázás).

      (11)  https://joinup.ec.europa.eu/community/european_catalogue/

      (12)  Az adatvédelmi jogszabályok tiszteletben tartása és a személyes adatok védeleméhez való alapvető jog tiszteletben tartása mellett.


title: A Bizottság ajánlása ( 2007. december 17. ) az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján előzetes szabályozás alá vonható érintett elektronikus hírközlési ágazatbeli termék- és szolgáltatáspiacokról (az értesítés a C(2007) 5406. számú dokumentummal történt) (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               28.12.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 344/65

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2007. december 17.)
   az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján előzetes szabályozás alá vonható érintett elektronikus hírközlési ágazatbeli termék- és szolgáltatáspiacokról
   (az értesítés a C(2007) 5406. számú dokumentummal történt)
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2007/879/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló, 2002. március 7-i 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 15. cikke (1) bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A 2002/21/EK irányelv olyan jogi keretszabályozást hoz létre az elektronikus hírközlési ágazat számára, amely a hatálya alá tartozó valamennyi elektronikus hírközlő hálózat és elektronikus hírközlési szolgáltatásra alkalmazandó, és a konvergencia felé mutató tendenciákra kíván reagálni. A keretszabályozás célja, hogy a piaci verseny fejlődésével párhuzamosan az előzetes ágazatspecifikus szabályok fokozatosan csökkenjenek.

               (2)

               Ezen ajánlás célja azoknak a termék- és szolgáltatáspiacoknak a kijelölése, amelyek a 2002/21/EK irányelv 15. cikke (1) bekezdésének értelmében előzetes szabályozás alá vonhatók. Bármely előzetes szabályozási beavatkozás végső célja az, hogy a kiskereskedelmi piacok fenntartható versenyképességének elősegítése által a végfelhasználók számára előnyöket tudjon biztosítani. Az érintett piacok meghatározása az idők folyamán változhat és változik is, hiszen mind a termékek és szolgáltatások jellemzői, mind a keresleti és kínálati oldal helyettesítésének lehetőségei változnak. Mivel a 2003/311/EK ajánlás már több mint négy éve hatályos, mára indokolttá vált az első változatnak a piaci fejlemények tükrében történő felülvizsgálata. Ezért ez az ajánlás a 2003/311/EK bizottsági ajánlás (2) helyébe lép.

               (3)

               A 2002/21/EK irányelv 15. cikkének (1) bekezdése arra kötelezi a Bizottságot, hogy a piacokat a versenyjog alapelveivel összhangban határozza meg. Ebben az ajánlásban tehát a versenyjog alapelvei alapján történik az elektronikus hírközlési ágazat egyes termékpiacai közötti határvonalak megállapítása, míg az előzetes szabályozás alá vonandó, meghatározott piacok kijelölése vagy kiválasztása attól függ, hogy a szóban forgó piacok rendelkeznek-e olyan jellemzőkkel, amelyek indokolják az előzetes szabályozási kötelezettségek alkalmazását. Az ajánlás terminológiai szempontból a 2002/21/EK és a 2002/22/EK irányelvet követi, míg a hozzá fűzött indokolás bemutatja a szóban forgó piacok vonatkozásában végbemenő technológiai változásokat. A 2002/21/EK irányelvvel összhangban a nemzeti szabályozó hatóságok feladata az adott ország területén található, a nemzeti körülményeknek megfelelő érintett piacok, különösen az érintett földrajzi piacok meghatározása.

               (4)

               Ebben az ajánlásban a piacok kijelölésének kiindulópontja a kiskereskedelmi piacok előretekintő szempontból való meghatározása, figyelembe véve a kereslet- és a kínálatoldali helyettesíthetőséget. A kiskereskedelmi piacok meghatározását követően kell meghatározni az érintett nagykereskedelmi piacokat. Ha az értékesítési láncban lejjebb található („downstream”) piacot vertikálisan integrált vállalkozás vagy vállalkozások látják el, akkor előfordulhat, hogy nincs olyan nagykereskedelmi piac, amely szabályozás alá lenne vonható. Következésképpen ha ilyen piacot kell meghatározni, akkor szükségessé válhat képzeletbeli, az értékesítési láncban feljebb álló („upstream”) piacot feltételezni. Az elektronikus hírközlés ágazatában a piacok gyakran kétoldalúak abban az értelemben, hogy olyan hálózatokon vagy platformokon keresztüli szolgáltatásokat foglalnak magukban, amelyekben a felhasználók, például az egymással kommunikáló végfelhasználók, illetve az egymásnak információkat vagy tartalmakat küldő és fogadó felhasználók, a piac egyazon oldalán helyezkednek el. A piacok meghatározásakor ezeket a szempontokat figyelembe kell venni, mivel hatással lehetnek mind a piacok meghatározásának módjára, mind pedig arra, hogy a meghatározott piacok rendelkeznek-e azokkal a jellemzőkkel, amelyek indokolják az előzetes jogszabályi kötelezettségek alkalmazását.

               (5)

               Az előzetes szabályozás alá vonható piacok kijelölése céljából a következő kritériumokat indokolt együttesen alkalmazni: Az első kritérium a magas és állandó belépési korlátok megléte. Ezek lehetnek strukturális, jogi, illetve szabályozási jellegűek. Mindazonáltal, tekintettel az elektronikus hírközlési piacok dinamikus jellegére és működésére, az esetlegesen előzetes szabályozás alá vonható piacok kijelölése céljából végzett előretekintő elemzés során figyelembe kell venni a piacralépési korlátok adott időszakon belüli leküzdésének lehetőségét is. Ezért a második kritérium az, hogy csak azokat a piacokat szükséges előzetes szabályozás alá vonni, amelyekben – strukturális megfontolások alapján – az adott időszakon belül várhatóan nem fognak kialakulni a hatékony verseny feltételei. E kritérium alkalmazása során meg kell vizsgálni, hogy a belépési korlát ellenére milyen a verseny helyzete. A harmadik kritérium arra vonatkozik, hogy a piac hiányosságait kizárólag a versenyjog alkalmazásával nem lehetne megfelelő mértékben kiküszöbölni.

               (6)

               Az első és a második kritérium vizsgálata során figyelembe veendő fő mutatók hasonlóak az előretekintő piacelemzés során vizsgálandókhoz, így tartalmazzák például a szabályozás nélkül fennálló belépési korlátokra vonatkozó mutatókat (köztük a vissza nem térülő költségek nagyságát), a piac szerkezetét, teljesítményét és dinamikáját, így például a piaci részesedéseket és ezek tendenciáit, a piaci árakat és ezek tendenciáit, valamint a versengő hálózatok vagy infrastruktúrák kiterjedtségét és az általuk nyújtott lefedettséget. Azok a piacok, amelyek előzetes szabályozás nélkül teljesítik ezt a három kritériumot, előzetes szabályozás alá vonhatók.

               (7)

               A 2002/21/EK irányelv értelmében a kialakulófélben lévő piacokat nem célszerű indokolatlan kötelezettségekkel terhelni, akkor sem, ha bizonyos szereplők lépéselőnyben vannak az adott piacon. Kialakulófélben lévő piacok alatt az olyan termékeket vagy szolgáltatásokat kínáló piacok értendők, amelyek esetében, újdonságukból eredően, nehéz megjósolni a keresletet, a piacra belépőket és a piaci kínálatot, következésképpen az említett három kritérium alkalmazása nehézségekbe ütközik. A kialakulófélben lévő piacokat azért nem ajánlott indokolatlan kötelezettségekkel terhelni, hogy ez is segítse az innovációt, ahogyan azt a 2002/21/EK irányelv 8. cikke is előírja; ugyanakkor azt is meg kell akadályozni, hogy a piacvezető vállalkozások ezeket a piacokat saját maguknak sajátítsák ki, ahogyan az az elektronikus hírközlő hálózatokra és elektronikus hírközlő szolgáltatásokra vonatkozó közösségi keretszabályozás értelmében elvégzendő piacelemzésről és a jelentős piaci erő megállapításáról szóló bizottsági iránymutatásokban (3) is szerepel. A meglévő hálózati infrastruktúra fokozatos korszerűsítésének eredményeképpen ritkán jön létre új vagy kialakulófélben lévő piac. Azt, hogy egy termék egyetlen létező piacnak sem része, csak annak megállapítása alapján lehet kijelenteni, hogy az adott termék sem keresleti, sem kínálati szempontból nem helyettesíthető másik termékkel. Az új kiskereskedelmi szolgáltatások megjelenése annyiban eredményezi új kapcsolódó nagykereskedelemi piac kialakulását, amennyiben az adott kiskereskedelmi szolgáltatások a meglévő nagykereskedelmi termékek felhasználásával már nem biztosíthatók.

               (8)

               Ezen ajánlás szempontjából a belépési korlátok két típusát fontos megkülönböztetni: a strukturális és a jogi vagy szabályozási jellegű korlátokat.

               (9)

               A strukturális jellegű belépési korlátok olyan kezdeti költség- vagy keresleti viszonyokból fakadnak, amelyek a már piacon lévők és az újonnan belépni szándékozók között egyenlőtlenséghez vezetnek, hátráltatva vagy megakadályozva ez utóbbiak piacra történő belépését. Jelentős strukturális korlátok lehetnek például az abszolút árelőnyökkel, a jelentős méretgazdaságossági előnyökkel és/vagy a kereslethez rugalmasan alkalmazkodni képes termelői struktúrával, a kapacitási korlátokkal, illetve a magas vissza nem térülő költségekkel jellemezhető piacokon. Még jelenleg is találkozhatunk ilyen korlátokkal a helyhez kötött helyi hozzáférési hálózatok széles körű telepítése és/vagy szolgáltatása kapcsán. Ugyancsak strukturális korlátról beszélhetünk abban az esetben, ha valamely szolgáltatás nyújtásához olyan hálózati elemre van szükség, amelynek utángyártása műszakilag nem vagy csak olyan magas költséggel lehetséges, hogy a szolgáltatás nyújtása a versenytársak számára nem kifizetődő.

               (10)

               A jogi vagy szabályozási jellegű korlátok nem gazdasági körülményekre vezethetők vissza, hanem olyan jogszabályi, hatósági vagy egyéb állami intézkedések eredményeként jönnek létre, amelyek az érintett piacon közvetlen hatást gyakorolnak a piacra lépés feltételeire és/vagy az üzemeltetők piaci pozíciójára. Jogi vagy szabályozási jellegű piacralépési korlátnak minősül például, amikor az alapszolgáltatás nyújtásához szükséges frekvenciához csak korlátozott számú vállalkozásnak van hozzáférése. A jogi vagy szabályozási jellegű korlátok közé tartozik az árszabályozás vagy az árral kapcsolatos egyéb intézkedések, amelyek nemcsak a piacra lépést, hanem a vállalkozások piaci pozícióját is befolyásolják. Azokat a jogi vagy szabályozási jellegű korlátokat, amelyek az adott időszakon belül felszámolhatók, az első kritérium teljesülésével összefüggésben általában nem szabad gazdasági jellegű belépési korlátnak tekinteni.

               (11)

               A belépési korlátok veszíthetnek jelentőségükből az innovatív, állandó műszaki fejlődéssel jellemezhető piacokon. Ezeken a piacokon gyakran a piacon még jelen nem lévő potenciális versenytársak innovációs fenyegetése kényszeríti ki a versenyt. Az innovatív piacokon olyan cégek között alakulhat ki dinamikus vagy hosszabb távú verseny, amelyek meglévő, „statikus” piacokon nem feltétlenül versenyeznek egymással. Ezen ajánlás értelmében nem kell kijelölni azokat a piacokat, amelyeken belátható időn belül várhatóan nem maradnak fenn a belépési korlátok. Annak a valószínűségének a megítélésekor, hogy szabályozás nélkül egy belépési korlát fennmaradna-e, azt kell megvizsgálni, hogy az adott ágazatban korábban előfordult-e gyakran, hogy új vállalkozások sikeresen megjelentek a piacon, valamint azt, hogy az új vállalkozások korábbi és jövőbeli piacra lépése elegendő volt, illetve várhatóan elegendő lesz-e ahhoz, hogy korlátozza a piaci erőfölényt. A belépési korlátok jelentősége többek között az értékesítések minimálisan hatékony mennyiségétől és a vissza nem térülő költségektől függ.

               (12)

               A jelentős belépési korlátokkal rendelkező piacokon is lehetnek olyan egyéb strukturális tényezők, amelyek a piacot az adott időszakon belül a hatékony verseny irányába mozdítják. A piac dinamikáját elősegítheti például a technológiai fejlődés vagy a termékek és a piacok konvergenciája, amelyek a különböző termékpiacokon működő szereplőket versenyhelyzetbe kényszeríthetik egymással. Ugyanez lehet a helyzet azokon az árrugalmas keresletű piacokon is, amelyeken korlátozott számú – de elegendő – eltérő költségstruktúrájú vállalat van jelen. Azokon a piacokon, amelyek általában lehetővé teszik a versenytársaknak, hogy kínálatukat bármely árnövekedésre reagálva nagyon gyorsan növeljék, kapacitásfelesleg is előállhat. Ilyen piacokon a piaci részesedések idővel változhatnak, és/vagy csökkenhetnek az árak. Gyorsan változó dinamikájú piacokon az elemzés időhorizontját kellő körültekintéssel kell megválasztani úgy, hogy tükrözze a lényeges piaci fejleményeket.

               (13)

               Az előzetes szabályozás alá vonandó piacok kijelölése annak vizsgálatától is függ, hogy a versenyjog elegendő-e az első két kritérium teljesítéséből fakadó piaci hiányosságok ellensúlyozásához. A versenyjogi beavatkozások valószínűleg nem elegendőek olyan esetekben, amikor a piaci hiányosságok ellensúlyozására bevezetett intézkedések túlságosan sok kritérium teljesítését követelik meg, illetőleg ha gyakori és/vagy sürgős beavatkozásokra van szükség.

               (14)

               A három kritérium alkalmazása nagy valószínűséggel csökkenti az elektronikus hírközlési ágazaton belül az olyan piacok számát, amelyekre előzetes szabályozási kötelezettségeket kell alkalmazni, és ezáltal hozzájárul a keretrendszer azon céljának eléréséhez, hogy a piaci verseny fejlődésével párhuzamosan az előzetes ágazatspecifikus szabályokat fokozatosan csökkenteni kell. A szóban forgó kritériumokat együttesen kell alkalmazni, vagyis ha egy piac a kritériumok valamelyikének nem felel meg, azt nem szabad előzetes szabályozás alá vonni.

               (15)

               Kiskereskedelmi szolgáltatásokra csak akkor kell szabályozást alkalmazni, ha a nemzeti szabályozó hatóságok úgy ítélik meg, hogy a kapcsolódó nagykereskedelmi piacra vonatkozó intézkedések vagy a közvetítőválasztásra, illetve a közvetítő-előválasztásra vonatkozó intézkedések nem biztosítanák a hatékony versenyt és a közérdekű célok elérését. A nagykereskedelmi piacon végrehajtott beavatkozásokon keresztül, ideértve az olyan intézkedéseket, amelyek hatással lehetnek a kiskereskedelmi piacokra is, a tagállamok biztosítani tudják azt, hogy az értéklánc lehető legnagyobb része a hagyományos/általános versenyfolyamatok alapján működjön, és ezáltal a legjobb eredményeket lehessen biztosítani a végfelhasználók számára. Ez az ajánlás tehát elsősorban azon nagykereskedelmi piacok meghatározását ajánlja, amelyek megfelelő szabályozásán keresztül kezelni lehet azt a jelenséget, hogy a végfelhasználói piacokon nem alakul ki hatékony verseny. Ha egy nemzeti szabályozó hatóság bizonyítani tudja, hogy a nagykereskedelmi piacon végrehajtott beavatkozás sikertelen volt, akkor az érintett kiskereskedelmi piac előzetes szabályozás alá vonható, de kizárólag abban az esetben, ha a fent említett mindhárom kritérium teljesül.

               (16)

               Az ezen ajánlás értelmében elvégzett piackijelölés nem érinti a versenyjog alapján speciális esetekben meghatározott piacokat. Az előzetes szabályozás tárgyi hatálya továbbá nem érinti azon tevékenységek körét, amelyek a versenyjog alapján vizsgálhatók.

               (17)

               A mellékletben szereplő piacok meghatározása az említett három kritérium alapján történt. Az ezen ajánlásban nem szereplő piacok esetében a nemzeti szabályozó hatóságoknak szintén az említett három kritérium vizsgálata alapján kell elemzést végezniük. A 2003. február 11-i 2003/311/EK ajánlás mellékletében szereplő azon piacok esetében, amelyeket ezen ajánlás melléklete nem tartalmaz, a nemzeti szabályozó hatóságoknak rendelkezniük kell azzal a jogkörrel, hogy végrehajtsák a három kritérium elemzését annak érdekében, hogy a nemzeti körülmények figyelembevétele mellett eldönthessék, hogy az adott piac továbbra is igényel-e előzetes szabályozást. Az ezen ajánlás mellékletében szereplő piacok esetében ha a nemzeti szabályozó hatóságok megállapítják, hogy az adott piac nem teljesíti a három kritériumot, akkor dönthetnek úgy, hogy nem hajtanak végre piacelemzést. A nemzeti szabályozó hatóságok az ezen ajánlásban szereplőktől eltérő piacokat is kijelölhetnek, feltéve, hogy betartják a 2002/21/EK irányelv 7. cikkében foglaltakat. Bármely, a 2002/21/EK irányelv (38) preambulumbekezdése értelmében a tagállamok közötti kereskedelmet érintő intézkedéstervezet bejelentésének elmulasztása jogsértési eljárást vonhat maga után. Az ezen ajánlásban szereplőktől eltérő piacok meghatározásának a közösségi versenyjog alkalmazásában az érintett piac meghatározásáról szóló bizottsági közleményben (4) lefektetett közösségi versenyjogi alapelveken kell alapulnia, összhangban kell lennie a piacelemzésről és a jelentős piaci erő meghatározásáról szóló bizottsági iránymutatással (5), valamint meg kell felelnie a fenti három kritériumnak.

               (18)

               Az, hogy ezen ajánlás meghatározza azokat a termék- és szolgáltatáspiacokat, amelyek esetében előzetes szabályozás alkalmazható, nem jelenti azt, hogy valóban mindig alkalmazni is kell előzetes szabályozást, sem pedig azt, hogy e piacokra alkalmazni kellene a különös irányelvekben lefektetett szabályozási kötelezettségek valamelyikét. Nem alkalmazható különösen szabályozás, illetőleg a szabályozást meg kell szüntetni, ha ezeken a piacokon szabályozás nélkül is hatékony verseny tapasztalható, azaz ha egyik piaci szereplő sem rendelkezik a 2002/21/EK rendelet 14. cikke értelmében jelentős piaci erővel. A szabályozói kötelezettségek legyenek alkalmasak a kívánt joghatás elérésére, vonatkozzanak a meghatározott problémára, legyenek arányosak és a 2002/21/EK rendeletben rögzített célkitűzések tükrében legyenek indokoltak, különösen a tekintetben, hogy biztosítsák a felhasználóknak az elérhető legnagyobb előnyöket, biztosítsák azt, hogy a verseny torzulásoktól és korlátozásoktól mentes legyen, ösztönözzék a hatékony infrastruktúra-beruházásokat, az innovációt, valamint a rádiófrekvenciák és a számozási erőforrások hatékony felhasználását és az azokkal való hatékony gazdálkodást.

               (19)

               Erről az ajánlásról a Bizottság nyilvános konzultációt tartott, továbbá konzultált a nemzeti szabályozó hatóságokkal és a nemzeti versenyhatóságokkal,

         AJÁNLJA:

               1.

               A nemzeti körülményeknek megfelelően az érintett piacoknak a 2002/21/EK irányelv 15. cikkének (3) bekezdésével összhangban történő meghatározásakor a nemzeti szabályozó hatóságok vizsgálják meg az ezen ajánlás mellékletében felsorolt termék- és szolgáltatáspiacokat.

               2.

               A mellékletben nem szereplő piacok kijelölésekor a nemzeti szabályozó hatóságok biztosítsák, hogy mindhárom alábbi kritérium teljesüljön:

                           a)

                           Jelentős mértékű és állandó belépési korlátok vannak. Ezek a korlátok lehetnek strukturális, illetve jogi vagy szabályozási jellegűek.

                           b)

                           Olyan a piac szerkezete, hogy az adott időszakon belül nem várható a hatékony verseny feltételeinek kialakulása. E kritérium alkalmazása során meg kell vizsgálni, hogy a belépési korlát ellenére milyenek a versenyfeltételek.

                           c)

                           Az érintett piac hiányosságai kizárólag versenyjogi eszközök alkalmazásával nem lennének megfelelő mértékben ellensúlyozhatók.

               3.

               Ez az ajánlás nem érinti azokat a piacmeghatározásokat, piacelemzési eredményeket és szabályozási kötelezettségeket, amelyeket a nemzeti szabályozó hatóságok ezen ajánlás elfogadását megelőzően, a 2002/21/EK irányelv 15. cikke (3) bekezdése, illetve 16. cikke alapján fogadtak el.

               4.

               Ennek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2007. december 17-én.

            a Bizottság részéről

         Neelie KROES

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 108., 2002.4.24., 33. o. A 717/2007/EK rendelettel (HL L 171., 2007.6.29., 32. o.) módosított irányelv.

      (2)  HL L 114., 2003.5.8., 45. o.

      (3)  HL C 165., 2002.7.11., 6. o.

      (4)  HL C 372., 1997.12.9., 5. o.

      (5)  HL C 165., 2002.7.11., 6. o.

      MELLÉKLET
      Kiskereskedelmi piac

                  1.

                  Lakossági és nem lakossági felhasználók nyilvános telefonhálózathoz való helyhez kötött hozzáférése.

            Nagykereskedelmi piac

                  2.

                  Helyhez kötött híváskezdeményezés nyilvános telefonhálózatból.
                  Ezen ajánlás alkalmazásában a híváskezdeményezés magában foglalja a helyi hívástovábbítást, és úgy kell meghatározni, hogy nemzeti szinten összhangban legyen a helyhez kötött nyilvános telefonhálózaton nyújtott tranzitszolgáltatások és hívásvégződtetések piaca számára kijelölt határokkal.

                  3.

                  Helyhez kötött hívásvégződtetés nyilvános telefonhálózatokból.
                  Ezen ajánlás alkalmazásában a hívásvégződtetés magában foglalja a helyi hívástovábbítást, és úgy kell meghatározni, hogy nemzeti szinten összhangban legyen a helyhez kötött nyilvános telefonhálózaton nyújtott híváskezdeményezések és tranzitszolgáltatások piaca számára kijelölt határokkal.

                  4.

                  A hálózati infrastruktúrához való helyhez kötött nagykereskedői (fizikai) hozzáférés (beleértve az osztott vagy a teljesen átengedett hozzáférést).

                  5.

                  Nagykereskedői széles sávú hozzáférés.
                  Ez a piac nem fizikai, más néven virtuális hálózati hozzáférést foglal magában, beleértve a „bitfolyam”-hozzáférést. Ez a piac a fentiekben meghatározott 4. számú piaccal lefedett fizikai hozzáférésnél lejjebb helyezkedik el, mivel a nagykereskedői széles sávú hozzáférés ezen input más elemekkel való kombinációjából hozható létre.

                  6.

                  Nagykereskedői bérelt vonalak végződtető szakaszainak piaca, a bérelt vagy külön vonalas kapacitás biztosításához használt technológiától függetlenül.

                  7.

                  Beszédcélú hívás végződtetése nyilvános mobilhálózatokban.