title: 2014/478/EU: A Bizottság ajánlása ( 2014. július 14. ) az online szerencsejáték-szolgáltatások fogyasztóinak és játékosainak védelmére és a kiskorúak online szerencsejátékoktól való távoltartására vonatkozó elvekről  EGT-vonatkozású szöveg

text:
               19.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 214/38

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2014. július 14.)
   az online szerencsejáték-szolgáltatások fogyasztóinak és játékosainak védelmére és a kiskorúak online szerencsejátékoktól való távoltartására vonatkozó elvekről
   (EGT-vonatkozású szöveg)

      (2014/478/EU)

   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2011-ben nyilvános konzultációt folytatott a „Zöld könyv az online szerencsejátékokról a belső piacon” (1) című dokumentumról. Ennek során megállapította a tagállamok online szerencsejáték-szolgáltatásokkal kapcsolatos közös szabályozási célkitűzéseit, és hozzájárult az uniós fellépés kulcsfontosságú prioritási területeinek azonosításához.

               (2)

               „Úton az online szerencsejátékokra vonatkozó átfogó európai keretrendszer felé” című, 2012. október 23-án elfogadott közleményében (2) a Bizottság egy sor olyan intézkedést javasolt, amelyek célja az online szerencsejátékokkal kapcsolatos szabályozási, társadalmi és technikai kihívások megválaszolása. A közleményben a Bizottság mindenekelőtt bejelentette, hogy ajánlásokat fog előterjeszteni az online szerencsejátékok területén a fogyasztók – köztük a kiskorúak – védelméről, továbbá az online szerencsejáték-szolgáltatások felelősségteljes kereskedelmi kommunikációjáról. Ez az ajánlás mindkét témakört felöleli, további célja pedig a fogyasztók és a játékosok védelmének javítása, továbbá a kiskorúak online szerencsejátékoktól való távoltartása. Az ajánlás célja egyfelől annak biztosítása, hogy a szerencsejáték a szórakozás egy formája maradjon, a fogyasztók biztonságos környezetben játszhassák a szerencsejátékokat, és megfelelő intézkedések álljanak szemben a pénzügyi vagy társadalmi károk kockázatával, másfelől a kiskorúak online szerencsejátékoktól való távoltartásához szükséges intézkedések meghatározása.

               (3)

               Az online szerencsejátékok belső piaci helyzetéről szóló, 2013. szeptember 10-i állásfoglalásában (3) az Európai Parlament felkérte az Európai Bizottságot, hogy vizsgálja meg a nemzeti önkizárási nyilvántartások közötti kölcsönös átjárhatóság kialakításának lehetőségét, hívja fel a figyelmet a szerencsejáték-függőség veszélyeire, és fontolja meg a személyazonosság harmadik fél általi kötelező ellenőrzésének végrehajtását. Felkérte továbbá a Bizottságot annak előírására, hogy a szerencsejátékok üzemeltetői honlapjukon helyezzenek el a szabályozó hatóságra vonatkozó információkat és kiskorúaknak szóló figyelmeztetéseket, és mozdítsák elő az önkorlátozást. Az Európai Parlament emellett sürgette a felelősségteljes kereskedelmi kommunikációra vonatkozó közös elvek kialakítását. Ajánlotta, hogy a kereskedelmi kommunikáció tartalmazzon a kóros játékszenvedély következményeire és a szerencsejáték-függőség kockázatára utaló egyértelmű figyelmeztetéseket. A kereskedelmi kommunikáció ne legyen túlzó és ne jelenjen meg külön kiskorúaknak szánt tartalmakkal összefüggésben vagy ott, ahol nagy a kiskorúak elé kerülés veszélye.

               (4)

               Az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság szintén felkérte a Bizottságot, hogy az online szerencsejátékok kapcsán lépjen fel a fogyasztók védelmének javítása és a kiskorúak védelme érdekében (4).

               (5)

               Uniós szintű harmonizáció hiányában a tagállamok elvben szabadon meghatározhatják a szerencsejátékokra vonatkozó szakpolitikai céljaikat és a fogyasztók egészségének megóvása érdekében biztosítani kívánt védelem szintjét. Az Európai Unió Bírósága a szerencsejátékok sajátos jellegét figyelembe véve általános iránymutatást adott a belső piac alapvető szabadságainak az (online) szerencsejátékokkal összefüggésben való értelmezéséről. A tagállamok az általuk védeni kívánt közérdekű célkitűzésekre hivatkozva korlátozhatják vagy behatárolhatják az online szerencsejáték-szolgáltatások határon átívelő nyújtását, de ehhez bizonyítaniuk kell a szóban forgó intézkedés alkalmasságát és szükségességét. Bizonyítaniuk kell továbbá, hogy a közérdekű célokat koherens és szisztematikus módon próbálják elérni (5).

               (6)

               Az Európai Unió Bírósága megállapította a szerencsejátékokra vonatkozó kereskedelmi kommunikáció alapvető szabályait is, különös tekintettel a monopolhelyzetben folytatott kommunikációra. Az állami monopólium jogosultja által alkalmazott reklámnak mértéktartónak kell lennie, és szigorúan a fogyasztóknak az ellenőrzött játékok rendszere felé orientálásához szükséges mértékre kell korlátozódnia. Az ilyen reklám nem irányulhat a fogyasztók játékra való természetes hajlamának a szerencsejátékban való aktív részvételre biztatás útján történő erősítésére, ideértve például a játék banalizálását vagy a játék vonzerejének jelentős nyeremények lehetőségét felvillantó, figyelemfelkeltő reklámüzenetek útján történő növelését. Különösen fontos különbséget tenni a monopólium jogosultjának a kizárólag a termékek potenciális vásárlóinak tájékoztatását és a játékosok szerencsejátékokban való rendszeres részvételének ellenőrzött mederbe terelését szolgáló, valamint az ilyen játékokban való aktív részvételre felhívó és azokra ösztönző stratégiája között (6).

               (7)

               A játékszenvedély megelőzésére és a kiskorúak védelmére irányuló nemzeti szerencsejáték-szabályozás keretében a tagállamok fő közérdekű célja a fogyasztó- és egészségvédelem.

               (8)

               A tagállamok által közérdekű célokból bevezetett szabályok és intézkedések jelentősen eltérnek. Az uniós szintű fellépés a tagállamokat Unió-szerte ösztönzi a magas szintű védelem biztosítására, különösen a szerencsejátékokhoz kapcsolódó azon kockázatok tekintetében, amelyek szerencsejátékkal kapcsolatos magatartászavar kialakulásához vagy más negatív személyes vagy társadalmi következményekhez vezethetnek.

               (9)

               Az ajánlás célja a fogyasztók és a játékosok egészségének megóvása, és ezáltal a kóros játékszenvedélyből vagy a túlzásba vitt szerencsejátékból esetlegesen eredő gazdasági károk minimalizálása. Ebből kiindulva, a fogyasztók, a játékosok és a kiskorúak magas szintű védelme érdekében az online szerencsejáték-szolgáltatásokra vonatkozó elvek megállapítását ajánlja. A Bizottság az ajánlás megfogalmazásakor a tagállamok bevált gyakorlataiból is merített.

               (10)

               Online szerencsejáték-szolgáltatásokat széles körben kínálnak és használnak. Az online szerencsejátékokból származó éves bevétel 2012-ben uniós szinten 10,54 milliárd EUR-t tett ki. Az online szerencsejátékok hozzáférhetőségének és piaci részesedésének bővülése mögött a technológia fejlődése, az internet-hozzáférés terjedése és a mobil technológiák kényelmessége áll. A tájékoztatás egyértelműségének vagy átláthatóságának hiányosságai azonban megalapozatlan döntésekhez vezethetnek. Emellett az online játékosok más szerencsejáték-lehetőségeket keresnek, ha úgy érzik, nem elég vonzó a kínálat.

               (11)

               A szerencsejáték-reklámok számos médiafelületen megjelennek, például a nyomtatott sajtóban, a címzett reklámküldeményekben, az audiovizuális médiában és a kültéri reklámokban, valamint a szponzori tevékenységben. Ennek eredményeként sebezhető csoportok, például kiskorúak is a szerencsejátékok vonzásába kerülhetnek. Az online szerencsejáték-szolgáltatásokhoz kapcsolódó kereskedelmi kommunikáció ugyanakkor fontos szerepet játszhat a fogyasztók engedélyezett és felügyelt kínálat felé irányításában, például a szolgáltató megnevezése és a szerencsejátékra vonatkozó pontos információk – többek között a szerencsejáték-szenvedéllyel kapcsolatos kockázatok –, továbbá megfelelő figyelmeztető üzenetek feltüntetése révén.

               (12)

               A szerencsejátékot játszók közül néhányan magatartásuk eredményeként olyan fokú problémákkal szembesülnek, amely már személyükre és családjukra is kihatással van, mások pedig komoly károkat szenvednek a patológiás szerencsejáték miatt. A becslések szerint a felnőtt lakosság 0,1–0,8 %-a szenved szerencsejátékkal kapcsolatos magatartászavarban, további 0,1–2,2 % pedig potenciálisan problémás irányba mutató tüneteket produkál (7). Az online szerencsejáték-szolgáltatások társadalmilag felelős módon történő kínálata és népszerűsítése ezért megelőző megközelítést tesz szükségessé, különösen annak biztosítása céljából, hogy a szerencsejáték rekreációs és szabadidős tevékenység maradjon.

               (13)

               A kiskorúak az általuk látogatott internetes oldalakon, mobilalkalmazásokon és médiafelületeken, valamint a kültéri reklámokon gyakran találkoznak szerencsejátékokkal. Emellett olyan sporteseményeket is néznek vagy látogatnak, amelyeket szerencsejáték-szervezők szponzorálnak, vagy szerencsejáték-reklámok útján finanszíroznak. A jelen ajánlás célja ezért továbbá, hogy megelőzze a kiskorúak szerencsejátékokkal összefüggő ártalmait vagy kizsákmányolását.

               (14)

               Az online szerencsejátékok Unióban letelepedett szolgáltatóinak egyre gyakrabban többféle engedéllyel is rendelkezniük kell, mivel több tagállam is engedélyhez kötötte a szerencsejáték-szolgáltatást. E szolgáltatók számára előnyös lenne egy általánosabb megközelítés bevezetése. A betartandó követelmények számának növekedése emellett szükségtelen infrastrukturális átfedésekhez és többletköltségekhez vezethet, ami indokolatlan adminisztratív terheket ró a szabályozókra.

               (15)

               Helyénvaló felkérni a tagállamokat, hogy hozzanak szabályokat a fogyasztók online szerencsejátékokkal kapcsolatos tájékoztatására. Az ilyen szabályoknak meg kell akadályozniuk a szerencsejátékokkal kapcsolatos magatartászavarok kialakulását, távol kell tartaniuk a kiskorúakat a szerencsejátékokhoz való hozzáféréstől, és el kell riasztaniuk a fogyasztókat a nem engedélyezett, ezért potenciálisan káros ajánlatok igénybevételétől.

               (16)

               Amennyiben szükséges, ezen ajánlás címzettjei közé nem csak szolgáltatókat, hanem harmadik feleket, köztük az úgynevezett „kapcsolt vállalkozásokat” is fel kell venni, amelyek a szolgáltató nevében jogosultak az online szerencsejáték-szolgáltatások népszerűsítésére.

               (17)

               Indokolt javítani a fogyasztók és játékosok tájékoztatását az olyan online szerencsejáték-szolgáltatások kapcsán, amelyek az uniós joggal összhangban nem engedélyezettek azon tagállam joga szerint, amelyben az online szerencsejáték-szolgáltatást igénybe veszik; helyénvaló továbbá fellépni az ilyen szolgáltatásokkal szemben. Ezzel összefüggésben, ha a tagállam nem engedélyez egy adott online szerencsejáték-szolgáltatást, annak kereskedelmi kommunikációját sem szabad megengednie.

               (18)

               A játékosfiók nyitásához szükséges regisztrációs folyamat célja a játékos személyazonosságának megállapítása, és hogy lehetővé tegye a játékos magatartásának nyomon követését. Elő kell továbbá segítenie, hogy a fogyasztók ne szakítsák meg a regisztrációs folyamatot, és ne forduljanak szabályozatlan szerencsejáték-oldalakhoz.

               (19)

               A tagállamok a regisztrációs folyamatot eltérően, esetenként offline vagy manuális lépések közbeiktatásával alakították ki, de mindannyiuknak biztosítania kell, hogy a személyazonosság megállapításához használt elemeket ténylegesen ellenőrizni lehessen a folyamat lezárásához.

               (20)

               Fontos, hogy a játékosfiók csak a játékos által megadott személyes adatok hitelesítése után váljon állandóvá. Kívánatos, hogy a játékosok az állandó fiók hitelesítéséig ideiglenes fiókokat használhassanak. Az ideiglenes fiókok jellegéhez hozzátartozik a megjátszható összeg nominális rögzítése, és a betétek vagy nyeremények lehívásának tiltása.

               (21)

               A játékosok és pénzeszközeik védelme, továbbá az átláthatóság érdekében eljárásokkal kell rendelkezni a meghatározott ideig nem használt játékosfiókok ellenőrzésére, illetve a játékosfiókok bezárására vagy felfüggesztésére. Továbbá, amennyiben kiderül, hogy a játékos kiskorú, a játékosfiókot meg kell szüntetni.

               (22)

               A figyelmeztető üzenetekkel összefüggésben adott esetben lehetővé kell tenni, hogy a játékos a szerencsejáték-menet során megjelenítse a játékkal töltött idő számlálóját.

               (23)

               A játékostámogatással összefüggésben a betéti limitek mellett egyéb védelmi lehetőségeket is lehet biztosítani a játékosoknak, például tét- vagy veszteségkorlátok megadását.

               (24)

               A szerencsejátékkal kapcsolatos magatartászavar kialakulásának megelőzése érdekében a szolgáltatónak képesnek kell lennie arra, hogy a szerencsejáték során tanúsított magatartás zavarba ejtő változása esetén a játékost szünet tartására kérje vagy kizárja a szerencsejátékból. Ilyen esetben az okokat közölnie kell a játékossal, akit segítség vagy kezelés igénybevételére kell ösztönöznie.

               (25)

               A szerencsejáték-szolgáltatók az európai sportegyesületek és sportesemények jelentős szponzorai. Az online szerencsejátékok szolgáltatói által végzett szponzori tevékenység elszámoltathatóságának javítása érdekében egyértelműen elő kell írni, hogy a szponzori tevékenységnek átláthatónak kell lennie, és azt felelősségteljes módon kell végezni. Egyértelmű előírásokkal kell különösen megakadályozni, hogy a szerencsejáték-szolgáltatók szponzori tevékenysége hátrányosan érintsen vagy befolyásoljon kiskorúakat.

               (26)

               Szükséges továbbá felhívni a figyelmet az uniós szintű ellenőrzés hatókörén teljesen kívül eső weboldalak veszélyeire, például a csalás lehetőségére.

               (27)

               A közérdekű célok megfelelő védelme eredményes felügyeletet tesz szükségessé. A tagállamoknak ezért feladata az illetékes hatóságok kijelölése, a szolgáltatóknak szóló egyértelmű iránymutatás megállapítása és a fogyasztóknak, játékosoknak és sebezhető csoportoknak, például kiskorúaknak szóló, könnyen hozzáférhető információk nyújtása.

               (28)

               Az ajánlás kereskedelmi kommunikációra vonatkozó elveinek tényleges alkalmazásában és felügyeletében a magatartási kódexek is fontos szerepet játszhatnak.

               (29)

               Az ajánlás nem sérti sem a 2005/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (8), sem a 93/13/EGK tanácsi irányelvet (9).

               (30)

               Az ezen ajánlásban megállapított elvek alkalmazása személyes adatok feldolgozását vonja maga után. Következésképpen alkalmazni kell a 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (10), valamint a 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (11),

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   I.   CÉL

               (1)

               Ajánlott, hogy a tagállamok az online szerencsejáték-szolgáltatásokra és az ezen szolgáltatások felelősségteljes kereskedelmi kommunikációjára vonatkozó elvek elfogadásával valósítsák meg a fogyasztók, a játékosok és a kiskorúak magas szintű védelmét, és ezáltal óvják az egészséget, továbbá minimalizálják a kóros játékszenvedélyből vagy a túlzásba vitt szerencsejátékból esetlegesen eredő gazdasági károkat.

               (2)

               Ez az ajánlás nem sérti a tagállamoknak a szerencsejátékok szabályozására vonatkozó jogát.

         II.   FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

               (3)

               Ezen ajánlás alkalmazásában a következő fogalommeghatározások érvényesek:
               a)   „online szerencsejáték-szolgáltatás”: bármely olyan szolgáltatás, amely pénzbeli tétre játszott szerencsejátékot foglal magában, többek között olyanokat is, amelyek esetében valamilyen készségre van szükség, beleértve a lottó- és kaszinójátékokat, a pókert és a fogadást, mely szolgáltatások nyújtása távolból, elektronikus módon, vagy más, a kommunikációt lehetővé tevő módon és a szolgáltatás igénybe vevőjének egyedi kérésére történik;
               b)   „fogyasztó”: bármely természetes személy, aki kereskedelmi, ipari, kézműipari vagy szakmai tevékenységén kívül jár el;
               c)   „játékos”: bármely természetes személy, aki játékosfiókkal rendelkezik a szolgáltatónál, és online szerencsejáték-szolgáltatást vesz igénybe;
               d)   „játékosfiók”: a játékos által nyitott felhasználói fiók, amely a szolgáltatóval kötött ügyletek nyilvántartására szolgál;
               e)   „kiskorú”: bármely személy, aki nem éri el az alkalmazandó nemzeti jogban az online szerencsejáték-szolgáltatások igénybevételéhez előírt korhatárt;
               f)   „szolgáltató”: az online szerencsejáték-szolgáltatás nyújtására jogosult természetes vagy jogi személy és a nevében vagy érdekében eljáró személy.
               g)   „kereskedelmi kommunikáció”: formájától függetlenül bármely olyan kommunikáció, amelynek célja a szolgáltató termékének, szolgáltatásának vagy arculatának közvetlen vagy közvetett népszerűsítése;
               h)   „szponzori tevékenység”: szerződéses kapcsolat egy szolgáltató és egy szponzorált fél között, amelynek keretében a szolgáltató – annak érdekében, hogy asszociációs kapcsolatot teremtsen arculata, márkaneve vagy termékei és a szponzorált alany között – kereskedelmi kommunikáció vagy más előny ellenében finanszírozást vagy más támogatást nyújt valamely sport- vagy művészeti rendezvénynek, szervezetnek, csapatnak vagy ilyen tevékenységet végző magánszemélynek.

         III.   TÁJÉKOZTATÁSI KÖVETELMÉNYEK

               (4)

               A szolgáltató honlapjának kezdőoldalán jól láthatóan meg kell jeleníteni, és minden oldaláról hozzáférhetővé kell tenni a következő információkat:

                           a)

                           a vállalkozás cégadatai vagy más olyan lehetőségek, amelyek révén a szolgáltató azonosítható és elérhető, például:

                                       i.

                                       cégneve;

                                       ii.

                                       bejegyzésének helye;

                                       iii.

                                       e-mail címe;

                           b)

                           „Kiskorúaknak tilos” jelzés a korhatárral, amely alatt a szerencsejáték tilos;

                           c)

                           a „felelősségteljes szerencsejátékra” vonatkozó üzenet, amely legfeljebb egy kattintással elérhetővé teszi a következőket:

                                       i.

                                       tájékoztatás arról, hogy a szerencsejáték kontroll nélkül káros lehet;

                                       ii.

                                       tájékoztatás a weboldalon rendelkezésre álló játékostámogatási eszközökről,

                                       iii.

                                       önértékelő tesztek, amelyekkel a játékosok ellenőrizhetik szerencsejáték-magatartásukat;

                           d)

                           link legalább egy olyan szervezet weboldalára, amely tájékoztatást és segítséget nyújt a szerencsejátékkal kapcsolatos magatartászavarok kapcsán.

               (5)

               A szolgáltató és a fogyasztó közötti szerződéses viszony feltételeit tömör és olvasható módon rendelkezésre kell bocsátani. Ezzel összefüggésben:

                           a)

                           a tájékoztatásnak információt kell tartalmaznia legalább a játékosfiókról végzett pénzlehívások idő- és összegkorlátairól, a játékosfiókkal végzett ügyletek esetleges díjairól, illetve meg kell adnia az egyes játékokra érvényes kifizetési arányokra mutató linket;

                           b)

                           a tájékoztatást az V. szakaszban említett regisztrációs folyamat során a fogyasztónak el kell fogadnia és meg kell erősítenie;

                           c)

                           a tájékoztatásnak elektronikus úton rendelkezésre kell állnia oly módon, hogy a fogyasztó képes legyen tárolására és megjelenítésére, esetleges változásait közölni kell a fogyasztóval.

               (6)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a szolgáltató szerencsejáték-oldalán elérhető játékok és fogadások szabályai a fogyasztók rendelkezésére álljanak.

               (7)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a szolgáltató szerencsejáték-oldalán szerepeljenek a szerencsejáték-szabályozó hatóság adatai, amelyekből látható, hogy a szolgáltató rendelkezik engedéllyel.

         IV.   KISKORÚAK

               (8)

               Kiskorúak számára nem szabad lehetőséget adni szerencsejáték-oldalon való játékra vagy játékosfiók birtoklására.

               (9)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a szolgáltató rendelkezzen eljárásokkal a kiskorúak szerencsejátékának megakadályozására, ideértve az V. szakaszban említett regisztrációs folyamat alatti életkor-ellenőrzést is.

               (10)

               A kiskorúak szerencsejáték-oldalakhoz való hozzáférésének megakadályozása céljából a tagállamoknak elő kell mozdítaniuk, hogy a szerencsejáték-oldalak tüntessenek fel szülői felügyeleti programokhoz vezető linkeket.

               (11)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az online szerencsejáték-szolgáltatásokra vonatkozó kereskedelmi kommunikáció ne okozzon kárt kiskorúaknak, és ne ösztönözze őket arra, hogy a szerencsejátékot a szabadidős tevékenységek természetes formájának tekintsék.

               (12)

               A kereskedelmi kommunikációnak egyértelműen tartalmaznia kell a „Kiskorúaknak tilos” jelzést a korhatárral, amely alatt a szerencsejáték tilos.

               (13)

               A tagállamoknak ösztönözniük kell arra, hogy ne kerüljön sor kereskedelmi kommunikáció sugárzására, közzétételére, vagy elősegítésére:

                           a)

                           olyan médiafelületen, vagy olyan programmal összefüggésben, amelynek célközönsége várhatóan kiskorú;

                           b)

                           kiskorú célközönségnek szóló weboldalakon;

                           c)

                           olyan helyek közvetlen közelében, ahol rendszerint kiskorúak tartózkodnak, és várhatóan ők alkotják a célközönséget (az iskolákat mindenképp ideértve).

               (14)

               A kereskedelmi kommunikáció

                           a)

                           nem használhatja ki a kiskorúak tapasztalatlanságát vagy tudatlanságát;

                           b)

                           nem használhatja fel kiskorúak vagy fiatalok arcmását, és nem folytathat kiskorúakat különösen vonzó kampányokat;

                           c)

                           nem lehet vonzó kiskorúak vagy fiatalok számára, különösen nem a szerencsejátékoknak a fiatalok kulturális tevékenységeihez való összehasonlításával vagy társításával;

                           d)

                           nem sugallhatja, hogy a szerencsejáték a serdülőkor és a felnőttkor közötti átmenet része.

         V.   JÁTÉKOSREGISZTRÁCIÓ ÉS JÁTÉKOSFIÓK

               (15)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy egy személy csak akkor vehesse igénybe az online szerencsejáték-szolgáltatást, ha a szolgáltatónál regisztrálja magát, és annál játékosfiókot kap.

               (16)

               A játékosfiók nyitásához a regisztrációs folyamat során a következő adatokat célszerű megkövetelni:

                           a)

                           név;

                           b)

                           cím;

                           c)

                           születési idő;

                           d)

                           e-mail cím vagy mobiltelefonszám.

               (17)

               A megadott e-mail címet vagy mobiltelefonszámot vagy a játékosnak kell hitelesítenie, vagy a szolgáltatónak ellenőriznie. Ezen eszközöknek lehetővé kell tenniük a szolgáltató és a játékos közvetlen és eredményes kapcsolatfelvételét és kommunikációját.

               (18)

               A játékos személyazonosságát ellenőrizni kell. Ha közvetlen elektronikus ellenőrzés nem lehetséges vagy nem áll rendelkezésre, a Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy tegyék lehetővé a nemzeti nyilvántartásokhoz, adatbázisokhoz vagy más olyan hivatalos dokumentumokhoz való hozzáférést, amelyek révén a szolgáltató ellenőrizheti a személyazonosságot.

               (19)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy amennyiben a személyazonosság vagy az életkor megállapítása nem sikerül, úgy meg kell szüntetni a játékosfiók – egyben az ideiglenes fiók – nyitására irányuló regisztrációs folyamatot.

               (20)

               A Bizottság a regisztrációs folyamathoz elektronikus azonosító rendszer bevezetésére ösztönzi a tagállamokat.

               (21)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy:

                           a)

                           a regisztrációs folyamat lehetővé tegye a személyazonosság ellenőrzésének ésszerű időn belüli lezárását, és ne járjon szükségtelen terhekkel a fogyasztók vagy a szolgáltatók számára;

                           b)

                           a regisztrációs rendszer lehetővé tegye alternatív azonosítási eszközök alkalmazását, különösen akkor, ha a fogyasztó nem rendelkezik annak a tagállamnak a nemzeti azonosító számával, amely ezt előírja, vagy az adatbázisok ideiglenes elérhetetlensége esetén.

               (22)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a játékos:

                           a)

                           a személyazonosság sikeres ellenőrzéséig hozzáférést kapjon egy ideiglenes fiókhoz a fiókot üzemeltető szolgáltatónál;

                           b)

                           jelszóval vagy más hozzáférés-biztonsági eszközzel védett egyedi felhasználónevet kapjon a fiókot üzemeltető szolgáltatónál.

               (23)

               A tagállamoknak szabályokkal kell rendelkezniük

                           a)

                           annak biztosítására, hogy a játékosok pénzeszközei védve legyenek és csak a játékosnak legyenek kifizethetők, és elkülönüljenek a szolgáltató saját pénzeszközeitől;

                           b)

                           a játékosok közötti összejátszás és a közöttük történő pénzmozgások elkerülésére, ideértve továbbá – amennyiben összejátszásra vagy csalásra derül fény – az átutalások érvénytelenítésére vagy pénzeszközök játékosfiókról való beszedésére vonatkozó szabályokat.

         VI.   A JÁTÉKOS AKTIVITÁSA ÉS TÁMOGATÁSA

               (24)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a regisztrációs szakaszban a játékos a szolgáltató szerencsejáték-oldalán alapbeállításként pénzbetéti limiteket, valamint ideiglenes limiteket állapíthasson meg.

               (25)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a játékos a szolgáltató szerencsejáték-oldalán mindenkor könnyen hozzáférhessen

                           a)

                           a játékosfiók egyenlegéhez;

                           b)

                           a felelősségteljes szerencsejátékra vonatkozó játékostámogató funkcióhoz, online űrlap vagy – legalább online csevegésben vagy telefonbeszélgetésben megnyilvánuló – személyes kapcsolat útján.

                           c)

                           a 4. pont d) alpontjában említett, információkat és segítséget nyújtó szervezetek segélyvonalaihoz.

               (26)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a játékos a szolgáltató weboldalán alapbeállításként rendszeres időközönként figyelmeztetéseket kaphasson a játék vagy fogadás során felmerülő nyereségekről és veszteségekről, továbbá a játékban töltött időről. Ajánlott, hogy a játékos a figyelmeztetés megerősítésével legyen képes a játék folytatására vagy annak megszakítására.

               (27)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a játékos a szolgáltató szerencsejáték-oldalán

                           a)

                           ne helyezhessen el betéteket az adott időszakra vonatkozó pénzbetéti limiten felül;

                           b)

                           ne vehessen részt szerencsejátékban, csak ha játékosfiókjában elegendő pénzeszközzel rendelkezik a játék vagy a fogadás fedezetére.

               (28)

               A tagállamok nem tehetik lehetővé, hogy a szolgáltató hitelt nyújtson a játékosnak.

               (29)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a játékos a szolgáltató weboldalán

                           a)

                           azonnali hatállyal csökkenthesse a betéti limitet;

                           b)

                           növelje a betéti limitet. Ez az emelés azonban csak a játékos kérése után legalább huszonnégy óra elteltével léphet életbe;

                           c)

                           szünetet tartson vagy kizárja önmagát.

               (30)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a szolgáltató intézkedésekkel és eljárásokkal rendelkezzen a játékosokkal való interakció megkönnyítésére arra az esetre, ha azok szerencsejáték-magatartása magatartászavar kialakulására utaló jeleket mutat.

               (31)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a szolgáltató meghatározott ideig legalább a játékos betéteiről és nyereményeiről nyilvántartást vezessen. E nyilvántartást kérésre a játékos rendelkezésére kell bocsátani.

         VII.   SZÜNET ÉS ÖNKIZÁRÁS

               (32)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a játékos a szolgáltató weboldalán egy adott vagy az összes szerencsejáték-szolgáltatás tekintetében bármikor aktiválhassa a szünet és az önkizárás funkcióját.

               (33)

               A tagállamoknak elő kell írniuk, hogy:

                           a)

                           a szünet a szerencsejáték legalább huszonnégy órás szüneteltetését jelentse;

                           b)

                           az önkizárás pedig legalább hathónapos időszakra szóljon az adott szolgáltatónál.

               (34)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy önkizárás esetében a játékosfiók zárva maradjon.

               (35)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a játékos újbóli regisztrációjára csak a játékos írásban vagy elektronikus úton tett kérésére kerülhessen sor, de csakis az önkizárási időszak letelte után.

               (36)

               A tagállamoknak szabályokkal kell rendelkezniük a szolgáltatókhoz az érintett harmadik felek által intézett, a játékos kizárására irányuló kérések kezelésére.

               (37)

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy hozzák létre az önkizárás lehetőségével élő játékosok nemzeti nyilvántartását.

               (38)

               Ennek létrehozása után a tagállamoknak lehetővé kell tenniük, hogy a szolgáltatók hozzáférjenek az önkizárás lehetőségével élő játékosok nemzeti nyilvántartásához, illetve biztosítaniuk kell, hogy a szolgáltatók a nyilvántartás rendszeres lekérdezésével megelőzzék az önkizárással élő játékosok további szerencsejátékát.

         VIII.   KERESKEDELMI KOMMUNIKÁCIÓ

               (39)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell azon szolgáltató egyértelmű azonosítását, amelynek érdekében a kereskedelmi kommunikációt folytatják.

               (40)

               A tagállamoknak adott esetben biztosítaniuk kell, hogy az online szerencsejáték-szolgáltatásokhoz kapcsolódó kereskedelmi kommunikáció gyakorlatias és átlátható módon üzeneteket tartalmazzon legalább a szerencsejáték-szenvedéllyel kapcsolatos egészségügyi kockázatokról.

               (41)

               A kereskedelmi kommunikáció

                           a)

                           nem tehet megalapozatlan állításokat nyerési esélyekről vagy a játékosok szerencsejátékból várható nyereményéről;

                           b)

                           nem sugallhatja, hogy a játék eredménye az ügyességtől is függ, ha ez nem igaz;

                           c)

                           nem unszolhat szerencsejátékra, és nem szólhatja le a szerencsejátéktól való tartózkodást a kereskedelmi kommunikáció időpontja, helyszíne vagy jellege révén;

                           d)

                           nem ábrázolhatja a szerencsejátékot társadalmilag vonzó tevékenységnek, és nem tartalmazhatja ismert személyek vagy hírességek olyan állításait, amelyek szerint a szerencsejáték hozzájárul a társadalmi sikerekhez;

                           e)

                           nem sugallhatja, hogy a szerencsejáték a szociális, szakmai vagy személyes problémák megoldása lehet;

                           f)

                           nem sugallhatja, hogy a szerencsejáték a munkavégzés alternatívája, a pénzügyi problémák megoldása vagy egyfajta pénzügyi befektetés is lehet.

               (42)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a kereskedelmi kommunikáció céljaira használt szórakoztató játékokra ugyanazon szabályok és technikai feltételek vonatkozzanak, mint a megfelelő pénznyerő játékra.

               (43)

               A kereskedelmi kommunikáció nem irányulhat sebezhető játékosokra, különösen az olyan játékosoknak címzett kéretlen kereskedelmi kommunikáció révén, akik az önkizárás lehetőségével éltek, vagy akiket a játékszenvedélyre visszavezethető okok miatt kizártak az online szerencsejátékok igénybevételéből.

               (44)

               A kéretlen e-mailek útján folytatott kereskedelmi kommunikációt engedélyező tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy:

                           a)

                           az ilyen kereskedelmi kommunikáció egyértelműen és világosan azonosítható legyen;

                           b)

                           a szolgáltató tartsa tiszteletben a letiltási listákat, amelyeken azok a természetes személyek regisztrálhatnak, akik nem kívánnak ilyen kereskedelmi tájékoztatást kapni.

               (45)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a kereskedelmi kommunikáció figyelembe vegye a népszerűsített online szerencsejáték-szolgáltatás kockázati potenciálját.

         IX.   SZPONZORI TEVÉKENYSÉG

               (46)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a szolgáltatók szponzori tevékenységüket átlátható módon végezzék, és hogy a szolgáltató egyértelműen azonosítható legyen mint szponzoráló fél.

               (47)

               A szponzori tevékenység nem érinthet hátrányosan és nem befolyásolhat kiskorúakat. A Bizottság annak biztosítására ösztönzi a tagállamokat, hogy

                           a)

                           a szponzori tevékenység ne legyen engedélyezett olyan események kapcsán, amelyeket kiskorúaknak készítettek vagy főként nekik szántak;

                           b)

                           a szponzoráló fél promóciós anyagai ne legyenek felhasználhatók kiskorúaknak készített vagy főként nekik szánt termékeknél.

               (48)

               A tagállamoknak arra kell ösztönözniük a szponzorált feleket, hogy ellenőrizzék, a szponzori tevékenység engedélyezett-e azon tagállam nemzeti szabályainak megfelelően, amelyben a szponzori tevékenység kifejti hatását.

         X.   OKTATÁS ÉS TUDATOSSÁG

               (49)

               A Bizottság felkéri a tagállamokat és adott esetben a fogyasztói szövetségeket és a szolgáltatókat, hogy a fogyasztók és a sebezhető csoportok, többek között a kiskorúak online szerencsejátékkal kapcsolatos tudatosságának növelése érdekében szervezzenek vagy támogassanak rendszeres oktatási és figyelemfelhívó kampányokat.

               (50)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a szolgáltatók és a szerencsejáték-szabályozó hatóságok kötelesek legyenek tájékoztatni a szerencsejátékok területével foglalkozó alkalmazottaikat az online szerencsejátékokkal kapcsolatos kockázatokról. A közvetlenül a játékosokkal foglalkozó alkalmazottaknak képzést kell kapniuk annak érdekében, hogy megértsék a játékszenvedéllyel kapcsolatos kérdéseket, és meg tudják válaszolni azokat.

         XI.   FELÜGYELET

               (51)

               A Bizottság az ajánlásban megállapított elvek támogatására hozott nemzeti intézkedéseknek való tényleges megfelelés független módon történő biztosítása és felügyelete érdekében felkéri a tagállamokat, hogy az ezen ajánlásban megállapított elveknek az online szerencsejáték-szolgáltatások ellenőrzése és felügyelete során való alkalmazásához jelöljenek ki illetékes szerencsejáték-szabályozó hatóságokat.

         XII.   JELENTÉSTÉTEL

               (52)

               A Bizottság felkéri a tagállamokat, hogy az ajánlás végrehajtásának értékelése érdekében 2016. január 19-ig értesítsék az ezen ajánlásnak megfelelően hozott minden intézkedésükről.

               (53)

               A Bizottság felkéri a tagállamokat, hogy statisztikai célokból gyűjtsenek megbízható éves szintű adatokat:

                           a)

                           az alkalmazható védelmi intézkedésekről, ideértve különösen a játékosfiókok számát (nyitott/zárt), az önkizárás lehetőségével élő játékosok számát, a szerencsejátékkal kapcsolatos magatartászavarban szenvedő játékosok számát és a játékosok panaszainak számát;

                           b)

                           a kereskedelmi kommunikációról – kategóriánként és az elvek megsértésének típusa szerinti bontásban.

                     A tagállamok felkérést kapnak arra, hogy ezeket az adatokat 2016. július 19-ig juttassák el a Bizottsághoz.

               (54)

               A Bizottságnak az ajánlás végrehajtását 2017. január 19-ig kell értékelnie.

      Kelt Brüsszelben, 2014. július 14-én.

            a Bizottság részéről

         Michel BARNIER

            alelnök

      (1)  COM(2011) 128 végleges.

      (2)  COM(2012) 596 final.

      (3)  P7_TA(2013)0348.

      (4)  2012/2322(INI).

      (5)  A C-186/11. és C-209/11. sz. Stanleybet International és a C-316/07. sz. Stoss & Others ügy, valamint az azokban hivatkozott ítélkezési gyakorlat.

      (6)  A C-347/09. sz. Dickinger and Omer ügy és az abban hivatkozott ítélkezési gyakorlat.

      (7)  ALICE RAP szakpolitikai dokumentumsorozat: „Gambling: two sides of the same coin – recreational activity and public health problem” (Szerencsejáték: egy érme két oldala – rekreációs tevékenység és közegészségügyi probléma). Az ALICE RAP a hetedik kutatási és fejlesztési keretprogramból finanszírozott kutatási projekt (www.alicerap.hu).

      (8)  Az Európai Parlament és a Tanács 2005. május 11-i 2005/29/EK irányelve a belső piacon az üzleti vállalkozások fogyasztókkal szemben folytatott tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatairól, valamint a 84/450/EGK tanácsi irányelv, a 97/7/EK, a 98/27/EK és a 2002/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvek, valamint a 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról („Irányelv a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról”) (HL L 149., 2005.6.11., 22. o.).

      (9)  A Tanács 1993. április 5-i 93/13/EGK irányelve a fogyasztókkal kötött szerződésekben alkalmazott tisztességtelen feltételekről (HL L 95., 1993.4.21., 29. o.).

      (10)  Az Európai Parlament és a Tanács 1995. október 24-i 95/46/EK irányelve a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról (HL L 281., 1995.11.23., 31. o.).

      (11)  Az Európai Parlament és a Tanács 2002. július 12-i 2002/58/EK irányelve az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról és a magánélet védelméről (HL L 201., 2002.7.31.., 37. o.).


title: A Tanács ajánlása ( 2014. február 18. ) az Európai Fejlesztési Alap (tizedik EFA) 2012. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről

text:
               29.8.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 289/4

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2014. február 18.)
   az Európai Fejlesztési Alap (tizedik EFA) 2012. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről
   2014/C 289/03
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel a 2005. június 25-én Luxembourgban aláírt megállapodással módosított (1), egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok csoportjának tagjai, másrészről az Európai Közösség és tagjai által 2000. június 23-án Cotonouban aláírt partnerségi megállapodásra (2),
   tekintettel a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői között az AKCS–EK partnerségi megállapodással összhangban a 2008–2013 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret értelmében nyújtandó közösségi támogatás finanszírozásáról és az EK-Szerződés negyedik részének hatálya alá tartozó tengerentúli országok és területek számára nyújtandó pénzügyi támogatás elosztásáról szóló belső megállapodásra (3) (a továbbiakban: a belső megállapodás), amely létrehozta többek között a tizedik Európai Fejlesztési Alapot (tizedik EFA), és különösen annak 11. cikkének (8) bekezdésére,
   tekintettel a 10. Európai Fejlesztési Alapra alkalmazandó pénzügyi szabályzatról szóló, 2008. február 18-i 215/2008/EK tanácsi rendeletre (4) és különösen annak 142–144. cikkére,
   megvizsgálva a tizedik EFA műveleteire vonatkozó 2012. december 31-i bevételi és kiadási kimutatást és mérleget, valamint a Számvevőszéknek a 2012-es pénzügyi évről szóló éves jelentését a 8., 9. és 10. Európai Fejlesztési Alap (EFA) által támogatott tevékenységekről (5), a Bizottságnak az említett éves jelentésben található válaszaival együtt,
   mivel:

               (1)

               A belső megállapodás 11. cikkének (8) bekezdése szerint a tizedik EFA pénzgazdálkodása tekintetében az Európai Parlamentnek kell megadnia a Tanács ajánlása alapján a Bizottságnak a mentesítést.

               (2)

               A 2012. pénzügyi év során a Bizottság a tizedik EFA műveleteit összességében kielégítően hajtotta végre,

         AJÁNLJA, hogy az Európai Parlament mentesítse a Bizottságot a tizedik EFA 2012. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2014. február 18-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         G. STOURNARAS

      (1)  HL L 287., 2005.10.28., 4. o.

      (2)  HL L 317., 2000.12.15., 3. o.

      (3)  HL L 247., 2006.9.9., 32. o.

      (4)  HL L 78., 2008.3.19., 1. o.

      (5)  HL C 331., 2013.11.14., 261. o.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007SC0190

Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Litvánia 2006-2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról  /* SEC/2007/0190 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 13.2.2007SEC(2007) 190 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Litvánia 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSELőZMÉNYEKA Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Litvánia első konvergenciaprogramját 2004 májusában nyújtották be. A Tanács a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 2004. július 5-én véleményt fogalmazott meg a konvergenciaprogramról. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.AZ AKTUALIZÁLT PROGRAM ÉRTÉKELÉSÉNEK ELőZMÉNYEIA Bizottság, miután megvizsgálta Litvánia 2006. december 13-án benyújtott legfrissebb aktualizált konvergenciaprogramját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).Az aktualizált konvergenciaprogramban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:1.  az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét2.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a konvergenciaprogram előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint3.  a Bizottság értékelését a 2006. októberi nemzeti reformprogramról.A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítményeLitvánia sikeresen áttért a működő piacgazdaságra, és jelenleg a leggyorsabban növekvő gazdaságú EU-tagállamok közé tartozik. Az egy főre jutó GDP 2005-ben éppen meghaladta az uniós átlag 50 %-át. A hazai kereslet az utóbbi években gyorsan nőtt, részben a hitelek élénk növekedésének köszönhetően, amely a gazdasági növekedés fő motorjává vált és magas külső hiányhoz vezetett. Egy inflációmentes növekedési szakasz után az infláció 2004 közepétől növekedni kezdett, olyan tényezők együttes hatása miatt, mint az élelmiszer-alapanyagok és az energia árának emelkedése, valamint a szűkülő munkaerőpiac indokolta jelentős béremelések. A kormány az elmúlt években sikeresen teljesítette költségvetési célkitűzéseit, noha a litván gazdaság konjunkturális időszakát jobban is ki lehetett volna használni.Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés2006. március 14-én a Tanács véleményt fogadott el a konvergenciaprogram előző, 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó változatáról. „Az erős növekedési kilátásokkal összefüggésben, valamint az EU-val való fenntartható konvergencia biztosítása érdekében”, a Tanács felkérte Litvániát, hogy „i. fokozza erőfeszítéseit a strukturális költségvetési kiigazítása során a középtávú célkitűzés elérésének felgyorsítása érdekében, és ii. az államháztartási hiányra nézve 2006-ra tűzzön ki ambiciózusabb célt, gondoskodva arról, hogy a tervezettnél jobb 2005-ös hiány-eredményt átvigyék 2006-ra és az azt követő évekre”.A Bizottság értékelése a 2006. októberi nemzeti reformprogramrólLitvánia 2006. október 13-án nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. Litvánia nemzeti reformprogramja a következő kulcsfontosságú kihívásokat/prioritásokat azonosítja: gyors gazdasági növekedés és stabil makrogazdasági környezet fenntartása; a litván vállalkozások versenyképességének fokozása; valamint a foglalkoztatás és a humán tőkére irányuló beruházások ösztönzése.A Bizottság a program értékelése alapján (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés[2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy Litvánia jó eredményeket ér el a nemzeti reformprogram végrehajtásában, a makro-, mikro- és foglalkoztatási szektor legtöbb fő szakpolitikai területén. Mivel azonban sok fontos intézkedés még csak tervezési szakaszban van, a végrehajtás terén még sok a tennivaló.A megállapított erősségeket és gyengeségeket értékelve Litvániának azt ajánlották, hogy hozzon intézkedéseket a K+F és a szakképzett munkaerő kínálata területén.Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[3]; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |-  AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Litvánia 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:4.  [2007. február 27-én] a Tanács megvizsgálta Litvánia 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját. Az aktualizált programot csaknem két héttel a magatartási kódexben meghatározott december 1-jei határidő után nyújtották be, mivel megváltozott a program elfogadásával kapcsolatos eljárás, amelyben most már a parlament is részt vesz.5.  A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése a 2006-os 7,8 %-ról gyorsuló ütemben 4,5 %-ra csökken 2009-ig. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv 2007 után óvatos növekedési feltételezéseken alapul. A gazdaság közelmúltbeli alakulása alapján a program inflációs előrejelzése alacsonynak tűnik.6.  A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2006-ban a GDP 1 %-a lesz, szemben a konvergenciaprogram előző változatában foglalt, a GDP 1,4 %-ának megfelelő céllal. Az aktualizált program 1,2 %-osra becsült hiányról számol be. A 2006 egészére vonatkozó előzetes adatok azonban azt mutatják, hogy az eredmény ennél kedvezőbb lehet, és megközelítheti az egyensúlyt. Ennek oka a vártnál sokkal nagyobb gazdasági aktivitás és foglalkoztatás, a bérek gyorsabb növekedése és az adóbehajtás tökéletesítése; a kedvezőbb eredményt a 2006. júliusi költségvetés-módosítás ellenére érték el, amely a kiadásokat a GDP mintegy 0,5 %-ával növelte.7.  A program fő célja, hogy a programidőszak alatt fokozatosan csökkentse az államháztartás hiányát, és ezáltal 2008-ig megvalósítsa a középtávú célkitűzést (lásd lent), 2009-ben pedig kiegyensúlyozott költségvetést érjen el. Az elsődleges hiány 2007-ben várhatóan egyensúllyá, majd a programidőszak végén a GDP 0,8 %-ának megfelelő többletté alakul. A program előző változatával szemben a tervezett kiigazítás ambiciózusabb, viszont egy kevésbé kedvező makrogazdasági forgatókönyv mellett a programidőszak végére összpontosít. Az előirányzott költségvetési konszolidáció a bevétel/GDP-aránynak a kiadás/GDP-arányénál magasabb növekedéséből indul ki (2,6 százalékpont, illetve 1,4 százalékpont). A bevételi oldalon mindössze 0,5 százalékpontot magyaráz az adóbevételek arányának emelkedése, amely főként az adóbehajtás várt tökéletesítéséből ered. A növekedés többi összetevőjét a program nem részletezi, de úgy tűnik, hogy ezek az uniós pénzeszközök beáramlásával kapcsolatosak. A kiadási oldalon a változások az állami beruházások, a szociális juttatások és „egyéb” elsődleges kiadások növekedéséből származnak, amelyet nem tud teljes mértékben ellensúlyozni az állami fogyasztás GDP arányában mért (több mint 2 százalékpontos) csökkentése.8.  A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a tervek szerint a GDP 1,75 %-át kitevő 2006. évi hiányról 2009-re a GDP 0,5 %-át kitevő többletre javul. A konvergenciaprogram előző változatával egyezően a program a GDP 1 %-ának megfelelő strukturális hiányt határoz meg középtávú költségvetési célkitűzésként, amelyet a program szerint 2008-ig kívánnak elérni. Mivel a középtávú célkitűzés szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 2 %-át kitevő hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok számára kijelölt sávon belül van, és megfelelően tükrözi a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedését és az adósságrátát.9.  A programban szereplő költségvetési előrejelzések kockázatai 2007-ig nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek, 2008-tól kezdve azonban a programban előre jelzettnél rosszabbul alakulhat a költségvetés teljesítménye. A költségvetési stratégia a bevétel/GDP-arány jelentős növekedéséből és az állami fogyasztás GDP-hez viszonyított arányának lényeges csökkentéséből indul ki, amit az államháztartás tervezésére és ellenőrzésére vonatkozó, nem megfelelő kötelező erővel bíró középtávú keretre tekintettel jobban alá kellett volna támasztani. Noha a 2006-os, vártnál alacsonyabb hiányeredmény valószínű áthozata azt sugallja, hogy a 2007-es cél elérhető, a tervezett intézkedésekre vonatkozó részletes információk hiánya jelentősen elbizonytalanítja a 2008-as és a későbbi évek költségvetési céljainak elérését.10.  E kockázatértékelés alapján előfordulhat, hogy a programban szereplő költségvetési irányvonal nem lesz elégséges ahhoz, hogy a programban tervezettek szerint 2008-ra megvalósítsák a középtávú célkitűzéseket. Az irányvonal azonban a programidőszak alatt bekövetkező normál makrogazdasági ingadozások esetén elegendő biztonsági tartalékot nyújt a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben. A program szerint a középtávú célkitűzés irányába ható kiigazítás üteme összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktummal, amely előírja, hogy a kiigazításnak kedvező gazdasági időszakokban magasabbnak kell lennie, kedvezőtlen időszakokban pedig lehet alacsonyabb. A fent meghatározott kockázatok miatt azonban a tervezett strukturális kiigazítást alá kell támasztani intézkedésekkel oly módon, hogy a strukturális egyenleg éves javulása irányadó szinten a GDP 0,5 %-a legyen, amint azt az euro-övezeti és ERM-II tagállamok számára előírják.11.  A bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ban elérte a GDP 18,5 %-át, azaz jóval a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaérték alatt maradt. A program előrejelzése szerint az adósságráta 2007–2008-ban a GDP 19 %-a marad, majd 2009-ben 17,75 %-ra csökken.12.  Az elöregedés hosszú távú költségvetési hatása Litvániában kisebb, mint az EU-átlag, mivel a végrehajtott nyugdíjreformok miatt a nyugdíjkiadások a következő évtizedekben kevésbé nőnek majd. A bruttó adósság jelenlegi szintje Litvániában igen alacsony, és a költségvetési egyenlegnek az aktualizált konvergenciaprogramban tervezett javítása hozzájárulhat az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok visszafogására. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintve Litvánia összességében alacsony kockázattal szembesül.13.  A konvergenciaprogram a középtávú költségvetési stratégia szempontjából nem értékeli minőségileg a nemzeti reformprogram 2006. októberi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program mindamellett rendszerezett tájékoztatást ad a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről, költségvetési előrejelzései pedig úgy tűnik, hogy figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A konvergenciaprogramnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. Mindkét program kiemeli a folyamatban lévő nyugdíj-, egészségügyi és adóreformokat. A konvergenciaprogramban bemutatott, államháztartási hiányra vonatkozó célok mindamellett lényegesen alacsonyabbak a nemzeti reformprogramban szereplőknél.14.  A programban szereplő költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak.15.  Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program minden előírt adatot megad, és a nem kötelező adatok legtöbbjét is tartalmazza[6].Általános következtetésként megállapítható, hogy erőteljes növekedési kilátások mellett a program előrehaladást tervez a középtávú célkitűzés felé, amelyet 2008-ban kívánnak elérni. 2008-tól kezdve azonban a költségvetési célok elérésének vannak kockázatai.A fenti értékelés alapján Litvániát felkérik arra, hogy:i. 2007-re szigorúbb hiánycélt megállapítva használja ki a kedvező időszakot, tekintettel a valószínűleg kedvezőbb 2006-os eredményekre, és olyan intézkedésekkel támassza alá a középtávú célkitűzés irányába ható kiigazítást, amelyek biztosítják, hogy a strukturális egyenleg éves javulása irányadó szinten a GDP 0,5 %-a legyen, amint azt az euro-övezeti és ERM-II tagállamok számára előírják.ii. tökéletesítse az államháztartás tervezésére és ellenőrzésére vonatkozó középtávú keretet.  A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Reál-GDP (%-os változás) | KP 2006. december | 7,6 | 7,8 | 6,3 | 5,3 | 4,5 |BIZ 2006. november | 7,6 | 7,8 | 7,0 | 6,5 | nincs adat |KP 2005. december | 7,0 | 6,0 | 5,3 | 6,8 | nincs adat |HICP infláció (%) | KP 2006. december | 2,7 | 3,9 | 4,7 | 3,4 | 3,1 |BIZ 2006. november | 2,7 | 3,8 | 4,6 | 3,3 | nincs adat |KP 2005. december | 2,7 | 2,7 | 2,7 | 2,5 | nincs adat |Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | KP 2006. december1 | 1,9 | 2,4 | 1,6 | 0,1 | -1,9 |BIZ 2006. november5 | 1,2 | 1,4 | 0,7 | -0,6 | nincs adat |KP 2005. december1 | 2,9 | 2,1 | 0,5 | 0,6 | nincs adat |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2006. december | -0,5 | -1,2 | -0,9 | -0,5 | 0,0 |BIZ 2006. november | -0,5 | -1,0 | -1,2 | -1,3 | nincs adat |KP 2005. december | -1,5 | -1,4 | -1,3 | -1,0 | nincs adat |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2006. december | 0,3 | -0,4 | 0,0 | 0,4 | 0,8 |BIZ 2006. november | 0,3 | -0,2 | -0,4 | -0,5 | nincs adat |KP 2005. december | -0,9 | -0,8 | -0,7 | -0,4 | nincs adat |Ciklikusan kiigazított egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2006. december1 | -1,0 | -1,8 | -1,3 | -0,5 | 0,5 |BIZ 2006. november | -0,8 | -1,4 | -1,4 | -1,2 | nincs adat |KP 2005. december1 | -2,3 | -2,0 | -1,4 | -1,2 | nincs adat |Strukturális egyenleg2 (a GDP %-ában) | KP 2006. december3 | -1,0 | -1,8 | -1,3 | -0,5 | 0,5 |BIZ 2006. november4 | -0,8 | -1,4 | -1,4 | -1,2 | nincs adat |KP 2005. december | -2,3 | -2,0 | -1,4 | -1,2 | nincs adat |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | KP 2006. december | 18,7 | 18,4 | 19,2 | 19,0 | 17,7 |BIZ 2006. november | 18,7 | 18,9 | 19,6 | 19,8 | nincs adat |KP 2005. december | 19,2 | 19,9 | 19,8 | 18,9 | nincs adat |Megjegyzések: 1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. 2Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). 3A programban nem szerepelnek egyszeri vagy egyéb átmeneti intézkedések. 4A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzésében nem szerepelnek egyszeri vagy egyéb átmeneti intézkedések. 5A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 7,9 %-os, 7,7 %-os, 7,8 %-os és 7,9 %-os becsült potenciális növekedés alapján. Forrás: Konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi gazdasági előrejelzései (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai |[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006)816.[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM (2006) 574. végleges, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] A program nem szolgáltat adatokat az állományalkalmazkodás elemeiről és a munka, tőke és teljes tényezőtermelékenység arányáról a potenciális GDP növekedésében.


title: A Tanács ajánlása ( 2014. július 8. ) – Írország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Írország 2014. évi stabilitási programját

text:
               29.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 247/29

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2014. július 8.)
   Írország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Írország 2014. évi stabilitási programját
   2014/C 247/07
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (3), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállamok állam-, illetve kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Ezen túlmenően a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről is határoztak, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az „Európa 2020” stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               Írország 2013 decemberéig makrogazdasági kiigazítási programot hajtott végre. Ezért a 472/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 12. cikke alapján a program időtartamára mentesült a gazdaságpolitikai koordináció európai szemeszterére vonatkozóan meghatározott monitoring és értékelés alól. Tekintettel az ír makrogazdasági kiigazítási program sikeres végrehajtására, Írországot immáron teljes körűen integrálni kell az európai szemeszter keretébe.

               (5)

               A Bizottság 2013. november 13-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2014. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2013. november 13-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést.

               (6)

               Az Európai Tanács 2013. december 20-án elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (7)

               A Bizottság 2014. március 5-én – az 1176/211/EU rendelet 5. cikkének megfelelően és figyelembe véve azt, hogy Írország sikeresen végrehajtotta gazdasági kiigazítási programját, és így Írországot immáron teljes körűen integrálni kell az európai szemeszter keretébe – közzétette az Írországra vonatkozó részletes vizsgálat eredményeit. A Bizottság az általa elvégezett elemzés alapján arra a következtetésre jutott, hogy az Írország által nemrég végrehajtott makrogazdasági kiigazítási program meghatározó jelentőségű volt a gazdasági kockázatok kezelése és az egyensúlyhiány csökkentése szempontjából. A fennmaradó makrogazdasági egyensúlytalanságok azonban külön nyomon követést és határozott szakpolitikai intézkedéseket tesznek szükségessé. Különösen a pénzügyi ágazatot érintő fejlemények, a magánszektor és az állami szektor eladósodottsága és – ehhez kapcsolódóan – a bruttó és nettó külső kötelezettségek magas összege, valamint a munkaerő-piaci helyzet miatt állnak fenn még kockázatok továbbra is.

               (8)

               Írország 2014. április 17-én benyújtotta 2014. évi nemzeti reformprogramját, 2014. április 29-én pedig 2014. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (9)

               A 2014. évi stabilitási programban vázolt költségvetési stratégia fő célkitűzése a túlzott hiány 2015-re megvalósítandó korrekciója és a középtávú költségvetési cél 2018-ig történő elérése. A stabilitási program a túlzotthiány-eljárás keretében megfogalmazott ajánlással összhangban 2015-re kívánja a GDP 3 %-a alá leszorítani a hiányt. A stabilitási program megerősíti a strukturális értelemben kiegyensúlyozott költségvetési pozícióként meghatározott középtávú célt, amely összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktum előírásaival. Ami a 2015-öt követő időszakot illeti, a stabilitási program 2016 és 2018 között minden évben hozzávetőleg a GDP 1 %-ával tervezi csökkenteni az államháztartási hiányt. A program célja továbbá a GDP-arányos államadósság közel 124 %-ról (2013) 107 %-ra történő csökkentése 2018-ra. A stabilitási program költségvetési előrejelzéseit alátámasztó makrogazdasági forgatókönyvet – mint „a megfelelő előrejelzések keretein belül maradó” tervet – független testület (az Ír Költségvetési Tanács) hagyta jóvá. A makrogazdasági forgatókönyv nagyjából összhangban van a Bizottság 2014-re és 2015-re vonatkozó előrejelzéseivel, bár némi eltérés mutatkozik a kereslet tényezőinek összetételét illetően. Ugyanakkor az ír hatóságoknak a stabilitási programban szereplő, a későbbi évekre vonatkozó előrejelzései optimisták. Továbbá a 2015-ös év tekintetében a költségvetési célok elérését nem támasztották alá kellő mértékben kidolgozott intézkedésekkel. Ennek eredményeképpen a Bizottság által 2015-re előre jelzett hiány meghaladja a Tanács által ajánlott értéket. A Tanács a stabilitási programnak és a bizottsági előrejelzésnek az 1466/97/EK rendelet értelmében általa végzett értékelése alapján úgy véli, hogy a programban vázolt célok összhangban vannak a Stabilitási és Növekedési Paktum előírásaival, de a 2015-től kezdődő időszakra vonatkozóan konkrét intézkedésekkel kell alátámasztani azokat. Jelentős lépések történtek az ír költségvetési keret fontos jellemzőinek, valamint az adatszolgáltatás minőségének és időszerűségének javítása érdekében. A középtávú kiadási korlátokra vonatkozó jelenlegi szabályok lehetőséget adnak arra, hogy a kormányzat diszkrecionális intézkedésekkel az előre meghatározott határokat túllépő módosításokat hajtson végre.

               (10)

               A költségvetési kiigazításnak adóreformok is részét képezték, de az adórendszer hatékonysága és növekedésösztönző jellege tekintetében még lenne lehetőség előrelépésre. A vagyon adóztatása kapcsán tranzakciós adó helyett egy, a lakóingatlanok értéke alapján rendszeresen fizetendő adóra helyeződött a hangsúly, ám ennek adóalapja még mindig viszonylag szűk, mivel bizonyos ingatlanok nem tartoznak az adófizetési kötelezettség alá. A munka adóztatása összetett és nem egységes, a fogyasztási és környezetvédelmi adók esetében pedig az adóalapokat csökkentett adómértékek és mentességek szűkítik, jóllehet ezek az adók kevésbé fogják vissza a növekedést. A héa esetében a nulla és a csökkentett adómértékek miatt ezen adónem hatékonysága elmarad az uniós átlagtól. A csökkentett héamértékeket széles körben alkalmazzák újraelosztási célok megvalósítása érdekében, jóllehet ez az eszköz nem hatékony és nem megfelelően célzott a kiszolgáltatott csoportok megóvása szempontjából. Szükség lenne a környezetvédelmi adók hatékonyságának javítására és a környezetvédelmi szempontból káros támogatások megszüntetésére is.

               (11)

               Annak ellenére, hogy Írország lakossága viszonylag fiatal, az állami egészségügyi kiadások mértéke – a GNI 7,3 %-ának megfelelő uniós átlagot jelentősen meghaladó, a GNI 8,7 %-ának megfelelő értékével – 2012-ben uniós szinten a legmagasabbak között volt. Tekintettel az egészségügyi kassza kezelése terén jelentkező nehézségekre, a népesség elöregedésével összefüggésben várt demográfiai nyomás miatt a szolgáltatások jelenlegi színvonalát csak akkor tudják fenntartani, ha közép- és hosszú távon sikerül az ár-érték arányt javítva hatékonyabbá tenni a rendszert. Az előrejelzések szerint a demográfiai nyomás miatt az egészségügyi kiadások GDP-arányosan 1,2 százalékponttal fognak emelkedni 2060-ra. Az egészségügyi szektort érintő kihívások többrétűek. Nem egységesek az egészségügyi szolgáltatók által alkalmazott pénzügyi irányítási és számviteli rendszerek és folyamatok. Emiatt késedelmes és nehézségekkel teli az információk összegyűjtése és feldolgozása. Mindez hátráltatja az egészségügyi kiadások és a hatékonyság javítására irányuló erőfeszítések nyomon követését, valamint az erőforrások megfelelő elosztását is. A gyógyszerkiadások magas szintje ugyancsak kihívást jelent, különösen ami a járóbeteg-ellátásban felírt gyógyszerekre fordított kiadások viszonylag magas szintjét illeti.

               (12)

               Írország kihívásokkal szembesül a foglalkoztatás terén is, különösen a tartós és az ifjúsági munkanélküliség tekintetében. Emellett a munkaképes korú lakosságon belül továbbra is nagy az alacsony fokú képzettséggel rendelkezők aránya, ami egyenlőtlenségekhez és strukturális munkaerőhiányhoz vezet. A munkaerőpiac megerősítésére irányulóan a közelmúltban hozott intézkedések nyomán a tartós munkanélküliség fokozatosan csökkent, de továbbra is magas: a teljes munkanélküliségen belüli aránya 2013 végére már meghaladta a 61 %-ot. Az ifjúsági munkanélküliség 2012 közepén érte el a legmagasabb, 30 % feletti értéket. Emellett a nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő fiatalok aránya 2007 és 2012 között 8 százalékponttal, 18,7 %-ra nőtt, majd ezt követően 16,1 %-ra apadt, de továbbra is a legmagasabbak között van az Európai Unióban. Az ifjúsági garancia célkitűzéseivel összhangban minden rászoruló fiatal számára biztosítani kell valamilyen ellátást egy négy hónapos időszakon keresztül. A gazdaság egyensúlyának helyreállásával párhuzamosan strukturális munkaerőhiány jelentkezett, ami miatt az átképzés és a továbbképzés iránti kereslet új kihívás lett az oktatási és képzési rendszer számára. Mindemellett az egész életen át tartó tanulásban való részvétel aránya alacsonyabb az uniós átlagnál (2013-ban 7,3 % volt a 10,7 %-os átlaggal szemben).

               (13)

               Az alacsony munkaintenzitású háztartásokban élő személyek aránya Írországban az egyik legmagasabb az Unión belül, ez pedig súlyos szociális kihívásokat okoz. Az arány már a válságot megelőzően is meghaladta az uniós átlagot, majd 14,3 %-ról (2007) 24,2 %-ra ugrott (2011). Az alacsony munkaintenzitás különösen problematikus jelenség az egyszülős háztartások körében. Ez hozzájárul a gyermekeket érintő szegénység és társadalmi kirekesztődés növekvő kockázatához Írországban, és súlyosbítja a nők egyenlőtlen munkaerő-piaci részvételét, amely 2013-ban 67,2 %-on állt, szemben a férfiak 83,4 %-os mutatójával. Ennek következtében a figyelem a gyermekgondozó létesítményekhez való hozzáférés és azok megfizethetősége felé fordult, amely fontos akadályt képez a szülők elhelyezkedése és a szegénység kockázatának elkerülése szempontjából. A munkaerő-piaci helyzetet munkanélküliségi csapdák is nehezítik. Az álláskeresési járadék és a munkanélküliségi ellátások rendszerében nyújtott ellátások merev struktúrája, az álláskeresési járadékra való jogosultság korlátlan időtartama és a pótlólagos kifizetéseknek (különösen a lakbértámogatásnak és az egészségbiztosítási kártyának) az újbóli munkavállalással történő elvesztése azt eredményezik, hogy az alacsony jövedelmi kilátásokkal rendelkező tartós munkanélküliek és – családi körülményeiktől függően – a munkavállalók egyéb csoportjai számára a bérpótlási arány viszonylag magas.

               (14)

               A kkv-knek történő hitelnyújtás továbbra is alacsony szinten van, ami a hitelek iránti lecsökkent kereslet és a kínálati oldali korlátok együttes hatását tükrözi, mivel a kkv-k továbbra is ki vannak téve a túlzott eladósodottság és a gyenge belföldi kereslet következményeinek, ugyanakkor a bankoknak további erőfeszítéseket kell tenniük a könyveikben szereplő nemteljesítő kkv-hitelek fenntartható módon történő rendezése érdekében. A Red C legutóbbi felmérése szerint 2013 októbere és 2014 márciusa között a kkv-k 35 %-a igényelt banki hitelt, és 19 %-uk hitelkérelmét elutasították. A hitelek felügyeletével foglaló intézményt (Credit Review Office) 2009 végén hozták létre azzal a céllal, hogy közvetítsen a hitelezők és azon lehetséges hitelfelvevő kkv-k között kialakult vitákban, amelyeknek hitelkérelmét elutasították. Jóllehet a Credit Review Office-szal kapcsolatos eddigi tapasztalatok kedvezőek, a hatása nem számottevő, ami részben a elutasított kérelmek nyomán beadott panaszok alacsony számával magyarázható. Beruházásaik finanszírozása tekintetében a kkv-k jelentős mértékben banki finanszírozásra támaszkodnak, a nem banki finanszírozási források viszonylag fejletlenek, bár néhány alternatíva, többek között hitelalapok felállításának feltérképezése jelenleg is zajlik. Ugyanakkor a gazdasági fellendülés és a belföldi kereslet erősödésével a kínálat oldali korlátok vélhetően egyre meghatározóbbá válnak, feltéve, hogy nem sikerül a hitelezés csatornáit megfelelően helyreállítani, ami pedig elengedhetetlen lenne a növekedési kilátások szempontjából. A kkv-k finanszírozáshoz jutásának javítása érdekében kifejezetten erre a célra irányuló programokat és alapokat, például hitelgarancia-programot, mikrovállalkozások hitelezését segítő programot és három kkv-finanszírozási alapot hoztak létre, de az ezek kínálta lehetőséggel mindezidáig nem éltek széles körben.

               (15)

               A banki ágazatra irányuló, a közelmúltban lezárt pénzügyi támogatási program keretében végrehajtott reformok ellenére ebben az ágazatban továbbra is számottevő kihívások mutatkoznak. Ezekkel a kihívásokkal a Bizottság részletesen foglalkozott az Írországgal foglalkozó 2014. évi részletes vizsgálat keretében. A három legnagyobb hazai bank esetében a nemteljesítő hitelek aránya közel 27 %-os volt 2013 júniusában. A hitelállomány közelmúltbeli leépítése ellenére a magánszektor eladósodottsága változatlanul a legmagasabbak között van az Unióban, ami továbbra is kockázatot jelent a pénzügyi stabilitásra nézve, és terhet jelent a gazdaság számára. A háztartások és a kkv-k hitelállományának leépítése még nem fejeződött be, ugyanakkor a bankok és a kkv-k mérlegeinek rendbetétele elengedhetetlen a hitelezési csatornák helyreállításához. A banki hitelezés továbbra is csökkenőben van és a bankszektornak továbbra is nehézséget okoz a nyereséges működés elérése, ami részben a bankok mérlegeiben szereplő indexált kamatozású jelzáloghitelek (korábban felhalmozott, alacsony hozamú eszközök) magas aránya magyarázható.

               (16)

               A szerződések érvényesítésének költsége magas. E költségek legnagyobb részét (18,8 százalékpontot) az ügyvédi díjak teszik ki, és a jogi szolgáltatások magas költsége valamennyi vállalkozás, így a kkv-k költségstruktúrájára is kihat. Emellett, a többi szakmai szolgáltatással ellentétben a jogi szolgáltatások költségei a válság kezdete óta sem csökkentek, ami részben az elégtelen versenynek tudható be. A makrogazdasági kiigazítási program részeként a hatóságok elkötelezték magukat, hogy reformokat vezetnek be a jogi szolgáltatások piacán. A jogi szolgáltatások szabályozásáról szóló törvényt 2011-ben hirdették ki, annak hatályba léptetése azonban még hátravan. Az ügyeknek a bírósági szakaszt megelőző kezelését segítő igazságszolgáltatási erőforrások nagyon korlátozott mértékben állnak rendelkezésre, ami hozzájárulhat a késedelmekhez az igazságszolgáltatásban, és növelheti a költségeket. Mindemellett Írországnak jelentős nehézségei vannak az igazságügyi rendszer hatékonyságra vonatkozó adatok gyűjtése terén.

               (17)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Írország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, valamint értékelte a nemzeti reformprogramot és a stabilitási programot. Figyelembe vette nemcsak a programok Írország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. A Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait az alábbi 1–7. ajánlás tükrözi.

               (18)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és arról alkotott véleményét (5) különösen az alábbi 1. és 2. ajánlás tükrözi.

               (19)

               A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1., 3., 5. és 6. ajánlás tükrözi.

               (20)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euroövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését is. Ezen elemzés alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euro (6). Írországnak, amelynek pénzneme ugyancsak az euro, az említett ajánlások teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is gondoskodnia kell,

         AJÁNLJA, hogy Írország 2014–2015-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Teljes körűen hajtsa végre a 2014-es költségvetést, és fenntartható módon biztosítsa a túlzott hiány 2015-re megvalósuló korrekcióját, aminek érdekében a költségvetési stratégiát támassza alá pótlólagos strukturális intézkedésekkel, egyúttal hajtsa végre a túlzotthiány-eljárás keretében megfogalmazott tanácsi ajánlásban meghatározott mértékű strukturális kiigazítást. A túlzott hiány korrekcióját követően a középtávú költségvetés cél elérése érdekében hajtson végre évente a GDP legalább 0,5 %-ának megfelelő mértékű, illetve kedvező gazdasági feltételek esetén vagy amennyiben szükséges, ennél is nagyobb mértékű strukturális kiigazítást annak érdekében, hogy teljesüljön az adósságszabály, ezáltal tartósan csökkenő pályára állítva az államháztartás magas adósságrátáját. Fokozza a költségvetési kiigazítási stratégia hitelességét, eredményesen valósítsa meg a többéves költségvetési tervezést, és határozzon meg a középtávú fiskális célokat alátámasztó átfogó költségvetési intézkedéseket. Biztosítsa az állami kiadások felső határának kötelező jellegét, többek között a diszkrecionális módosítások engedélyezett körének korlátozásával. A költségvetési konszolidáció támogatása érdekében mérlegelje a bevételeknek az adóalap kiszélesítése útján történő megemelését. Fokozza az adórendszer növekedésösztönző és környezetbarát jellegét.

               2.

               A költséghatékonyság javítása érdekében folytassa az egészségügyi ágazatnak „A jövő egészsége” (Future Health) stratégiai keretben megkezdett reformját. Tegyen további intézkedéseket a gyógyszerkiadások csökkentése céljából, és ennek érdekében végezzen gyakrabban árkiigazítást a szabadalmi oltalom alatt álló gyógyszerek tekintetében, erősítse meg a generikus gyógyszerek alkalmazását, és javítsa a gyógyszerfelírás rendszerét. Az egészségügyi szolgáltatók által alkalmazott rendszerek egységesítése és a forrásigénylések javítása érdekében újítsa meg a nemzeti egészségügyi hatóság pénzügyi irányítási rendszereit. Legkésőbb 2015 első negyedévének végétől kezdődően vezessen be egyéni egészségügyi azonosítókat.

               3.

               Hajtson végre további javításokat az aktív munkaerő-piaci intézkedések tekintetében, különös hangsúlyt helyezve a tartósan munkanélküli személyekre, az alacsony képzettségű munkavállalókra és – az ifjúsági garancia célkitűzéseivel összhangban – a fiatalokra. Folytassa a továbbképzési (FET) rendszer, a foglalkoztatási támogatások és a tanulószerződéses gyakorlati képzések megkezdett reformját. Biztosítsa a munkahelyi képzési programok nagyobb kínálatát, javítsa és biztosítsa a továbbképzési programoknak és a tanulószerződéses gyakorlati képzéseknek a munkaerő-piaci szükségletekhez való illeszkedését. Növelje az Intreo munkaügyi irodák által nyújtott szolgáltatások körét és színvonalát. Az Intreo irodák és az oktatási és képzési tanácsok együttműködésével hozzon létre teljes lefedettséget biztosító továbbképzési rendszert.

               4.

               A munkanélküliségi ellátásoknak és a kiegészítő támogatásoknak a foglalkoztatásba való visszatérést követő fokozatos elvonásán keresztül kezelje a háztartások alacsony munkaintenzitásának problémáját és a gyermekszegénység kockázatát. Különösen az alacsony jövedelmű családoknak a megfizethetőbb és egész napos ellátást biztosító gyermekgondozási létesítményekhez való hozzáférése javításán keresztül ösztönözze a nők munkaerő-piaci részvételét.

               5.

               Támogassa a kkv-szektort célzó szakpolitikákat – többek között a banki és a nem banki finanszírozási források elérhetőségével és az adósság átstrukturálásával kapcsolatos kezdeményezéseket –, biztosítva, hogy ez ne veszélyeztesse az államháztartás egyensúlyát és a pénzügyi stabilitást. Folytassa a kkv-k banki és nem banki finanszírozáshoz való hozzáférésének javítására irányuló kezdeményezéseket. A bankszektorban vezessen be a kkv-k hitelezését nyomon követő rendszert. Ezzel párhuzamosan tegyen intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy a nem banki hitellehetőségeket – ideértve az állami nyugdíjalap és a mikrofinanszírozási alap (Microfinance Ireland) által társfinanszírozott három kkv-alap által nyújtott lehetőségeket, továbbá a hitelgarancia-programot is – jobban kihasználják. Ösztönözze ezen és más nem banki finanszírozási lehetőségek kkv-k általi igénybevételét. Növelje a hitelek felügyeletével foglalkozó Credit Review Office ismertségét, továbbá erősítse meg a bankok és az elutasított hitelkérelemmel rendelkező kkv-k közötti vitákban való közvetítésre rendelkezésre álló kapacitásait.

               6.

               Kövesse nyomon a bankok teljesítményét a jelzáloghitel-hátralékok átstrukturálására vonatkozóan megállapított célok tükrében. Hirdessen meg ambiciózus célokat 2014 harmadik és negyedik negyedévére, arra vonatkozóan, hogy a legnagyobb jelzálogbankok tegyenek megoldási javaslatokat a több mint 90 napja lejárt jelzáloghitel-tartozások átstrukturálására, és kössék meg a vonatkozó megállapodásokat annak érdekében, hogy 2014 végére jórészt rendeződjön a jelzáloghitel-hátralékok problémája. Ellenőrzéseken és célzott helyszíni vizsgálatokon keresztül folytassa a hitelek átstrukturálására vonatkozóan megkötött megállapodások fenntarthatóságának vizsgálatát. A megoldások tartósságának biztosítása érdekében dolgozzon ki iránymutatásokat. Az átláthatóság javítása érdekében rendszeresen tegye közzé a banki portfóliókban lévő hátralékos kkv-hitelekre vonatkozó adatokat. Dolgozzon ki stratégiát az üzleti ingatlanokkal kapcsolatos kockázatos kitettségek kezelése érdekében. Hozzon létre központi hitelnyilvántartást.

               7.

               Csökkentse a jogi eljárások és szolgáltatások költségét, egyúttal ösztönözze a versenyt, aminek érdekében mindenekelőtt 2014 végéig a több jogterületet lefedő praxisok kialakításának engedélyezésére vonatkozó rendelkezésekkel együtt fogadja el a jogi szolgáltatások szabályozásáról szóló törvényt, továbbá tegyen lépéseket az ügyvédi zálogjog megszüntetése érdekében. Kövesse nyomon a törvény hatását, különösen a jogi szolgáltatások költségei tekintetében. Tegyen végrehajtási intézkedéseket annak érdekében, hogy a jogi szolgáltatások szabályozó hatósága haladéktalanul működőképessé váljon, és eleget tudjon tenni a jogszabályi kötelezettségeinek, ideértve a multidiszciplináris ügyvédi irodákra vonatkozó szabályzatok vagy iránymutatások közzétételét és a panaszok kezelését is. A bírósági eljárások hatékonyságának jobb nyomon követése és értékelése érdekében javítsa az adatgyűjtési rendszereket, hogy meg lehessen határozni azokat a kérdéseket, amelyek tekintetében reformokra van szükség.

      Kelt Brüsszelben, 2014. július 8-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. C. PADOAN

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) alapján 2014-re is érvényben marad.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. május 21-i 472/2013/EU rendelete a pénzügyi stabilitásuk tekintetében súlyos nehézségekkel küzdő vagy súlyos nehézségek által fenyegetett euroövezeti tagállamok gazdasági és költségvetési felügyeletének megerősítéséről (HL L 140., 2013.5.27., 1. o.).

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.

      (6)  Lásd e Hivatalos Lap 141 oldalát.