title: Az Európai Rendszerkockázati Testület ajánlása (2020. szeptember 24.) a jogalanyok azonosításáról (ERKT/2020/12) 2020/C 403/01

text:
               2020.11.26.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 403/1

      AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET AJÁNLÁSA
      (2020. szeptember 24.)
      a jogalanyok azonosításáról
      (ERKT/2020/12)
      (2020/C 403/01)
      AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET IGAZGATÓTANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
      tekintettel a pénzügyi rendszer európai uniós makroprudenciális felügyeletéről és az Európai Rendszerkockázati Testület létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1092/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 3. cikke (2) bekezdésének a), b), d) és f) pontjára, valamint 16–18. cikkére,
      tekintettel az Európai Rendszerkockázati Testület eljárási szabályzatának elfogadásáról szóló, 2011. január 20-i ERKT/2011/1 európai rendszerkockázati testületi határozatra (2) és különösen annak 15. cikke (3) bekezdésének e) pontjára és 18–20. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  A világgazdaság a pénzügyi műveletek szövevényes, szorosan összefonódott és rendkívül összetett hálózatán alapul. E műveleteket számtalan határon átnyúló kapcsolat hozza létre, és hatásaik az egész világra kiterjednek. Ez a hálózat nem csak pénzügyi intézményeket foglal magában, hanem minden olyan szervezetet is, amely kapcsolatban áll más szervezetekkel és a pénzügyi piacokkal. E hálózat egyetlen kulcsfontosságú csomópontjának kiesése potenciálisan az egész jelentős részeinek felbomlásához vezethet, aminek jelentős globális következményei lennének. Az egyes szervezetek és köztük fennálló kapcsolatok pontos azonosítása kulcsfontosságú követelményt jelent a globális gazdasági és pénzügyi környezet megbízható feltérképezéséhez, ami pedig az átterjedés csökkentéséhez szükséges.

                  (2)

                  A pénzügyi területen átterjedésre azért kerül sor, mivel a pénzügyi és a nem pénzügyi szervezetek pénzügyi műveletek, valamint pénzügyi eszközök és kötelezettségek révén összekapcsolódnak egymással. A pénzügyi és a nem pénzügyi szektor közötti kapcsolatokon keresztüli közvetlen kitettség, valamint az azonos csoporthoz tartozó szervezetek esetén közvetlen kitettség révén átterjedési csatornák jönnek létre. A pénzügyi és a nem pénzügyi szervezetek közötti átterjedésre mindkét irányban sor kerülhet, és válságokban erőteljesebben nyilvánul meg. Így egy pénzügyi válság átterjedhet a pénzügyi szektorról a nem pénzügyi szektorra, amint azt a Lehman Brothers befektetési bank csődje 2008-ban megmutatta; egy gazdasági válság, amely például a nem pénzügyi szervezetek túlzott eladósodottságából vagy bármely súlyos kínálati vagy keresleti válságból ered, átterjedhet a nem pénzügyi szektorról a pénzügyi szektorra. A koronavírus (Covid19) világjárvány okozta gazdasági és pénzügyi válság hatásai példát nyújtanak a nem pénzügyi és a pénzügyi szektor közötti szoros kapcsolatokra. A nem pénzügyi szervezetek helyes azonosításának lehetővé tétele ezért a pénzügyi stabilitás biztosítása szempontjából ugyanolyan fontos, mint a pénzügyi szervezetek helyes azonosítása.

                  (3)

                  A nagy pénzügyi csoportok, például a globálisan rendszerszinten jelentős intézmények csoportjai, rendkívül összetett jogi struktúrákkal rendelkeznek, amelyek nagyszámú kötelezettséget fognak össze, köztük számos jelentős kötelezettséget is. A globálisan rendszerszinten jelentős intézmények gyakran jelentős számú leányvállalattal és/vagy nemzetközi fiókteleppel rendelkeznek, és számos jelentős partnerrel állnak kapcsolatban. Egy vagy több ilyen globálisan rendszerszinten jelentős intézmény csődje számos országban negatív hatással lenne a pénzügyi rendszerre, és tágabban a világgazdaságra is. Szakpolitikák kerültek kialakításra az ilyen intézmények csődje valószínűségének csökkentése és az ilyen csőd hatásainak mérséklése érdekében. Ez utóbbi célkitűzés elérhető lehet a globális helyreállítási és szanálási intézkedések javításával. Minél összetettebb a csoportszerkezet, annál több költséggel és idővel jár a helyreállítása és szanálására. Az ilyen csoportok, valamint jogalanyaik és átfogó szerkezetük azonosítása ezért elengedhetetlen a pénzügyi stabilitás biztosításához.

                  (4)

                  2012-ben a G20-ak jóváhagyták a Pénzügyi Stabilitási Tanácsnak a pénzügyi műveletekben részes felekre vonatkozó globális jogalany-azonosító (LEI) rendszer kidolgozásának keretrendszerével kapcsolatos ajánlásait, és a hatóságoknak és a piaci szereplőknek a pénzügyi kockázat azonosításában és kezelésében való támogatása érdekében a jogalany-azonosító globális elfogadására ösztönöztek (3). Bevezetése óta a jogalany-azonosítót több mint 200 országban egymilliónál is több szervezet alkalmazza. Egy egyedi, kizárólagos és egyetemes jogalany-azonosító használata növelte a hatóságok arra való képességét, hogy értékeljék a rendszerszintű és kialakulóban levő kockázatokat és korrekciós intézkedéseket fogadjanak el. Így különösen az elektronikusan, rendkívül nagy sebességgel feldolgozott globális pénzügyi szerződések hálózatában részes szerződéses partnerek egyértelmű azonosítása lehetővé teszi a hatóságok számára, hogy a meglévő technológiák felhasználásával elemezzék az összekapcsoltságot, azonosítsák a potenciális átterjedési láncokat, és pénzügyi stabilitási célokra nyomon kövessék a piaci visszaéléseket. A jogalany-azonosító ezenkívül a szervezetekre vonatkozó részletes információkat tartalmazó, több forrásból származó fennálló adatállományok összekapcsolása szempontjából is kritikus jelentőségűvé vált.

                  (5)

                  2017-ben a G20-ak vezetői üdvözölték a közös azonosítók – különösen szervezetek vonatkozásában a jogalany-azonosító – használatának előmozdítására irányuló ajánlásokat (4). 2019-ben azonban a jogalany-azonosító végrehajtásának tematikus felülvizsgálata keretében a Pénzügyi Stabilitási Tanács a jogalany-azonosító rendszer előtt álló számos kihívást sorolt fel (5). Ezek között szerepel a jogalany-azonosítónak az értékpapír-piacokon és a tőzsdén kívüli származtatott ügyletek piacain kívüli szervezetek általi alacsony mértékű alkalmazása; a kibocsátás egyszeri fellendülése az olyan uniós rendeletek, mint a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (6) (ún. EMIR) és a 600/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (7) (ún. MiFIR) elfogadását követően, idővel megfigyelhető tartós növekedés nélkül; a jogalany-azonosító önkéntes alkalmazásának elégtelen szintje; és a jogalany-azonosító korlátozott alkalmazása nem pénzügyi szervezetek részéről. Ezenkívül, míg a globálisan rendszerszinten jelentős intézmények csoportjainak anyavállalatai rendelkeznek jogalany-azonosítóval, a lefedettség általában nem terjed ki minden nemzetközi leányvállalatra és fióktelepre, vagy minden partnerre.

                  (6)

                  Az Európai Rendszerkockázati Testület (ERKT) felelős az Unió pénzügyi rendszerének makroprudenciális felügyeletéért. Feladatai ellátása során az ERKT-nak hozzá kell járulnia a pénzügyi stabilitás biztosításához, és enyhítenie kell a belső piacot és a reálgazdaságot sújtó negatív hatásokat. E célból kulcsfontosságú egy, az egész világra kiterjedő egyedi azonosító elérhetősége és széleskörű alkalmazása a pénzügyi műveletekben részt vevő szervezetek egyértelmű azonosítása érdekében. A fentiekben említett jogalany-azonosító alacsony alkalmazási aránya olyan tényezőt jelent, amely akadályozhatja a pénzügyi stabilitási elemzés megbízhatóságát, ami megnehezíti a kockázatok pontos értékelését és nemzeti piacok közötti összehasonlítását. Ezért foglalkozni kell a jogalany-azonosító alkalmazásában mutatkozó jelenlegi hiányosságokkal.

                  (7)

                  A jelen ajánlás célja, hogy az ERKT megbízatásával összhangban hozzájáruljon az Unió pénzügyi stabilitását fenyegető rendszerszintű kockázatok megelőzéséhez és mérsékléséhez azáltal, hogy kialakítja a jogalany-azonosító pénzügyi műveletekben részt vevő szervezetek általi szisztematikus használatát. E célkitűzés elérése érdekében ez az ajánlás olyan uniós jogi keretrendszer bevezetését kéri, amely biztosítja a pénzügyi műveletekben részt vevő jogalanyok jogalany-azonosító útján történő egyedi azonosítását, kéri továbbá a jogalany-azonosító használatának rendszeresebbé tételét a felügyeleti adatszolgáltatás és a nyilvánosságra hozatal tekintetében. Egy ilyen uniós keretrendszer elfogadásának időkeretére figyelemmel az ERKT azt ajánlja, hogy az érintett hatóságok folytassák és tegyék szisztematikussá a jogalany-azonosító elfogadásának és használatának előmozdítására irányuló törekvéseiket, és e célra vegyék igénybe a nemzeti vagy az uniós jog által számukra biztosított különböző szabályozási vagy felügyeleti jogköröket.

                  (8)

                  Ez az ajánlás első célkitűzésként arra irányul, hogy biztosítsa, hogy a pénzügyi műveletekben részt vevő, az Unióban letelepedett valamennyi szervezet jogalany-azonosítót szerezzen és tartson fenn. A jogalany-azonosító uniós alkalmazását főként jogszabályokban, így például a 648/2012/EU rendeletben, a 600/2014/EU rendeletben, az (EU) 2015/2365 európai parlamenti és tanácsi rendeletben (8) és a 909/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (9) rögzített szabályozási követelmények vezérelték. E követelmények a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekben, származtatott ügyletekben és kereskedési helyszíneken kereskedett más pénzügyi eszközökkel folytatott műveletekben részt vevő szervezetekre, valamint értékpapír-kibocsátókra vonatkoznak. Más jogalkotási és nem jogalkotási aktusok, így például a – hitelintézetekre és pénzügyi intézményekre alkalmazandó – 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (10), az Európai Bankhatóság (EBH) jogalany-azonosító használatáról szóló ajánlása (11), valamint az Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-hatóság (EIOPA) jogalany-azonosító használatára vonatkozó iránymutatásai (12) szintén előírják vagy ajánlják a jogalany-azonosító használatát. A különböző piacokon nincs azonban egységes megközelítés, és a jogalany-azonosító használata jelenleg nem terjed ki a nem pénzügyi szektorokra, ennek következtében a lefedettsége fragmentált és fontos szektorok maradnak kizárva. A jogalany-azonosító Unióban történő használatát szabályozó uniós jogi keretrendszer a gazdaság minden szektorában egységes végrehajtást érne el, ezzel maximalizálva a jogalany-azonosító használatából eredő előnyöket. Időközben, amíg e keretrendszer elfogadásra nem kerül, az Unióban felügyelt szervezeteket ösztönözni kell arra, hogy szerezzenek jogalany-azonosítót, és az e szervezeteket felügyelő hatóságoknak – amennyiben a jogszabályok ezt lehetővé teszik – meg kell követelniük e szervezetektől, hogy jogalany-azonosítóval rendelkezzenek.

                  (9)

                  A további költségteher elkerülése érdekében alkalmazni kell az arányosság elvét. Az uniós jogszabályok például mentesíthetnék a tágabb csoporthoz nem tartozó kisebb szervezeteket a jogalany-azonosító beszerzésére vonatkozó kötelezettség alól, vagy előírhatnák, hogy e szervezetek részére díjmentesen kell jogalany-azonosítót biztosítani. A jogalany-azonosító költségvonzatainak arányos megközelítés útján történő kezelése igen nagy jelentőséggel bír, mivel a jogalanyok azonosításának módszerei az egyes országokban eltérően alakulnak. Az Unión belül léteznek nemzeti és egyéb azonosítók, amelyeket különleges igények kielégítése érdekében használnak. Például az üzleti nyilvántartások összekapcsolására szolgáló rendszerben (BRIS) az európai egyedi azonosítót (EUID) használják a tagállamok üzleti nyilvántartásai közötti interoperabilitás biztosítására. Ugyanakkor a jogalany-azonosító mint globális azonosító, amely univerzális lefedettségre törekszik és számos különböző alkalmazást kezel, az uniós és harmadik országokbeli szervezetek között fennálló jelentős összekapcsolódásokra tekintettel alkalmasabb a pénzügyi stabilitás figyelemmel kísérése céljára. Az ERKT azt az álláspontot képviseli, hogy az uniós üzleti nyilvántartások szerepet játszhatnának – a nemzeti azonosítók és az európai egyedi azonosítók mellett – a jogalany-azonosítók kiosztásában is.

                  (10)

                  Mióta a jogalany-azonosító elérhetővé vált, a nemzeti felügyeleti hatóságok és az európai felügyeleti hatóságok az adatszolgáltatási követelményekkel összefüggésben erőteljesen népszerűsítették a jogalany-azonosítót és annak használatát. Ugyanakkor e területen továbbra is vannak még hiányosságok. Ezért az ajánlás második célja az, hogy a pénzügyi információkra vonatkozó adatszolgáltatás során biztosítsa a jogalany-azonosító szisztematikus és átfogó használatát a szervezetek azonosítására. Először is, ha az adatszolgáltatási kötelezettség alá tartozó szervezet számára kötelező lenne, hogy jogalany-azonosítóval rendelkezzen saját maga azonosítására, ez lehetővé tenné a hatóságok számára, hogy különböző adatszolgáltatási keretrendszerekre kiterjedően egyedileg azonosítsák a szervezeteket. Másodszor, a jogalany-azonosítót szisztematikusabb és átfogóbb módon kellene használni azon más szervezetek azonosítására, amelyek vonatkozásában az adatszolgáltató szervezetnek szintén információkat kell szolgáltatnia. Az ilyen szervezetek közé tartoznak például, de nem kizárólag, a pénzügyi instrumentumok kibocsátói, a pénzügyi műveletekben részt vevő partnerek, és a kapcsolódó szervezetek.

                  (11)

                  Előfordulhat, hogy egy olyan szervezet, amelyről pénzügyi információkat kell szolgáltatni, nem rendelkezik jogalany-azonosítóval. Ez lesz a helyzet például akkor, ha egy, az Unióban letelepedett szervezetet az arányosság elve alapján mentesítenek, vagy ha egy harmadik országban letelepedett szervezet nem szerzett jogalany-azonosítót. Már végrehajtottak különböző jogszabályokat annak érdekében, hogy korlátozzák a jogalany-azonosítóval nem rendelkező szervezeteknek az uniós pénzügyi piacokhoz való hozzáférését. A 600/2014/EU rendelet szerinti, „ha nincs LEI, nincs kereskedés” („no LEI, no trade”) néven ismert szabály kulcsfontosságú volt a jogalany-azonosító Unióban történő alkalmazásához azzal, hogy az uniós piacokhoz való hozzáférés előfeltételeként megkövetelte a jogalany-azonosítót. (13) Azokban az esetekben, amikor a jogalany-azonosító hiánya nem indokolt, az ERKT ösztönzi ezen ajánlás címzettjeit, hogy alkalmazzanak a „ha nincs LEI, nincs kereskedés” szabályhoz hasonló megközelítést, amennyiben ez megfelelő.

                  (12)

                  A jogalany-azonosító elérhetővé válása óta a nemzeti statisztikai hatóságok, a nemzeti felügyeleti hatóságok és az európai felügyeleti hatóságok ezenkívül a nyilvánosságra hozatallal összefüggésben is népszerűsítették a jogalany-azonosítót és annak használatát. A jogalany-azonosítót önkéntesen használják vagy használatát előírják bizonyos nyilvános nyilvántartásokban, stressztesztek közzététele során és adatok más kötelező vagy önkéntes közzététele során. A jogalany-azonosítót azonban még nem használják szisztematikusan, mivel használatát nem tették kötelezővé minden esetben, akár az uniós, akár a nemzeti jog alapján. A jelen ajánlás harmadik célkitűzéséhez való hozzájárulás érdekében, vagyis a jogalany-azonosító nyilvánosság általi megismerésének és használatának előmozdítása, valamint a céginformációkhoz való nyilvános hozzáférés jogalany-azonosító használata útján történő megkönnyítése érdekében az érintett hatóságoknak tovább kell fejleszteniük és szisztematikussá kell tenniük a jogalany-azonosítóra való hivatkozásokat a szervezetekre vonatkozó információk közzététele során.

                  (13)

                  Ez az ajánlás az e területen folyamatban levő nemzetközi és európai kezdeményezések, többek között a Pénzügyi Stabilitási Tanácsnak a jogalany-azonosító végrehajtásának fent említett 2019. évi tematikus felülvizsgálata keretében megfogalmazott javaslatai figyelembevételével készült.

                  (14)

                  Ez az ajánlás nem érinti az uniós központi bankok monetáris politikai megbízatását.

                  (15)

                  Az ERKT ajánlásait azt követően teszik közzé, hogy a címzetteket tájékoztatták és az Európai Unió Tanácsát az igazgatótanács erre vonatkozó szándékáról értesítették, és a Tanács számára reagálási lehetőséget biztosítottak,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
      1. SZAKASZ

         AJÁNLÁSOK

         A. ajánlás – A jogalany-azonosító használatára vonatkozó uniós keretrendszer bevezetése

                  1.

                  Ajánlott, hogy a Bizottság – kellő tekintettel az arányosság elvére, figyelembe véve az uniós pénzügyi stabilitást érintő rendszerszintű kockázat megelőzésének vagy mérséklésének szükségességét, és ezáltal megvalósítva a belső piac célkitűzéseit – javasolja, hogy az uniós jogszabályok tartalmazzanak az Unióban letelepedett és pénzügyi műveletekben részt vevő jogalanyok jogalany-azonosító útján történő azonosítására irányadó közös uniós jogi keretrendszert.

                  2.

                  Ajánlott, hogy a Bizottság – az A(1) ajánlásban megfogalmazottak szerint kellő figyelemmel az arányosság elvére – javasolja, hogy a jogalanyok számára pénzügyi információk jelentésére vonatkozó kötelezettséget előíró uniós jogszabályok a következők jogalany-azonosító útján történő azonosítására vonatkozó kötelezettséget tartalmazzanak:

                              a)

                              az adatszolgáltatási kötelezettség alá tartozó jogalany; és

                              b)

                              bármely más jogalany, amelyről információkat kell jelenteni, és amely jogalany-azonosítóval rendelkezik.

                  3.

                  Ajánlott, hogy a Bizottság – az A(1) ajánlásban megfogalmazottak szerint kellő figyelemmel az arányosság elvére – javasolja, hogy az uniós jogszabályok a hatóságok számára arra vonatkozó kötelezettséget tartalmazzanak, hogy jogalany-azonosító útján azonosítsanak minden olyan jogalanyt, amelyről információkat hoznak nyilvánosságra.

         B. ajánlás – Az uniós jogszabályok lehetséges bevezetéséig a jogalany-azonosító használata

      A Bizottság által az A. ajánlásnak való megfelelés érdekében hozandó intézkedések meghozataláig és a vonatkozó uniós jogszabályok lehetséges bevezetéséig ajánlott, hogy a jogszabályok által megengedett mértékben és az arányosság elvének fenntartásával:

                  1.

                  az érintett hatóságok követeljék meg, vagy adott esetben továbbra is követeljék meg, hogy a felügyeletük alá tartozó, pénzügyi műveletekben részt vevő minden jogalany rendelkezzen jogalany-azonosítóval;

                  2.

                  a hatóságok a pénzügyi adatszolgáltatási kötelezettségek kialakítása, előírása vagy módosítása során az ilyen kötelezettségek között szerepeltessenek vagy adott esetben továbbra is szerepeltessenek a következők jogalany-azonosító útján történő azonosítására vonatkozó kötelezettséget:

                              a)

                              az adatszolgáltatási kötelezettség alá tartozó jogalany; és

                              b)

                              bármely más jogalany, amelyről információkat kell jelenteni, és amely jogalany-azonosítóval rendelkezik;

                  3.

                  a hatóságok jogalany-azonosítója útján azonosítsanak vagy adott esetben azonosítsanak továbbra is minden olyan jogalanyt, amelyről információkat hoznak nyilvánosságra, és amely jogalany-azonosítóval rendelkezik.

            2. SZAKASZ

         VÉGREHAJTÁS

      1.   Fogalommeghatározások

      Ezen ajánlás alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

                  a)

                  „érintett hatóságok”:

                              i.

                              az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (14), az 1094/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (15) és az 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (16) 1. cikkének (2) bekezdésében említett uniós jogi aktusokban megjelölt illetékes nemzeti hatóságok vagy felügyeleti hatóságok;

                              ii.

                              az 1024/2013/EU tanácsi rendelet (17) 9. cikkének (1) bekezdése alapján az EKB;

                              iii.

                              a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (18) VII. címének 4. fejezete vagy az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet 458. cikkének (1) bekezdése szerinti kijelölt hatóságok;

                              iv.

                              az ERKT/2011/3 ajánlásban (19) meghatározott célkitűzésekkel, szabályokkal, feladatokkal, hatáskörökkel, eszközökkel, elszámoltathatósági követelményekkel és más jellemzőkkel rendelkező makroprudenciális hatóságok;

                              v.

                              a 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (20) alapján a tagállamok által kijelölt szanálási hatóságok;

                  b)

                  „hatóságok”:

                              i.

                              az érintett hatóságok;

                              ii.

                              az EBH;

                              iii.

                              az EIOPA;

                              iv.

                              az Európai Értékpapírpiaci Hatóság;

                              v.

                              az Egységes Szanálási Testület;

                  c)

                  „jogalany-azonosító” (LEI): pénzügyi műveleteket végző, jogilag elkülönült szervezetek egyedi azonosítására szolgáló, 20 karakterből álló hivatkozási kód a kapcsolódó referenciaadatokkal együtt, amely a Nemzetközi Szabványügyi Szervezet által kidolgozott ISO 17442 szabványon alapul;

                  d)

                  „jogalany”: olyan szervezet, amely az ISO 17442 szabvány, valamint a globális jogalany-azonosítókkal foglalkozó szabályozói felügyeleti bizottság által közzétett, a jogalany-azonosítóra való jogosultságra vonatkozó iránymutatás alapján jogalany-azonosítóra jogosult;

                  e)

                  „pénzügyi művelet”: az 549/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (21) A. melléklete 1.66. pontja c) alpontjának megfelelően a pénzügyi eszközök nettó beszerzésének vagy a kötelezettségek keletkezésének nettó egyenlege pénzügyi instrumentumtípusonként.

            2.   A végrehajtásra vonatkozó kritérium

      Az ajánlás végrehajtása során megfelelő figyelmet kell fordítani az arányosság elvére, figyelembe véve az egyes ajánlások célkitűzését és tartalmát.
      3.   Az intézkedések elfogadására vonatkozó határidők

      Az 1092/2010/EU rendelet 17. cikke (1) bekezdésének megfelelően a címzetteknek az alábbi határidőkön belül közölniük kell az ezen ajánlás nyomán hozott intézkedéseket, vagy az intézkedés mellőzését megfelelően meg kell indokolniuk:

                  1.

                  A. ajánlás
                  A Bizottság 2023. június 30-ig az Európai Parlament, a Tanács és az ERKT rendelkezésére bocsátja az A. ajánlás végrehajtásáról szóló jelentését.

                  2.

                  B. ajánlás
                  A B. ajánlás címzettjei 2021. december 31-ig az Európai Parlament, a Tanács, a Bizottság és az ERKT rendelkezésére bocsátják a B. ajánlás végrehajtásáról szóló jelentést.

            4.   Nyomon követés és értékelés

                  1.

                  Az ERKT titkársága:

                              a)

                              a címzettek adatszolgáltatási terhének csökkentése érdekében támogatást nyújt a címzetteknek, biztosítva az összehangolt jelentéstételt és a megfelelő sablonok rendelkezésre bocsátását, és szükség szerint részletezve a meghozandó intézkedésekkel kapcsolatos eljárást és határidőket;

                              b)

                              ellenőrzi a címzettek által hozott intézkedéseket, kérésükre segítséget nyújt, és az irányítóbizottságon keresztül az elfogadott intézkedésekről szóló jelentéseket nyújt be az igazgatótanácsnak.

                  2.

                  Az igazgatótanács értékeli a címzettek által jelentett intézkedéseket és indokolásokat, és adott esetben határozhat úgy, hogy ezt az ajánlást nem tartották be, és a címzett nem adott megfelelő indokolást az intézkedés mellőzésére.

         Kelt Frankfurt am Mainban, 2020. szeptember 24-én.

               az ERKT titkárságának vezetője,

               az ERKT igazgatótanácsa nevében

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  HL L 331., 2010.12.15., 1. o.

         (2)  HL C 58., 2011.2.24., 4. o.

         (3)  Lásd: „G20 Leaders’ Declaration”, elérhető a G20-ak honlapján: https://g20.org/en/g20/Documents/2012-Mexico-Leaders-Declaration0619-loscabos.pdf

         (4)  Lásd: „Annex to G20 Leaders’ Declaration: G20 Hamburg Action Plan”, elérhető a G20-ak honlapján: https://www.g20germany.de/Content/DE/_Anlagen/G7_G20/2017-g20-hamburg-action-plan-en___blob=publicationFile&v=4.pdf

         (5)  Lásd: „Thematic Review on Implementation of the Legal Entity Identifier”, elérhető a Pénzügyi Stabilitási Tanács honlapján: https://www.fsb.org/wp-content/uploads/P280519-2.pdf

         (6)  Az Európai Parlament és a Tanács 648/2012/EU rendelete (2012. július 4.) a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési adattárakról (HL L 201., 2012.7.27., 1. o.).

         (7)  Az Európai Parlament és a Tanács 600/2014/EU rendelete (2014. május 15.) a pénzügyi eszközök piacairól és a 648/2012/EU rendelet módosításáról (HL L 173., 2014.6.12., 84. o.).

         (8)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2015/2365 rendelete (2015. november 25.) az értékpapír-finanszírozási ügyletek és az újrafelhasználás átláthatóságáról, valamint a 648/2012/EU rendelet módosításáról (HL L 337., 2015.12.23., 1. o.).

         (9)  Az Európai Parlament és a Tanács 909/2014/EU rendelete (2014. július 23.) az Európai Unión belüli értékpapír-kiegyenlítés javításáról és a központi értéktárakról, valamint 98/26/EK és a 2014/65/EU irányelv, valamint a 236/2012/EU rendelet módosításáról (HL L 257., 2014.8.28., 1. o.).

         (10)  Az Európai Parlament és a Tanács 575/2013/EU rendelete (2013. június 26.) a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról (HL L 176., 2013.6.27., 1. o.).

         (11)  Ajánlás a jogalany-azonosító használatáról (EBA/REC/2014/01), elérhető az EBH honlapján: https://eba.europa.eu/regulation-and-policy/supervisory-reporting/consultation-paper-draft-recommendation-on-the-use-of-legal-entity-identifier-lei-

         (12)  A jogiszemély-azonosító használatára vonatkozó iránymutatások (EIOPA-BoS-14-026), elérhető az EIOPA honlapján: https://www.eiopa.europa.eu/sites/default/files/publications/eiopa_guidelines/eiopa_2014_00120000_hu_tra.pdf

         (13)  Lásd a 600/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az ügyletek illetékes hatóságoknak történő bejelentésére vonatkozó szabályozástechnikai standardok tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2016. július 28-i (EU) 2017/590 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (HL L 87., 2017.3.31., 449. o.) 13. cikkének (2) bekezdését, amely úgy rendelkezik, hogy „A befektetési vállalkozás addig nem nyújthat olyan szolgáltatást, amely jogalany-azonosító kódra jogosult ügyfél nevében megkötött ügyletre vonatkozó ügyletjelentési kötelezettséget eredményez, amíg meg nem kapta a jogalany-azonosító kódot a szóban forgó ügyféltől”.

         (14)  Az Európai Parlament és a Tanács 1093/2010/EU rendelete (2010. november 24.) az európai felügyeleti hatóság (Európai Bankhatóság) létrehozásáról, a 716/2009/EK határozat módosításáról és a 2009/78/EK bizottsági határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 331., 2010.12.15., 12. o.).

         (15)  Az Európai Parlament és a Tanács 1094/2010/EU rendelete (2010. november 24.) az európai felügyeleti hatóság (az Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-hatóság) létrehozásáról, valamint a 716/2009/EK határozat módosításáról és a 2009/79/EK bizottsági határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 331., 2010.12.15., 48. o.).

         (16)  Az Európai Parlament és a Tanács 1095/2010/EU rendelete (2010. november 24.) az európai felügyeleti hatóság (Európai Értékpapír-piaci Hatóság) létrehozásáról, a 716/2009/EK határozat módosításáról és a 2009/77/EK bizottsági határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 331., 2010.12.15., 84. o.).

         (17)  A Tanács 1024/2013/EU rendelete (2013. október 15.) az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízásáról (HL L 287., 2013.10.29., 63. o.).

         (18)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013/36/EU irányelve (2013. június 26.) a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 176., 2013.6.27., 338. o.).

         (19)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2011/3 ajánlása (2011. december 22.) a nemzeti hatóságok makroprudenciális felhatalmazásáról (HL C 41., 2012.2.14., 1. o.).

         (20)  Az Európai Parlament és a Tanács 2014/59/EU irányelve (2014. május 15.) a hitelintézetek és befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról és a 82/891/EGK tanácsi irányelv, a 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/EU, 2012/30/EU és 2013/36/EU irányelv, valamint az 1093/2010/EU és a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról (HL L 173., 2014.6.12., 190. o.).

         (21)  Az Európai Parlament és a Tanács 549/2013/EU rendelete (2013. május 21.) az Európai Unió-beli nemzeti és regionális számlák európai rendszeréről (HL L 174., 2013.6.26., 1. o.).


               2020.11.27.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 411/199

      P8_TA(2019)0004
      EU–Kirgizisztán átfogó megállapodás
      Az Európai Parlament 2019. január 15-i ajánlása az Európai Parlamentnek a Tanácshoz, a Bizottsághoz és a Bizottság alelnökéhez/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjéhez intézett, az EU és a Kirgiz Köztársaság közötti átfogó megállapodásról (2018/2118(INI))
      (2020/C 411/28)

         Az Európai Parlament,

                  —

                  tekintettel a Tanács (EU) 2017/… számú, 2017. október 9-i határozatára az Európai Bizottságnak és az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, másrészről a Kirgiz Köztársaság közötti átfogó megállapodás uniós hatáskörbe tartozó rendelkezéseire irányuló tárgyalásoknak az Európai Unió nevében történő megkezdésére és lefolytatására való felhatalmazásáról (11436/1/17 REV 1),

                  —

                  tekintettel a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői által 2017. október 9-én elfogadott, az Európai Bizottságnak az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, másrészről a Kirgiz Köztársaság közötti átfogó megállapodás tagállami hatáskörbe tartozó rendelkezéseire irányuló tárgyalásoknak a tagállamok nevében történő megkezdésére és lefolytatására való felhatalmazásáról szóló határozatára (11438/1/17 REV 1),

                  —

                  tekintettel arra, hogy az új átfogó megállapodás javasolt jogalapja az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 37. cikke, valamint az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 91. cikke, 100. cikkének (2) bekezdése, valamint 207. és 209. cikke,

                  —

                  tekintettel az EU és a Kirgiz Köztársaság között 1999-ben hatályba lépett, meglévő partnerségi és együttműködési megállapodásra (PEM),

                  —

                  tekintettel a Közép-Ázsiára vonatkozó európai uniós stratégia végrehajtásának állapotáról szóló 2011. december 15-i állásfoglalására és az EU Közép-Ázsiára vonatkozó stratégiájának (1) végrehajtásáról és felülvizsgálatáról szóló, 2016. április 13-i állásfoglalására (2),

                  —

                  tekintettel a Kirgizisztánról szóló korábbi állásfoglalásaira, ideértve a 2015. január 15-i (3), a 2010. július 8-i (4) és a 2010. május 6-i állásfoglalását (5),

                  —

                  tekintettel a főképviselő/alelnök a Kirgiz Köztársaság 2017. október 16-i elnökválasztásával kapcsolatos nyilatkozatára,

                  —

                  tekintettel az Európai Parlament, a nemzetközi választási megfigyelő misszió (IEOM), az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet Demokratikus Intézmények és Emberi Jogok Hivatala (EBESZ / ODIHR) elnökválasztással kapcsolatos következtetéseire,

                  —

                  tekintettel a 13. EU–Kirgizisztán Parlamenti Együttműködési Bizottság által 2018. május 3-án elfogadott nyilatkozatra,

                  —

                  tekintettel az Európai Unió 2016. február 2-i, azzal kapcsolatos határozatára, hogy GSP+ státuszt adjon a Kirgiz Köztársaságnak,

                  —

                  tekintettel 2013. október 22-i álláspontjára a Tanács első olvasatban kialakított álláspontjáról a Kirgiz Köztársaságnak nyújtandó makroszintű pénzügyi támogatásról szóló európai parlamenti és tanácsi határozat elfogadása céljából (6),

                  —

                  tekintettel eljárási szabályzata 113. cikkére,

                  —

                  tekintettel a Külügyi Bizottság jelentésére (A8-0450/2018),

                  A.

                  mivel 2017 decemberében az EU és Kirgizisztán tárgyalásokat kezdtek egy átfogó megállapodásra vonatkozóan, amely a jelenlegi EU-Kirgizisztán PEM helyébe lép, azzal a céllal, hogy fokozzák és elmélyítsék az együttműködést a közös érdeklődésre számot tartó területeken, a demokrácia, a jogállamiság és a jó kormányzás közös értékei alapján, egy új jogi kereten belül;

                  B.

                  mivel az átfogó megállapodás hatálybalépéséhez a Parlament hozzájárulása szükséges;

                  1.

                  a következő ajánlásokat fogalmazza meg a Tanács, a Bizottság és a Bizottság alelnöke/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője felé:

            Általános elvek

                  a)

                  tárgyalásokat követően meg kell kötni egy ambiciózus, átfogó és kiegyensúlyozott megállapodást az EU és Kirgizisztán között, amely az 1999-es PEM helyébe lép, és amely az erős és tartós kapcsolatok, valamint mindkét fél stabil, biztonságos és fenntartható fejlődésének alapját képezi;

                  b)

                  az átfogó megállapodás keretében azonosítani kell rövid és hosszú távú stratégiai perspektívákat, valamint egy sor jól meghatározott és strukturált célt kell kitűzni a Kirgizisztánnal folytatott együttműködés vonatkozásában; további erőfeszítéseket kell tenni és mélyíteni kell a kapcsolatot annak érdekében, hogy az EU láthatóbbá és hatékonyabbá váljon az országban és a régióban;

                  c)

                  erősíteni kell a piacgazdaságot a két fél állampolgárai számára biztosított kézzelfogható társadalmi és gazdasági előnyök megvalósítása révén; fenn kell tartani a versenyszabályokat és a jogbiztonságot, többek között független és átlátható intézmények megerősítés révén;

                  d)

                  biztosítani kell mindkét fél szilárd elkötelezettségét arra vonatkozóan, hogy tiszteletben tartsák és előmozdítsák a demokratikus elveket, az emberi jogokat és a jogállamiságot, a Kirgiz Köztársaságnak adott GSP+ státusz megszerzéséhez szükséges követelmények teljes mértékű figyelembevétele mellett, beleértve a kapcsolódó nemzetközi egyezmények ratifikálását és az ezen egyezmények által létrehozott kapcsolódó felügyelő szervek következtetéseinek és ajánlásainak hatékony alkalmazását is; rendszeres és eredményorientált párbeszédet kell folytatni a mindkét fél számára fontos emberi jogi kérdésekről a hatóságok és a civil szervezetek bevonásával, az intézményi keret és a közpolitikák megerősítése céljából; hangsúlyozni kell Kirgizisztánnak az ENSZ Emberi Jogi Tanácsában 2016–2018 közötti tagsága során betöltött konstruktív szerepét, és ösztönözni kell az ország további nemzetközi szerepvállalását;

                  e)

                  elő kell mozdítani a multilateralizmus és a nemzetközi együttműködés erősítését, és közös megközelítéseket kell kidolgozni a kirgiz partnerekkel való együttműködéshez a nemzetközi biztonság előmozdítása, valamint az olyan globális kihívások hatékony kezelése érdekében, mint a terrorizmus, az éghajlatváltozás, a migráció és a szervezett bűnözés, és elő kell mozdítani a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrend és a 2018–2040 időszakra vonatkozó új nemzeti fejlesztési stratégia végrehajtását; valamint – általánosabb értelemben – elő kell mozdítani Közép-Ázsia stabilitását és növekedését;

            Politikai párbeszéd és nemzetközi
          együttműködés

                  f)

                  erősíteni kell a politikai párbeszédet és az ágazati együttműködést; érdemi, rendszeres párbeszédet kell biztosítani valamennyi jelentőséggel bíró kérdésben, a meglévő formátumok alapján;

                  g)

                  fokozni kell az együttműködést a válságkezelés, a konfliktusmegelőzés, a terrorizmus, a szervezett bűnözés és a kiberbűnözés elleni fellépés, az erőszakos radikalizálódás és a határokon átnyúló bűnözés megelőzése, valamint az integrált határigazgatás terén, teljes mértékben tiszteletben tartva az emberi jogok és az alapvető szabadságjogok védelmét és összhangban a Büntető Törvénykönyv módosításaival; biztosítani kell továbbá, hogy a szélsőséges tevékenység elleni fellépésről szóló, 2005. évi 150. nemzeti jogszabály teljes mértékben összhangban álljon a nemzetközi normákkal;

                  h)

                  javítani kell a kereskedelmi és gazdasági kapcsolatokra vonatkozó rendelkezéseket oly módon, hogy azok javítsák a befektetési környezetet, előmozdítsák a kirgiz gazdaság diverzifikációját, kedvezzenek a kölcsönös előnyök megjelenésének, és megerősítsék a jogbiztonságot és a szabályozás átláthatóságát; támogatni kell a felelősségteljes kormányzást, a jól működő igazságszolgáltatást és a bürokrácia csökkentését, és minden lehetséges intézkedéssel elő kell mozdítani a fenntartható gazdasági fejlődést a többoldalú, szabályokon alapuló kereskedelmi rendszer megszilárdítása és fejlesztése érdekében; hozzá kell járulni a kis- és középvállalkozások létrehozásának és fejlesztésének támogatásához; tovább kell mélyíteni az EU-kirgiz gazdasági kapcsolatokat a GSP+ státusz kapcsán, valamint fel kell szólítani Kirgizisztánt az e státuszból eredő nemzetközi kötelezettségvállalások teljesítésére, az ország gazdasági fejlődésének előmozdítása érdekében;

                  i)

                  fokozni kell a korrupció, a pénzmosás és az adókijátszás elleni küzdelem terén folytatott együttműködést; külön szakaszokat kell beilleszteni, amelyek egyértelmű és határozott, a korrupció valamennyi formája elleni küzdelemre és nemzetközi standardok és többoldalú korrupcióellenes egyezmények végrehajtására irányuló kötelezettségvállalásokat és intézkedéseket fogalmaznak meg; felelősségteljes adóügyi kormányzásról szóló rendelkezéseket és átláthatósági standardokat kell beilleszteni, amelyek megerősítik a felek arra irányuló kötelezettségvállalását, hogy végrehajtják az adókikerülés és adókijátszás elleni küzdelemre vonatkozó nemzetközi standardokat;

                  j)

                  hozzá kell járulni, hogy a külföldi befektetésekre, a vámhatóságokra, valamint a nemzetközi piacokhoz való hozzáférésre vonatkozó megfelelő reformok révén erősödjön Kirgizisztán tagsága a Kereskedelmi Világszervezetben;

                  k)

                  fokozni kell az EU és Kirgizisztán közötti koordinációt a nemzetközi fórumokon kialakított álláspontjaik kapcsán;

                  l)

                  erősíteni kell Kirgizisztán és az Európai Parlament közötti interparlamentáris párbeszédet;

                  m)

                  biztosítani kell, hogy a megállapodás nagy hangsúlyt fektessen az éghajlatváltozásra, a vízgazdálkodásra, valamint a természeti katasztrófák – többek között a földrengések – magas kockázata miatt a kockázatmegelőzésre és katasztrófakészültségre; támogatást kell nyújtani Kirgizisztánnak a környezetvédelem és a fenntartható fejlődés megvalósítása terén tett komoly erőfeszítéseihez;

            Intézményi rendelkezések

                  n)

                  biztosítani kell a tárgyalási irányelvek titoktartási szabályokkal összhangban történő átadását az Európai Parlamentnek, lehetővé kell tenni a tárgyalási folyamat Parlament általi megfelelő ellenőrzését, valamint következetesen teljesíteni kell az EUMSZ 218. cikkének (10) bekezdéséből származó intézményközi kötelezettségeket, amelyek értelmében haladéktalanul és teljes mértékben tájékoztatni kell a Parlamentet az eljárás minden szakaszában;

                  o)

                  meg kell osztani a tárgyalásokkal kapcsolatos valamennyi dokumentumot, például a jegyzőkönyveket és a tárgyalt szövegtervezeteket, valamint rendszeresen tájékoztatni kell a Parlamentet;

                  p)

                  minden szinten tiszteletben kell tartani azt a régóta fennálló gyakorlatot, miszerint nem kerül sor az új megállapodás ideiglenes alkalmazására, amíg a Parlament hozzájárulását nem adja;

                  q)

                  meg kell erősíteni és ki kell terjeszteni a meglévő együttműködést, melyet a jelenlegi PEM rögzít, amely már létrehozta a következő együttműködési és párbeszédet támogató szerveket:

                              —

                              az Együttműködési Tanácsot miniszteri szinten;

                              —

                              az Együttműködési Bizottságot a magas rangú tisztviselők szintjén, valamint a Kereskedelmi és Beruházási Albizottságot és a Fejlesztési Együttműködési Albizottságot;

                              —

                              a Parlamenti Együttműködési Bizottságot (PCC);

                  r)

                  meg kell erősíteni a parlamentközi ellenőrzést egy, az új megállapodásban kidolgozandó, felhatalmazással rendelkező Parlamenti Együttműködési Bizottságon belül, különösen a demokrácia, a jogállamiság és a korrupció elleni harc területén;

                  s)

                  biztosítani kell a civil társadalom bevonását a tárgyalások során, valamint a megállapodás végrehajtási szakaszában;

                  t)

                  biztosítani kell az együttműködés potenciális felfüggesztésére vonatkozó feltételek beillesztését arra az esetre, ha bármely fél megsérti a lényeges elemeket, ideértve a Parlament konzultációs szerepét is ilyen esetekben;

                  u)

                  mind uniós, mind tagállami szinten megfelelő erőforrásokat kell elkülöníteni az átfogó megállapodás végrehajtására, a tárgyalások során kitűzött valamennyi ambiciózus cél elérésének biztosítása érdekében;

            Közös aggályok és érdekek a
          megállapodásban
            érintett együttműködési területekre vonatkozóan

                  v)

                  figyelembe kell venni azt a szerepet, melyet Kirgizisztán születőben lévő demokratikus országként játszik egy olyan régióban, ahol kevés ilyen ország van, mely szerep szükségessé teszi az EU hosszú távú politikai, diplomáciai, pénzügyi és műszaki támogatását;

                  w)

                  folytatni kell azokat az erőfeszítéseket, melyek egy valódi többpártrendszerrel, az alkotmányos fékek és ellensúlyok rendszerével rendelkező, működő parlamenti demokrácia konszolidációjára, valamint a végrehajtó hatalmi ág parlamenti felügyeletének biztosítására irányulnak, az Európai Unió által a demokrácia előmozdítására nyújtott támogatások egyik első célországaként; közvetíteni kell Kirgizisztán felé a 2016-os alkotmánymódosításokkal, különösen a miniszterelnöki hatáskörök jelentős megerősítésével, a nemzeti bíróságok ítéleteinek nemzetközi emberi jogi szerződésekkel szembeni felsőbbrendűségével, valamint a Legfelsőbb Bíróság alkotmányjogi kamarája függetlenségének elvesztésével kapcsolatos aggályokat; ösztönözni kell a nem kormányzati szervezetek bevonását a nemzeti jogszabályok és szakpolitikák kidolgozásába és felülvizsgálatába, különösen a civil társadalmi szervezetek működését közvetlenül befolyásoló eszközök és mechanizmusok vonatkozásában;

                  x)

                  meg kell erősíteni a demokrácia és az emberi jogok értékének előmozdítására irányuló szisztematikus munka jelentőségét, ideértve a véleménynyilvánítás, az egyesülés és a gyülekezés szabadságát, valamint az igazságszolgáltatás függetlenségét is;

                  y)

                  ösztönözni kell az újságírók és a független média számára kedvező környezet kialakítását; biztosítani kell, hogy Kirgizisztán lehetővé tegye a kitiltott külföldi emberi jogi aktivisták és újságírók beutazását az országba, és hogy ezek a személyek akadályoztatás nélkül folytathassák munkájukat;

                  z)

                  el kell ismerni a parlamenti- és elnökválasztás békés lebonyolításával és fokozott átláthatóságával kapcsolatban elért fejlődést, továbbá sürgetni kell a nemzetközi választási megfigyelő missziók által tett ajánlások folyamatos végrehajtását;

                  aa)

                  ösztönözni kell Kirgizisztánt arra, hogy fordítson meg minden negatív önkényuralmi tendenciát, mint például az igazságszolgáltatás politikai eszközként történő használatát, a tisztességtelen bírósági büntetéseket, a tisztességtelen és nem átlátható tárgyalásokat, a média szabadságának korlátozását, a bűnüldöző hatóságok alkalmazottainak büntetlenségét és a fogva tartottakkal szembeni állítólagos rossz bánásmódot és kínzást, a kiadatást olyan országok felé, ahol az érintettekkel szemben fennáll a kínzás és a rossz bánásmód kockázata, valamint a kisebbségekkel szembeni hátrányos megkülönböztetést és a gyülekezés és a véleménynyilvánítás szabadságára vonatkozó korlátozásokat, továbbá ösztönözni kell Kirgizisztánt arra, hogy alaposan vizsgáljon ki minden olyan feltételezést, amely bizonyítékok meghamisítására, zsarolásra, kínzásra és egyéb rossz bánásmódra vonatkozik; aggályokat kell megfogalmazni azzal kapcsolatban, hogy politikai vezetőket, valamint lehetséges elnökjelölteket börtönöztek be állítólagos korrupciós vádak alapján;

                  ab)

                  ezzel összefüggésben elégedetlenséget kell kifejezésre juttatni a 2010-ben történt nemzetiségek közötti erőszakot dokumentáló emberi jogi aktivista, Azimjon Askarov részére kiszabott életfogytig tartó börtönbüntetés fenntartása kapcsán, követelni kell azonnali szabadon bocsátását, büntetésének eltörlését, törvény előtti rehabilitációját és személyes kártalanítását;

                  ac)

                  emlékeztetni kell, hogy a korrupció aláássa az emberi jogokat, az egyenlőséget, a kereskedelmet és a tisztességes versenyt, valamint elriasztja a külföldi befektetéseket, ezáltal akadályozva a gazdasági növekedést, egyszersmind csökkentve a polgárok állami intézmények iránti bizalmát;

                  ad)

                  ösztönözni kell a társadalmi fejlődés, a felelősségteljes kormányzás, a demokrácia és az etnikumok és vallások közötti jó kapcsolatok, a képzés és oktatás melletti erős elkötelezettséget, többek között a stabilitás és biztonság alapjainak megerősítésére szolgáló eszközökként; továbbra is támogatni kell a béketeremtő és biztonsági intézkedéseket, valamint fokozni kell a kisebbségek teljes körű integrációjára irányuló erőfeszítéseket a 2010-es kirgizisztáni etnikai összecsapásokat követően, a jövőbeli konfliktusok megelőzése érdekében;

                  ae)

                  elő kell segíteni az ILO 202. számú ajánlásában említettekhez hasonló társadalmi-gazdasági problémák és akadályok leküzdését; ezzel összefüggésben különös figyelmet kell fordítani a fiatalokra az egyetemi, ifjúsági és kulturális csereprogramok előmozdítása révén; különös figyelmet kell fordítani a regionális fejlesztésre, külön hangsúlyt fektetve az északi és déli országrészek közötti egyenlőtlenségekre;

                  af)

                  támogatni kell és elő kell mozdítani a további regionális együttműködést Közép-Ázsiában, amely a világ egyik legkevésbé integrált régiójának számít, a jelenlegi pozitív fejleményeket kiaknázva, többek között egész Közép-Ázsia stabilitásának és fejlődésének előmozdítása céljából; el kell ismerni az ország részvételét az ilyen irányú európai uniós programokban és az EU–Közép-Ázsia stratégia végrehajtásában az energiaügyi, a vízgazdálkodási és a környezetvédelmi kihívások területén, valamint az Európai Unióval folytatott rendszeres politikai és emberi jogi párbeszédekben;

                  ag)

                  biztosítani kell Kirgizisztánt arról, hogy az Eurázsiai Gazdasági Unióban (EAEU) vállalt tagsága nem befolyásolja az EU-val való kapcsolatainak megerősítését, ahogyan azt a közelmúltban ratifikált EU–Kazahsztán megerősített partnerségi és együttműködési megállapodás is bizonyítja;

                  ah)

                  figyelembe kell venni Kirgizisztán Kínával és Oroszországgal fenntartott kapcsolatainak alakulását; ösztönözni kell Kirgizisztánt arra, hogy diverzifikálja gazdaságát az említett két külső szereplővel szembeni jelentős politikai függésének csökkentése érdekében; figyelembe kell venni e kapcsolatok alakulását Kína „egy övezet, egy út” stratégiájának végrehajtásával összefüggésben; biztosítani kell, hogy jelentősen megerősítsék az orosz média által az országban terjesztett propaganda elleni fellépést;

                  ai)

                  hozzá kell járulni az utóbbi időszakban a régióban – többek között Kazahsztán és Kirgizisztán között – kialakult diplomáciai és gazdasági feszültségek további enyhítéséhez;

                  aj)

                  támogatni kell az Üzbegisztánnal fennálló diplomáciai kapcsolatok folyamatos javítását, valamint a konstruktív párbeszédet a régió szűkös vízforrásainak kezelésével kapcsolatban;

                  ak)

                  el kell ismerni Kirgizisztán biztonsági aggályait az afganisztáni romló biztonsági helyzet kapcsán, valamint a közép-ázsiai régióban megfigyelhető fokozódó radikalizálódásra való reagálással kapcsolatban; segítségnyújtást kell biztosítani a külföldről visszatérő iszlamista külföldi harcosokkal és családtagjaikkal kapcsolatban; erősíteni kell a regionális együttműködést a közép-ázsiai országokkal a dzsihádista mozgalmak és a transznacionális bűnözés elleni fellépés vonatkozásában jogi, intézményi és konkrét terrorizmusellenes határőrizeti intézkedések, valamint a fokozódó vallási radikalizálódás elleni megelőző intézkedések végrehajtása révén;

                  2.

                  utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az ajánlást a Tanácsnak, a Bizottságnak és a Bizottság alelnökének/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének, valamint a Kirgiz Köztársaság elnökének, kormányának és parlamentjének.

         (1)  HL C 168. E, 2013.6.14., 91. o.

         (2)  HL C 58., 2018.2.15., 119. o.

         (3)  HL C 300., 2016.2.18., 10. o.

         (4)  HL C 351. E, 2011.12.2., 92. o.

         (5)  HL C 81. E, 2011.3.15., 80. o.

         (6)  HL C 208., 2016.6.10., 177. o.