title: Az Európai Rendszerkockázati Testület ajánlása (2021. december 2.) a németországi lakóingatlan-szektorban mutatkozó középtávú sérülékenységekről (ERKT/2021/10) 2022/C 122/01

text:
               2022.3.17.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 122/1

      AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET AJÁNLÁSA
      (2021. december 2.)
      a németországi lakóingatlan-szektorban mutatkozó középtávú sérülékenységekről
      (ERKT/2021/10)
      (2022/C 122/01)
      AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET IGAZGATÓTANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
      tekintettel a pénzügyi rendszer európai uniós makroprudenciális felügyeletéről és az Európai Rendszerkockázati Testület létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1092/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 3. cikke (2) bekezdésének b) és d) pontjára, valamint 16. és 18. cikkére,
      tekintettel az Európai Rendszerkockázati Testület eljárási szabályzatának elfogadásáról szóló, 2011. január 20-i ERKT/2011/1 európai rendszerkockázati testületi határozatra (2)és különösen annak 18. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  Az ingatlanszektor fontos szerepet játszik a gazdaságban, és az ott bekövetkező fejlemények jelentős hatást gyakorolhatnak a pénzügyi rendszerre. Az elmúlt pénzügyi válságok megmutatták, hogy az ingatlanpiacokon jelentkező, nem fenntartható fejlemények súlyos hatással járhatnak a pénzügyi rendszer és a gazdaság egészének stabilitására nézve, amely határokon átnyúló kedvezőtlen tovagyűrűző hatásokhoz is vezethet. Egyes tagállamokban a kedvezőtlen ingatlanpiaci fejlemények nagy hitelezési veszteségekhez vezettek és/vagy negatív hatással voltak a reálgazdaságra. Az ilyen hatások az ingatlanszektor, a finanszírozók és a gazdaság egyéb szektorai közötti szoros kölcsönhatást tükrözik. Továbbá a pénzügyi rendszer és a reálgazdaság közötti visszacsatolási mechanizmusok felerősíthetik az esetleges negatív tendenciákat.

                  (2)

                  Ezek a kapcsolatok fontosak, mivel azt jelentik, hogy az ingatlanszektorból eredő kockázatok rendszerszintű hatással járhatnak. A pénzügyi rendszert érintő sérülékenységek általában az ingatlanciklus emelkedési szakaszában halmozódnak fel. A finanszírozás érzékelt alacsonyabb kockázata és a finanszírozáshoz való könnyebb hozzájutás gyors hitel- és beruházásbővüléshez járulhat hozzá, az ingatlanok iránti megnövekedett kereslet mellett, ami az ingatlanárak növekedése irányába ható nyomást fejt ki. Továbbá a lakásárak és a hitelek közötti visszacsatolási mechanizmusok esetleges rendszerszintű következményekhez vezethetnek. Ezzel szemben az ingatlanciklus lefelé irányuló szakaszában a szigorúbb hitelfeltételek, a nagyobb kockázatkerülés és az ingatlanárak csökkenése irányába ható nyomás kedvezőtlen hatással lehet a hitelfelvevők és a hitelezők ellenálló képességére, ezáltal gyengítve a gazdasági körülményeket.

                  (3)

                  A lakóingatlan-szektorhoz kapcsolódó sérülékenységek rendszerszintű kockázat forrását jelenthetik, és közvetlenül és közvetetten is hatással lehetnek a pénzügyi stabilitásra. A közvetlen hatás a jelzáloghitel-portfóliók hitelezési vesztesége a kedvezőtlen gazdasági vagy pénzügyi körülmények és a lakóingatlan-piac párhuzamos negatív tendenciái miatt. A közvetett hatás kapcsolódhat a háztartások fogyasztásának kiigazításához vagy a hitelezők általi tőkeáttétel-csökkentéshez, ami a reálgazdaság és a pénzügyi stabilitás tekintetében további következményekkel jár.

                  (4)

                  Ahogyan azt az ERKT/2013/1 európai rendszerkockázati testületi ajánlás (3) (4) preambulumbekezdése megállapítja, a makroprudenciális politika végső célja a pénzügyi rendszer egésze stabilitásának megőrzéséhez való hozzájárulás – beleértve a pénzügyi rendszer ellenálló képességének növelésén és a rendszerszintű kockázatok felgyülemlésének csökkentésén keresztül történő hozzájárulást –, ezzel biztosítva a pénzügyi szektor gazdasági növekedéshez való fenntartható hozzájárulását.

                  (5)

                  Ennek érdekében a makroprudenciális hatóságok alkalmazhatnak a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvben (4) és az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (5) meghatározott egy vagy több tőkealapú intézkedést, és/vagy hitelfelvevői alapú makroprudenciális intézkedéseket, amelyek kizárólag nemzeti jogon alapulnak, a kockázatok értékelésétől függően. Míg a tőkealapú intézkedések elsődleges célja a pénzügyi rendszer ellenálló képességének javítása, a hitelfelvevői alapú intézkedések különösen alkalmasak lehetnek a rendszerszintű kockázatok további felhalmozódásának megelőzésére az új lakáshitelekkel összefüggésben.

                  (6)

                  Az Európai Rendszerkockázati Testület (ERKT) 2019-ben elvégezte a lakóingatlanokhoz kapcsolódó sérülékenységek szisztematikus és előretekintő, az Európai Gazdasági Térség (EGT) egészére kiterjedő elemzését (6). Az elemzés különböző országokban számos olyan középtávú sérülékenység azonosítását tette lehetővé az ERKT számára, amely a pénzügyi stabilitást érintő rendszerszintű kockázat forrását képezi, és ez öt ország, többek között Németország tekintetében figyelmeztetés kiadásához vezetett (7).

                  (7)

                  2019-ben a lakóingatlan-piacon azonosított fő sérülékenység Németországban a lakóingatlanárak jelentős felülértékelése a városi területeken, amely széles körű és gyors lakóingatlanár-dinamikákhoz és a lakáscélú hitelezés szabályainak enyhülésére utaló bizonyos jelekhez kapcsolódik, a jelentős adathiányosságoknak köszönhető általános bizonytalanság keretében.

                  (8)

                  Az ERKT nemrég befejezte a lakóingatlanokhoz kapcsolódó sérülékenységek szisztematikus és előretekintő, az EGT egészére kiterjedő további elemzését. Ezen elemzés eredménye azt mutatja, hogy a 2019. szeptemberi országspecifikus figyelmeztetéseket követően néhány ország további lépéseket tett a kapcsolódó sérülékenységek orvoslása felé. Különösen, a Cseh Köztársaság elfogadta a hitelfelvevői alapú intézkedések jogi keretét, Németország megteremtette a jogalapját a háztartásoknak nyújtott új lakáscélú hitelekre alkalmazott hitelezési szabályokra vonatkozó adatgyűjtésnek, Franciaország korlátokat vezetett be a jövedelemarányos adósságszolgálati ráta (DSTI-mutató) tekintetében, Izland szigorította a hitelfedezeti mutatóra (LVT-mutató) vonatkozó korlátokat, Norvégia pedig szigorította rendszerkockázati tőkepufferének mértékét. Mindazonáltal a fokozódó sérülékenységek miatt az ERKT elemzése nem tekintette elegendőnek néhány ország elfogadott intézkedéseit.

                  (9)

                  A Covid19-világjárvány 2020. évi kitörése és az ahhoz kapcsolódó válság nem vezetett a lakáspiacok ciklikus hanyatlásához. A fokozatos növekedés időszakát követően és az alacsony kamatkörnyezet közepette a lakóingatlanárak és a hitelezés növekedése több országban sokkal inkább tovább gyorsult, jelentősen meghaladva a háztartások jövedelmének növekedését. A világjárvány hatásának és az abból eredő gazdasági bizonytalanságnak az enyhítése érdekében különböző intézkedéseket és szakpolitikákat – például moratóriumokat és állami garanciákat – vezettek be. E tágabb szakpolitikai összefüggésben néhány országban ideiglenesen enyhítették a korábban tervezett makroprudenciális intézkedéseket, vagy elhalasztották azok aktiválását. A gazdasági helyzet jelenleg megfigyelhető javulása lehetővé teszi a makroprudenciális politika kiigazítását azokban az országokban, ahol tovább nőtt a lakóingatlanokhoz kapcsolódó sérülékenység.

                  (10)

                  Németország vonatkozásában ez a friss elemzés feltárta, hogy a korlátozott intézkedésekből (az LTV-mutatóra vonatkozó korlát és egy amortizációs követelmény) álló, hitelfelvevői alapú eszközök jogi keretének 2017. évi létrehozása ellenére ezen intézkedések egyikét sem aktiválták a lakóingatlan-szektor középtávú sérülékenységei felhalmozódásának kezelése érdekében. Az ERKT figyelembe veszi azt a tényt, hogy a jelenlegi jogi keretrendszerben nem teljesültek a meglévő hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválásának követelményei.

                  (11)

                  Az ERKT elemzése azt is megmutatja, hogy a lakásárak növekedése egyre inkább elterjedt a városi és a vidéki területeken egyaránt. Ennek eredményeképpen a meglévő becslések Németországban a lakásárak erős és növekvő felülértékelését jelzik. A sérülékenységek átfogó elemzését jelenleg akadályozza a lakáshitelekre alkalmazott hitelezési szabályokra vonatkozó részletes adatok hiánya, annak ellenére, hogy 2023-tól induló adatgyűjtésre irányuló intézkedésre került sor a lakáshitelekre vonatkozó adatgyűjtésről szóló nemzeti jogszabály 2021. évi hatálybalépésével. A jelenlegi időszak tekintetében a rendelkezésre álló információk vegyes bizonyítékokat tartalmaznak a lakáshitelekre alkalmazott hitelezési szabályok fejlődése vonatkozásában. Miközben az euroövezeti banki hitelezési felmérés eredményei arra utalnak, hogy a lakásvásárlás hitelfeltételei tovább szigorodtak 2020 folyamán, egy másik, magánszektorbeli adatforrás (8) szerint 2020-ban tovább nőtt a magas LTV-mutatóval rendelkező hitelkérelmek aránya. A német hatóságok rendelkezésre álló további – aktuális tranzakciókat tartalmazó és az aggegált piac egy részét képviselő – magánszektorbeli adatforrás megerősíti azt, hogy az LTV-mutatók kissé emelkedtek az elmúlt évtizedben. Az euroövezeti banki hitelezési felméréssel összhangban a válság nyomán csökkentek az LTV-mutatók. Az adatok arra is rámutatnak, hogy a DSTI-mutatók és a futamidők a 2010-es évek első felében csökkentek és a második felében ismét nőttek. Ugyanakkor a jövedelemarányos eladósodottság mutató (DTI-mutató) 2009 óta egyenletesen nőtt.

                  (12)

                  Ezen túlmenően, az anticiklikus tőkepuffer rátájának Covid19-válságra válaszul történő csökkentését követően Németország a továbbiakban nem vett igénybe tőkealapú intézkedéseket a lakóingatlan-szektorból eredő meglévő sérülékenységek kezeléséhez és a pénzügyi stabilitás elősegítéséhez.

                  (13)

                  E legutóbbi fejlemények ismeretében, különösen a lakásárak bizonyított felülértékelésére tekintettel, az ERKT arra következtet, hogy hitelfelvevői alapú intézkedéseket kellene aktiválni a németországi lakóingatlan-szektorban mutatkozó középtávú sérülékenységek kezelése érdekében. A német hatóságoknak ezért haladéktalanul aktiválniuk kellene az LTV-mutató jogilag kötelező erejű – vagy ha erre a német jogban nincs lehetőség, akkor jogilag nem kötelező erejű – korlátját annak érdekében, hogy a felülértékelt lakásárak mellett biztosított legyenen a szigorú hitelezési szabályok. Ugyanakkor az LTV-mutatóra vonatkozó intézkedés kiegészítéseképpen a tőkealapú intézkedések – mint például az anticiklikus tőkepuffer vagy az ágazati rendszerkockázati tőkepuffer aktiválása – fokoznák a németországi bankszektor lakóingatlanokhoz kötődő sérülékenységekkel szembeni ellenálló képességét, amely sérülékenységek már összeadódtak, tekintettel a lakásárak fennálló felülértékeltségére és az elmúlt években nyújtott lakáscélú jelzáloghitelekre alkalmazott hitelezési szabályok körüli bizonytalanságra. Továbbá, jogilag kötelező erejű – vagy ha erre a német jogban nincs lehetőség, akkor jogilag nem kötelező erejű – jövedelemhez kötött eszközökkel megfelelően kombinálva fokozni lehetne az LTV-mutató korlátjának hatékonyságát a lakóingatlanok finanszírozásához kapcsolódó sérülékenységek kezelése során. Ezért a hitelfelvevői alapú német jogi keretrendszert ki kellene egészíteni jövedelmen alapuló eszközökkel és megfelelően ki kellene azt igazítani annak érdekében, hogy gyorsabban lehetővé váljon a hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválása elkerülve ezáltal a sérülékenységek felhalmozódását,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
      1. SZAKASZ

         AJÁNLÁSOK

         A. ajánlás — Az LTV-mutatóra vonatkozó korlát

      Ajánlott, hogy az érintett hatóságok állapítsanak meg az LTV-mutatóra vonatkozó, jogilag kötelező erejű korlátot a németországi lakóingatlan-szektorban mutatkozó sérülékenységek – a pénzügyi stabilitást fenyegető kockázatok forrása – csökkentése érdekében, amelyek a reálgazdaság számára esetlegesen jelentős negatív következményekkel járhatnak. Ha erre a német jogban nincs lehetőség, akkor ajánlott, hogy az érintett hatóságok aktiváljanak az LTV-mutatóra vonatkozó, jogilag nem kötelező erejű korlátot az itt bemutatott célok érdekében.

         B. ajánlás – A tőkealapú intézkedések aktiválása

      Ajánlott, hogy az érintett hatóságok megfelelő tőkealapú intézkedéseket aktiváljanak a Németországban engedélyezett hitelintézetek ellenálló képességének biztosítása, valamint az A. ajánlásban említett, az LTV-mutatóra vonatkozó korlát kiegészítése érdekében a németországi lakóingatlan-ágazat mint a pénzügyi stabilitást fenyegető kockázat forrása sérülékenységének enyhítése érdekében.

         C. ajánlás – A hitelfelvevői alapú intézkedések jogi kerete a lakóingatlan-ágazat tekintetében

      Ajánlott, hogy az érintett hatóságok biztosítsák, hogy a hitelfelvevői alapú intézkedések meglévő jogi kerete legalább az alábbi jogilag kötelező erejű, hitelfelvevői alapú intézkedéseket tartalmazza:

                  a)

                  a DTI-mutatóra vonatkozó korlátok és a DSTI-mutatóra vonatkozó korlátok;

                  b)

                  az LTV-mutatóra vonatkozó korlátok;

                  c)

                  a futamidőre vonatkozó korlátok; és

                  d)

                  amortizációs követelmények.

         D. ajánlás – A sérülékenységek nyomon követése és a jövedelemhez kötött, hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválása

                  (1)

                  Ajánlott, hogy az érintett hatóságok középtávon szorosan kövessék nyomon a háztartások eladósodottságával, a lakásárak felülértékelésével és az új jelzáloghitelekre vonatkozó hitelezési szabályokkal kapcsolatos sérülékenységeket.

                  (2)

                  Ajánlott, hogy a D(1) ajánlás szerinti nyomon követés eredményei alapján és a hitelkockázat túlzott felhalmozódásának megelőzése érdekében az érintett hatóságok jogilag kötelező erejű jövedelemalapú intézkedéseket – például a DTI-mutatóra vagy a DSTI-mutatóra vonatkozó korlátokat – aktiváljanak. Ha erre a német jogban nincs lehetőség, akkor ajánlott, hogy az érintett hatóságok aktiváljanak jogilag nem kötelező erejű, a jövedelemhez kapcsolódó, hitelfelvevői alapú intézkedéseket az itt bemutatott célok érdekében.

            2. SZAKASZ

         VÉGREHAJTÁS

      1.   Fogalommeghatározások

                  (1)

                  Ezen ajánlás alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

                              a)

                              „érintett hatóságok”: a hitelfelvevői alapú intézkedések jogi keretének módosításával, a hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválásával, a rendszerszintű kockázatok nyomon követésével vagy a tőkealapú intézkedések aktiválásával Németországban megbízott hatóságok;

                              b)

                              „hitelfedezeti mutató” (LTV-mutató): az összes olyan hitel vagy hitelrészlet összegének, amelyek tekintetében a hitelfelvevő hitelnyújtáskor az ingatlant jelölte meg fedezetként, az ingatlan hitelnyújtáskori értékéhez viszonyított aránya;

                              c)

                              „tőkealapú intézkedések”: a hitelintézetre az 1092/2010/EU rendelet 2. cikkének c) pontjában meghatározott rendszerkockázat megelőzése és/vagy mérséklése érdekében előírt bármely szavatolótőke-követelmény, beleértve az 575/2013/EU rendelet 124., 164. vagy 458. cikkét vagy a 2013/36/EU irányelv VII. címének 4. fejezetét is, mint például az anticiklikus tőkepuffer vagy az ágazati rendszerkockázati puffer;

                              d)

                              „hitelintézet”: az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 1. pontjában meghatározott hitelintézet;

                              e)

                              „hitelfelvevői alapú intézkedések”: a hitelfelvevőket célzó makroprudenciális intézkedések, beleértve az LTV-mutatóra, a DTI-mutatóra, a DSTI-mutatóra, a futamidőre és az amortizációs követelményekre vonatkozó korlátokat;

                              f)

                              „jövedelemarányos eladósodottság mutató” (DTI-mutató): a hitelfelvevő hitelnyújtáskori teljes adósságának a hitelfelvevő hitelnyújtáskori teljes éves rendelkezésre álló jövedelméhez viszonyított aránya;

                              g)

                              „jövedelemarányos adósságszolgálati ráta” (DSTI-mutató): az éves teljes adósságszolgálatnak a hitelfelvevő teljes éves rendelkezésre álló jövedelméhez viszonyított aránya a hitelnyújtás időpontjában;

                              h)

                              „adósságszolgálat”: a hitelfelvevő teljes adóssága utáni összes kamat- és tőketörlesztés egy adott időszak alatt.

                              i)

                              „futamidő”: a lakáshitel-szerződés években kifejezett időtartama a hitelnyújtás időpontjában;

                              j)

                              „amortizációs követelmények”: a hitel visszafizetési ütemezésével kapcsolatos intézkedések.

            2.   Végrehajtási kritériumok

                  (1)

                  Az ajánlás végrehajtására a következő kritériumok vonatkoznak:

                              a)

                              megfelelő figyelmet kell fordítani az arányosság elvére, figyelembe véve az A. ajánlás, a B. ajánlás, a C. ajánlás és a D. ajánlás célkitűzését és tartalmát;

                              b)

                              a hitelfelvevői alapú vagy tőkealapú intézkedések A. ajánlás, B. ajánlás, C. ajánlás és D. ajánlás szerinti aktiválásakor azok kalibrálása és bevezetése során figyelembe kell venni Németország helyzetét a gazdasági és pénzügyi ciklusban, és az esetleges implikációkat a kapcsolódó költségek és előnyök tekintetében;

                              c)

                              az ezen ajánlásnak való megfelelésre vonatkozó egyes követelmények a mellékletben kerültek meghatározásra.

                  (2)

                  A címzetteknek közölniük kell az Európai Parlamenttel, a Tanáccsal, a Bizottsággal és az ERKT-val az ezen ajánlás nyomán hozott intézkedéseket, vagy az intézkedés mellőzését megfelelően meg kell indokolniuk. A jelentésnek legalább az alábbiakat kell tartalmaznia:

                              a)

                              a hozott intézkedések tartalmára és határidejére vonatkozó információkat;

                              b)

                              a háztartások eladósodottságához és az új jelzáloghitelek hitelezési szabályaihoz kapcsolódó sérülékenységek értékelését, ideértve az új jelzáloghitelek megoszlását azok LTV-mutatója, DTI-mutatója és DSTI-mutatója, futamideje és amortizációs profilja szerint, ahol a vonatkozó arányokat az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2016/14 ajánlása (9) IV. mellékletének megfelelően kell kiszámítani, a hozott intézkedések működésének ezen ajánlás célkitűzései szempontjából történő értékelésével együtt;

                              c)

                              részletes indokolást az intézkedés mellőzésére vagy az ezen ajánlástól való eltérésre, beleértve a késedelmet is.

            3.   Az intézkedések elfogadására vonatkozó határidők

      Az 1092/2010/EU rendelet 17. cikkének (1) bekezdésével összhangban a címzetteknek tájékoztatniuk kell az Európai Parlamentet, a Tanácsot, a Bizottságot és az ERKT-t arról, hogy milyen intézkedéseket hoztak ezen ajánlás nyomán, vagy meg kell indokolniuk az intézkedés mellőzését. A címzettek a következő határidők betartásával nyújthatják be a tájékoztatást:

                  (1)

                     A. ajánlás

                  Az A. ajánlás címzettjeinek 2023. június 30-ig és 2025. június 30-ig jelentést kell benyújtaniuk az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és az ERKT-nak azokról az intézkedésekről, amelyeket a németországi lakóingatlan-ágazat mint a pénzügyi stabilitást veszélyeztető kockázat forrása sérülékenységének enyhítése érdekében az LTV-mutatóra alkalmazandó korlát megállapítása tekintetében hoztak. Amennyiben egynél több hatóság felelős az azonosított sérülékenységek kezelésére irányuló intézkedésekért, egy közös jelentést kell benyújtani.

                  (2)

                     B. ajánlás

                  A B. ajánlás címzettjeinek 2023. június 30-ig és 2025. június 30-ig jelentést kell benyújtaniuk az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és az ERKT-nak a tőkealapú intézkedések végrehajtása tekintetében hozott intézkedésekről. Amennyiben egynél több hatóság felelős az azonosított sérülékenységek kezelésére irányuló intézkedésekért, egy közös jelentést kell benyújtani.

                  (3)

                     C. ajánlás

                  A C. ajánlás címzettjeinek 2025. június 30-ig be kell nyújtaniuk az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és az ERKT-nak a C. ajánlás végrehajtásáról szóló zárójelentést, beleértve az annak egyértelműsítését tartalmazó nyilatkozatot is, hogy mely hatóság vagy hatóságok felelősek az ajánlásban meghatározott hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválására és végrehajtására irányuló döntés meghozataláért. Amennyiben egynél több hatóság felelős az azonosított sérülékenységek kezelésére irányuló intézkedésekért, egy közös jelentést kell benyújtani.

                  (4)

                     D. ajánlás

                  A D. ajánlás címzettjeinek 2023. június 30-ig és 2025. június 30-ig jelentést kell benyújtaniuk az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és az ERKT-nak a háztartások eladósodottságához, a lakásárak felülértékeléséhez és az új jelzáloghitelek hitelezési szabályaihoz kapcsolódó sérülékenységek középtávú nyomon követéséről, valamint az ilyen sérülékenységek kezelése érdekében hozott intézkedésekről. Amennyiben egynél több hatóság felelős az azonosított sérülékenységek kezelésére irányuló intézkedésekért, egy közös jelentést kell benyújtani.

            4.   Nyomon követés és értékelés

                  (1)

                  Az ERKT titkársága:

                              a)

                              támogatást nyújt a címzetteknek, biztosítva az összehangolt jelentéstételt és a megfelelő sablonok rendelkezésre bocsátását, és szükség szerint részletezve a meghozandó intézkedésekkel kapcsolatos eljárást és határidőket;

                              b)

                              ellenőrzi a címzettek által hozott intézkedéseket, kérésükre segítséget nyújt, és az elfogadott intézkedésekről szóló jelentéseket nyújt be az igazgatótanácsnak.

                  (2)

                  Az igazgatótanács értékelni fogja a címzettek által jelentett intézkedéseket és indokolásokat, és adott esetben határozhat úgy, hogy ezt az ajánlást nem tartották be, és a címzettek nem adtak megfelelő indokolást az intézkedés mellőzésére.

         Kelt Frankfurt am Mainban, 2021. december 2-án.

               az ERKT titkárságának vezetője,

               az ERKT igazgatótanácsa nevében

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  HL L 331., 2010.12.15., 1. o.

         (2)  HL C 58., 2011.2.24., 4. o.

         (3)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2013/1 ajánlása (2013. április 4.) a makroprudenciális politika köztes célkitűzéseiről és eszközeiről (HL C 170., 2013.6.15., 1. o.).

         (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013/36/EU irányelve (2013. június 26.) a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 176., 2013.6.27., 338. o.).

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 575/2013/EU rendelete (2013. június 26.) a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról (HL L 176., 2013.6.27., 1. o.).

         (6)  Lásd: „Vulnerabilities in the residential real estate sectors of EEA countries” (Sérülékenységek az EGT-országok lakóingatlan-szektorában), ERKT, 2019. szeptember, elérhető az ERKT honlapján: www.esrb.europa.eu.

         (7)  Az Európai Rendszerkockázati Testület által kiadott ERKT/2019/11 figyelmeztetés (2019. június 27.) a németországi lakóingatlan-szektorban mutatkozó középtávú sérülékenységekről (HL C 366., 2019.10.30., 45. o.).

         (8)  Egy hitelközvetítő platform által rendelkezésre bocsátott információ amely mindazonáltal nem biztos, hogy reprezentatív a német lakáscélú jelzáloghitelezési piacon.

         (9)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2016/14 ajánlása (2016. október 31.) az ingatlanokkal kapcsolatos adathiány kiküszöböléséről (HL C 31., 2017.1.31., 1. o.).

         MELLÉKLET
         AZ AJÁNLÁSOKRA VONATKOZÓ MEGFELELÉSI KRITÉRIUMOK MEGHATÁROZÁSA

            A. ajánlás — az LTV-mutatóra vonatkozó korlát

         Az A. ajánlásra az alábbi megfelelési kritériumok vonatkoznak.

                     1.

                     A hitelfedezeti mutatóra (LTV-mutató) vonatkozó korlát aktiválásakor a címzetteknek törekedniük kell arra, hogy megakadályozzák a lakóingatlannal fedezett új jelzáloghitelek jelentős vagy növekvő arányát, amelyek nemteljesítésük esetén hitelveszteséget eredményezhetnek, ami a kedvezőtlen gazdasági vagy pénzügyi feltételek, az adósságszolgálati költségek növekedése vagy a lakóingatlan-piac kedvezőtlen alakulása következtében a lakásárak csökkenésével párosul.

                     2.

                     A címzetteknek egy vagy több hitelfelvevői alapú intézkedést kell alkalmazniuk annak érdekében, hogy biztosítsák a hatályban lévő intézkedések hatékonyságát, és minimalizálják az intézkedések megkerülésének vagy az olyan nem szándékos következményeknek a lehetőségét, amelyek csökkenthetik hatékonyságukat és más területeken esetlegesen kockázatokat teremthetnek, különösen annak biztosítása révén, hogy az intézkedések minden típusú hitelező által nyújtott hitelre, a természetes személy hitelfelvevőkre, valamint – a szükségesnek ítélt mértékben – a hitelfelvevők minden más típusára is alkalmazandók legyenek.

                     3.

                     Az LTV-mutatóra vonatkozó korlát aktiválása előtt elemezni kell Németország helyzetét a gazdasági és pénzügyi ciklusban az ilyen intézkedések megfelelő kalibrálásának és bevezetésének megállapítása érdekében.

                     4.

                     Az LTV-mutatóra vonatkozó korlát aktiválását követően szükség lehet annak további szigorítására vagy további hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválására a Németországban azonosított sérülékenységek kezeléséhez. Ez az aktivált intézkedés kiválasztásától függ, az aktivált intézkedések kezdeti kalibrálásától, valamint a sérülékenységek értékelésének eredményétől.

                     5.

                     Az LTV-mutatóra vonatkozó korlát aktiválásakor vagy kalibrálásakor a címzetteknek minden olyan hitelt figyelembe kell venniük, amelyet a háztartásoknak végső soron jövedelmükből kell fedezniük, függetlenül a hitelek formájától.

            B. ajánlás – A tőkealapú intézkedések aktiválása

         A B. ajánlásra az alábbi megfelelési kritériumok vonatkoznak.

                     1.

                     A tőkealapú intézkedések aktiválásakor a címzetteknek törekedniük kell arra, hogy biztosítsák a Németországban engedélyezett hitelintézetek ellenálló képességét a lakóingatlanokhoz kapcsolódó olyan rendszerszintű kockázatok lehetséges bekövetkezésével szemben, amelyek a jelzáloghitelekből eredő közvetlen és közvetett hitelveszteségekhez vezethetnek, vagy amelyek a lakáshitellel rendelkező háztartások fogyasztásának csökkenése következtében merülhetnek fel.

                     2.

                     A tőkealapú intézkedések aktiválása előtt elemezni kell Németország helyzetét a gazdasági és pénzügyi ciklusban annak megállapítása érdekében, hogy megfelelő-e az ilyen intézkedések aktiválása.

                     3.

                     A tőkealapú intézkedések aktiválását követően szükség lehet azok további szigorítására vagy további makroprudenciális intézkedések aktiválására a Németországban azonosított sérülékenységek kezeléséhez. Ez az aktivált tőkealapú intézkedés kiválasztásától függ, az aktivált intézkedések kezdeti kalibrálásától, valamint a sérülékenységek értékelésének eredményétől.

            C. ajánlás – A hitelfelvevői alapú intézkedések jogi kerete a lakóingatlan-ágazat tekintetében

         A C. ajánlásra az alábbi megfelelési kritériumok vonatkoznak.

                     1.

                     A hitelfelvevői alapú intézkedések németországi jogi keretének biztosítania kell, hogy:

                                 a)

                                 a jövedelemarányos eladósodottság mutatóra (DTI-mutató) és a jövedelemarányos adósságszolgálati rátára (DSTI-mutató) vonatkozó korlátok, valamint a futamidőkorlátok minden típusú hitelfelvevőnek és minden típusú hitelező által nyújtott hitelekre alkalmazandók a korlátok megkerülésének megakadályozása érdekében, és ezeket a korlátokat elsősorban a természetes személy hitelfelvevőkre, de minden más típusú hitelfelvevőre is alkalmazni kell, ha a finanszírozási struktúrák a korlátok megkerülésének elkerülése érdekében ezt előrevetítik;

                                 b)

                                 a hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválásával megbízott német hatóságok képesek hatékonyan és megelőző jelleggel aktiválni valamennyi jogilag kötelező erejű hitelfelvevői alapú intézkedést, és rendelkeznek az ahhoz szükséges rugalmassággal, hogy az azonosított sérülékenységek alapján alakítsák ki ezeket az intézkedéseket.

                     2.

                     A hitelfelvevői alapú intézkedések németországi jogi keretét érintő módosításoknak legkésőbb 2024. június 1-jén hatályba kell lépniük.

            D. ajánlás – A sérülékenységek nyomon követése és a jövedelemhez kötött, hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválása

         A D(1) ajánlásra az alábbi megfelelési kritériumok vonatkoznak.
         A háztartások eladósodottságához, a lakásárak felülértékeléséhez és az új jelzáloghitelek hitelezési szabályaihoz kapcsolódó sérülékenységek középtávú nyomon követése során a címzetteknek figyelemmel kell kísérniük az olyan új jelzáloghitelt felvevők arányát, akik esetében fennáll annak a kockázata, hogy nem tudják anélkül rendszeresen törleszteni adósságukat, hogy a kedvezőtlen gazdasági vagy pénzügyi feltételek, az adósságszolgálati költségek növekedése vagy a lakóingatlan-piac kedvezőtlen alakulása miatt jelentősen csökkentenék fogyasztásukat.
         A D(2) ajánlásra az alábbi megfelelési kritériumok vonatkoznak.

                     1.

                     A jövedelemhez kötött hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválásakor a címzetteknek törekedniük kell annak megakadályozására, hogy jelentősen vagy fokozottan nőjön az olyan új jelzáloghitelt felvevők aránya, akik esetében fennáll annak a kockázata, hogy nem tudják anélkül rendszeresen törleszteni adósságukat, hogy a kedvezőtlen gazdasági vagy pénzügyi feltételek, az adósságszolgálati költségek növekedése vagy a lakóingatlan-piac kedvezőtlen alakulása miatt jelentősen csökkentenék fogyasztásukat.

                     2.

                     A címzetteknek egy vagy több hitelfelvevői alapú intézkedést kell alkalmazniuk annak érdekében, hogy biztosítsák a hatályban lévő intézkedések hatékonyságát, és minimalizálják az intézkedések megkerülésének vagy az olyan nem szándékos következményeknek a lehetőségét, amelyek csökkenthetik hatékonyságukat és más területeken esetlegesen kockázatokat teremthetnek, különösen annak biztosítása révén, hogy az intézkedések minden típusú hitelező által nyújtott hitelre, a természetes személy hitelfelvevőkre, valamint – a szükségesnek ítélt mértékben – a hitelfelvevők minden más típusára is alkalmazandók legyenek.

                     3.

                     A jövedelemhez kötött, hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválása előtt elemezni kell Németország helyzetét a gazdasági és pénzügyi ciklusban az ilyen intézkedések megfelelő kalibrálásának és bevezetésének megállapítása érdekében.

                     4.

                     A jövedelemhez kötött, hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválását követően szükség lehet azok további szigorítására vagy további hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválására a Németországban azonosított sérülékenységek kezeléséhez; ez az aktivált intézkedés kiválasztásától függ, az aktivált intézkedések kezdeti kalibrálásától, valamint a sérülékenységek értékelésének eredményétől.

                     5.

                     A jövedelemhez kötött, hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválásakor vagy kalibrálásakor a címzetteknek minden olyan hitelt figyelembe kell venniük, amelyet a háztartásoknak végső soron jövedelmükből kell fedezniük, függetlenül a hitelek formájától.


title: Az Európai Rendszerkockázati Testület ajánlása (2021. december 2.) az ausztriai lakóingatlan-szektorban mutatkozó középtávú sérülékenységekről (ERKT/2021/11) 2022/C 122/02

text:
               2022.3.17.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 122/9

      AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET AJÁNLÁSA
      (2021. december 2.)
      az ausztriai lakóingatlan-szektorban mutatkozó középtávú sérülékenységekről
      (ERKT/2021/11)
      (2022/C 122/02)
      AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET IGAZGATÓTANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
      tekintettel a pénzügyi rendszer európai uniós makroprudenciális felügyeletéről és az Európai Rendszerkockázati Testület létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1092/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 3. cikke (2) bekezdésének b) és d) pontjára, valamint 16. és 18. cikkére,
      tekintettel az Európai Rendszerkockázati Testület eljárási szabályzatának elfogadásáról szóló, 2011. január 20-i ERKT/2011/1 európai rendszerkockázati testületi határozatra (2)és különösen annak 18. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  Az ingatlanszektor fontos szerepet játszik a gazdaságban, és az ott bekövetkező fejlemények jelentős hatást gyakorolhatnak a pénzügyi rendszerre. Az elmúlt pénzügyi válságok megmutatták, hogy az ingatlanpiacokon jelentkező, nem fenntartható fejlemények súlyos hatással járhatnak a pénzügyi rendszer és a gazdaság egészének stabilitására nézve, amely határokon átnyúló kedvezőtlen tovagyűrűző hatásokhoz is vezethet. Egyes tagállamokban a kedvezőtlen ingatlanpiaci fejlemények nagy hitelezési veszteségekhez vezettek és/vagy negatív hatással voltak a reálgazdaságra. Az ilyen hatások az ingatlanszektor, a finanszírozók és a gazdaság egyéb szektorai közötti szoros kölcsönhatást tükrözik. Továbbá a pénzügyi rendszer és a reálgazdaság közötti erős visszacsatolási mechanizmusok felerősítik az esetleges negatív tendenciákat.

                  (2)

                  Ezek a kapcsolatok fontosak, mivel azt jelentik, hogy az ingatlanszektorból eredő kockázatok prociklikus jellegű rendszerszintű hatással járhatnak. A pénzügyi rendszert érintő sérülékenységek általában az ingatlanciklus emelkedési szakaszában halmozódnak fel. A finanszírozás érzékelt alacsonyabb kockázata és a finanszírozáshoz való könnyebb hozzájutás gyors hitel- és beruházásbővüléshez járulhat hozzá, az ingatlanok iránti megnövekedett kereslet mellett, ami az ingatlanárak növekedése irányába ható nyomást fejt ki. Mivel az ebből eredő magasabb fedezeti értékek tovább kedveznek a hitelkeresletnek és -kínálatnak, ez az önmagát erősítő dinamika esetleges rendszerszintű következményekhez vezethet. Ezzel szemben az ingatlanciklus lefelé irányuló szakaszában a szigorúbb hitelfeltételek, a nagyobb kockázatkerülés és az ingatlanárak csökkenése irányába ható nyomás kedvezőtlen hatással lehet a hitelfelvevők és a hitelezők ellenálló képességére, ezáltal gyengítve a gazdasági körülményeket.

                  (3)

                  A lakóingatlan-szektorhoz kapcsolódó sérülékenységek rendszerszintű kockázat forrását jelenthetik, és közvetlenül és közvetetten is hatással lehetnek a pénzügyi stabilitásra. A közvetlen hatás a jelzáloghitel-portfóliók hitelezési vesztesége a kedvezőtlen gazdasági vagy pénzügyi körülmények és a lakóingatlan-piac párhuzamos negatív tendenciái miatt. A közvetett hatás kapcsolódhat a háztartások fogyasztásának kiigazításához, ami a reálgazdaság és a pénzügyi stabilitás tekintetében további következményekkel jár.

                  (4)

                  Ahogyan azt az ERKT/2013/1 európai rendszerkockázati testületi ajánlás (3) (4) preambulumbekezdése megállapítja, a makroprudenciális politika végső célja a pénzügyi rendszer egésze stabilitásának megőrzéséhez való hozzájárulás – beleértve a pénzügyi rendszer ellenálló képességének növelésén és a rendszerszintű kockázatok felgyülemlésének csökkentésén keresztül történő hozzájárulást –, ezzel biztosítva a pénzügyi szektor gazdasági növekedéshez való fenntartható hozzájárulását.

                  (5)

                  Ennek érdekében a makroprudenciális hatóságok alkalmazhatnak a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvben (4) és az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (5) meghatározott egy vagy több tőkealapú intézkedést, és/vagy hitelfelvevői alapú makroprudenciális intézkedéseket, amelyek kizárólag nemzeti jogon alapulnak, a kockázatok értékelésétől függően. Míg a tőkealapú intézkedések elsődleges célja a pénzügyi rendszer ellenálló képességének javítása, a hitelfelvevői alapú intézkedések különösen alkalmasak lehetnek a rendszerszintű kockázatok további felhalmozódásának megelőzésére.

                  (6)

                  2016-ban az Európai Rendszerkockázati Testület (ERKT) az Unió egészére kiterjedően elemezte (6) a lakóingatlanokhoz kapcsolódó sérülékenységeket. Az elemzés különböző országokban számos olyan középtávú sérülékenység azonosítását tette lehetővé az ERKT számára, amely a pénzügyi stabilitást érintő rendszerszintű kockázat forrását képezi, és ez nyolc ország, többek között Ausztria tekintetében figyelmeztetés kiadásához vezetett (7).

                  (7)

                  2016-ban a lakóingatlan-piacon azonosított fő sérülékenység Ausztriában a lakóingatlanárak és a jelzálog hitelek komoly növekedése volt, valamint a hitelezési szabályok további lazítása.

                  (8)

                  2018 óta az osztrák hatóságok kommunikációs eszközöket vettek igénybe a prudens hitelezési szabályok biztosítása érdekében, amelyet megerősített makroprudenciális felügyeleti tevékenységekkel támogattak. Az ERKT a lakóingatlan-szektorban megfigyelhető, középtávú sérülékenységgel kapcsolatosan 2016-ban figyelmeztetésben részesült országokról szóló nyomonkövetési jelentésében (8) elismerte, hogy az osztrák hatóságok által bevezetett intézkedések hatékonyan kezelhetik a főként felbukkanóban lévő sérülékenységeket. Az ERKT mindazonáltal azt is megjegyezte, hogy 2017-ben az osztrák hatóságokat felhatalmazták jogilag kötelező erejű, hitelfelvevői alapú intézkedések bevezetésére, és ez a felbukkanóban lévő sérülékenységek fokozódása esetén valósulhat meg.

                  (9)

                  Az ERKT nemrég befejezte a lakóingatlanokhoz kapcsolódó sérülékenységek szisztematikus és előretekintő, az Európai Gazdasági Térség egészére kiterjedő elemzését. Ennek keretében az ERKT azonosított bizonyos középtávú sérülékenységeket, amelyek a pénzügyi stabilitást érintő rendszerszintű kockázat forrását képezik, és amelyeket nem kezeltek kellőképpen.

                  (10)

                  A Covid19-világjárvány 2020. évi kitörése és az ahhoz kapcsolódó válság nem vezetett a lakáspiacok ciklikus hanyatlásához. A fokozatos növekedés időszakát követően és az alacsony kamatkörnyezet közepette a lakóingatlanárak és a hitelezés növekedése több országban sokkal inkább tovább gyorsult, jelentősen meghaladva a háztartások jövedelmének növekedését. A világjárvány hatásának és az abból eredő gazdasági bizonytalanságnak az enyhítése érdekében különböző intézkedéseket és szakpolitikákat – például moratóriumokat és állami garanciákat – vezettek be. E tágabb szakpolitikai összefüggésben néhány országban ideiglenesen enyhítették a korábban tervezett makroprudenciális intézkedéseket, vagy elhalasztották azok aktiválását. A gazdasági helyzet jelenleg megfigyelhető javulása lehetővé teszi a makroprudenciális politika kiigazítását azokban az országokban, ahol folytatódott a lakóingatlanokhoz kapcsolódó sérülékenységek felhalmozódása.

                  (11)

                  Ausztria vonatkozásában ez a közelmúltbeli elemzés feltárta, hogy a mérsékelt növekedési periódust követően felgyorsult a reál lakásárak növekedése, meghaladva a rendelkezésre álló reáljövedelem növekedését. Egyenletesen fokozódott továbbá a háztartásoknak nyújtott hitelezés. Az ERKT elemzése azt is megmutatja, hogy 2019 szeptembere óta a reál lakásárak növekedése 2021 első negyedévében felgyorsult, meghaladva ugyanezen időszakban a rendelkezésre álló reáljövedelem növekedését. E fejlemények mentén az Oesterreichische Nationalbank becslése szerint a lakásárak felülértékeltsége fokozódott 2021 első negyedévében. A háztartásoknak lakásvásárlási célból nyújtott hitelek reál növekedése 2019 óta egyenletesen nőtt. Az osztrák Finanzmarktstabilitätsgremium (pénzügyi piaci stabilitási testület) 2021. júniusi közleménye (9) szerint a jelzáloghitelekre vonatkozó hitelezési szabályok a hitelfedezeti mutató (LTV-mutató) és a jövedelemarányos adósságszolgálati ráta (DSTI-mutató) tekintetében a közelmúltban szembefordultak az ötéves átlaggal, és jelentős volt az olyan hitelek aránya, amelyek esetében ezek a mutatók emelkedett értékkel rendelkeztek.

                  (12)

                  A jelenlegi makroprudenciális politikai kombináció csak részben tekinthető megfelelőnek és részben elégségesnek a fokozódó sérülékenységek kezeléséhez. Ausztria továbbá nem vett igénybe tőkealapú intézkedéseket a meglévő sérülékenységek kezeléséhez és a pénzügyi stabilitás elősegítéséhez. Ezen túlmenően az Ausztriában a lakóingatlan-szektorban azonosított fő sérülékenységek nem tükröződnek kellőképpen a jelzáloghitelek kockázati súlyaiban a tőkekövetelmények kiszámításához a belső minősítésen alapuló módszert használó hitelintézetek gyakorlatában.

                  (13)

                  E legutóbbi fejlemények ismeretében az ERKT arra következtet, hogy a jogilag kötelező erejű hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválása fokozná az ausztriai lakóingatlan-szektorban azonosított középtávú sérülékenységek kezelésére szolgáló, már meglévő intézkedések hatékonyságát. Amennyiben a jogilag kötelező erejű hitelfelvevői alapú intézkedéseket bárhol és bármikor olyannak értékelik, hogy azok nem kezelik kellően hatékonyan a középtávú sérülékenységeket, ott és akkor megfontolandó tőkealapú intézkedések – például a lakóingatlan-kitettségek belső minősítésen alapuló módszer szerinti kockázati súlyainak növelésére szolgáló eszközök, az ágazati rendszerkockázati tőkepuffer vagy az anticiklikus tőkepuffer – végrehajtása. Ezek az intézkedések fokoznák az osztrák bankszektornak az esetlegesen felhalmozódott kockázatokkal – a lakásárak fennálló felülértékeltségével és az elmúlt években nyújtott lakáscélú jelzáloghitelekre alkalmazott, bizonyos mértékben laza hitelezési szabályok – szembeni ellenálló képességét,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
      1. SZAKASZ

         AJÁNLÁSOK

         A. ajánlás – A jogilag kötelező erejű hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválása

      Ajánlott, hogy az érintett hatóságok aktiváljanak jogilag kötelező erejű hitelfelvevői alapú intézkedéseket az ausztriai lakóingatlan-szektor sérülékenységeinek csökkentése érdekében, amelyek a pénzügyi stabilitást érintő kockázat forrását képezik.

         B. ajánlás – A tőkealapú intézkedések aktiválása vagy szigorítása

      Ajánlott, hogy az érintett hatóságok tőkealapú intézkedéseket aktiváljanak vagy szigorítsanak az Ausztriában engedélyezett hitelintézetek ellenálló képességének biztosítása, valamint a hitelfelvevői alapú intézkedések kiegészítése érdekében az ausztriai lakóingatlan-ágazat mint a pénzügyi stabilitást fenyegető kockázat forrása sérülékenységének enyhítése érdekében, amennyiben az ilyen kötelező hitelfelvevői alapú intézkedéseket bárhol és bármikor olyannak értékelnék, hogy azok nem kezelik kellően hatékonyan a középtávú sérülékenységeket.
      2. SZAKASZ

         VÉGREHAJTÁS

      1.   Fogalommeghatározások

                  (1)

                  Ezen ajánlás alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

                              a)

                              „érintett hatóságok”: a jogilag kötelező erejű hitelfelvevői alapú intézkedések vagy a tőkealapú intézkedések aktiválásával Ausztriában megbízott hatóságok;

                              b)

                              „hitelfelvevői alapú intézkedések”: a hitelfelvevőket célzó makroprudenciális intézkedések, beleértve az LTV-mutatóra, a jövedelemarányos eladósodottság mutatóra (DTI-mutató), a DSTI-mutatóra, a futamidőre és az amortizációs követelményekre vonatkozó korlátokat;

                              c)

                              „hitelfedezeti mutató” (LTV-mutató): az összes olyan hitel vagy hitelrészlet összegének, amelyek tekintetében a hitelfelvevő hitelnyújtáskor az ingatlant jelölte meg fedezetként, az ingatlan hitelnyújtáskori értékéhez viszonyított aránya;

                              d)

                              „jövedelemarányos eladósodottság mutató” (DTI-mutató): a hitelfelvevő hitelnyújtáskori teljes adósságának a hitelfelvevő hitelnyújtáskori teljes éves rendelkezésre álló jövedelméhez viszonyított aránya;

                              e)

                              „jövedelemarányos adósságszolgálati ráta” (DSTI-mutató): az éves teljes adósságszolgálatnak a hitelfelvevő teljes éves rendelkezésre álló jövedelméhez viszonyított aránya a hitelnyújtás időpontjában;

                              f)

                              „adósságszolgálat”: a hitelfelvevő teljes adóssága utáni összes kamat- és tőketörlesztés egy adott időszak alatt;

                              g)

                              „futamidő”: a lakáshitel-szerződés években kifejezett időtartama a hitelnyújtás időpontjában;

                              h)

                              „amortizációs követelmények”: a hitel visszafizetési ütemezésével kapcsolatos intézkedések;

                              i)

                              „tőkealapú intézkedések”: a hitelintézetre az 1092/2010/EU rendelet 2. cikkének c) pontjában meghatározott rendszerkockázat megelőzése és/vagy mérséklése érdekében előírt bármely szavatolótőke-követelmény, beleértve az 575/2013/EU rendelet 124., 164. vagy 458. cikkét vagy a 2013/36/EU irányelv VII. címének 4. fejezetét is, mint például az anticiklikus tőkepuffer vagy az ágazati rendszerkockázati puffer;

                              j)

                              „hitelintézet”: az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 1. pontjában meghatározott hitelintézet.

            2.   Végrehajtási kritériumok

                  (1)

                  Ezen ajánlás végrehajtására a következő kritériumok vonatkoznak:

                              a)

                              megfelelő figyelmet kell fordítani az arányosság elvére, figyelembe véve az A. ajánlás és a B. ajánlás célkitűzését és tartalmát;

                              b)

                              a jogilag kötelező erejű hitelfelvevői alapú és/vagy a tőkealapú intézkedések aktiválásakor azok kalibrálása és ütemezése során figyelembe kell venni Ausztria helyzetét a gazdasági és pénzügyi ciklusban, és az esetleges implikációkat a kapcsolódó költségek és előnyök tekintetében;

                              c)

                              az ezen ajánlásnak való megfelelésre vonatkozó egyes követelmények a mellékletben kerültek meghatározásra.

                  (2)

                  A címzetteknek közölniük kell az Európai Parlamenttel, a Tanáccsal, a Bizottsággal és az ERKT-val az ezen ajánlás nyomán hozott intézkedéseket, vagy az intézkedés mellőzését megfelelően meg kell indokolniuk. A jelentésnek legalább az alábbiakat kell tartalmaznia:

                              a)

                              a hozott intézkedések tartalmára és határidejére vonatkozó információkat;

                              b)

                              a háztartások eladósodottságához és az új jelzáloghitelek hitelezési szabályaihoz kapcsolódó sérülékenységek értékelését, ideértve az új jelzáloghitelek megoszlását azok LTV-mutatója, DTI-mutatója és DSTI-mutatója, futamideje és amortizációs profilja szerint, ahol a vonatkozó arányokat az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2016/14 ajánlása (10) IV. mellékletének megfelelően kell kiszámítani, a hozott intézkedések működésének ezen ajánlás célkitűzései szempontjából történő értékelésével együtt;

                              c)

                              részletes indokolást az intézkedés mellőzésére vagy az ezen ajánlástól való eltérésre, beleértve a késedelmet is.

            3.   Az intézkedések elfogadására vonatkozó határidők

      Az 1092/2010/EU rendelet 17. cikkének(1) bekezdésével összhangban a címzetteknek tájékoztatniuk kell az Európai Parlamentet, a Tanácsot, a Bizottságot és az ERKT-t arról, hogy milyen intézkedéseket hoztak ezen ajánlás nyomán, vagy meg kell indokolniuk az intézkedés mellőzését. A címzettek a következő határidők betartásával nyújthatják be a tájékoztatást:

                  (1)

                     A. ajánlás

                              a)

                              Az A. ajánlás címzettjeinek 2023. június 30-ig és 2025. június 30-ig jelentést kell benyújtaniuk az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és az ERKT-nak a jogilag kötelező erejű hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválása tekintetében hozott intézkedésekről. Amennyiben egynél több hatóság felelős az azonosított sérülékenységek kezelésére irányuló intézkedésekért, egy közös jelentést kell benyújtani.

                  (2)

                     B. ajánlás

                  A B. ajánlás címzettjeinek 2023. június 30-ig és 2025. június 30-ig jelentést kell benyújtaniuk az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és az ERKT-nak a tőkealapú intézkedések végrehajtása tekintetében hozott intézkedésekről. Amennyiben egynél több hatóság felelős az azonosított sérülékenységek kezelésére irányuló intézkedésekért, egy közös jelentést kell benyújtani.

            4.   Nyomon követés és értékelés

                  (1)

                  Az ERKT titkársága:

                              a)

                              támogatást nyújt a címzetteknek, biztosítva az összehangolt jelentéstételt és a megfelelő sablonok rendelkezésre bocsátását, és szükség szerint részletezve a meghozandó intézkedésekkel kapcsolatos eljárást és határidőket;

                              b)

                              ellenőrzi a címzettek által hozott intézkedéseket, kérésükre segítséget nyújt, és az elfogadott intézkedésekről szóló jelentéseket nyújt be az igazgatótanácsnak.

                  (2)

                  Az igazgatótanács értékelni fogja a címzettek által jelentett intézkedéseket és indokolásokat, és adott esetben határozhat úgy, hogy ezt az ajánlást nem tartották be, és a címzettek nem adtak megfelelő indokolást az intézkedés mellőzésére.

         Kelt Frankfurt am Mainban, 2021. december 2-án.

               az ERKT titkárságának vezetője,

               az ERKT igazgatótanácsa nevében

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  HL L 331., 2010.12.15., 1. o.

         (2)  HL C 58., 2011.2.24., 4. o.

         (3)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2013/1 ajánlása (2013. április 4.) a makroprudenciális politika köztes célkitűzéseiről és eszközeiről (HL C 170., 2013.6.15., 1. o.).

         (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013/36/EU irányelve (2013. június 26.) a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 176., 2013.6.27., 338. o.).

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 575/2013/EU rendelete (2013. június 26.) a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról (HL L 176., 2013.6.27., 1. o.).

         (6)  Lásd: „Vulnerabilities in the EU Residential Real Estate Sector” (Sérülékenységek az EU lakóingatlan-szektorában), ERKT, 2016. november, elérhető az ERKT honlapján: www.esrb.europa.eu.

         (7)  Az Európai Rendszerkockázati Testület által kiadott ERKT/2016/05 figyelmeztetés (2016. szeptember 22.) az ausztriai lakóingatlan-szektorban mutatkozó középtávú sérülékenységekről (HL C 31., 2017.1.31., 43. o.).

         (8)  Lásd az ERKT 2019. szeptemberi, a 2016-ban EKRT-figyelmeztetésben részesült országokról szóló nyomonkövetési jelentését, elérhető az ERKT honlapján: www.esrb.europa.eu.

         (9)  A Finanzmarktstabilitätsgremium 28. üléséről készült sajtótájékoztató, elérthető az FMSG honlapján: https://www.fmsg.at/en/publications/press-releases/2021/28th-meeting.html.

         (10)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2016/14 ajánlása (2016. október 31.) az ingatlanokkal kapcsolatos adathiány kiküszöböléséről (HL C 31., 2017.1.31., 1. o.).

         MELLÉKLET
         AZ AJÁNLÁSOKRA VONATKOZÓ MEGFELELÉSI KRITÉRIUMOK MEGHATÁROZÁSA

            A. ajánlás – A jogilag kötelező hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválása

         Az A. ajánlásra az alábbi megfelelési kritériumok vonatkoznak.

                     1.

                     A jogilag kötelező erejű hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválásakor a címzetteknek törekedniük kell annak megakadályozására, hogy jelentősen vagy fokozottan nőjön:

                                 a)

                                 a lakóingatlannal fedezett olyan új jelzáloghitelek aránya, amelyek hitelezési veszteséget eredményezhetnek nemteljesítésük és a lakóingatlan-árak párhuzamos csökkenése esetén;

                                 b)

                                 az olyan új jelzáloghitelt felvevők aránya, akik esetében fennáll annak jelentős kockázata, hogy nem tudják anélkül rendszeresen törleszteni adósságukat, hogy a kedvezőtlen gazdasági vagy pénzügyi feltételek, az adósságszolgálati költségek növekedése vagy a lakóingatlan-piac kedvezőtlen alakulása miatt jelentősen csökkentenék fogyasztásukat.

                     2.

                     A címzetteknek egy vagy több jogilag kötelező erejű hitelfelvevői alapú intézkedést kell alkalmazniuk annak érdekében, hogy biztosítsák a hatályban lévő intézkedések hatékonyságát, és minimalizálják az intézkedések megkerülésének vagy az olyan nem szándékos következményeknek a lehetőségét, amelyek csökkenthetik hatékonyságukat és más területeken esetlegesen kockázatokat teremthetnek, különösen annak biztosítása révén, hogy a jogilag kötelező erejű hitelfelvevői alapú intézkedések minden típusú hitelfelvevőnek nyújtott és minden típusú hitelező által nyújtott hitelre alkalmazandók legyenek.

                     3.

                     A hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválása előtt elemezni kell Ausztria helyzetét a gazdasági és pénzügyi ciklusban az ilyen intézkedések megfelelő kalibrálásának és bevezetésének megállapítása érdekében.

                     4.

                     A jogilag kötelező erejű hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválása előtt az ilyen intézkedések megfelelő kalibrálásának és bevezetésének megállapítása érdekében a címzetteknek figyelembe kell venniük a jelenleg fennálló hitelfelvevői alapú intézkedések választását és azok kalibrálását, biztosítva ezáltal az Ausztriában azonosított sérülékenységek hatékonyabb enyhítését.

                     5.

                     A jogilag kötelező hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválását követően szükség lehet azok további szigorítására vagy további makroprudenciális intézkedések aktiválására az Ausztriában azonosított sebezhetőségek kezeléséhez. Ez az aktivált hitelfelvevői alapú intézkedés kiválasztásától függ, az aktivált intézkedések kezdeti kalibrálásától, valamint a sebezhetőségek értékelésének eredményétől.

                     6.

                     A jogilag kötelező erejű hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválása vagy kalibrálása során a címzetteknek a hitel formájára tekintet nélkül minden olyan hitelt figyelembe kell venniük, amelyet háztartások törlesztenek jövedelmükből, azaz a lakásépítő társaságoknak nyújtott hiteleket a háztartások adósságaként kell kezelniük.

            B. ajánlás – A tőkealapú intézkedések aktiválása vagy szigorítása

         A B. ajánlásra az alábbi megfelelési kritériumok vonatkoznak.

                     1.

                     A további tőkealapú intézkedések aktiválásakor vagy a meglévők szigorításakor a címzetteknek törekedniük kell arra, hogy biztosítsák az Ausztriában engedélyezett hitelintézetek ellenálló képességét a lakóingatlanokhoz kapcsolódó olyan rendszerszintű kockázatok lehetséges bekövetkezésével szemben, amelyek a jelzáloghitelekből eredő közvetlen és közvetett hitelveszteségekhez vezethetnek, vagy amelyek a lakáshitellel rendelkező háztartások fogyasztásának csökkenése következtében merülhetnek fel.

                     2.

                     A további tőkealapú intézkedések aktiválása vagy a meglévők szigorítása előtt elemezni kell Ausztria helyzetét a gazdasági és pénzügyi ciklusban és az A. ajánlással összhangban aktivált jogilag kötelező erejű hitelfelvevői alapú intézkedéseknek a középtávú sérülékenységek kezelésére való alkalmasságát annak megállapítása érdekében, hogy megfelelő-e tőkealapú intézkedések aktiválása vagy szigorítása.

                     3.

                     A további tőkealapú intézkedések aktiválását vagy a meglévők szigorítását követően szükség lehet az intézkedések további szigorítására vagy további makroprudenciális intézkedések aktiválására az Ausztriában azonosított sérülékenységek kezelése érdekében. Ez az aktivált tőkealapú intézkedés kiválasztásától függ, az aktivált intézkedések kezdeti kalibrálásától, valamint a sérülékenységek értékelésének eredményétől.


title: Az Európai Rendszerkockázati Testület Ajánlása (2021. december 2.) a pénzpiaci alapok reformjáról (ERKT/2021/9) 2022/C 129/01

text:
               2022.3.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 129/1

      AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET AJÁNLÁSA
      (2021. december 2.)
      a pénzpiaci alapok reformjáról
      (ERKT/2021/9)
      (2022/C 129/01)
      AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET IGAZGATÓTANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
      tekintettel a pénzügyi rendszer európai uniós makroprudenciális felügyeletéről és az Európai Rendszerkockázati Testület létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1092/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 3. cikke (2) bekezdésének b) és d) pontjára, valamint 16. és 18. cikkére,
      tekintettel az Európai Rendszerkockázati Testület eljárási szabályzatának elfogadásáról szóló, 2011. január 20-i ERKT/2011/1 európai rendszerkockázati testületi határozatra (2) és különösen annak 28. cikke (6) bekezdésére,
      tekintettel a pénzpiaci alapokról szóló, 2017. június 14-i (EU) 2017/1131 európai parlamenti és tanácsi rendeletre (3),
      mivel:

                  (1)

                  A Covid19-világjárvány kitörésekor kialakult pénzügyi piaci zavarok rávilágítottak arra, hogy a magánszektorbeli pénzpiaci alapok (PPA-k) egyes alágazataiban továbbra is rendszerszintű sérülékenységek állnak fenn. Ez szükségessé teszi a globális pénzügyi válság utáni szabályozási reformok egyes vonatkozásainak újraértékelését.

                  (2)

                  A 2008-as globális pénzügyi válság megmutatta a PPA-k hitelkockázattal és nagymértékű visszaváltással szembeni sérülékenységét. Ez a sérülékenység azt jelenti, hogy a pénzügyi rendszer egészében elterjeszthetik vagy felerősíthetik a kockázatokat. Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2012/1. ajánlása (4) azt ajánlotta az Európai Bizottságnak, hogy kezelje ezeket a sérülékenységeket. Az Európai Rendszerkockázati Testület (ERKT) konkrétan azt ajánlotta, hogy valamennyi PPA esetében térjenek át a változó nettó eszközértéken történő értékelésre, szigorítsák a likviditási követelményeket, fokozzák az információ közzétételét, valamint javítsák az adatszolgáltatást és információcserét.

                  (3)

                  Az (EU) 2017/1131 rendelet (a továbbiakban: PPA rendelet) szabályokat állapít meg a PPA-k ellenállóbbá tételére és a globális pénzügyi válság során kiemelt fertőzési csatornák korlátozására. Közvetlen kötelezettségeket ró a PPA-kra és kezelőikre az egész Unióban. Az ERKT az ERKT/2012/1 ajánlás rendelkezései alapján elemezte a PPA rendelet tartalmát és megállapította, hogy az nagyrészt megfelel az ajánlásnak (5).

                  (4)

                  A Covid19-világjárvány kitörésekor, mivel a befektetők „megőrültek a készpénzért” (6), egyes, magánszektorbeli hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokba fektető PPA-kat akut likviditásszűke terhelte, amikor azzal szembesültek, hogy a befektetők általi nagymértékű visszaváltás a magánszektorbeli pénzpiacok likviditáshiányával párosult. Emiatt aggályok merültek fel azzal kapcsolatban, hogy a PPA-k likviditási problémái felerősíthetik a Covid19 okozta sokkhatásokat a pénzügyi rendszer más részeiben. A helyzet különösen súlyos volt az Egyesült Államokban és az Unióban. Az eurorendszer, a Federal Reserve és a Bank of England által monetáris politikai megbízatásuk keretében hozott rendkívüli intézkedések hozzájárultak a helyzet javulásához.

                  (5)

                  A PPA-knál megfigyelt likviditási problémák a PPA-k által a pénzügyi rendszer és a reálgazdaság számára ellátott két elsődleges gazdasági funkció közötti feszültséget tükrözik: i. rövid lejáratú finanszírozás nyújtása kibocsátók, elsősorban bankok és nem pénzügyi vállalatok számára; valamint ii. a befektetők általi, készpénzkezelő eszközként történő használat. A feszültség abból ered, hogy a PPA-k azonnal lehívható likviditást kínálnak a befektetőknek, és gyakran készpénzszerű eszköznek tekintik őket, miközben azok az eszközök, amelyekbe befektetnek, nem megbízhatóan likvidek, különösen stresszhelyzetben, amikor a PPA-knak esetleg el kell adniuk azokat. Ez különösen igaz azokra a PPA-kra, amelyek elsősorban kereskedelmi értékpapírokba és betéti okiratokba fektetnek be (alacsony volatilitású nettó eszközértékű és változó nettó eszközértékű PPA-k), mivel ezeket az eszközöket általában lejáratig tartják, és nem részesülnek a mély másodlagos piacok előnyeiből (7).

                  (6)

                  A rövid lejáratú hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok európai piaca széttagolt és négy fő részből áll: az átruházható európai kereskedelmi értékpapírok (NEU-CP) piaca, az euróban kibocsátott kereskedelmi értékpapírok (Euro-CP) piaca, az egyéb nemzeti kereskedelmi értékpapírok és letéti jegyek piaca, valamint a rövid lejáratú állami értékpapírok piaca. E széttagoltság és az ezekre a piacokra, különösen a tőzsdén kívüli másodlagos piacokra vonatkozó információk hiánya rontja méretük és likviditásuk értékelését, ami fontos ahhoz, hogy a PPA-k szükség esetén eszközértékesítés útján teljesíthessék a nagymértékű visszaváltási kérelmeket (8).

                  (7)

                  Ez az ajánlás hozzájárul a PPA rendelet közelgő, 2022-es bizottsági felülvizsgálatához, hogy kezelni lehessen a magánszektorbeli PPA-k egyes alágazataiban tartósan fennálló rendszerszintű sérülékenységeket. Célja, hogy tükrözze az ERKT/2012/1 ajánlás azon célját, hogy csökkentse a hatályos PPA rendelettel összefüggésben a névértéken történő visszaváltás révén az egyes PPA-k által kínált betét típusú tulajdonságokat. Az ajánlás a PPA-k reformjával kapcsolatban nemzetközi szinten és az EU más részein folyó szélesebb körű munkálatokkal összefüggésben készült. Az ajánlás hátterét különösen az Európai Értékpapír-piaci Hatóság (ESMA) által a PPA rendelet reformjáról folytatott konzultáció nyomán kapott visszajelzések szolgáltatták. Az ajánlás összhangban van a Pénzügyi Stabilitási Tanács (FSB) javaslataival (9) is, jóllehet nem írja elő a PPA-k számára, hogy tőkepufferrel vagy minimális kockázati állománnyal rendelkezzenek. Az ERKT úgy véli, hogy nincs szükség ilyen szavatolótőke-követelményekre, feltéve, hogy csökkennek a PPA-kat betétgyűjtő intézményekhez hasonlóvá tévő jellemzők, és terjednek azok, amelyek más befektetési alapokhoz teszik hasonlóvá a PPA-kat.

                  (8)

                  Az A. ajánlás célja a küszöbhatások csökkentése. Különösen két szabályozási követelmény nem kívánt következményeinek megszüntetését célozza. Először, a PPA rendelet előírja, hogy az alacsony volatilitású nettó eszközértékű PPA-k bizonyos eszközöket amortizált bekerülési értéken értékelhetnek, feltéve, hogy az eredményül kapott nettó eszközérték nem tér el 20 bázispontnál nagyobb mértékben attól a nettó eszközértéktől, amelyet az összes eszközre vonatkozóan piaci árazás vagy modellalapú árazás alkalmazásával számítanak ki. Ez a gallér lépéselőnyt jelent a befektetőknek, mivel befektetési jegyeiket olyan nettó eszközértéken válthatják vissza, amely nem tükrözi bizonyos eszközök piaci értékelését. Ez pánikösztönző lehet és meg kell szüntetni. Ehelyett az alacsony volatilitású nettó eszközértékű PPA-k nettó eszközértékének ingadozónak kell lennie. A gallér megszüntetése megváltoztatja az alacsony volatilitású nettó eszközértékű PPA-k egyik fontos jellemzőjét, és ezzel hatással lehet azon befektetők döntéseire is, akiket eddig a nettó eszközérték viszonylagos stabilitása vonzott. Ugyanakkor a B. ajánlás az alacsony volatilitású nettó eszközértékű PPA-kra vonatkozó azon likviditási követelmények szigorítására irányul, amelyek célja, hogy kevésbé kockázatossá és kevésbé volatilissé tegye azokat a rövid lejáratú változó nettó eszközértékű PPA-khoz képest. Másodszor, más küszöbértékek túllépése esetén az alacsony volatilitású nettó eszközértékű PPA-k és az állampapírokba fektető állandó nettó eszközértékű PPA-k kezelőinek értékelniük és dokumentálniuk kell a megfelelő intézkedéseket. Ez magában foglalhatja bizonyos konkrét likviditáskezelési eszközök alkalmazását, például a befektetőkre vonatkozó likviditási díjakat és a visszaváltási korlátok alkalmazását. A Covid19-világjárvány kezdetekor e küszöbértékek valamelyike okozhatott visszaváltásokat egyes befektetőknél, ha azt várták, hogy ezek az intézkedések automatikusan alkalmazásra kerülnek. Ezért ezeket el kell törölni. E küszöbértékek eltörlése azt is megkönnyítené, hogy az alacsony volatilitású nettó eszközértékű PPA-k és az állampapírokba fektető állandó nettó eszközértékű PPA-k alkalmazzák a PPA rendelet azon rendelkezéseit, amelyek bizonyos feltételek mellett lehetővé teszik számukra, hogy átmenetileg ne tegyenek eleget a likviditási követelményeiknek, a PPA rendelet 24. cikkének (2) bekezdésében előírtak szerint.

                  (9)

                  A B. ajánlás célja, hogy csökkentse a PPA-k likviditási transzformációját és javítsa az eszköz-forrás párosításukat. A változó nettó eszközértékű PPA-kra és alacsony volatilitású nettó eszközértékű PPA-kra vonatkozó magasabb likviditási követelmények, amelyek napi és heti lejáratú eszközökből és állampapíreszközökből állnak, nagyobb és diverzifikáltabb likviditást biztosítanak a portfólióban, és csökkentik annak kockázatát, hogy a PPA-k piaci stresszhelyzetben destabilizálják a tágabb értelemben vett pénzpiacokat. Az állampapíreszközök megfelelő rendelkezésre állásának biztosítása érdekében ezek a heti lejáratú eszközöknél hosszabb lejáratúak is lehetnek. Ez növelheti ugyan a lejárati kockázatot, de a likviditási kockázatot is csökkenti. A PPA rendelet némi rugalmasságot biztosít a PPA-k kezelői számára, akik az ellenőrzési körükön kívül eső okból eltekinthetnek a likviditási követelményeik teljesítésétől. Az egyéni szintű rugalmasság azonban nem feltétlenül elegendő a piac egészére kiterjedő stressz esetén. Ilyen esetekben a PPA-k kezelői számára továbbá kifejezetten engedélyezni kellene azt, hogy likvid eszközeiket a visszaváltások teljesítésére használják, és a rendszerint előírtnál kevesebb heti lejáratú eszközt és állampapíreszközt tartsanak. Az illetékes nemzeti hatóságoknak hatáskörrel kell rendelkezniük arra, hogy a joghatóságuk alá tartozó PPA-k egészére vagy egy alcsoportjára vonatkozóan meghatározzák azt az időszakot, amely alatt a PPA-k úgy dönthetnek, hogy a rendszerint előírtnál kevesebb likvid eszközt tartanak. Ez biztosítaná a piac egészére kiterjedő fejleményekre adott rendszerszintű választ. Az ESMA által e folyamat során végzett koordináció elkerülné az egységes piacon belüli torzulásokat.

                  (10)

                  A C. ajánlás célja az olyan likviditáskezelési eszközök elérhetőségének fokozása és használatának ösztönzése, amelyek a visszaváltó (és jegyző) befektetőkre róják a visszaváltások (és jegyzések) költségeit. Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2017/6 ajánlása (10) előírja, hogy a vonatkozó uniós jogszabályoknak a befektetési alapok valamennyi típusa – közöttük a PPA-k – számára elérhetővé kell tenniük a likviditáskezelési eszközöket. Ezenkívül minden PPA-nak rendelkeznie kell legalább egy likviditáskezelési eszközzel, például felhígulás elleni védelmi díjjal, likviditási díjakkal vagy – az ingadozó nettó eszközértékű PPA-k esetében – ingaárazással, amely visszaváltási (és jegyzési) költségeket róhat a kilépő (vagy jegyző) befektetőkre. Ki kell dolgozni továbbá a vonatkozó uniós jogszabályokba illesztendő feltételeket a likviditáskezelési eszközök használatának általánosabb megkönnyítése érdekében. Amikor a Bizottság megbízza az ESMA-t e feltételek és további iránymutatások kidolgozásával, kérnie kell, hogy ne vezessenek be küszöbhatásokat.

                  (11)

                  A D. ajánlás célja a nyomon követés és a stressztesztelés javítása. Ez jobb információellátottságot biztosít majd a nemzeti és uniós szervek számára a PPA-ágazat egésze rendszerszintű sebezhetőségeinek azonosításához. Először, javítani kell a rendszeres jelentéstételt azáltal, hogy fokozzák annak gyakoriságát és több információt nyújtanak a PPA-k befektetői bázisáról. Másodszor, lehetővé kell tenni az illetékes nemzeti hatóságok számára, hogy a rendszeres jelentéstételből és a válságspecifikus jelentéstételből származó adatokat megosszák a pénzügyi stabilitási mandátummal rendelkező uniós szervekkel. Ezen ajánláson túlmenően a központi bankok és az illetékes nemzeti hatóságok közötti adatmegosztás a hatóságok kockázatértékelési kapacitásához is hozzájárulna. Végül, az egész Unióra kiterjedő stresszteszteknek kellene kiegészíteni az egyes PPA-k által jelenleg végzett belső stresszteszteket. A forgatókönyvek következetes alkalmazásának biztosítása és az eredmények validálása érdekében az ESMA-nak az illetékes nemzeti hatóságokkal együttműködve össze kellene hangolnia a teszteléseket. Ezen eredmények alapján az ESMA-nak közzé kellene tennie a pénzügyi stabilitási kockázatokra vonatkozó értékelését.

                  (12)

                  A PPA-szektorból eredő sebezhetőségek átfogó kezelése érdekében az ezen ajánlásban meghatározott intézkedéseket csomagként kellene végrehajtani.

                  (13)

                  Az ERKT úgy véli, hogy a PPA rendeletet az új rendelkezések hatálybalépése után öt évvel újra felül kellene vizsgálni annak értékelése érdekében, hogy a jogszabályi reformok és a fertőzési csatornák csökkentése révén javult-e a PPA-k ellenálló képessége. Ennek a felülvizsgálatnak ki kellene terjednie a likviditási követelmények kalibrálására, és fel kellene mérnie azt, hogy szükség van-e további makroprudenciális hatású eszközökre,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
      1. SZAKASZ

         AJÁNLÁSOK

         A. ajánlás – A küszöbhatások csökkentése

      Ajánlott, hogy a Bizottság javasolja, hogy

                  (1)

                  a vonatkozó uniós jogszabályok írják elő, hogy minden alacsony volatilitású nettó eszközértékű pénzpiaci alapnak (PPA) ingadozó nettó eszközértékkel kell rendelkeznie;

                  (2)

                  helyezzék hatályon kívül az (EU) 2017/1131 rendelet (a továbbiakban: PPA rendelet) 34. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontjában meghatározott szabályozási küszöbértékeket.

         B. ajánlás – A likviditási transzformáció csökkentése

      Ajánlott, hogy a Bizottság javasolja, hogy a vonatkozó uniós jogszabályok

                  (1)

                  vezessenek be új likviditási követelményeket a változó nettó eszközértékű PPA-kra és az alacsony volatilitású nettó eszközértékű PPA-kra vonatkozóan, amelyek napi és heti lejáratú eszközökből és állampapíreszközökből állnak;

                  (2)

                  tegyenek lehetővé az egyes PPA-k kezelői számára olyan intézkedéseket, amelyek révén a szükségesnél kevesebb heti lejáratú eszközt és kevesebb állampapíreszközt tartanak, ha:

                              a)

                              az egész piacra kiterjedő fejlemények negatív hatással vannak a PPA-k által tartott eszközökre vagy a PPA befektetési jegyek tulajdonosaira, és

                              b)

                              a PPA-k kezelői erről haladéktalanul tájékoztatják az illetékes nemzeti hatóságaikat;

                  (3)

                  engedélyezzék az illetékes nemzeti hatóságok számára azon időszak meghatározását, amely alatt a joghatóságuk alá tartozó PPA-k a B(2) ajánlásnak megfelelően az előírtnál kevesebb heti lejáratú eszközt és állampapíreszközt tartanak, amennyiben az egész piacra kiterjedő fejlemények negatív hatással vannak több PPA-ra;

                  (4)

                  rendelkezzenek arról, hogy az Európai Értékpapírpiaci Hatóság (ESMA) koordinálja az illetékes nemzeti hatóságok intézkedéseit, amikor a B(3) alajánlásban előírtak szerint járnak el, annak érdekében, hogy az intézkedés alkalmazása Unió-szerte egységes legyen.

         C. ajánlás — A visszaváltások és jegyzések költségeinek felszámolása a visszaváltó és jegyző befektetők részére

      Ajánlott, hogy a Bizottság javasolja, hogy a vonatkozó uniós jogszabályok

                  (1)

                  írják elő, hogy a PPA-k alapító dokumentumaiban és bármely más, szerződéskötést megelőző tájékoztatásban szerepeljen legalább az alábbi likviditáskezelési eszközök egyike:

                              a)

                              felhígulás elleni védelmi díjak;

                              b)

                              likviditási díjak;

                              c)

                              ingaárazás az ingadozó nettó eszközértékkel rendelkező PPA-k esetében;

                  (2)

                  hatalmazzák fel az ESMA-t, hogy dolgozzon ki kritériumokat a vonatkozó uniós jogszabályokba való felvételhez annak érdekében, hogy megkönnyítse a PPA-k kezelői számára a likviditáskezelési eszközök használatát minden piaci feltétel mellett, valamint hogy adjon iránymutatást e kritériumokra vonatkozóan.

         D. ajánlás — A nyomon követés és a stressztesztelés javítása

      Ajánlott, hogy a Bizottság javasolja, hogy a vonatkozó uniós jogszabályok

                  (1)

                  tartalmazzanak olyan rendelkezéseket, amelyek célja a PPA-k rendszeres jelentéstételéből származó adatok illetékes nemzeti hatóságokkal való, kellő időben történő megosztásának javítása;

                  (2)

                  hatalmazzák fel az ESMA-t, hogy koordinálja és szükség esetén harmonizálja az illetékes nemzeti hatóságok által a PPA-khoz intézett eseti adatkéréseket az általános piaci fejlemények okozta stressz idején;

                  (3)

                  tartalmazzanak azt biztosító rendelkezéseket, hogy az illetékes nemzeti hatóságok a D(1) és D(2) ajánlásban említett adatokat megosztják a pénzügyi stabilitási mandátummal rendelkező uniós szervekkel;

                  (4)

                  rendelkezzenek arról, hogy az ESMA az illetékes nemzeti hatóságokkal együttműködve uniós szintű stresszteszteket kezdeményezzen és koordináljon a PPA-kra vonatkozóan; hogy az Európai Rendszerkockázati Testülettel (ERKT) együttműködve dolgozzon ki forgatókönyveket és paramétereket a PPA-kra vonatkozó, megfelelő uniós szintű stressztesztelési rendszerre vonatkozóan; hogy tegye közzé az ilyen forgatókönyvek PPA-szektorra gyakorolt hatásáról – ideértve a más piaci szereplőkre való átterjedés lehetőségét is – készített elemzést; és adott esetben koordinálja a nyomon követő felügyeleti intézkedéseket.

            2. SZAKASZ

         VÉGREHAJTÁS

      1.   Fogalommeghatározások

                  1.

                  Ezen ajánlás alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

                              a)

                              „pénzpiaci alapok” (PPA): szabályozott és felügyeleti ellenőrzés alá tartozó olyan uniós kollektív befektetési vállalkozások, amelyek elsődleges célja az alap tőkéjének fenntartása, valamint az Unióban létrehozott, kezelt vagy piacra bocsátott pénzpiaci eszközökbe, illetve hitelintézeteknél elhelyezett betétekbe történő befektetés által a pénzpiaci árfolyammal összhangban lévő megtérülést eredményező hozam biztosítása;

                              b)

                              „PPA rendelet”: a pénzpiaci alapokról szóló, 2017. június 14-i (EU) 2017/1131 európai parlamenti és tanácsi rendelet;

                              c)

                              „likviditáskezelési eszközök”: olyan eszközök, amelyek támogatják a PPA-kat, valamint kezelőiket a visszaváltási kérelmek megfelelő és hatékony kezelésében minden időben és különösen stresszhelyzeti piaci feltételek között;

                              d)

                              „alacsony volatilitású nettó eszközértékű PPA”: az (EU) 2017/1131 rendelet 2. cikkének 12. pontjában meghatározott alacsony volatilitású nettó eszközértékű PPA;

                              e)

                              „változó nettó eszközértékű PPA”: az (EU) 2017/1131 rendelet 2. cikkének 13. pontjában meghatározott változó nettó eszközértékű PPA;

                              f)

                              „állampapíreszközök”: a PPA rendelet 17. cikkének (7) bekezdésében felsorolt olyan pénzpiaci eszközök, amelyek a rövid lejáratú PPA-k esetében a PP rendelet 10. cikke (1) bekezdésének b) pontjával, a sztenderd PPA-k esetében pedig a PPA rendelet 10. cikkének (2) bekezdésével összhangban álló jogilag rögzített vagy hátralévő futamidővel rendelkeznek, és igazodnak az egyes PPA-k elsődleges befektetési pénzneméhez;

                              g)

                              „állampapírokba fektető állandó nettó eszközértékű PPA”: az (EU) 2017/1131 rendelet 2. cikkének 11. pontjában meghatározott állampapírokba fektető állandó nettó eszközértékű PPA;

                              h)

                              „központi bankok”: az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (11) 4. cikke (1) bekezdésének 46. pontjában meghatározott központi bankok;

                              i)

                              „új likviditási követelmények”: a B(1) ajánlás megfelelési kritériumaiban felsorolt követelmények;

                              j)

                              „illetékes hatóság”: a PPA illetékes hatósága a PPA rendelet 2. cikkének 17. pontjában meghatározottak szerint;

                              k)

                              „visszaváltási korlát”: olyan likviditáskezelési eszköz, amely meghatározott időtartam alatt akadályozza az alap befektetőit abban, hogy tőkéjük egy részét kivonják;

                              l)

                              „a visszaváltások felfüggesztése”: olyan likviditáskezelési eszköz, amely meghatározott időtartam alatt akadályozza az alap befektetőit abban, hogy teljes tőkéjüket kivonják;

                              m)

                              „likviditási díjak”: az egyes ügyleteket lebonyolító befektetőkre kirótt, az alapnak fizetendő díjak, amelyek attól védik a megmaradó befektetőket, hogy viselniük kelljen a PPA-nál a jelentős beáramlás vagy kiáramlás miatt szükséges eszközvásárlások vagy -eladások költségeit. Az ilyen díj nem kifejezetten a kapcsolódó ügyleti költségekből származik, hanem egy előre meghatározott átalány (vagy lépcsőzetes) díj. A likviditási díj nem vonja maga után az alap részvényei értékének (például nettó eszközértékének) kiigazítását;

                              n)

                              „ingaárazás”: olyan likviditáskezelési eszköz, amely felhígulási korrekciót alkalmaz az alap nettó eszközértékére annak érdekében, hogy a részvényeket visszaváltó vagy vásárló befektetőkre hárítsa az alapot érintő nettó beáramlásból vagy kiáramlásból eredő likviditási költségeket;

                              o)

                              „felhígulás elleni védelmi díjak”: az egyes ügyleteket lebonyolító befektetőkre kirótt, az alapnak fizetendő díjak, amelyek attól védik a megmaradó befektetőket, hogy viselniük kelljen a PPA-nál a jelentős beáramlás vagy kiáramlás miatt szükséges eszközvásárlások vagy -eladások költségeit. A felhígulás elleni védelmi díj nem vonja maga után az alap részvényei értékének (például nettó eszközértékének) kiigazítását;

                              p)

                              „pénzügyi stabilitási mandátummal rendelkező uniós szervek”:

                                          i.

                                          az Európai Bankhatóság;

                                          ii.

                                          az Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-hatóság;

                                          iii.

                                          az Európai Értékpapírpiaci Hatóság;

                                          iv.

                                          az Európai Rendszerkockázati Testület;

                                          v.

                                          az Európai Központi Bank;

                                          vi.

                                          az egységes felügyeleti mechanizmus;

                                          vii.

                                          az Egységes Szanálási Testület;

                              q)

                              „napi lejáratú eszközök”: a PPA rendelet 10. cikkének (1) és (2) bekezdésében említett, magán- vagy állami szervezetek által kibocsátott, egy napon belül lejáró elfogadható pénzpiaci eszközök, olyan fordított repomegállapodások, amelyek egy munkanapos felmondási idővel felmondhatók, vagy olyan készpénz, amely a PPA rendelet 24. cikke (1) bekezdésének c) pontjában meghatározottak szerint egy munkanapos határidőn belül kivehető;

                              r)

                              „heti lejáratú eszközök”: a PPA rendelet 10. cikkének (1) és (2) bekezdésében említett, magán- vagy állami szervezetek által kibocsátott, egy héten belül lejáró elfogadható pénzpiaci eszközök, olyan fordított repomegállapodások, amelyek öt munkanapos felmondási idővel felmondhatók, vagy olyan készpénz, amely a PPA rendelet 24. cikke (1) bekezdésének c) pontjában meghatározottak szerint öt munkanapos határidőn belül kivehető.

            2.   Végrehajtási kritériumok

                  1.

                  Az ajánlás végrehajtására a következő kritériumok vonatkoznak:

                              a)

                              megfelelő figyelmet kell fordítani az arányosság elvére, figyelembe véve ezen ajánlás célkitűzését és tartalmát;

                              b)

                              ez az ajánlás a meghatározottak szerint valamennyi PPA-ra kiterjed;

                              c)

                              kerülni kell a szabályozói arbitrázst;

                              d)

                              az ezen ajánlásnak való megfelelésre vonatkozó egyes követelmények a mellékletben kerültek meghatározásra.

                  2.

                  A címzettnek közölnie kell az ERKT-val és a Tanáccsal az ezen ajánlás nyomán hozott intézkedéseket, vagy az intézkedés mellőzését megfelelően meg kell indokolnia. A jelentésnek legalább az alábbiakat kell tartalmaznia:

                              a)

                              a hozott intézkedések tartalmára és határidejére vonatkozó információkat;

                              b)

                              részletes indokolást az intézkedés mellőzésére vagy az ezen ajánlástól való eltérésre, beleértve a késedelmet is.

            3.   Az intézkedések elfogadására vonatkozó határidők

      Az 1092/2010/EU rendelet 17. cikkének(1) bekezdésével összhangban a címzettnek tájékoztatnia kell az Európai Parlamentet, a Tanácsot, a Bizottságot és az ERKT-t arról, hogy milyen intézkedéseket hozott ezen ajánlás nyomán, vagy meg kell indokolnia az intézkedés mellőzését. A címzettnek 2023. december 31-ig kell benyújtania ezt a tájékoztatást.
      4.   Nyomon követés és értékelés

                  1.

                  Az ERKT titkársága:

                              a)

                              támogatást nyújt a címzettnek, biztosítva az összehangolt jelentéstételt és a megfelelő sablonok rendelkezésre bocsátását, és szükség szerint részletezve a meghozandó intézkedésekkel kapcsolatos eljárást és határidőket;

                              b)

                              ellenőrzi a címzett által hozott intézkedéseket, kérésre segítséget nyújt, és az elfogadott intézkedésekről szóló jelentéseket nyújt be az igazgatótanácsnak.

                  2.

                  Az igazgatótanács értékelni fogja a címzett által jelentett intézkedéseket és indokolásokat, és adott esetben határozhat úgy, hogy ezt az ajánlást nem tartották be, és a címzett nem adott megfelelő indokolást az intézkedés mellőzésére.

         Kelt Frankfurt am Mainban, 2021. december 2-án.

               az ERKT titkárságának vezetője,

               az ERKT igazgatótanácsa nevében

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  HL L 331., 2010.12.15., 1. o.

         (2)  HL C 58., 2011.2.24., 4. o.

         (3)  HL L 169., 2017.6.30., 8. o.

         (4)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2012/1 ajánlása (2012. december 20.) a pénzpiaci alapokról (HL C 146., 2013.5.25., 1. o.).

         (5)  Lásd: Megfelelőségi értékelés az Európai Rendszerkockázati Testület pénzpiaci alapokról szóló, 2012. december 20-i ajánlásának végrehajtásáról (ESRB/2012/1), 2019. március, elérhető az ERKT honlapján: www.esrb.europa.eu

         (6)  Lásd: „Holistic Review of the March Market Turmoil” (A márciusi piaci zavarok holisztikus felülvizsgálata) Pénzügyi Stabilitási Tanács (FSB), 2020. november 17., elérhető az FSB honlapján: www.fsb.org

         (7)  Lásd: „Issues note on systemic vulnerabilities of and preliminary policy considerations to reform money market funds (MMFs)”, 2021. július, elérhető az ERKT honlapján: www.esrb.europa.eu

         (8)  Lásd: „Economic rationale and assessment of the Recommendation of the ESRB of 2 December 2021 on money market funds” (A pénzpiaci alapokról szóló, 2021. december 2-i ERKT ajánlás közgazdasági indokolása és értékelése), elérhető az ERKT honlapján.

         (9)  Lásd: „Policy Proposals to Enhance Money Market Fund Resilience” (A pénzpiaci alapok ellenálló képességének fokozására irányuló szakpolitikai javaslatok), FSB, 2021. október 11., elérhető az FSB honlapján: www.fsb.org

         (10)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2017/6 ajánlása (2017. december 7.) a befektetési alapok likviditási és tőkeáttételi kockázatairól (HL C 151., 2018.4.30., 1. o.).

         (11)  Az Európai Parlament és a Tanács 575/2013/EU rendelete (2013. június 26.) a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról (HL L 176., 2013.6.27., 1. o.).

         MELLÉKLET

            AZ AJÁNLÁSRA VONATKOZÓ MEGFELELÉSI KRITÉRIUMOK MEGHATÁROZÁSA

            A. ajánlás – A küszöbhatások csökkentése

         Az A(2) ajánlásra az alábbi megfelelési kritérium vonatkozik.
         Hatályon kívül kell helyezni az (EU) 2017/1131 európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) (a továbbiakban: PPA rendelet) 34. cikke (1) bekezdésének a) pontjában jelenleg szereplő hivatkozást arra, ha a heti lejáratú eszközök aránya a pénzpiaci alap (PPA) teljes eszközállományának 30 %-a alá esik és a nettó napi visszaváltások egyetlen munkanapon meghaladják a teljes eszközállomány 10 %-át, valamint a 34. cikk (1) bekezdésének b) pontjában jelenleg szereplő hivatkozást arra, ha a heti lejáratú eszközök aránya a teljes eszközállomány 10 %-a alá esik.

            B. ajánlás – A likviditási transzformáció csökkentése

         A B(1) ajánlásra az alábbi megfelelési kritériumok vonatkoznak.
         A változó nettó eszközértékű PPA-kra és az alacsony volatilitású nettó eszközértékű PPA-kra vonatkozó új likviditási követelményeknek biztosítaniuk kell, hogy:

                     —

                     fokozódik a likviditás mélysége a magánszektor-központú PPA-k portfólióiban;

                     —

                     a befektetők további biztosítékot kapnak, és ezáltal csökken a pánik kockázata;

                     —

                     a PPA-k elegendő likviditással rendelkeznek ahhoz, hogy piaci stressz idején kielégítsék a megnövekedett visszaváltási igényeket anélkül, hogy ez továbbgyűrűző hatást gyakorolna a pénzügyi rendszer más részeire; és

                     —

                     a PPA-k likvid eszközeik egy részét szervezetek diverzifikált csoportja által kibocsátott állampapíreszközökben tartják, lehetőség szerint az alap fő befektetési pénznemében, annak érdekében, hogy hozzájáruljanak a magánszektorbeli PPA-k nettó eszközértékének nagyobb diverzifikációjához és stabilitásához.

               Különösen az alacsony volatilitású nettó eszközértékű PPA-k tekintetében a PPA rendelet 24. cikke (1) bekezdésének g) pontját hatályon kívül kell helyezni annak érdekében, hogy az eszközöknek a heti lejáratú eszközök, napi lejáratú eszközök és állampapíreszközök tekintetében való elfogadhatóságát összhangba hozzák a változó nettó eszközértékű eszközök elfogadhatóságával.
         A rövid lejáratú változó nettó eszközértékű PPA-kra vonatkozó új likviditási követelményeknek el kell érniük eszközeik legalább 20 %-át, és azokat a következők szerint kell felosztani:

                     —

                     a heti lejáratú eszközök legalább 15 %-a, beleértve a napi lejáratú eszközök legalább 10 %-át; és

                     —

                     a további államadósságeszközök legalább 5 %-a.

               A sztenderd változó nettó eszközértékű PPA-kra vonatkozó új likviditási követelményeknek el kell érniük legalább a 25 %-ot, és azt a következők szerint kell felosztani:

                     —

                     a heti lejáratú eszközök legalább 15 %-a, beleértve a napi lejáratú eszközök legalább 10 %-át; és

                     —

                     a további államadósságeszközök legalább 10 %-a.

               Az alacsony volatilitású nettó eszközértékű PPA-kra vonatkozó új likviditási követelményeknek el kell érniük legalább a 45 %-ot, és azt a következők szerint kell felosztani:

                     —

                     a heti lejáratú eszközök legalább 30 %-a, beleértve a napi lejáratú eszközök legalább 15 %-át; és

                     —

                     a további államadósságeszközök legalább 15 %-a.

               Amennyiben az állampapíreszközök nem állnak rendelkezésre elegendő mértékben az alap pénznemében, a PPA-k számára lehetővé kell tenni, hogy – feltéve, hogy haladéktalanul tájékoztatják az illetékes nemzeti hatóságaikat – az alábbiak révén teljesítsék az állampapírokkal kapcsolatos likviditási követelményeiket:

                     —

                     a hitelintézeteknél elhelyezett, legfeljebb egy munkanapos felmondási határidővel bármikor visszaváltható betétek, a PPAR 17. cikke (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott diverzifikációs követelmények sérelme nélkül; és

                     —

                     állampapíreszközökkel biztosított fordított repomegállapodások, amelyek legfeljebb egy munkanapos felmondási idővel bármikor felmondhatók.

               A B(3) ajánlásra az alábbi megfelelési kritériumok vonatkoznak.
         A Bizottság által a vonatkozó uniós jogszabályok tekintetében javasolt módosításoknak biztosítaniuk kell, hogy az illetékes nemzeti hatóságok határozatai vonatkozzanak a PPA-k típusuk és pénznemük szerinti alcsoportjaira vagy a felügyeletük alá tartozó valamennyi PPA-ra.
         A B(4) ajánlásra az alábbi megfelelési kritériumok vonatkoznak.
         A Bizottság által a vonatkozó uniós jogszabályok tekintetében javasolt módosításoknak elő kell írniuk, hogy az Európai Értékpapírpiaci Hatóság (ESMA) koordinálja az illetékes nemzeti hatóságok B(3) ajánlásban említett határozatait az alábbiak tekintetében:

                     —

                     a PPA-k több tagállamban található alcsoportjai, típusuknak és pénznemüknek megfelelően; és

                     —

                     az a határidő, amelyen belül azok a PPA-k, amelyek a B(3) ajánlásban említett határozatok előnyeit élvezik vagy élvezhetik, korrigálják helyzetüket.

            C. ajánlás — A visszaváltások költségeinek felszámolása a visszaváltó befektetők részére

         A C(2) ajánlásra az alábbi megfelelési kritériumok vonatkoznak.
         A Bizottságnak biztosítania kell, hogy a vonatkozó uniós jogszabályok felhatalmazzák az ESMA-t olyan konkrét kritériumok és iránymutatások kidolgozására, amelyek meghatározzák azokat a körülményeket, amelyek fennállása esetén a likviditáskezelési eszközöket – többek között, de nem kizárólag a C(1) ajánlásban említetteket, a visszaváltási korlátokat és felfüggesztéseket – alkalmazni kell. Az eszköz megválasztásáról, az eszköz aktiválásáról és alkalmazásának kalibrálásáról az egyes PPA-k kezelőinek kell dönteniük, a kidolgozandó kritériumokra figyelemmel. Mennyiségi paraméterek figyelembevétele esetén nem szabad küszöbhatásokat bevezetni.

            D. ajánlás — A nyomon követés és a stressztesztelés javítása

         A D(1) ajánlásra az alábbi megfelelési kritérium vonatkozik.
         A vonatkozó uniós jogszabályok Bizottság által javasolt módosításainak a felügyeleti célokra használt fő mutatók és paraméterek tekintetében legalább havi gyakoriságra kell növelniük a PPA-k kezelői által az illetékes hatóságuk felé történő, a PPA rendelet 37. cikke szerinti jelentéstétel gyakoriságát. Az olyan PPA esetében, amelynek kezelt eszközeinek összértéke nem haladja meg a 100 millió EUR-t, legalább negyedévente kell jelentést tenni.
         Ezen túlmenően az adatoknak információkat kell tartalmazniuk a nettó eszközérték százalékos arányáról a befektető típusa és lakóhelye szerinti bontásban. A befektetők szektor szerinti bontásának legalább a következő szektorokat kell tartalmaznia:

                     —

                     nem pénzügyi vállalatok, meghatározva gazdasági tevékenységüket, például az Európai Unión belül folyó gazdasági tevékenységek statisztikai osztályozási rendszere (NACE-nómenklatúra) szerint;

                     —

                     hitelintézetek;

                     —

                     biztosítók;

                     —

                     nyugdíjalapok;

                     —

                     kormányzatok;

                     —

                     PPA-k;

                     —

                     nem PPA befektetési alapok;

                     —

                     egyéb pénzügyi intézmények;

                     —

                     háztartások;

                     —

                     egyéb.

               A D(2) ajánlásra az alábbi megfelelési kritériumok vonatkoznak.
         Az ESMA-t fel kell hatalmazni arra, hogy űrlapokat dolgozzon ki az illetékes nemzeti hatóságok által a PPA rendelet 39. cikkében előírtak szerint benyújtott eseti adatkérésekhez. Ezeknek z űrlapoknak legalább a következő adatokat kell tartalmazniuk:

                     —

                     az egy részvényre vagy befektetési jegyre jutó állandó nettó eszközérték, és az állampapírokba fektető állandó nettó eszközértékű PPA-k esetében az egy részvényre jutó változó nettó eszközérték;

                     —

                     teljes eszközállomány;

                     —

                     a PPA rendelet 2. cikkének 19. pontjában meghatározott súlyozott átlagos lejárat;

                     —

                     a PPA rendelet 2. cikkének 20. pontjában meghatározott súlyozott átlagos élettartam;

                     —

                     beáramlások és kiáramlások;

                     —

                     állampapíreszközök;

                     —

                     heti lejáratú eszközök;

                     —

                     napi lejáratú eszközök;

                     —

                     készpénzegyenlegek.

               A D(4) ajánlásra az alábbi megfelelési kritérium vonatkozik.
         A vonatkozó uniós jogszabályok Bizottság által javasolt módosításai nem sérthetik a PPA rendelet 28. cikkének az egyes PPA-k által végzett stressztesztet szabályozó rendelkezéseit.
         A PPA-kra vonatkozó megfelelő uniós szintű stressztesztelési rendszernek egy közös, komoly, de valószerű forgatókönyvön kell alapulnia, és lehetőséget kell biztosítania fordított stressztesztek elvégzésére azon (a visszaváltásokra, a hitel-, likviditási vagy kamatlábkockázati sokkokra vonatkozó) pillanatnak a megállapítása érdekében, amelyet követően a PPA-k nem tudnának megfelelően működni.

            (1)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2017/1131 rendelete (2017. június 14.) a pénzpiaci alapokról (HL L 169., 2017.6.30., 8. o.).