title: A Tanács ajánlása ( 2014. július 8. ) – Lettország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Lettország 2014. évi stabilitási programját

text:
               29.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 247/63

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2014. július 8.)
   Lettország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Lettország 2014. évi stabilitási programját
   2014/C 247/12
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállamok állam-, illetve kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Ezen túlmenően a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről is határoztak, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az „Európa 2020” stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               A Tanács 2013. július 9-én ajánlást (3) fogadott el Lettország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Lettországnak a 2012–2016-os időszakra vonatkozó, aktualizált konvergenciaprogramját.

               (5)

               A Bizottság 2013. november 13-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2014. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2013. november 13-án a Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Lettországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Tanács 2013. december 20-án elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (7)

               Lettország 2014. április 29-én benyújtotta 2014. évi nemzeti reformprogramját, 2014. április 30-án pedig 2014. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)

               A 2014. évi stabilitási programban vázolt költségvetési stratégia célja az államháztartási hiány fokozatos csökkentése és a strukturális egyenleg fenntartása, ami megfelel a középtávú költségvetési célnak, ha figyelembe vesszük a rendszerszintű nyugdíjreform hatása miatt engedélyezett, a középtávú költségvetési céltól való átmeneti eltérést. A stabilitási program – 0,5 %-ról – 1,0 %-ra módosította a középtávú költségvetési célt; az új középtávú költségvetési cél a Stabilitási és Növekedési Paktum célkitűzéseit tükrözi. Az államháztartási egyenleg alakulásának tervezett pályája a stabilitási programban az (újraszámított) strukturális egyenleg fokozatos romlását mutatja, jóllehet az még mindig a nyugdíjreform végrehajtására tekintettel lehetséges határokon belül van. A középtávú költségvetési céltól való engedélyezett eltérés figyelembevételével a tervezett strukturális hiány 2016-ig összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményével. Az (újraszámított) strukturális hiány 2017-re előre jelzett növekedése azonban eltérést jelent a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától. Összességében a stabilitási programban felvázolt költségvetési stratégia többnyire összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel. A tervek szerint az államadósság a teljes programidőszakban jóval 60 % alatt marad, 2017-re pedig a GDP 31 %-ára fog csökkenni. A program költségvetési előrejelzéseit alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv, amelyet hivatalosan nem hagyott jóvá független intézmény, megalapozott. A programidőszakban a gazdasági növekedés várhatóan évi mintegy 4 %-on marad, miközben az előrejelzés szerint az áremelkedés továbbra is mérsékelt lesz.

               (9)

               A stabilitási program költségvetési forgatókönyve a kormány bevételeinek és kiadásainak GDP-ben kifejezett arányában meredek visszaesést irányoz elő, ami tükrözi a kiadások célzott visszafogásával párhuzamosan alkalmazott számos bevételcsökkentő intézkedést. Számos szakpolitikai területen jelentkezik a kiadások növelésének igénye, ami kockázatot jelent a stabilitási programban előre jelzett kiadáscsökkentésre nézve. A Bizottság szolgálatainak 2014. évi tavaszi előrejelzése szerint míg a költségvetési politika 2014-ben összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel, 2015-ben fennáll az eltérés veszélye. A Tanács a stabilitási programnak és a bizottsági előrejelzésnek az 1466/97/EK rendelet értelmében általa végzett értékelése alapján úgy véli, hogy 2014-ben a strukturális hiánynak a középtávú céltól való eltérése a rendszerszintű nyugdíjreform hatását tükrözi, míg 2015-től fennáll a tervezett kiigazítási pályától való eltérés veszélye.

               (10)

               Lettország lépéseket tett az alacsony jövedelműeket és a több eltartottról gondoskodó családokat sújtó adóterhek csökkentésére, valamint az ingatlan- és környezetvédelmi adók megerősítésére, mindazonáltal ezen adók szintje és kialakítása nincs kellő hatással a gazdasági szereplők magatartására, és továbbra is érvényben vannak környezeti szempontból káros támogatások. Míg a hatóságok eredményeket értek el az adózási fegyelem javítása és a be nem jelentett gazdasági tevékenységek arányának visszaszorítása terén – mindenekelőtt a kockázatelemzés javítása és a csalárd magatartással szembeni szankciók szigorítása révén –, továbbra is jelentős kihívásokkal kell szembenézni az adócsalás és az adókijátszás tekintetében. Mindenekelőtt, az adózási fegyelem javítása révén a fogyasztási adókból származó bevételek növelésében még jelentős potenciál rejlik, annak ellenére, hogy az összes adónemet tekintve számottevő arányt tesznek ki.

               (11)

               A felsőoktatási reformra irányuló, eredetileg ambiciózus terv ellenére Lettország nem haladt előre a nemzetközileg jóváhagyott akkreditálási rendszer kiépítése terén: az új finanszírozási modell bevezetésére vonatkozó tervek kidolgozását csupán 2016-ra irányozták elő, megtorpant a felsőoktatási intézmények összevonása, és változatlanok az idegen nyelvek használatára vonatkozó korlátozások. Mindez annak ellenére van így, hogy számos lehetőség kínálkozna a felsőoktatási rendszer további reformjára; a felsőoktatási rendszer – tekintettel a csökkenő népességre – túl nagy, túl sok egyedi tanulmányi programot kínál, vonzereje pedig korlátozott a külföldi diákok és oktató személyzet számára. A kutatóintézetek első független értékelésének eredményei szerint az értékelésben szereplő intézeteknek csupán 10 %-a tekinthető színvonalas nemzetközi kutatóközpontnak, és a kutatók 21 %-a dolgozik – teljes munkaidős egyenérték alapján számítva – ezekben a kutatóintézetekben. Ezen túlmenően Lettország K+F intenzitása 2012-ben a GDP csupán 0,66 %-át tette ki, és nem fogja teljesíteni az „Európa 2020” stratégia szerinti azon célkitűzést, hogy a GDP 1,5 %-át K+F-re kell fordítani.

               (12)

               Lettország eredményeket ért el a munkanélküliség kezelése terén, hiszen az jelentős mértékben csökkent. Az ifjúsági munkanélküliség aránya azonban még mindig viszonylag magas, és továbbra is szükség van a be nem jelentett inaktív fiatalok bevonását célzó intézkedésekre. Jóllehet Lettország intézkedéseket tett a strukturális munkaerőhiány kezelésére és a szakképzés minőségének javítására, mindezek még további figyelmet igényelnek, elsősorban a tanulószerződéses gyakorlati képzés minőségének javítása és az átfogó pályaválasztási tanácsadás kialakítása révén. Az aktív munkaerő-piaci intézkedések még korlátozott hatályúak és túlzott mértékben hagyatkoznak a közmunkára.

               (13)

               Lettországban továbbra is rendkívül magas a munkaképes korú lakosság elszegényedésének aránya. Lettország tett néhány lépést a szociális támogatási rendszer reformja érdekében, és elvégezte a társadalombiztosítási rendszer nagyszabású értékelését, amely szilárd alapot jelent egy tényeken alapuló reformhoz. A kormány egyes, gyermekekkel kapcsolatos támogatásokat számottevő mértékben megemelt, és növelte az eltartottak utáni személyijövedelemadó-mentesség küszöbértékeit. A szegénység visszaszorítása tekintetében a szociális védelem hatékonysága azonban alacsony maradt, és továbbra is kihívást jelent az eredményes szociális védőháló kialakítása. Összességében a népesség jelentős részét veszélyezteti a szegénység vagy a társadalmi kirekesztettség; ez a gyermekek esetében fokozottan igaz. A gyermekes családokat, a munkanélkülieket, a fogyatékossággal élőket és a vidéken élőket különösen veszélyezteti a szegénység és a társadalmi kirekesztettség. A Lettország által a szociális védelemre fordított kiadásoknak a GDP-hez viszonyított aránya az Unióban a legalacsonyabb. Az egészségügyhöz való hozzáférést a költségek akadályozzák, egyebek mellett a betegek által közvetlenül teljesítendő fizetések és az elterjedt hálapénzek magas aránya, így a népesség jelentős részének egészségügyi szükségletei kielégítetlenek maradnak. Még akad tennivaló a rendszer hatékonyságának fokozása, a költséghatékony finanszírozás biztosítása és a betegségmegelőzési tevékenységek ösztönzése terén.

               (14)

               Lettország előrelépést tett villamosenergia-piacának a verseny előtti megnyitása terén, és azt 2015 elején ki fogják terjeszteni a háztartási szektorra is. Lettország 2013 júniusában csatlakozott a Nord Pool Spot (skandináv-balti regionális áramtőzsde) keretében folyó villamosenergia-kereskedéshez. Továbbra is szükség van az uniós villamosenergia-piaccal való összeköttetés megerősítésére, mivel Lettország jelenleg az importtól függ, az Észtországgal való, határon átnyúló villamosenergia-összeköttetése pedig meglehetősen túlterhelt. Lényeges ezért az infrastruktúra fejlesztése, és Lettországnak jelentős kihívásokkal kell szembenéznie az infrastruktúra hiányosságainak megszüntetése terén. A földgázágazatban történt némi előrelépés, mivel a Parlament jóváhagyta az energiapolitikai törvény módosításait, amely előirányozza a földgázpiac 2014 áprilisától történő fokozatos megnyitását; mindazonáltal a piac teljes megnyitását 2017-re halasztották. Lettország az energiatakarékosság kezelésére irányuló szakpolitikai intézkedések kiegyensúlyozott csomagját terjesztette elő a gazdaság legfontosabb ágazataira vonatkozóan. Az elkövetkező években az energia-megtakarítás több mint 70 %-a az építőiparban valósul meg. Tovább kell azonban növelni a közlekedés, az épületek és a fűtési rendszerek energiahatékonyságát.

               (15)

               Lettország jelentős lépéseket tett az igazságszolgáltatás kapacitásainak javítása érdekében, hogy csökkentse az ügyhátralékot és az eljárások időtartamát. Az igazságszolgáltatásban tapasztalt jelentős ügyhátralék azonban még mindig veszélyezteti a vállalkozásokat, ezért végre kell hajtani az igazságszolgáltatás hatékonyságának és minőségének javítását célzó reformokat, ideértve a fizetésképtelenségre, a közvetítésre és a választottbíróságra vonatkozó reformokat is. Lettország ambiciózus közigazgatási reformokat javasolt. A reformok végrehajtása azonban lassan halad, a helyi önkormányzatokra nem alkalmazzák őket, az állami tulajdonú vállalatok reformját pedig jóval későbbre halasztották. A versenyjogi rendelkezések módosításai szükségesek ahhoz, hogy a versenyjogi tanács nagyobb intézményi és pénzügyi függetlenséggel rendelkezzen annak érdekében, hogy hatékonyan beavatkozhasson a versenyt korlátozó állami és magánszervezetek tevékenységeibe.

               (16)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Lettország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és értékelte a nemzeti reformprogramot és a stabilitási programot. Figyelembe vette nemcsak a programok Lettország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. A Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait az alábbi 1–5. ajánlás tükrözi.

               (17)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és arról alkotott véleményét (5) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (18)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euroövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését is. Ezen elemzés alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azokhoz a tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euro (6). Lettországnak, amelynek pénzneme ugyancsak az euro, az említett ajánlások teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is gondoskodnia kell,

         AJÁNLJA, hogy Lettország 2014–2015-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Tartson fenn rendezett költségvetési egyenleget 2014-ben, és 2015-től szilárdítsa meg a költségvetési stratégiát, biztosítva, hogy a középtávú céltól való eltérés a rendszerszintű nyugdíjreform hatására korlátozódik. Folytassa az alacsony jövedelműeket sújtó adóterhek további csökkentésére irányuló erőfeszítéseket a sokkal inkább növekedésbarát ingatlanadók és környezetvédelmi adók felé történő elmozdulás, valamint az adózási fegyelem és adóbeszedés javítása révén.

               2.

               Fokozza a felsőoktatási reform végrehajtását, mindenekelőtt független akkreditációs ügynökség létrehozása és a minőséget jutalmazó finanszírozási modell révén. Biztosítson pályaválasztási tanácsadást az oktatás valamennyi szintjén, javítsa a szakoktatás és -képzés minőségét, többek között a tanulószerződéses gyakorlati képzés megerősítése révén, és mutasson fel eredményeket a fiatalok foglalkoztathatósága terén, ideértve a nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő fiatalok bevonását célzó intézkedéseket is. Tegyen lépéseket egy integráltabb és átfogóbb kutatási rendszer kidolgozása érdekében a nemzetközileg versenyképes kutatóintézetek finanszírozására való összpontosítás révén.

               3.

               Folytassa a szociális támogatási rendszernek és finanszírozásának reformját, hogy biztosítsa a lefedettség bővítését, az ellátás megfelelőségét, a megerősített aktivizálást és a célzott szociális szolgáltatásokat. Fokozza az aktív munkaerő-piaci intézkedések hatókörét. Javítsa az egészségügyi rendszer költséghatékonyságát, minőségét és hozzáférhetőségét.

               4.

               Gyorsítsa fel a szomszédos tagállamokkal való földgáz- és villamosenergia-összeköttetések kialakítását az energiaforrások diverzifikálása, valamint a balti energiapiacok eredményesebb integrációja révén történő versenyösztönzés érdekében. Folytassa a közlekedés, az épületek és a fűtési rendszerek energiahatékonyságának további növelésére irányuló erőfeszítéseket.

               5.

               Hajtsa végre az igazságügyi reformokat, többek között a fizetésképtelenségre, a választottbíróságra és a közvetítésre vonatkozó jogszabályi keretek folyamatban lévő reformjait, hogy a vállalkozásoknak és a fogyasztóknak kedvezőbb jogi környezetet biztosíthasson. Fokozza a közigazgatási reformokat, többek között az állami tulajdonú vállalatok irányítását célzó reform végrehajtása és a versenyjogi tanács intézményi és pénzügyi függetlenségének növelése révén.

      Kelt Brüsszelben, 2014. július 8-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

            P.C. PADOAN

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) alapján 2014-re is érvényben marad.

      (3)  HL C 217., 2013.7.30., 47. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (5)  Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.

      (6)  Lásd e Hivatalos Lap 141 oldalát.


               16.1.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 11/1

         A közösségi végfelhasználási tanúsítvány elemei tekintetében követendő legjobb gyakorlatra vonatkozó ajánlások, amelyeket a kettős felhasználású árukkal foglalkozó munkacsoport 2008. október 31-én elfogadott és az Állandó Képviselők Bizottsága 2008. december 23-án tudomásul vett; a tanúsítványt a nemzeti hatóságaikhoz kettős felhasználású termékek kiviteli engedélyéért folyamodó exportőröknek kell benyújtaniuk, adott esetben cégszerű aláírással és pecséttel ellátva (vö.: az 1334/2000/EK tanácsi rendelet 6. cikkének (2) bekezdése)
   (2009/C 11/01)


Fontos jogi nyilatkozat

|

52009PC0572

Ajánlás: a Tanács határozata A San Marino Köztársasággal kötött monetáris megállapodás újratárgyalása tekintetében az Európai Közösség által képviselendő álláspontról  /* COM/2009/0572 végleges - CNB 2009/0159 */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 2009.10.16COM(2009) 572 végleges2009/0159 (CNB)Ajánlás:A TANÁCS HATÁROZATAA San Marino Köztársasággal kötött monetáris megállapodás újratárgyalása tekintetében az Európai Közösség által képviselendő álláspontrólINDOKOLÁSAz Európai Közösség azért kötötte meg a monetáris megállapodásokat Monacóval, San Marinóval és a Vatikánnal, hogy jogfolytonosságot biztosítson az egyrészről ezen országok, másrészről pedig Franciaország és Olaszország között az euro bevezetése előtt hatályban lévő egyezményeknek.Tíz évvel azután, hogy az euro felváltotta Franciaország és Olaszország nemzeti valutáját, amely Monacóban, illetve San Marinóban és a Vatikánban használatos volt, a Tanács felkérte a Bizottságot, hogy vizsgálja felül a monetáris megállapodások működését[1]. Az értékelés eredményeit a Monacóval, San Marinóval és a Vatikánnal kötött monetáris megállapodások működéséről szóló bizottsági közleményben[2] fogadták el. A Bizottság megállapította, hogy a jelenleg hatályos monetáris megállapodásokat módosítani kell, a monetáris megállapodást kötött országok és a Közösség közötti kapcsolatokra vonatkozó egységesebb megközelítési mód biztosítása érdekében. Ez a tanácsi határozatra irányuló ajánlástervezet meghatározza a Közösség által a San Marino Köztársasággal kötött monetáris megállapodás újratárgyalása tekintetében képviselendő álláspontot.A Bizottság az alábbi rendelkezések újratárgyalását és módosítását javasolja:-  A vonatkozó EK-jogszabályok átültetéseA Monaco, San Marino és a Vatikán által a Közösséggel kötött monetáris megállapodásokból eredő kötelezettségek rendkívül egyenlőtlenek.A Monacói Hercegséggel kötött monetáris megállapodás tartalmazza a legtöbb kötelezettséget. A Monacóval kötött megállapodással összehasonlítva a San Marinóval és a Vatikánnal kötött megállapodás nem tartalmaz konkrét kötelezettséget az uniós jogszabályok átültetésére az eurokészpénz hamisítás elleni védelmét és a Közösséggel ezen a területen folytatott együttműködés módját illetően. Az egyenlő feltételek megteremtésének és az eurobankjegyek, valamint -érmék hamisítással szembeni megfelelő védelmének biztosítása érdekében San Marinónak és a Vatikánnak alkalmaznia kell a vonatkozó közösségi jogszabályokat.A monetáris megállapodást kötött országok területén működő pénzügyi intézmények hozzáférhetnek az Európai Unió bankközi elszámolási és fizetési, valamint értékpapír-elszámolási rendszeréhez. A Monacói Hercegség hatékonyan használja ki ezt a lehetőséget és e célból alkalmaznia kell a Közösség vonatkozó pénzügyi és banki jogszabályait. Tekintve a San Marinó-i banki ágazat méretét és az euroövezetben tevékenykedő bankokkal folytatott szoros együttműködését (a San Marinóban működő pénzügyi intézmények olasz bankokon keresztül hozzáférnek a fizetési rendszerekhez), San Marino Köztársaságnak a banki és pénzügyi ágazatra vonatkozó jogszabályait össze kell hangolnia a Közösségben hatályos előírásokka l . A közösségi joganyag terjedelme és San Marino korlátozott adminisztratív kapacitása miatt indokolt számára öt éves átmeneti időszakot biztosítani.-  Nyomonkövetési mechanizmusokA Monacóval kötött megállapodásban előírt eljárással ellentétben a San Marinóval és a Vatikánnal kötött megállapodás nem tartalmazott nyomonkövetési eljárásra vonatkozó előírást. Rendszeres, formális nyomon követés hiányában San Marino és a Vatikán nem készít rendszeresen jelentést a megállapodások végrehajtásáról és nem kap megfelelő tájékoztatást a megállapodások által lefedett területek jogi fejleményeiről. A Bizottság ezért a Monacói Hercegséggel létrehozott vegyes bizottsághoz hasonlóan San Marino Köztársasággal és a Vatikánvárosi Állammal is egy-egy új vegyes bizottság felállítását javasolja.A San Marino Köztársasággal létrehozott vegyes bizottság San Marino, Olaszország, az Európai Bizottság és az Európai Központi Bank képviselőiből állna. A bizottság feladata lesz a megállapodás végrehajtásának megkönnyítése és a San Marino által alkalmazandó közösségi jogszabályok jegyzékére vonatkozó lehetséges módosítások megvitatása. A bizottságnak a monetáris megállapodásban ráruházott, korlátozott számú kérdés tekintetében döntéshozatali hatásköre is lesz (például a San Marinó-i euroérméket gyártó pénzverde megváltoztatásának jóváhagyása).-  Az euroérmék kibocsátására vonatkozó felső határértékTörténelmi okok miatt a Monaco, San Marino és a Vatikán általi éves kibocsátás felső határának megállapítása két különböző módon történt (Monaco jelenleg a Franciaországban vert euroérmék egy ötszázadának megfelelő mennyiségű euroérme kibocsátására jogosult, míg San Marino és a Vatikán esetében kvótát állapítottak meg), és ez rendkívül eltérő eredményekhez vezetett.Annak érdekében, hogy a monetáris megállapodást kötött országok mindegyike számára tisztességes bánásmódot lehessen biztosítani, a Bizottság az euroérmék kibocsátására vonatkozó felső határérték kiszámításához új, egységes módszer bevezetését javasolja (amelyet a jövőben kötendő valamennyi megállapodásban alkalmazni kell).Az új felső határérték egy rögzített és egy változó részből állna:1.  A rögzített rész célja az érmegyűjtők által támasztott kereslet fedezése. Közös becslések szerint összesen körülbelül 2 100 000 EUR értékű érmének elegendőnek kell lennie a gyűjtői piac által támasztott kereslet kielégítésére[3].2.  A változó rész San Marino esetében Olaszország átlagos egy főre jutó kibocsátásán alapulna. Olaszország n-1. évi egy főre jutó átlagos érmekibocsátását kellene megszorozni San Marino lakosságának számával.3.  Az euroérmék készítésére vonatkozó szabályokA jelenlegi monetáris megállapodások az olasz nemzeti pénzverde számára tartják fenn a San Marinó-i és a vatikáni euroérmék gyártásának jogát. Ezt a szabályt történelmi okokból vezették be akkor, amikor még eurokészpénz nem volt forgalomban, és szinte valamennyi euroövezeti ország csak saját szükségletének kielégítésére gyártott euroérmét. Azóta változott a helyzet és az euroövezetben számos tagállam más euroövezeti tagállamban gyártatja érméit.A Bizottság ezért azt javasolja, hogy San Marino és a Vatikán számára lehetőséget kell adni arra, hogy euroérméit az Európai Unión belül működő, euroérmék gyártásában jártas más pénzverdében is gyártathassa . Mindazonáltal másik pénzverde megbízására a vegyes bizottság jóváhagyásával kerülhet sor.-  Bírói illetékesség kijelöléseA jelenlegi monetáris megállapodások alapján a Közösségnek nincs eszköze arra az esetre, ha a megállapodást aláíró ország nem teljesíti kötelezettségeit (például nem ülteti át megfelelő időben a vonatkozó közösségi jogszabályokat) a végső – és ennélfogva valószínűtlen – lehetőségen kívül, amely a megállapodás egyoldalú felmondását jelenti. A Bizottság ezért a monetáris megállapodások alkalmazásából eredő esetleges viták rendezéséhez az Európai Közösségek Bíróságának a kijelölését javasolja.2009/0159 (CNB)Ajánlás:A TANÁCS HATÁROZATAA San Marino Köztársasággal kötött monetáris megállapodás újratárgyalása tekintetében az Európai Közösség által képviselendő álláspontrólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 111. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására[4],tekintettel az Európai Központi Bank véleményére[5],mivel:4.  Az euro bevezetése óta a monetáris vagy az átváltási árfolyammal kapcsolatos ügyek a Közösség hatáskörébe tartoznak;5.  A Tanácsnak kell meghatároznia a monetáris és devizagazdálkodási szabályozási kérdéseket érintő megállapodásokra vonatkozó tárgyalásoknak és e megállapodások megkötésének részletes szabályait.6.  Az Olasz Köztársaság 2000. november 29-én a Közösség nevében monetáris megállapodást kötött San Marino Köztársasággal;7.  A Tanács 2009. február 10-én úgy határozott, hogy a Bizottságnak felül kell vizsgálnia a hatályos megállapodások működését és fontolóra kell vennie az érmekibocsátás felső határának növelését;8.  A Bizottság a Monacóval, San Marinóval és a Vatikánnal kötött monetáris megállapodások működéséről szóló közleményben[6] megállapította, hogy a San Marino Köztársasággal jelenleg fennálló monetáris megállapodást módosítani kell, a Közösséggel monetáris megállapodást kötött országok és a Közösség közötti kapcsolatokra vonatkozó egységesebb megközelítési mód biztosítása érdekében.9.  Ezért a San Marinóval kötött monetáris megállapodást a lehető leghamarabb újra kell tárgyalni, hogy az új szabályozás 2010. január 1-jén, a pénzforgalomba szánt euroérmék nemzeti előlapjára és kibocsátására vonatkozó közös iránymutatásokról szóló, 2008. december 19-i – a Tanács 2009. február 10-i következtetéseiben jóváhagyott – bizottsági ajánlásban az euroérmék bevezetésére vonatkozó új szabályokkal együtt hatályba lépjen,ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkAz Olasz Köztársaság értesíti San Marino Köztársaságot arról, hogy az Olasz Köztársaság által az Európai Közösség nevében San Marino Köztársasággal kötött jelenleg hatályos monetáris megállapodást a lehető leghamarabb módosítani szükséges és javasolja a megállapodás releváns rendelkezéseinek újratárgyalását.2. cikkA Közösség a San Marino Köztársasággal kötött megállapodás újratárgyalása során az alábbi módosításokra törekszik:10.  A megállapodást a Közösség és San Marino Köztársaság között kell megkötni. A megállapodás szövege a jelenlegi megállapodás módosításokat tartalmazó kodifikált szövege.11.  San Marino Köztársaság a jogszabályok közvetlen átültetése vagy ezzel egyenértékű intézkedések révén kötelezettséget vállal valamennyi megfelelő intézkedés elfogadására:12.  a Közösség valamennyi vonatkozó – különösen az érintett intézmények tevékenységéhez és felügyeletéhez kapcsolódó – banki és pénzügyi jogszabályának alkalmazásához;13.  a pénzmosás megelőzéséről, a készpénzes és a nem készpénzes fizetőeszközökkel, emlékérmékkel és érmékkel kapcsolatos csalásnak és hamisításnak a megelőzéséről, valamint a statisztikai adatszolgáltatási követelményekről szóló valamennyi vonatkozó közösségi jogszabály alkalmazásához;San Marino Köztársaság biztosítja, hogy 2015. január 1-jéig az összes vonatkozó közösségi banki és pénzügyi jogszabály a területén végrehajtásra kerüljön. A megállapodás melléklete részletezi a fent említett intézkedések elfogadásához megállapított határidőket.14.  Felül kell vizsgálni a San Marinó-i euroérmék kibocsátására vonatkozó felső határ meghatározásának módszerét. Az új felső határértéket olyan módszer alkalmazásával kell kiszámítani, amelynek megfelelően a határértéknek van egy rögzített – az érmegyűjtők piacán jelentkező kereslet kielégítését és ezáltal a San Marinó-i érmékkel való túlzott numizmatikai spekuláció elkerülését célzó – része és egy változó része, amelynek kiszámítása úgy történik, hogy Olaszország n-1. évi egy főre jutó átlagos érmekibocsátását meg kell szorozni San Marino lakosságának számával.15.  A megállapodás végrehajtása terén tett előrelépés ellenőrzése céljából vegyes bizottságot kell létrehozni. A vegyes bizottság San Marino Köztársaság, az Olasz Köztársaság, a Bizottság és az Európai Központi Bank képviselőiből áll. A vegyes bizottságnak lehetőséget kell adni arra, hogy az infláció és a gyűjtői piac alakulásának figyelembevételéhez minden évben felülvizsgálja a rögzített részt. A vegyes bizottság határozatait egyhangúlag fogadja el. A vegyes bizottság elfogadja eljárási szabályzatát.16.  San Marino Köztársaság euroérméit az Instituto Poligrafico e Zecca dello Stato gyártja. San Marino Köztársaságnak azonban lehetőséget kell kapnia arra, hogy a vegyes bizottság egyetértésével az Európai Unióban euroérmét gyártó más pénzverdével szerződést köthessen. A San Marino Köztársaság által kibocsátott érmemennyiséget hozzá kell adni a gyártást végző pénzverde országa által kibocsátott érmemennyiséghez, a kibocsátás teljes mennyiségének az EKB általi jóváhagyása céljából.17.  A megállapodás alkalmazásából eredő esetleges viták rendezéséhez az Európai Közösségek Bíróságát kell kijelölni.Ha a Közösség vagy San Marino úgy ítéli meg, hogy a másik fél nem teljesítette a monetáris megállapodás keretében vállalt valamely kötelezettségét, a Bírósághoz fordulhat. A Bíróság ítélete kötelező a felekre nézve, akik az abban meghatározott időtartamon belül megteszik a Bíróság ítéletében foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedéseket. Amennyiben a Közösség vagy San Marino az említett időtartamon belül nem teszi meg a Bíróság ítéletében foglaltak teljesítéséhez szükséges intézkedéseket, a másik fél haladéktalanul felmondhatja a megállapodást.3. cikkAz Olasz Köztársaság és a Bizottság a Közösség nevében tárgyalásokat folytat San Marino Köztársasággal. Az Európai Központi Bank hatáskörének megfelelően teljes mértékben részt vesz a tárgyalásokon. Az Olasz Köztársaság és a Bizottság benyújtja a megállapodás tervezetét a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsághoz véleménynyilvánításra.4. cikkA megállapodást a Tanács köti meg.Ennek a határozatnak az Olasz Köztársaság és a Bizottság a címzettje.Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.a Tanács részérőlaz elnök [1] A Tanács következtetései a pénzforgalomba szánt euroérmék nemzeti előlapjára és kibocsátására vonatkozó közös iránymutatásokról, az ECOFIN-Tanács 2922. ülése, 2009. február 10.[2] COM (2009)359, 2009. július 14.[3] San Marino például néhány kiválasztott címletű euroérme gyártására összpontosított, némi sikerrel: ezeket az érméket most névértéken használják ügyletek során.[4] HL C […], […], […]. o.[5] HL C […], […], […]. o.[6] COM(2009)359


				|

		52013DC0351

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Belgium 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Belgium 2012–2016-os időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2013/0351 final - 2013/ () */

Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Belgium 2013. évi nemzeti reformprogramjáról
és Belgium 2012–2016-os időszakra vonatkozó stabilitási programjának
tanácsi véleményezéséről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke
(2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i
1466/97/EK tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséréről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i
1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és különösen annak
6. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[4],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Az Európai Tanács
2010. március 26-án elfogadta az Európai Bizottság „Európa 2020”
elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a
növekedést és foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát,
amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken
intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa
lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.
(2)       A Bizottság javaslatai
alapján a Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió
gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást
(2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok
foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[5], melyek együtt alkotják az
„integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti
gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált
iránymutatásokat.
(3)       Az Európai Unió állam- és
kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és
Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges
ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és
euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó
intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az
Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások
végrehajtása iránt.
(4)       A Tanács
2012. július 6-án ajánlást fogadott el Belgium 2012. évi nemzeti
reformprogramjáról, valamint véleményezte Belgium 2011-2015-ös időszakra
vonatkozó, aktualizált stabilitási programját.
(5)       A Bizottság
2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést[6], amely elindította a
gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak
2012. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján
elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[7], amelyben Belgiumot azon
tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül
sor.
(6)       Az Európai Tanács
2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési
konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló
prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési
konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő
hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a
versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi
következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(7)       A Bizottság
2013. április 10-én a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséről és kiigazításáról szóló 1176/2011/EU rendelet
5. cikkének megfelelően közzétette a Belgiumra vonatkozó részletes
vizsgálat[8]
eredményeit. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy
Belgiumban makrogazdasági egyensúlyhiány tapasztalható, amely nyomon követést
és szakpolitikai intézkedéseket tesz szükségessé. Különösen az áruk
külső versenyképességét és az eladósodottságot, ezen belül is
elsősorban a magas államadósságnak a reálgazdaságra kifejtett hatásait
érintő makrogazdasági fejlemények igényelnek továbbra is odafigyelést.
(8)       Belgium
2013. április 29-én benyújtotta a 2012–2016-os időszakra
vonatkozó, 2013. évi stabilitási programját és 2013. évi nemzeti
reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két
program értékelésére egyidejűleg került sor.
(9)       A 2013. évi stabilitási
programnak az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács
úgy véli, hogy a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket
alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A Bizottság
2013. tavaszi előrejelzésével összehasonlítva – amely nem vár GDP
növekedést 2013-ra, 2014-re pedig 1,2 %-os növekedést jelez előre – a
stabilitási program valamivel optimistább (2013-ra 0,2 %-os, 2014-re
1,5 %-os növekedést vetít előre). Belgium 2010 óta – és különösen
2012-ben – költségvetési konszolidációs intézkedéseket hajtott végre, és
szintén 2012-ben strukturális reformokat vezetett be a nyugdíjrendszer, a
munkanélküliek ellátásai és az árupiacok terén. A költségvetési kiigazítás
azonban nem volt elegendő ahhoz, hogy megfeleljenek a
2009. december 2-i, a túlzott költségvetési hiány megszüntetésére
irányuló tanácsi ajánlásnak. Továbbá a Dexia bankcsoportnak a hiányt a GDP 0,8 %-ával
növelő feltőkésítése, valamint a gazdaság 2012 második felében
mutatott, a vártnál rosszabb teljesítménye miatt a megadott határidőig nem
sikerült korrigálni a túlzott költségvetési hiányt. Mivel a túlzott hiány
kiigazítását Belgium 2012-ig nem tudta megvalósítani, így a hiányt most
2013-tól szándékoznak a GDP 3 %-a alá szorítani. A programban felvázolt
költségvetési stratégia célja, hogy 2015-re strukturális egyensúlyban lévő
költségvetést érjenek el, a középtávú költségvetési cél (MTO) elérését pedig egy
évvel későbbre tűzték ki. A programmal a középtávú költségvetési cél
a GDP 0,5 %-ának megfelelő többletről 0,75 %-os többletre
módosult. Az új középtávú költségvetési cél összhangban van a Stabilitási és
Növekedési Paktummal. A program összeegyeztethető a túlzotthiány-eljárásban
szabott új, 2013-as határidővel, de a tavaszi előrejelzés szerint
csupán szűk biztonsági tartalék áll rendelkezésre a Szerződés
szerinti referenciaérték megsértésének elkerülésére, hiszen az előrejelzés
szerint a hiány 2013-ban eléri a GDP 2,9 %-át. A középtávú költségvetési
cél – 2016-ra előrevetített – megvalósítása felé tett előrehaladás
éves tervezett üteme (strukturális értelemben) meghaladja a GDP 0,5 %-át.
2013 utánra nem határoztak meg költségvetési konszolidációs intézkedéseket. A
programban közölt információk szerint – a diszkrecionális bevételi intézkedések
nélkül számított – államháztartási kiadások növekedési üteme 2014–2016 folyamán
várhatóan évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő értékkel fog hozzájárulni
a középtávú költségvetési cél érdekében tett strukturális kiigazításhoz. A
program alapján az adósságráta a GDP 100,0 %-ánál fog tetőzni
2013-ban, majd 2016-ig fokozatosan csökken, egészen a GDP 93,0 %-áig. 2014
és 2016 között Belgium várhatóan átmeneti időszakban lesz az adósságra vonatkozó
kritérium tekintetében. A tervek szerint az adósságra vonatkozó
referenciaértéket az átmeneti időszak végére sikerül majd elérni. A
Bizottság 2013. tavaszi előrejelzése szerint – amely változatlan
gazdaságpolitikát feltételezve 101,4 %-os adósságrátát vetít előre
2013-ra, amely 2014-re a GDP 102,1 %-ára nő – az adósságcsökkentési
szabályt nem sikerül 2014-re teljesíteni, ami azt jelenti, hogy a középtávú
költségvetési cél irányába tett előrehaladás mértéke nem elegendő. A
program nem részletezi, hogy tervezett kiigazításból a kormányzat
különböző szintjei milyen mértékben veszik ki a részüket, jóllehet ez a
kérdés már az előző évi országspecifikus ajánlásban is megjelent. Az
államháztartásra vonatkozó szabályalapú többéves keret mellett ki kell dolgozni
a konkrét koordinációs intézkedéseket is; egyúttal megállapodásra is kell jutni
azokról annak érdekében, hogy biztosítva legyen a régiók, közösségek és helyi
hatóságok nagyobb fokú, automatikus kötelezettségvállalása a költségvetési
célok elérése tekintetében.
(10)     Belgium a népesség
elöregedésével összefüggő kiadások várhatóan nagyon jelentős (a GDP 2
százalékpontjának megfelelő) növekedésével néz szembe már a 2010–2020
közötti időszakban is, különösen a nyugdíjkiadások és a tartós
ápolás-gondozás területén. Az időskorúak társadalombiztosítását
érintően kezdeményezett reformnak várhatóan pozitív hatása lesz az
idősebb emberek foglalkoztatására nézve. Mindazonáltal az
előrejelzések szerint Belgiumnak nem sikerül majd elérnie a saját maga
által 2020-ra kitűzött célt ezen a területen. A kihívás nagysága miatt
további intézkedésekre lesz szükség a kötelező nyugdíjkorhatár és a
tényleges nyugdíjbavonulási életkor közötti eltérés megszüntetésére. A
kötelező nyugdíjkorhatárnak a várható élettartam alakulásához kötésére
irányuló intézkedésekkel biztosítható lenne a nyugdíjrendszer hosszú távú
fenntarthatósága. Egyensúlyt kell teremteni a pénzügyi fenntarthatóság elérése
és az időskorúak társadalombiztosítási rendszerei megfelelősségének
fenntartása között. Ami a tartós ápolás-gondozást illeti, tekintettel az
intézményi ellátás viszonylag magas belgiumi költségeire, meg kell vizsgálni a
tartós ápolás-gondozási szolgáltatásokra fordított közkiadások hatékonyságának
növelésére, az egészségmegőrzést és a rehabilitációt érintő költségmegtakarítási
intézkedésekre, illetve független életvitel jobb feltételeinek megteremtésére
kínálkozó lehetőségeket.
(11)     Belgium versenyképességének
hosszú távú elvesztésében számos tényező közrejátszik, így például a
bérmeghatározási rendszer, a termelési inputtényezők piacainak
hiányosságai, valamint a gazdaság innovációs kapacitásával összefüggő, nem
költségalapú tényezők. A legfőbb kereskedelmi partnerekkel szemben a
versenyképességet fenntartani hivatott 1996-os bérnorma nem tudta mindig
betölteni a szerepét. A bérek alakulása és a termelékenységi szint között
szorosabb kapcsolatot teremteni szándékozó eddigi közvetlen intézkedések a
helyes irányba tett lépések, de hosszú távon nem elegendőek a bérek és a
termelékenység alakulása közötti összhang biztosításához. A bérmegállapodási
rendszer továbbra is strukturális kiigazításra szorul: például automatikus
kiigazítások formájában, amelyek akkor lépnek életbe, ha a bérnormát nem
tartják be, vagy ha az egészségmutató növekedése meghaladja a bérek növekedését
a legfőbb kereskedelmi partnereknél. A bérmegállapodási rendszernek
biztosítani kell, hogy a bérek alakulása igazodjon a helyi szintű
termelékenység dinamikájához. Belgium köztes termékekre specializálódott,
amelyek piacán nagyon erős a nemzetközi verseny, emiatt pedig nehéz a
végtermékek áraiban érvényesíteni az inputtermékek árainak változásait.
Jóllehet a belga kutatási és innovációs rendszer erősségei mérsékelni
tudták a költségalapú versenyképesség terén mutatkozó hátrányt, a vállalati K+F
továbbra is nagyon koncentrált, az innovációk vállalkozások általi szélesebb
körű alkalmazása terén lemaradás tapasztalható. A vállalkozókészségre, a
vállalkozások dinamikájának fokozására és a humántőke fejlesztésére
összpontosítva meg kell erősíteni a tudásintenzívebb gazdaság felé
történő átmenet felgyorsításának keretfeltételeit.
(12)     A villamos energia, a földgáz
és még egy sor más termék és szolgáltatás ára magasabb Belgiumban, mint más
tagállamokban, ami gyenge versenyre és strukturális akadályok meglétére utal. A
kiskereskedelmi árak meghaladják az euróövezeti átlagot, a szakmai
szolgáltatásokra vonatkozó korlátozások pedig akadályozzák az innovatív üzleti
modellek fejlődését, és visszafogják a beruházásokat. Belgium csak
korlátozott mértékű haladást ért el a hálózatos iparágakban zajló verseny
javítása terén, az erős és független szabályozók létrehozása pedig
továbbra sem tekinthető befejezettnek. A mobil széles sávú hozzáférések
penetrációja Belgiumban a második legalacsonyabb az EU-ban, aminek hátterében jórészt
a rádióspektrum hozzáférhetőségével kapcsolatos szabályozási és
koordinációs problémák állnak. Jóllehet a szolgáltatóváltás magasabb arányával
csökkent a hagyományos energiapiaci szolgáltató dominanciája a termelés terén,
a villamos energia és a földgáz kiskereskedelmi piacán, továbbá a villamos
energia nagykereskedelmi piacán a verseny továbbra sem kielégítő, és a
magas forgalmazási költségek a szomszédos országokhoz képest aránytalan
mértékben növelik az ipari felhasználók részére kínált nettó árakat. Belgiumnak
a villamos energia és a földgáz végfelhasználói árainak ellenőrzésére
vonatkozó döntése hátráltathatja a kapacitásbővítő beruházásokat és
az új piaci szereplők megjelenését. A postai ágazatra vonatkozó
engedélyezési feltételek továbbra is aggályokat vetnek fel. A belföldi vasúti
személyszállítás védve van a versenytől, a kikötői munkára vonatkozó
szabályozást nem korszerűsítették. Tekintettel a fent említett ágazatok
versenyképességi jelentőségére, az említett intézkedések meghozatala
sürgősnek tekinthető.
(13)     A belga adórendszer
aránytalanul nagy mértékben támaszkodik a közvetlen adókra, és kiskapukat
tartalmaz, amelyek csökkentik az adórendszer igazságosságát. Jóllehet Belgium
tett bizonyos erőfeszítéseket a munkát terhelő adók csökkentésére, az
implicit adómérték a munkavállalók legtöbb típusa esetén még mindig a
legmagasabbak között van az EU-ban. A környezetvédelmi adók aránya az összes
adóbevételen belül továbbra is Belgiumban az egyik legalacsonyabb. Többek
között az adókiadások csökkentésével és ésszerűsítésével, valamint az
indokolatlanul és hatástalanul csökkentett héa-adómértékek megszüntetésével
lenne lehetőség az adórendszer egyszerűsítésére és hatékonyságának
javítására.
(14)     Belgiumban gondot okoz az
átlag alatti és stagnáló munkaerő-piaci részvétel, továbbá jelentős
különbségek tapasztalhatók a régiók és a népesség egyes csoportjai között a
foglalkoztatás és munkanélküliség tekintetében. Legalacsonyabb a
munkaerő-piaci részvétel a népességnek a bevándorló hátterű, az
idős munkavállalókat és az alacsony képzettségű fiatalokat magában
foglaló csoportjai körében. Ezek a csoportok jobban ki vannak téve a szegénység
és a társadalmi kirekesztés kockázatának is. A munkanélküli ellátások rendszere
helyes irányba mozdult el, de ez önmagában – az álláskereséshez nyújtott
hatékony támogatás és képzési lehetőség nélkül – még nem garantálja a
munkaerő-piaci kereslet és kínálat hatékonyabb összehangolását. A
munkanélküliség csökkentésére szövetségi szinten kitűzött célok és a regionális
szinten végrehajtott foglalkoztatási támogatási intézkedések közötti
kölcsönhatás meglehetősen összetett rendszert eredményez. Jóllehet az
alacsony képzettségű fiatalokat célzó intézkedések előnyeiből
vélhetően a migráns munkavállalók is részesülnek, szükség lenne egy
kifejezetten erre a csoportra irányuló átfogó stratégiára. Másrészről a
munkaerő régióközi mobilitásának jelentős mértékű növekedése
nélkül nehéznek tűnik megoldást találni a munkaerő-piaci kereslet és
kínálat bizonyos eltéréseire. Részletesebben meg kell vizsgálni, hogy az
oktatási és képzési szolgáltatások miként tehetők átláthatóbbá és
hatékonyabbá, továbbá miként lehetne megerősíteni a képzést nyújtó
különböző szervezetek közötti szinergiákat.
(15)     Az
üvegházhatásúgáz-kibocsátásra vonatkozó, a 2020-ig terjedő időszakot
lefedő előrejelzések szerint Belgium nem fogja tudni teljesíteni a
15 %-os csökkentési célt. Továbbra sem világos, hogy a különböző
hatóságok által elszigetelten tett kezdeményezések miként fogják biztosítani a
cél elérését, vagy miként lesznek a terhek megosztva a régiók között. Nem
látszik az sem, hogy milyen hatással járnak a kibocsátáscsökkentésre irányuló
összetett intézkedések, különösen a fuvarozási ágazatban és az
építőiparban. A forgalmi torlódások súlyos, egyes becslések szerint a GDP
2 %-át is elérő terhet jelentenek a belga gazdaság számára, ami az
egyik legmagasabb Európában, de az új közlekedésiadó-rendszer bevezetését
2016-ig elhalasztották a három régióban.
(16)     A regionalizáltság magas
fokából fakadó koordinációs kérdések középpontjában a közigazgatás hatékony
megszervezése áll, mivel a különböző hálózatok, szintek és szereplők
megléte gyengébb igazgatással és magasabb adminisztratív költségekkel járó
párhuzamos struktúrákat eredményezhet. Ezek a kérdések napirenden vannak az
adóztatás és a költségvetési kiadások, többek között az oktatás és a
társadalombiztosítás területén is, amelyek általában nagyobb
együttműködést és koordinációt igényelnek.
(17)     Az európai szemeszterrel
összefüggésben a Bizottság elvégezte Belgium gazdaságpolitikájának átfogó
elemzését, értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot,
valamint bemutatta a részletes vizsgálat eredményeit. Figyelembe vette nemcsak
a programok Belgium fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája
szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e
az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió
átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti
döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–7. ajánlás
tükrözi a Bizottságnak az európai szemeszter keretében tett ajánlásait.
(18)     A Tanács ezen értékelés
fényében megvizsgálta Belgium stabilitási programját, és arról alkotott
véleményét[9]
különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.
(19)     A Bizottság által elvégzett
részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Belgium
nemzeti reformprogramját és stabilitási programját. A Tanácsnak a
makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló
1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az 1–5. ajánlás tükrözi.
(20)     Az európai szemeszter
keretében a Bizottság elkészítette az euróövezet egészének gazdaságpolitikájára
vonatkozó elemzését is, amely alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon
tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euró. Belgiumnak ezen ajánlások teljes
körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is
gondoskodnia kell,
AJÁNLJA, hogy Belgium 2013–2014-ben
tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           Hozzon további intézkedéseket
a túlzott hiány 2013-ig történő korrekciójára felszólító tanácsi
határozatban rögzített strukturális kiigazítás elérése és a konszolidáció
fenntarthatóságának és hitelességének javítása céljából. A költségvetési egyensúlyhiány tartós kiigazítása olyan
nagyívű strukturális reformok hiteles végrehajtását teszi szükségessé,
amelyek növelik a kiigazítási mozgásteret és javítják a potenciális növekedést. A túlzott hiány korrekcióját követően
megfelelő ütemben hajtsa végre a strukturális kiigazítást a középtávú cél
2016-ig történő elérése érdekében, és biztosítsa a magas adósságráta
következetesen csökkenő pályáját. Ennek érdekében
2013. október 15-ig terjesszen elő olyan növekedésbarát
strukturális intézkedéseket 2014-re, amelyek biztosítják a túlzott hiány
fenntartható kiigazítását és elegendő mértékű haladást a középtávú
költségvetési cél irányába. Gondoskodjon róla, hogy a kiigazítási pálya
időben kiegyensúlyozott legyen vagy éppenséggel az időszak elejére
összpontosuljon. Alakítson ki világos koordinációs mechanizmust annak
érdekében, hogy költségvetési célkitűzések a középtávú tervezési
időtáv alatt a szövetségi és az az alatti szinteken is kötelező
erejűek legyenek, amihez többek között gyorsan fogadjon el az államháztartás
egyensúlyára/többletére vonatkozó, a gazdasági és monetáris unióbeli
stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló szerződésnek
megfelelő szabályt, továbbá fokozza a különböző kormányzati szintek
közötti tehermegosztás átláthatóságát és az elszámoltathatóságot.
2.           Többek között a korai
nyugdíjbavonulás lehetőségeinek gyors leépítésével fokozza a tényleges
nyugdíjbavonulási életkor és a kötelező nyugdíjkorhatár közötti eltérés
megszüntetésére irányuló erőfeszítéseket. Erősítse meg az időskorúak
társadalombiztosítási rendszereinek reformját a foglalkoztatást támogató
intézkedésekkel és a tevékeny időskort elősegítő
munkaerő-piaci reformokkal. Gyorsítsa fel a kötelező
nyugdíjkorhatárnak a várható élettartamhoz való kötéséről szóló döntés
elfogadását. Folytassa az intézményi tartós ápolás-gondozásra fordított
közkiadások költséghatékonyságának javítását.
3.           A versenyképesség
helyreállítása érdekében folytassa a bérmegállapítási rendszer megkezdett
reformját, ideértve a bérindexálási rendszer átalakítását is – többek között
strukturális intézkedésekkel, a szociális partnerekkel konzultálva és a nemzeti
gyakorlatnak megfelelően –; biztosítsa, hogy a bérmegállapítási rendszer
tekintetbe vegye a termelékenység alakulását, tükrözze a helyi termelékenység
és munkaerő-piaci feltételek különbségeit, és tartalmazzon automatikus
korrekciós mechanizmusokat arra az esetre, ha a bérek alakulása veszélyeztetné
a költségalapú versenyképességet.
4.           Dolgozzon ki konkrét és
megfelelően időzített strukturális intézkedéseket a verseny javítására
a szolgáltatási ágazatokban. Ennek jegyében szüntesse meg az akadályokat a
kiskereskedelemben, oldja fel a szakmai szolgáltatások túlzó korlátozásait, és
fejlessze a széles sávú mobilszolgáltatást. A forgalmazási költségek
csökkentésén és a kiskereskedelmi árak felügyeletén keresztül folytassa az
energiaágazat működésének javítását, erősítse meg az
energiaágazatban, a távközlésben és a fuvarozási ágazatokban (vasút,
repülőterek, kikötők, közúti szállítás) működő szabályozó
hatóságok függetlenségét. Szüntesse meg a postai ágazat még meglévő
szabályozási korlátait.
5.           Dolgozzon ki konkrét és
megfelelően időzített javaslatokat az adóterheknek a munkáról a
növekedést kevésbé torzító adóalapokra történő áthelyezése érdekében.
Ennek jegyében vizsgálja meg konkrétan a környezetvédelmi adók, például a
gázolajra, fűtőolajra és a céges autók magáncélú használatára
kivetett adók alkalmazásának lehetőségeit. A jövedelmi adókat érintő
adókiadások csökkentésén és a héa hatékonyságának növelésén keresztül
egyszerűsítse az adórendszert, valamint a meglévő kiskapuk
bezárásával javítsa az adószabályoknak való megfelelést.
6.           Az álláskeresésre vonatkozó
szabályok hatékony érvényesítésén és a munkanélküliek számára biztosított
személyre szabott álláskeresési segítségnyújtáson keresztül folytassa a
munkavállalástól visszatartó tényezők leépítését. Tegyen intézkedéseket a
munkaerő régióközi mobilitásának fokozása érdekében. Egyszerűsítse és
erősítse meg a foglalkoztatási ösztönzők, az aktivizálási politikák,
a munkaerő-piaci kereslet és kínálat összehangolásának eszközei, az
oktatás, az egész életen át tartó tanulás, valamint az idősebb
munkavállalókra és a fiatalokra irányuló szakképzési politika közötti
koherenciát. Dolgozzon ki átfogó társadalmi befogadási stratégiát a migrációs
hátterű emberek számára.
7.           A kibocsátáskereskedelmi
rendszeren kívüli ágazatok, és különösen a közlekedés és az építőipar
üvegházhatásúgáz-kibocsátásának csökkentésére vonatkozóan megfogalmazott célok
elérése érdekében tegyen konkrét intézkedéseket, és jusson megállapodásra az
ezzel kapcsolatos feladatoknak a szövetségi és a regionális szint közötti
elhatárolásáról.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL L 306., 2011.11.23., 25. o.
[3]               COM(2013) 351 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 és P7_TA(2013)0053.
[5]               A Tanács 2013. április 22-i 2013/208/EU határozata.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 113 final.
[9]               Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése
értelmében.


title: Az Európai Központi Bank ajánlása ( 2013. április 26. ) az Európai Unió Tanácsa számára a Suomen Pankki külső könyvvizsgálóiról (EKB/2013/12)

text:
               3.5.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 126/1

         AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA
   (2013. április 26.)
   az Európai Unió Tanácsa számára a Suomen Pankki külső könyvvizsgálóiról
   (EKB/2013/12)
   2013/C 126/01
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára, és különösen annak 27.1. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Központi Bank („EKB”) és azon tagállamok, amelyek pénzneme az euro nemzeti központi bankjainak beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt, és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

               (2)

               A Suomen Pankki jelenlegi külső könyvvizsgálóinak megbízatása a 2012. pénzügyi év ellenőrzését követően megszűnt. Ezért külső könyvvizsgálók kinevezése szükséges a 2013. pénzügyi évtől.

               (3)

               A Suomen Pankki a PricewaterhouseCoopers Oy-t választotta külső könyvvizsgálójaként a 2013–2019. pénzügyi évekre,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   Ajánlott, hogy 2013–2019. pénzügyi évekre a Suomen Pankki külső könyvvizsgálójaként a PricewaterhouseCoopers Oy-t jelöljék ki.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2013. április 26-án.

            az EKB elnöke

         Mario DRAGHI


title: 2014/661/EU: A Bizottság ajánlása ( 2014. szeptember 10. ) a 2- és 3-monoklórpropán-1,2-diol (2 és 3-MCPD), a 2- és 3-MCPD-zsírsavészterek és glicidil-zsírsavészterek élelmiszerekben való előfordulásának nyomon követéséről  EGT-vonatkozású szöveg

text:
               12.9.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 271/93

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2014. szeptember 10.)
   a 2- és 3-monoklórpropán-1,2-diol (2 és 3-MCPD), a 2- és 3-MCPD-zsírsavészterek és glicidil-zsírsavészterek élelmiszerekben való előfordulásának nyomon követéséről
   (EGT-vonatkozású szöveg)

      (2014/661/EU)

   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A 3-monoklórpropán-1,2-diol (3-MCPD) az élelmiszer-feldolgozás során keletkező olyan szennyező anyag, amelyet az embernél potenciális rákkeltő anyagnak minősítettek, és amelyre 20 μg/testtömegkilogramm tolerálható napi bevitelt állapítottak meg (1). Az 1881/2006/EK bizottsági rendelet (2) a 40 % szárazanyagot tartalmazó folyékony termék esetében a hidrolizált növényi fehérjében (HVP) és szójaszószban lévő 3-MCPD felső határértékeit 20 μg/kg-ban határozta meg; ez a szárazanyagban lévő 50 μg/kg felső határértéknek felel meg.

               (2)

               A 2- és 3-monoklórpropán-1,2-diol (MCPD) zsírsavészterek és glicidil-zsírsavészterek az élelmiszerként vagy élelmiszer-összetevőként felhasznált, feldolgozott étkezési olajokban előforduló, jelentős szennyező anyagok. Az élelmiszerláncba bekerülő szennyező anyagok tudományos testülete, amely az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóságon (EFSA) belül működik, egyetértett azzal a becsléssel, mely szerint az emberi szervezetben a 3-MCPD 100 %-ban felszabadul észtereiből (3).

               (3)

               A glicidil-zsírsavészterek az étkezési olaj finomításának szagtalanítási folyamata során keletkező szennyező anyagok. A glicidil-zsírsavészterek toxikológiai relevanciája a mai napig nem teljesen világos. Maga a glicidol az „emberre valószínűleg rákkeltő hatású” besorolást kapta. A legújabb tanulmányok azt jelzik, hogy a glicidol a zsírsavakból (csaknem) teljes egészében felszabadul az emberi emésztőszervben.

               (4)

               Az EFSA 2013. szeptember 20-án tudományos jelentést tett közzé, amely az expozíció előzetes értékelése mellett elemzést tartalmazott a 3-monoklórpropán-1,2-diol (3-MCPD) élelmiszerekben való, 2009–2011 közötti előfordulásáról Európán belül (4).

               (5)

               Az expozíció pontosabb meghatározása érdekében az MCPD-zsírsavak és glicidil-zsírsavak jelenlétével kapcsolatban további adatok szükségesek.

               (6)

               Ezért helyénvaló az MCPD, az MCPD-észterek és a glicidil-észterek növényi olajokban és zsírokban, az ezekből származó élelmiszerekben és a növényi olajokat és zsírokat tartalmazó élelmiszerekben való jelenlétének nyomon követését ajánlani,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               A tagállamok a takarmány- és élelmiszer-ipari vállalkozók aktív részvételével nyomon követik a 2- és 3-MCPD, a 2- és 3-MCPD-zsírsavészterek és a glicidil-zsírsavészterek élelmiszerekben való előfordulását, különösen a következők tekintetében:

                           a)

                           növényi olajok és zsírok, valamint az ezekből származó termékek, például margarin és hasonló termékek;

                           b)

                           a 2009/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (5) meghatározott különleges táplálkozási célú, csecsemőknek és kisgyermekeknek szánt élelmiszerek, ideértve a 2006/141/EK bizottsági irányelvben (6) meghatározott anyatej-helyettesítő tápszert és anyatej-kiegészítő tápszert, valamint az 1999/21/EK bizottsági irányelvben (7) meghatározott, speciális gyógyászati célú, csecsemőknek szánt diétás élelmiszerek;

                           c)

                           finompékáruk, kenyér és péksütemény;

                           d)

                           konzerv hús (füstölt) és konzerv hal (füstölt);

                           e)

                           burgonya- vagy gabonaalapú snackek vagy más kisütött, burgonyaalapú termékek;

                           f)

                           növényi olajt tartalmazó élelmiszerek, valamint növényi olajjal készített/gyártott élelmiszerek.

                     A 2- és 3-MCPD, a 2- és 3-MCPD-zsírsavészterek és a glicidil-zsírsavészterek elemzése a b)–f) pontban említett élelmiszerek esetében elismerten nagy kihívást jelent, és jelenleg nem áll rendelkezésre körvizsgálattal validált elemzési módszer. Ezért a b)–f) pontban említett élelmiszerek elemzése során külön figyelmet kell fordítani arra, hogy a kapott adatok megbízhatók legyenek.
               A tagállamok, amelyek elemezni kívánják a b)–f) pontban említett élelmiszerekben előforduló 2- és 3-MCPD, 2- és 3-MCPD-zsírsavészterek és glicidil- zsírsavészterek jelenlétét, technikai segítséget kérhetnek – ha ezt helyénvalónak és szükségesnek ítélik – a Bizottság Közös Kutatóközpontja Etalonanyag- és Mérésügyi Intézetének (IRMM) élelmiszer-tudományi szabványokkal foglalkozó egységétől.

               2.

               Annak biztosítása érdekében, hogy a minták a vizsgált tétel szempontjából reprezentatívak legyenek, a tagállamoknak a 333/2007/EK bizottsági rendelet (8) mellékletének B. részében megállapított mintavételi eljárásokat kell követniük.

               3.

               Az észterkötésű MCPD-t és glicidolt az American Oil Chemists Society standard módszereivel ajánlott meghatározni. E módszerek gázkromatográfia/tömegspektrometria (GC-MS) módszerek, amelyeket a növényi olajok és zsírok vonatkozásában körvizsgálattal validáltak; a módszerek a www.aocs.org oldalon érhetők el.
               Az étkezési olajokban és zsírokban a zsírsavészterekhez kötött MCPD és glicidol elemzése tekintetében a meghatározási határ legfeljebb 100 μg/kg lehet. Más élelmiszerek esetében, amelyek zsírtartalma meghaladja a 10 %-ot, a meghatározási határ lehetőleg ne legyen nagyobb az élelmiszer zsírtartalmához viszonyítva sem, vagyis a 20 % zsírtartalmú élelmiszerben az MCPD és a glicidol zsírsavésztereinek elemzése vonatkozásában a meghatározási határ teljes súly alapján nem haladhatja meg a 20 μg/kg-ot. Az olyan élelmiszerek esetében, amelyek zsírtartalma kevesebb mint 10 %, a meghatározási határ teljes súly alapján nem haladhatja meg a 10 μg/kg-ot.

               4.

               A laboratóriumokban minőség-ellenőrzési eljárásokat kell alkalmazni annak érdekében, hogy az analízis során a glicidilészterek ne alakuljanak át MCPD-észterekké, illetve fordítva. Ezen túlmenően egyértelműen meg kell határozni a mérendő mennyiséget, és külön jelenteni kell az elemzett mátrixban jelen lévő szabad 2 és 3-MCPD-ket, elkülönítve a 2- és 3-MCPD-zsírsavaktól, mivel mindkettőt 3-MCPD-ként mérik. Az alábbi mérendő mennyiségeket külön-külön kell meghatározni:

                           —

                           2-MCPD

                           —

                           3-MCPD

                           —

                           2-MCPD-észterek

                           —

                           3-MCPD-észterek

                           —

                           glicidil-észterek.

                     Jelenleg nincs arra utaló bizonyíték, hogy az 1. pontban felsorolt élelmiszerekben szabad glicidol fordulna elő. Ugyanakkor abban az esetben, ha szabad glicidol elemzésére kerül sor, ezt külön kell jelenteni.

               (5)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az elemzések eredményeit rendszeresen (hathavonta) benyújtják az EFSA-nak az EFSA adatbenyújtási formátumát használva, az élelmiszer- és takarmányügyi standard mintaleírására vonatkozó EFSA-iránymutatásokkal (9), valamint az EFSA további egyedi jelentéstételi követelményeivel összhangban.
               A nyomon követésből származó, rendelkezésre álló hasznos adatok hiánytalan benyújtásának biztosítása érdekében egy kevesebb kötelezően kitöltendő mezőt tartalmazó, egyszerűsített formátum fog rendelkezésre állni.

               (6)

               Ezen ajánlás egységes alkalmazását és az eredményeket tartalmazó jelentések összehasonlíthatóságának biztosítását egy később elkészítendő iránymutatás fogja segíteni.

      Kelt Brüsszelben, 2014. szeptember 10-én.

            a Bizottság részéről

         Tonio BORG

            a Bizottság tagja

      (1)  Az élelmiszerügyi tudományos bizottság véleménye a 3-monoklór-propán-1,2-diolról (3-MCPD), amely aktualizálta az 1994. évi véleményt (elfogadva 2001. május 30-án). http://ec.europa.eu/food/fs/sc/scf/out91_en.pdf

      (2)  A Bizottság 2006. december 19-i 1881/2006/EK rendelete az élelmiszerekben előforduló egyes szennyező anyagok felső határértékeinek meghatározásáról (HL L 364., 2006.12.20., 5. o.)

      (3)  Statement of the Scientific Panel on Contaminants in the Food chain (CONTAM) on a request from the European Commission related to 3-MCPD esters (Az élelmiszerláncba bekerülő szennyező anyagok tudományos testületének (CONTAM) nyilatkozata az Európai Bizottságtól a 3-MCPD-észterek vonatkozásában érkezett kérelemre), http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/doc/1048.pdf

      (4)  European Food Safety Authority, 2013 Analysis of occurrence of 3-monochloropropane-1,2-diol (3-MCPD) in food in Europe in the years 2009-2011 and preliminary exposure assessment (Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság, 2013. Elemzés a 3-monoklórpropán-1,2-diol (3-MCPD) Európában, élelmiszerekben való, 2009–2011 közötti előfordulásáról és az expozíció előzetes értékelése). EFSA Journal 2013;11(9):3381, 45 pp. doi:10.2903/j.efsa.2013.3381. Online elérhető: www.efsa.europa.eu/efsajournal.htm.

      (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2009. május 6-i 2009/39/EK irányelve a különleges táplálkozási célú élelmiszerekről (HL L 124., 2009.5.20., 21. o.).

      (6)  A Bizottság 2006. december 22-i 2006/141/EK irányelve az anyatej-helyettesítő és anyatej-kiegészítő tápszerekről, valamint az 1999/21/EK irányelv módosításáról (HL L 401., 2006.12.30., 1. o.).

      (7)  A Bizottság 1999. március 25-i 1999/21/EK irányelve a speciális gyógyászati célokra szánt diétás élelmiszerekről (HL L 91., 1999.4.7., 29. o.).

      (8)  A Bizottság 2007. március 28-i 333/2007/EK rendelete az élelmiszerekben előforduló ólom, kadmium, higany, szervetlen vegyületben lévő ón, 3-MCPD és policiklikus aromás szénhidrogének mennyiségének hatósági ellenőrzése céljából végzett mintavétel és vizsgálat módszereinek megállapításáról (HL L 88., 2007.3.29., 29. o.)

      (9)  http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexsubmitdata.htm


title: A Tanács ajánlása (2017. július 11.) Litvánia 2017. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Litvánia 2017. évi stabilitási programját

text:
               9.8.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 261/62

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2017. július 11.)
   Litvánia 2017. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Litvánia 2017. évi stabilitási programját
   (2017/C 261/14)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2016. november 16-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2017. évi európai szemeszterét. Az Európai Tanács 2017. március 9–10-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján 2016. november 16-án elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Litvániát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerülne sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács 2017. március 9–10-én jóváhagyott. A Tanács 2017. március 21-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (3) (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlás).

               (2)

               Mivel Litvánia pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Litvániának gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euroövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 2. ajánlás tükröz.

               (3)

               A Litvániára vonatkozó 2017. évi országjelentést 2017. február 22-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2016. július 12-én elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Litvániának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Litvánia által elért eredményeket.

               (4)

               Litvánia 2017. április 27-én benyújtotta 2017. évi nemzeti reformprogramját, 2017. április 28-án pedig 2017. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (5)

               A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodásának és releváns programjainak felülvizsgálatát és az azok módosítására vonatkozó javaslattételt. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

               (6)

               Litvánia jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A 2017. évi stabilitási program szerint a kormány az államháztartási egyenleget a 2017-ben a GDP 0,4 %-ának megfelelő hiányról 2020-ra a GDP 1,3 %-ának megfelelő többletre tervezi javítani. A középtávú költségvetési cél – a GDP 1 %-ának megfelelő strukturális hiány – a tervek szerint a programidőszak egésze során biztonsággal teljesül. A jóváhagyott kiigazítási pálya 2016-tól kezdve tartalmazza a rendszerszintű nyugdíjreformot. 2017-ben további jelentős strukturális munkaerőpiaci és nyugdíjreformokat tükröz. A 2017. évi stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság-ráta 2020-ra várhatóan a GDP 33,8 %-ára csökken a 2016-os 40,2 %-os értékről. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Ugyanakkor 2018-től kezdődően a kitűzött államháztartási többletcélok elérésének támogatásához szükséges intézkedések nincsenek kellőképpen kidolgozva.

               (7)

               Litvánia 2017. évi stabilitási programjában a prevenciós ág keretében a GDP 0,5 %-ának megfelelő átmeneti eltérés igénybevételét kérte, az Ecofin Tanács által 2016 februárjában jóváhagyott, a Stabilitási és Növekedési Paktum által biztosított rugalmasságról szóló közös álláspontnak megfelelően, tekintettel az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kedvezően befolyásoló, nagy horderejű strukturális reformok tervezett végrehajtására. Ez különösen a megerősített indexálás és a nyugdíjszerző szolgálati idő fokozatos növelése révén a nyugdíjrendszer fenntarthatóságának fokozását érinti. A reformok azonban nem alakítottak ki automatikus kapcsolatot a nyugdíjkorhatár és a várható élettartam között. Emellett új munkaszerződés-típusok, rövidebb felmondási idők, alacsonyabb végkielégítések és rugalmasabb munkaidő bevezetésével a reformok modernizálják a munkaügyi kapcsolatokat is. Megerősítik továbbá az álláskeresési és szociális ellátásokra jogosultak körét és az ellátások megfelelőségét, kiterjesztik az aktív munkaerőpiaci intézkedések hatókörét, és csökkentik az illegális és a nem biztosított foglalkoztatás mértékét. A hatóságok becslése szerint a reformok kedvező hatással vannak az államháztartás fenntarthatóságára, mivel hosszú távon átlagosan a GDP akár 3,8 %-át kitevő éves nyugdíjkiadás-megtakarítást eredményeznek, míg a reform munkaerőpiacra irányuló része akár 10 %-kal is növelheti a foglalkoztatottak éves átlagos számát, ami nagyjából megalapozott feltételezésnek tűnik. Ezért a reformok teljes körű, időben történő végrehajtása pozitív hatást fog gyakorolni az államháztartás fenntarthatóságára. A jelenlegi értékelés alapján 2017-ben Litvánia megfelel a kért átmeneti eltérés feltételeinek, amennyiben megfelelően végrehajtja a megállapodás szerinti reformokat, amit az európai szemeszter során fognak ellenőrizni. Tekintettel arra azonban, hogy biztosítani kell a minimális referenciaérték (vagyis a GDP 1,5 %-ának megfelelő mértékű strukturális hiány) további betartását, és figyelembe véve a rendszerszintű nyugdíjreformra vonatkozó rendelkezéshez kapcsolódóan korábban adott engedményt (a GDP 0,1 %-a), a jelenlegi értékelés szerint Litvánia számára 2017-ben a GDP 0,4 %-ának megfelelő mértékű további átmeneti eltérés engedélyezhető, amely kicsivel elmarad a kért, a GDP 0,5 %-át kitevő mértéktől.

               (8)

               A Tanács 2016. július 12-i, 2017-re vonatkozó ajánlása szerint Litvániának biztosítania kell, hogy a középtávú költségvetési céltól való eltérés ne haladja meg a rendszerszintű nyugdíjreformhoz kapcsolódóan megengedett eltérést (5). A nyugdíjreformhoz kapcsolódóan 2016-ra adott engedményeket és a strukturális reformok végrehajtásához kapcsolódóan 2017-re megengedett átmeneti eltérést figyelembe véve 2017-ben a GDP 1,3 %-át kitevő mértékű strukturálisegyenleg-romlás engedélyezett. A Bizottság 2017. tavaszi előrejelzése alapján Litvánia 2017-ben előreláthatólag teljesíti ezt a követelményt. 2018-ban Litvánia várhatóan teljesíti középtávú költségvetési célját, figyelembe véve a 2016-ra rendszerszintű nyugdíjreform, 2017-re pedig a strukturális reform végrehajtásához kapcsolódóan adott engedményeket, mivel az átmeneti eltéréseket egy hároméves időszakban át lehet vinni. A Bizottság 2017. évi tavaszi előrejelzése alapján ez összhangban van a nettó elsődleges államháztartási kiadások (6) legfeljebb 6,4 %-os nominális növekedésével 2018-ban, ami a strukturális egyenleg GDP-arányosan -0,6 %-os romlásának felel meg. Változatlan politikát feltételezve Litvánia 2018-ban az előrejelzések szerint megfelel ennek a követelménynek. Összességében a Tanács véleménye az, hogy Litvánia az előrejelzések szerint 2017-ben és 2018-ban meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (9)

               Az adómentes minimálbér legutóbbi emelése nyomán az alacsony keresetűek adóterhe jelentősen csökkent az elmúlt évek során, és jelenleg az uniós átlaghoz közelít. Ugyanakkor a kompenzáló adónövelés korlátozott volt, következésképpen a GDP-arányos adóbevétel a legalacsonyabbak közt van az EU-ban, ami miatt Litvánia csak korlátozottan képes kezelni szociális kihívásait. Az alacsony adóbevétel oka az árnyékgazdaság viszonylag nagy aránya, valamint a környezetvédelmi és a tőke adóztatásából származó viszonylag alacsony bevétel.

               (10)

               Noha Litvániában az elmúlt években javult a héabeszedés, héabevétel-kiesése mégis a legmagasabbak közt van az EU-ban. A bérek alacsony bejelentési aránya súlyosbítja az alacsony adóbevételek problémáját. Az adózási fegyelem javítása növelné a költségvetési bevételeket és fokozná az adórendszer méltányosságát, valamint a gazdaság hatékonyságát.

               (11)

               Az időskori függőségi ráta emelkedése várhatóan erősödni fog, és a nyugdíjra vonatkozó hatályos szabályok mellett a GDP-arányos nyugdíjkiadások a 2030-as évek végére előreláthatólag közel 50 %-kal növekednek. A nyugdíjellátások és a várható élettartam összekapcsolása elengedhetetlen azon teher korlátozásához, amelyet a nyugdíjkiadások jelentenek az államháztartás számára.

               (12)

               Litvánia elhalasztotta a munka új törvénykönyvének és más, az új szociális modellről szóló jogszabályoknak a hatálybalépését. Ez lehetőséget biztosít számára, hogy a munkaügyi kapcsolatok terén biztosítsa a rugalmasság és a biztonság megfelelő egyensúlyát. Litvánia számára továbbra is jelentős kihívást jelent a szegénységben vagy társadalmi kirekesztettségben élők magas aránya, amelyhez növekvő jövedelmi egyenlőtlenség társul. A háztartások leggazdagabb 20 %-a jövedelmének a legszegényebb 20 % jövedelméhez viszonyított aránya a 2012. évi 5,3-ról 2015-ben 7,5-re emelkedett, és a második legnagyobb az EU-ban. Ez hátráltatja a gazdasági növekedést, a makrogazdasági stabilitást és egy befogadó társadalom kialakulását. A szociális biztonsági háló jelenleg nem kezeli hatékonyan ezt a kihívást, mivel kevés kiadást fordít a szociális védelemre. Emellett a jövedelmi egyenlőtlenséget tekintve az adózás és a szociális transzferek kifizetése előtti, illetve utáni helyzet közötti különbség uniós viszonylatban a legcsekélyebbek közé tartozik. Mindazonáltal a kormány napirendjében kiemelt helyen szerepel a szegénység és társadalmi kirekesztettség elleni küzdelem. Az új szociális modellről szóló jogszabály növelni kívánja az álláskeresési járadékok megfelelőségét és a támogatottak körét, valamint eszmecsere folyik a szociális segélyek megfelelőségének javításáról. E fontos döntéseket még meg kell hozni és végre kell hajtani. Az időskori szegénység kezelése érdekében Litvánia 2016-ban indexálási mechanizmussal egészítette ki a nyugdíjakról szóló jogszabályt, amely a nyugdíjak megfelelőségének javításához használható.

               (13)

               Fontos, hogy Litvánia foglakozzon a készségekkel kapcsolatos problémáival, és ellensúlyozza a munkaképes korú népesség csökkenésének negatív hatásait. Továbbra is magas azon tanulók aránya, akiknek nem megfelelőek az alapkészségei. Bár a felsőfokú végzettségűek aránya magas, a felsőoktatást beárnyékolják a gyenge minőségi elvárások és a pénzügyi ösztönzők, amelyek teljesítmény helyett a túlméretezést és a hatékonyság hiányát mozdítják elő. Folytatni kell az oktatás minden szintjén magas színvonalú tanítás biztosítására tett erőfeszítéseket (többek között a szakmai életpályák és a munkafeltételek reformján keresztül). Ez alapvető az alulteljesítés és az oktatás hiányosságainak kezelése, valamint a minőségi felsőoktatás (többek között teljesítményalapú finanszírozás bevezetésével és a felsőoktatási intézmények konszolidálásával történő) biztosítása érdekében. Litvániában a felnőttoktatásban való részvétel tartósan alacsony szintje gátolja a munkaerőpiaci reformok hatékonyságát, és a jobban képzett munkaerő kialakulását. Litvánia a nyilvánosan hozzáférhető tanulási lehetőségek kínálatának és relevanciájának növelésére összpontosította erőfeszítéseit, de ez eddig nem hozott kézzelfogható eredményeket. Ahhoz, hogy magasabb és fenntartható részvételi rátákat érjen el a felnőttoktatásban, Litvániának az egyéneket is bátorítania kell a tanulásra, és több munkáltatót kell ösztönöznie arra, hogy biztosítsanak tanulási lehetőséget alkalmazottaik számára.

               (14)

               Az alacsony- és közepes képzettségűek körében a munkanélküliség továbbra is meghaladja az uniós átlagot. A fogyatékossággal élők szegénységi rátája magas, részben a gyenge munkaerőpiaci integrációjuk miatt. Litvániában az aktív munkaerőpiaci intézkedések jelenleg korlátozott szerepet játszanak abban, hogy segítsenek az embereknek visszatérni a munkaerőpiacra. Litvániának jelentős mozgástere van munkaerőpiacának befogadóbbá tételére, többek között úgy, hogy több támogató intézkedést kínál a fogyatékossággal élők számára. Ez magában foglalja például a támogatott foglalkoztatás és a szakképzési rehabilitációs program bővítését, valamint a rehabilitációs költségvetések hozzáférhetőségének fokozását. A nemrégiben elfogadott foglalkoztatási törvény rendelkezik a kellő potenciállal az aktív munkaerőpiaci intézkedések biztosításának javítására.

               (15)

               Litvánia az elmúlt években haladást ért el a szociális párbeszéd javításában. A szociális partnerek aktívan részt vesznek a munka új törvénykönyvéről és az új szociális modellről folytatott megbeszéléseken, és a kormány létrehozta a szociális párbeszéd megerősítésére irányuló cselekvési tervet. Ennek célja a szociális partnerek kapacitásbővítése, a kollektív tárgyalások előmozdítása és a szociális párbeszéd javítása minden szinten.

               (16)

               Litvániában az egészségügyi eredmények továbbra is jelentős negatív hatást gyakorolnak a potenciálisan rendelkezésre álló munkaerőre és a munkatermelékenységre. Noha az ország erőfeszítéseket tesz annak érdekében, hogy a betegeket az egészségügy költséghatékonyabb típusai felé tereljék, az egészségügy teljesítményét továbbra is rontja, hogy túl nagy mértékben hagyatkoznak a fekvőbeteg-ellátásra és kevés kiadást fordítanak a megelőzésre és a közegészségügyre. A betegek által fizetett közvetlen térítések aránya igen magas, különösen a gyógyszerek esetében.

               (17)

               A negatív demográfiai fejlemények következtében a növekedés egyre inkább a munkatermelékenységtől fog függeni. A 2000 és 2015 közötti időszakban Litvánia munkatermelékenységének növekedési rátája az egyik legmagasabb volt az uniós tagállamok között, de az utóbbi időben a növekedés üteme lelassult. Litvánia állami beruházásait a rossz tervezés és az ország stratégiai céljaival való gyenge összekapcsolás sújtja. A közszektor K+F intenzitása a 2015. évi uniós átlagot némileg meghaladó szintre nőtt, a vállalkozói K+F intenzitása viszont még mindig elmarad ettől. A 2016-ban elfogadott litván tudományos és innovációs szakpolitikai reformokra vonatkozó iránymutatás célja a kutatás és innováció terén fennálló kihívások kezelése. Ezt a következőkkel kívánja elérni: az intézményi K+F finanszírozás reformja; a kutató és felsőoktatási intézmények, tudományos központok és technológiai parkok konszolidálása; valamint jobb szakpolitikai koordináció, nyomon követés és értékelés. Litvánia némi haladást ért el az alternatív finanszírozási formák támogatása terén. Segített számos kockázatitőke- és magvetőtőke-alap létrehozásában. A parlament emellett nemrégiben fogadott el egy törvényt a közösségi finanszírozásról.

               (18)

               A bíróság elé vitt vesztegetéses ügyek száma az utóbbi években folyamatosan emelkedett, bizonyítva, hogy Litvánia megerősítette a korrupció elleni erőfeszítéseit. Mindazonáltal néhány fontos területen, úgymint az egészségügy és a közbeszerzés, nem mindig alkalmazzák a gyakorlatban a hétköznapi és magas szintű korrupció elleni rendelkezéseket. Az egészségügyi ágazat az orvosoknak fizetett hálapénz elterjedt gyakorlatával küzd. Elégtelen az átláthatóság a közbeszerzésekben, különösen a helyi önkormányzatok szintjén. Ezen túlmenően a visszaélést bejelentő személyekkel kapcsolatos gyenge szabályozás nem ösztönzi a köz- és magánszférabeli potenciális szabálytalanságok bejelentését. A kormány a korrupcióellenes programjában prioritásként kezeli az egészségügyi ágazatban fellelhető korrupció leküzdését. A kormány emellett az alacsony értékű közbeszerzések esetében a korrupciós kockázatok és az összeférhetetlenségek csökkentése érdekében arra kötelezte az ajánlatkérő szerveket, hogy tegyenek közzé online információt az indított ajánlattételi eljárásokról, a sikeres pályázókról és az odaítélt szerződésekről. E szakpolitikák végrehajtásának biztosításához azonban folyamatos nyomon követésre van szükség.

               (19)

               A 2017. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a litván gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2017. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2017. évi stabilitási programot és a 2017. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Litvániának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak azoknak Litvánia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (20)

               Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2017. évi stabilitási programot, és véleményét (7) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Litvánia 2017-ben és 2018-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Folytasson a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágának követelményeivel összhangban levő költségvetési politikát, hogy 2018-ban továbbra is teljesítse középtávú költségvetési célját, figyelembe véve a rendszerszintű nyugdíjreform végrehajtásával összefüggésben kapott engedményeket és a strukturális reformok végrehajtásával összefüggésben engedélyezett átmeneti eltérést. Javítsa az adózási fegyelmet és szélesítse az adóalapot olyan forrásokkal, amelyek kevésbé fogják vissza a növekedést. Tegyen lépéseket a nyugdíjakhoz kapcsolódó középtávú költségvetés-fenntarthatósági kihívások kezelésére.

               2.

               Hatékony aktív munkaerőpiaci intézkedések és felnőttoktatás révén tegyen lépéseket a készséghiányok megszüntetésére, valamint a tanításban és a felsőoktatásban a minőség jutalmazása révén javítsa az oktatási eredményeket. Javítsa az egészségügyi ellátórendszer teljesítményét a járóbeteg-ellátás, a betegségmegelőzés és a megfizethetőség erősítése révén. Javítsa a szociális biztonsági háló megfelelőségét.

               3.

               Hozzon intézkedéseket a termelékenység erősítésére az állami beruházások hatékonyságának javítása és azoknak az ország stratégiai céljaival való jobb összekapcsolása révén.

      Kelt Brüsszelben, 2017. július 11-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         T. TÕNISTE

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (3)  HL C 92., 2017.3.24., 1. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (5)  Litvánia számára engedélyezett, hogy 2017-ben és 2018-ban a rendszerszintű nyugdíjreformra vonatkozó rendelkezés keretében 2016-ra adott engedmény mértékéig eltérjen a középtávú költségvetési céljától, mivel az átmeneti eltérések hároméves időtartamra továbbvihetők.

      (6)  A nettó államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési ellátásokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A törvényben előírt diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve bevételnövelést figyelembe veszik. A bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket nettósítják.

      (7)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.