Fontos jogi nyilatkozat

|

52007SC0288

Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Belgium aktualizált, 2006–2010-re szóló stabilitási programjáról  /* SEC/2007/0288 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 7.3.2007SEC(2007) 288 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Belgium aktualizált, 2006–2010-re szóló stabilitási programjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSElőzményekA Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Belgium első stabilitási programját 1998 decemberében nyújtotta be. A Tanács a stabilitási programról a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 1999. március 15-én véleményt fogalmazott meg. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.Az aktualizált program értékelésének előzményeiA Bizottság, miután megvizsgálta Belgium 2006. december 13-án benyújtott legfrissebb aktualizált stabilitási programját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).Az aktualizált stabilitási programban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:1.  az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét2.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a stabilitási program előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint3.  a Bizottság értékelését a 2006. decemberi nemzeti reformprogramról.A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítményeAz elmúlt tíz év elemzését alapul véve levonható az a következtetés, hogy általánosságban a belga üzleti ciklus az euro-övezetével összhangban halad és hasonló növekedési szinteket produkál. Ez annál is fontosabb, mivel ugyanakkor költségvetési konszolidáció zajlott le Belgiumban, amely az euro-övezet egészében végrehajtottnál sokkal messzemenőbb volt, véget vetve a magas költségvetési hiányok hosszú időszakának. Belgium 2000 óta kiegyensúlyozott költségvetés fenntartására törekedett (illetve – eddig sikertelenül – többletfelhalmozásra), de továbbra is igénybe vesz egyszeri intézkedéseket e cél elérésére. A hazai kereslet és a fogyasztói bizalom az államadósság arányának meredek csökkenéséből profitált. Az elmúlt évtized során a háztartások megtakarítási rátája az 1995-ös 20%-ról 13% közelébe esett 2005-ben. A nettó export is pozitívan járult hozzá a gazdasági növekedéshez, de Belgium piaci részesedésének jelentős csökkenésével szembesül, ami hosszú távon veszélyeztetheti a foglalkoztatást és a növekedést. Belgium gyenge exportteljesítménye részben az exportszerkezethez kapcsolódik, de a munkaerő magas költségeihez is. A határozatlan idejű munkanélküli ellátások, az idősebb munkanélküliek esetében alacsonyabb munkakeresési követelmények és a nagyvonalú korengedményez nyugdíjazási rendszerek megléte magyarázza, hogy a munkaerő-piaci részvétel miért tartozik az euro-övezetben a legalacsonyabbak közé (különösen az idősebb dolgozók esetében).Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés2006. február 14-én a Tanács véleményt fogadott el a stabilitási program előző, 2005–2009 közötti időszakra vonatkozó változatáról. A Tanács véleménye szerint „a költségvetési egyenleg összességében megalapozott, a még mindig magas szintű adósságnak a programban tervezett további csökkentése pedig jó példája a Paktummal összhangban folytatott költségvetési politikának. Az időszak elején az egyszeri intézkedésekre történő hagyatkozás kihangsúlyozza a strukturális konszolidáció szükségességét a kezdeti szakaszban.” A Tanács felkérte Belgiumot, „hogy fontolja meg intézkedések foganatosítását a strukturális egyensúly 2006-ban bekövetkező romlásának elkerülése érdekében, valamint hogy hajtsa végre az elkövetkezendő évek ambiciózus költségvetési célkitűzéseinek megvalósításához szükséges intézkedéseket.”A Bizottság értékelése a nemzeti reformprogramrólBelgium 2006. október 16-án nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. Belgium nemzeti reformprogramja a következő kulcsfontosságú kihívásokat/prioritásokat azonosítja: az államháztartás fenntarthatósága; a munkaerőköltségek csökkentése; dinamikusabb munkaerőpiac megteremtése; a gazdasági ösztönzése beruházások és reformok révén; a társadalombiztosítási rendszer megerősítése; és a környezetvédelem és a növekedés közötti szinergia erősítése.A Bizottság a program értékelése alapján (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés [2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy Belgium jó eredményeket ért el a 2005–2008-ra szóló nemzeti reformprogram végrehajtásában és megerősítésében. Bár a népesség elöregedésével összefüggésben az államháztartás fenntarthatóságát bizonyos szintű kockázat fenyegeti, a politikai keret általánosságban megfelelő. A K+F visszafogott fejlődése ellenére Belgium végrehajtja a mikrogazdasági területen bejelentett intézkedéseket és a beruházások növelése érdekében megerősíti a meglévő reformokat. A foglalkoztatás terén vegyesebb a kép, lépésekre van szükség a foglalkoztatási rátára vonatkozó uniós szintű célkitűzések eléréséhez, különösen az idősebbek esetében.A megállapított erősségeket és gyengeségeket értékelve Belgiumnak azt ajánlották, hogy hozzon további intézkedéseket a foglalkoztatás adóterheinek csökkentésére; és hogy csökkentse a munkanélküliség regionális egyenlőtlenségeit.Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[3]; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |-  AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Belgium aktualizált, 2006–2010-re szóló stabilitási programjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:4.  [2007. március 27]-én a Tanács megvizsgálta Belgium aktualizált stabilitási programját, amely a 2006–2010. közötti időszakra vonatkozik[6].5.  A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése a 2006-os 2,7%-ról átlagosan 2,2%-ra csökken a programidőszak hátralévő részében. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv megalapozott növekedési feltételezéseken alapul. A program inflációs előrejelzése is valószerűnek tűnik.6.  A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2006-ban a GDP 0,2%-a lesz, szemben a stabilitási program előző változatában foglalt, kiegyensúlyozott költségvetésre irányuló céllal. Bár a konjunkturális feltételek 2006-ban sokkal jobbak voltak az előző változatban előre jelzettnél és a kiadások nagyjából a várakozások szerint alakultak, a bevételek alacsonyabbak voltak a feltételezettnél (különösen a 2001-es közvetlenadó-reform végső szakasza által gyakorolt hatás alulbecslése miatt, amelyet 2006 második felében mutattak ki). A bevételkiesés (részleges) kompenzációja és a kiegyensúlyozott költségvetés biztosítása érdekében fokozták az egyszeri intézkedések alkalmazását. Ezért 2006-ban jelentősen romlott a strukturális egyenleg (vagyis a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb intézkedések nélkül számított egyenleg).7.  A programban a középtávú költségvetési stratégia fő célja a még mindig magas (2006-ban 90% körüli) adósságarány folyamatos csökkentése a GDP 75%-a alá 2010-re, nominális költségvetési többletek fokozatos felépítésével (a GDP 0,3%-áról 2007-ben a 0,9%-ára 2010-ben), így készülve fel az elöregedés okozta sokkhatásra. Az elsődleges többlet, amely 2001 óta (amikor a GDP 7%-a volt) csökken, várhatóan a GDP 4,1%-a körül stabilizálódik. A kiigazítás majdnem teljes mértékben a csökkentett kiadásoknak köszönhető (GDP-arányosan 1,25 százalékponttal 2006 és 2010 között). A kiadáscsökkenés főként csökkenő kamatkiadások formájában valósul meg (0,75 százalékpont), ami a folyamatos adósságcsökkenésből ered és amit részben ellensúlyoz a kormányzati bevételek csökkenése (0,5 százalékpont). 2007. után a program előrejelzéseiben nagyjából változatlan politika szerepel, bár úgy tűnik, a program (implicit) további egyszeri intézkedésekre támaszkodik a költségvetési célok eléréséhez. Nagy vonalakban változatlan makrogazdasági forgatókönyv mellett ez a stratégia nagyjából hasonló a stabilitási program előző változatában bemutatotthoz.8.  Mivel a program nem szolgáltat információt az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések használatáról 2007 után, a strukturális egyenleget 2008-tól kezdve nem lehet a programban szereplő információk alapján kiszámítani. Feltételezve, hogy az egyszeri intézkedések relatív hatása változatlan marad 2007 után, a közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg a tervek szerint a GDP körülbelül -0,4%-áról 2006-ban a programidőszak végére a 0,7%-ára javul. A stabilitási program előző változatával egyezően a program a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális többletet határoz meg középtávú költségvetési célkitűzésként, amely a program szerint „2008-ra megvalósul, feltételezve, hogy az egyszeri intézkedések hatása nem haladja meg a GDP 0,4%-át”. Ez az előző változathoz képest egy évvel később van. Mivel a középtávú célkitűzés szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 1,25 %-át kitevő hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok számára kijelölt sávon belül van, és szigorúbb, mint azt a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedése és az adósságráta indokolná.9.  A költségvetés akár valamivel rosszabban is alakulhat a programban előre jelzettnél. Ez az eset áll fenn különösen 2007. vonatkozásában, főként mivel a költségvetés elég optimistának tűnik és néha nem tartalmaz elegendő információt a tervezett intézkedésekről (beleértve az egyszeri intézkedéseket az ingatlanértékesítés terén vagy a nyugdíjfizetési kötelezettség átvételét az állami vállalatoktól, amelyeket nem részleteznek). Belgium általánosságban sikeresen megvalósította a nominális költségvetési célkitűzéseket, de további intézkedésekre van szükség a 2007-es cél eléréséhez. Bár a költségvetés jelentős évközi módosítása általános gyakorlat Belgiumban, ez a 2007. júniusára tervezett országos választások miatt eltolódhat. A célzottnál rosszabb eredmény 2007-ben áthúzódna a következő évekre is. 2008-tól kezdve annak a veszélye is fennáll, hogy a lejárt egyszeri intézkedések helyébe nem lépnek strukturális intézkedések.10.  E kockázatértékelés alapján előfordulhat, hogy a programban szereplő költségvetési irányvonal nem lesz elégséges ahhoz, hogy a programban tervezettek szerint 2008-ra megvalósítsák a középtávú célkitűzéseket. A fentieknek megfelelően azonban a középtávú célkitűzés szigorúbb az adósságráta és a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedése által indokolthoz képest is. A költségvetési stratégia megfelelőnek tűnik olyan strukturális költségvetési egyenleg eléréséhez 2008-tól kezdve, amely a Paktum értelmében megfelelőnek tekinthető. A program költségvetési irányvonala ezen kívül elég széles biztonsági sávot tűnik biztosítani ahhoz, hogy szokásos makrogazdasági ingadozások mellett ne lépjék túl a GDP 3 %-ában meghatározott hiány-határértéket a programidőszak során. A középtávú célkitűzés irányába ható kiigazítás program szerinti ütemét összhangba kellene hozni a Stabilitási és Növekedési Paktummal, amely az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében előírja, hogy a strukturális egyenleg éves javításának irányadó mértéke a GDP 0,5 %-a, kedvező gazdasági időszakokban viszont magasabbnak kell lennie, kedvezőtlen időszakokban pedig lehet alacsonyabb. A kockázatokat figyelembe véve a középtávú cél felé tartó kiigazítás már 2007-ben elmaradhat a küszöbtől, és azután jelentősen lelassul, bár nem úgy tűnik, hogy Belgium kedvezőtlen időszakban lenne.11.  A program 2006-ra a GDP 87,7%-át kitevő adósságról számol be, de ez nem tartalmazza az adósságátvállalást az SNCB vasúttársaságtól 2005-ben, amely az Eurostat szerint ugyanabban az évben a GDP 1,7%-ával megemeli az adósság szintjét. Ezért a Bizottság szolgálatainak becslése szerint a bruttó államadósság 2006-ban a GDP 89,4%-a, ami még mindig jóval a Szerződésben meghatározott 60%-os referenciaérték felett van, bár jelentősen csökkent az elmúlt néhány évben. A program előrejelzése szerint az adóssághányad gyorsan, mintegy 15 százalékponttal csökken a programidőszak folyamán. A kockázatértékelés és különösen a fent említett költségvetési célok kockázatai alapján az adósságarány alakulása valószínűsíthetően valamivel kevésbé lesz kedvező a programban előre jelzettnél. Továbbra is úgy tűnik azonban, hogy az adósságráta a programidőszak alatt elegendő mértékben csökken a referenciaérték felé.12.  A belga népesség elöregedése hosszú távon az EU-átlagnál jelentősebb mértékben befolyásolja a költségvetést, főként a GDP-arányos nyugdíjkiadások következő évtizedekre előre jelzett magas növekedése miatt. A magas elsődleges többlettel rendelkező kiinduló költségvetési egyenleg, noha elmarad a 2005. évitől, hozzájárul az elöregedéssel kapcsolatban előre jelzett költségvetési hatás enyhítéséhez, de nem tudja a kiadások jelentős növekedését teljesen ellensúlyozni. Sőt, a bruttó adósság jelenlegi szintje bár csökken, mégis jóval meghaladja a Szerződésben foglalt referenciaértéket. Az adósságarány folyamatos csökkenése hosszú időre magas elsődleges többletek fenntartását kívánja meg, amely hozzájárulna az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok csökkentéséhez. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintetve Belgium összességében közepes kockázattal szembesül.13.  A stabilitási program a középtávú költségvetési stratégia szempontjából nem értékeli minőségileg a nemzeti reformprogram 2006. októberi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program nem ad rendszerezett tájékoztatást a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, de úgy tűnik, hogy költségvetési előrejelzései figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A stabilitási programnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. Mindkét program a generációs paktum fokozatos végrehajtását (átfogó terv a foglalkoztatás növelésére és a szociális biztonság erősítésére), a foglalkoztatás adóterheinek további fokozatos csökkentését és a kutatást és a vállalkozói szellemet ösztönző intézkedések meghozatalát tervezi.14.  A programban szereplő költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak.15.  Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program az előírt és a nem kötelező adatok tekintetében részben hiányos[7].Általános következtetésként megállapítható, hogy a még mindig magas adósságállomány folyamatos csökkentése példája a Paktummal összhangban folytatott költségvetési politikának. Bár a program nominális egyensúlyi pozícióból kiindulva a többletek fokozatos felépítését tervezi (főként a kamatkiadások csökkentésével), azonban a költségvetési célok elérésének vannak kockázatai. Mindazonáltal a középtávú célkitűzés várhatóan megvalósul a programidőszakon belül.A fenti értékelés alapján Belgiumot felkérik arra, hogy:(i) biztosítsa a 2007-es költségvetési célkitűzés elérését és azt követően erősítse a középtávú célkitűzés felé tartó kiigazítás ütemét, többek között minél kevesebb egyszeri intézkedés igénybevételével.(ii) az adósság magas szintje és a nyugdíjkiadások előre jelzett növekedése fényében legalább a középtávú célkitűzés elérése és az elöregedéssel kapcsolatos költségek további csökkentését célzó intézkedések meghozatala révén javítsa az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Reál-GDP (%-os változás) | SP 2006. december | 1,2 | 2,7 | 2,2 | 2,1 | 2,2 | 2,2 |BIZ 2006. november | 1,1 | 2,7 | 2,3 | 2,2 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. december | 1,4 | 2,2 | 2,1 | 2,3 | 2,2 | nincs adat |HICP infláció (%) | SP 2006. december | 2,5 | 2,4 | 1,9 | 1,8 | 1,8 | 1,9 |BIZ 2006. november | 2,5 | 2,4 | 1,8 | 1,7 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. december | 2,9 | 2,8 | 2,0 | 1,9 | 1,7 | nincs adat |Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | SP 2006. december1 | -0,8 | -0,3 | -0,4 | -0,4 | -0,4 | -0,3 |BIZ 2006. november5 | -1,0 | -0,6 | -0,6 | -0,7 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. december1 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 | nincs adat |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. december | 0,1 -2,3* | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 | 0,9 |BIZ 2006. november | -2,3 | -0,2 | -0,5 | -0,5 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. december | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 | nincs adat |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. december | 4,3 1,9* | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 | 4,2 |BIZ 2006. november | 1,9 | 3,9 | 3,4 | 3,2 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. december | 4,3 | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 | nincs adat |Ciklikusan kiigazított egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. december1 | 0,8 -1,6* | 0,2 | 0,5 | 0,7 | 0,9 | 1,1 |BIZ 2006. november | -1,7 | 0,1 | -0,1 | -0,1 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. december1 | 0,4 | 0,3 | 0,6 | 0,8 | 0,9 | nincs adat |Strukturális egyenleg2 (a GDP %-ában) | SP 2006. december3 | nincs adat | -0,4 | 0,1 | nincs adat | nincs adat | nincs adat |BIZ 2006. november4 | 0,2 | -0,7 | -0,2 | -0,1 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. december | 0,0 | -0,3 | 0,4 | 0,7 | 0,9 | nincs adat |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | SP 2006. december | 91,5 93,2* | 87,7 89,4* | 83,9 85,6* | 80,4 82,1* | 76,6 78,3* | 72,6 74,3* |BIZ 2006. november | 93,2 | 89,4 | 86,3 | 83,2 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. december | 94,3 | 90,7 | 87,0 | 83,0 | 79,1 | nincs adat |Megjegyzések: |1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. |2Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). |3Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a program szerint (a GDP 0,6%-a 2006-ban és 0,4%-a 2007-ben; valamennyi hiánycsökkentő). A program a többi év tekintetében nem tartalmaz információkat egyszeri intézkedések alkalmazásáról. |4Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint (a GDP 2,0%-a 2005-ben, hiánynövelő; 0,8% 2006-ban és 0,1% 2007-ben, mindkettő hiánycsökkentő.) |5A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 2,2%-os, 2,3%-os, 2,3%-os és 2,2%-os becsült potenciális növekedés alapján. |* A 2005-ös programban a hiányra és az adósságra vonatkozó adatok nincsenek összhangban az ESA95-tel. 2006. október 23-án az Eurostat módosította a Belgium által 2005-ben közölt hiány- és adósságadatokat, tekintettel arra, hogy az állam (a FIF/FSI - Fonds de l'infrastructure ferroviaire / Fonds voor spoorweginfrastructuur révén) 7400 millió EUR-t (a GDP 2,5%-a) átvállalt az SNCB/NMBS vasúttársaság adósságából (lásd az Eurostat News Release 139/2006. számát). Az ESA95 szabályok alapján a 2005-ös államháztartási hiányra gyakorolt hatás ugyanekkora összegű; az államadósságra gyakorolt hatás 2005 végén 5200 millió EUR (a GDP 1,7%-a, figyelembe véve az abban az évben felmerült részleges visszatérítést). A 2005-re vonatkozó, csillaggal jelölt adatok az Eurostat által módosított adatok. A 2006–2010-es adósságra vonatkozó, csillaggal jelölt adatokat a Bizottság szolgálatai „mechanikusan” módosították, hogy megfeleljenek az ESA95-nek. Az adósságadatok ezen kiigazítása azon a technikai feltételezésen alapszik, hogy az FIF/FSI adósságállománya változatlan marad. |Forrás: |Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi gazdasági előrejelzései (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai |[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006) 816.[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM(2006) 574, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Az aktualizált változatot a magatartási kódexben meghatározott december 1-jei határidőt követően, majdnem két hét elteltével nyújtották be.[7] Az államháztartási hiányra és az adósságra vonatkozó, programban szereplő előrejelzések nem tartalmazzák az SNCB vasúttársaságtól 2005-ben átvállalt adósság hatását, ahogyan arról az Eurostat 2006. október 23-án döntött. Sőt, a program nem nyújt információt az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések alkalmazásáról a 2008–2010-es időszakban.


title: Ajánlások a nemzeti bíróságok figyelmébe az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek előterjesztésére vonatkozóan

text:
               1.2.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 30/1

      AJÁNLÁSOK

   a nemzeti bíróságok figyelmébe az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek előterjesztésére vonatkozóan
   2014/C 30/01
   Ezen ajánlások magyar változatát a Hivatalos Lap 2012. november 6-i C 338. számában már közétették.


title: A Bizottság ajánlása ( 2008. május 6. ) a közérdeklődésre számot tartó jogalanyokat könyvvizsgáló jog szerinti könyvvizsgálók és könyvvizsgáló cégek külső minőségbiztosításáról (az értesítés a C(2008) 1721. számú dokumentummal történt)

text:
               7.5.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 120/20

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2008. május 6.)
   a közérdeklődésre számot tartó jogalanyokat könyvvizsgáló jog szerinti könyvvizsgálók és könyvvizsgáló cégek külső minőségbiztosításáról
   (az értesítés a C(2008) 1721. számú dokumentummal történt)
   (2008/362/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A könyvvizsgálat magas színvonalának biztosítása szempontjából alapvető jelentőséggel bír a jog szerinti könyvvizsgálat külső minőségbiztosítása. Növeli a közzétett pénzügyi információk hitelességét, és nagyobb védelmet biztosít a részvényesek, a befektetők, a hitelezők és a többi érintett fél számára. Minden külső minőségbiztosítási rendszernek objektívnek és a könyvvizsgálói szakmától függetlennek kell lennie.

               (2)

               Az Európai Parlament és a Tanács 2006/43/EK irányelve (1) (2006. május 17.) az éves és összevont (konszolidált) éves beszámolók jog szerinti könyvvizsgálatáról, a 78/660/EGK és a 83/349/EGK tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 84/253/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről magas minőségi követelményeket állapít meg a jog szerinti könyvvizsgálók és könyvvizsgáló cégek minőségbiztosítására vonatkozóan. Az irányelv beépíti a Bizottság 2000. november 15-i 2001/256/EK – „A jog szerinti könyvvizsgálat Európai Unióbeli minőségbiztosítása: minimumkövetelmények” című – ajánlásának (2) néhány ötletét.

               (3)

               Mindazonáltal a hivatkozott ajánlás egyes, a közérdeklődésre számot tartó jogalanyok jog szerinti könyvvizsgálatára vonatkozó részei az ilyen vizsgálatokhoz kapcsolódó, a könyvvizsgálói szakmától független és nem a praktizáló könyvvizsgálók által elvégzett minőségbiztosítási ellenőrzéseken alapuló külső minőségbiztosítási rendszerek bevezetésére irányuló közelmúltbeli nemzetközi fejlemények és tendenciák fényében meghaladottá váltak.

               (4)

               A 2006/43/EK irányelvben megállapított kritériumok még mindig jelentős eltéréseket tesznek lehetővé abban a tekintetben, hogy a jog szerinti könyvvizsgálók és könyvvizsgáló cégek vonatkozásában milyen külső minőségbiztosítási rendszert kell működtetni. El kell kerülni, hogy az érintett felek másképp értelmezzék jog szerinti könyvvizsgálók és könyvvizsgáló cégek által elvégzett könyvvizsgálat minőségét a különböző tagállamokban, különös tekintettel a 2006/43/EK irányelv 34. cikkére. A 2006/43/EK irányelv ösztönzi továbbá a tagállamok közfelügyeleti rendszereit, hogy találjanak valamilyen koordinált megközelítést a minőségbiztosítási ellenőrzések lefolytatásához.

               (5)

               A közérdeklődésre számot tartó jogalanyok könyvvizsgálata tekintetében különösen fontos a tagállamok közötti együttműködés. Az ilyen jogalanyoknál könyvvizsgálatot folytató jog szerinti könyvvizsgálók és könyvvizsgáló cégek minőségbiztosítási rendszeréhez további iránymutatást kell adni. Helyénvaló tehát egy új ajánlás kidolgozása, amely a 2001/256/EK ajánláshoz képest jobban megfelel a jelenlegi helyzetnek, és amely figyelembe veszi az új nemzetközi irányvonalakat, valamint az egyes tagállamok egyedi szükségleteit. Ugyanakkor nincs szükség részletes útmutatás kidolgozására azon jog szerinti könyvvizsgálók és könyvvizsgáló cégek minőségbiztosítási rendszerének vonatkozásában, amelyek nem közérdeklődésre számot tartó jogalanyok könyvvizsgálatát végzik.

               (6)

               Az ellenőrzéseknek hozzá kell járulniuk a jog szerinti könyvvizsgáló vagy könyvvizsgáló cég által elvégzett könyvvizsgálat minőségének javításához, rendszeresnek és megelőző jellegűnek kell lenniük. Az ellenőrzések célja a jog szerinti könyvvizsgálat, ezen keresztül a pénzügyi piacok iránti bizalom megteremtése és fenntartása kell, hogy legyen. Ezen ajánlás nem vonatkozik tehát a törvények és rendeletek esetleges megsértésével kapcsolatos eseti jellegű vizsgálatokra.

               (7)

               A Közösségek területén elvégzett könyvvizsgálatok minőségének javítása érdekében a független közfelügyeleti szerveknek aktívabb szerepet kell vállalniuk a könyvvizsgáló cégek ellenőrzésében. Iránymutatást kell adni az ellenőrzési rendszer függetlenségével kapcsolatban. Az ellenőrzések elvégzésével kapcsolatban tisztázni kell a közfelügyeleti hatóságok, a szakmai szervezetek és egyéb érintett szervek, valamint a szakértők lehetséges szerepköreit. Tisztázni kell továbbá a minőségbiztosítási rendszer finanszírozásának kérdéseit is.

               (8)

               A 2006/43/EK irányelv 43. cikke előírja, hogy a minőségbiztosítási ellenőrzést legalább háromévente el kell végezni azon jog szerinti könyvvizsgálók és könyvvizsgáló cégek vonatkozásában, amelyek közérdeklődésre számot tartó jogalanyok könyvvizsgálatát végzik. A közfelügyeleti rendszer számára nehézséget okozhat, hogy elegendő számú ellenőrt vegyen fel a minden egyes ellenőrzésnél lefolytatandó helyszíni vizsgálatokhoz. Ezért lehetővé kell tenni, hogy bizonyos feltételek teljesülése esetén a helyszíni vizsgálatokon olyan szakértők is részt vegyenek, akik egyébként nem ellenőrök.

               (9)

               Annak biztosítása érdekében, hogy az ellenőrzésről készült végleges jelentésben foglaltakat a jog szerinti könyvvizsgáló vagy könyvvizsgáló cég betartsa és hogy a jelentés elegendő támpontot nyújtson a jelzett problémák jövőbeli kiküszöböléséhez, az ellenőröknek és a jog szerinti könyvvizsgálónak, illetve könyvvizsgáló cégnek hatékony kommunikációt kell folytatniuk egymással, mind a végleges jelentés elfogadását megelőző, mind a nyomonkövetési időszakban.

               (10)

               A minőségbiztosítási rendszer megbízhatóságának és a Közösségen belüli összehasonlíthatóságnak a növelése érdekében az ellenőrzések átfogó eredményeiről készített éves jelentésnek tartalmaznia kell a teljesítményre vonatkozó azon legfontosabb információkat, amelyek alapján mind a felhasznált erőforrásoknak, mind a minőségbiztosítási rendszer hatékonyságának és eredményességének az értékelése lehetségessé válik.

               (11)

               Az új nemzetközi fejlemények, és különösen az érintett szerveknek és szakértőknek az ellenőrzésekbe való bekapcsolódása tükrében a Bizottság 2011-ben újra kívánja értékelni a helyzetet,

         AJÁNLJA:
   Tárgy

               (1)

               Ez az ajánlás útmutatóként szolgál a közérdeklődésre számot tartó jogalanyok könyvvizsgálatát végző jog szerinti könyvvizsgálók és könyvvizsgáló cégek független minőségbiztosítási rendszerének kialakításához, összhangban a 2006/43/EK irányelv 29. és 43. cikkével.

               (2)

               Amennyiben egy tagállam a 2006/43/EK irányelv 39. cikkével összhangban mentesíti egyes közérdeklődésre számot tartó jogalanyait, úgy a tagállamnak mentesítenie kell e jogalanyokat az ezen ajánlás alapján meghozott intézkedések hatálya alól is.

         Fogalommeghatározások

               (3)

               A 2006/43/EK irányelv 2. cikkében meghatározott fogalmak alkalmazandóak ezen ajánlásra is. Ezen ajánlás vonatkozásában az alábbi további meghatározások alkalmazandók:

                           a)

                           „közfelügyeleti hatóság” a 2006/43/EK irányelv 2. cikkének (10) bekezdése szerinti illetékes hatóság, amely egy, az említett irányelv 32. cikkében meghatározott elvek alapján működő közfelügyeleti rendszert képvisel;

                           b)

                           „ellenőr” ellenőrzést végző személy, aki megfelel a 2006/43/EK irányelv 29. cikke (1) bekezdése első albekezdésének d) pontjában meghatározott követelményeknek, és valamely olyan közfelügyeleti hatóság vagy más érintett szerv foglalkoztatja, amelyhez az ellenőrzés elvégzésének feladatát rendelték;

                           c)

                           „ellenőrzés” a jog szerinti könyvvizsgálók és könyvvizsgáló cégek minőségbiztosítási ellenőrzését jelenti, amely ellenőrzést egy ellenőr vezet, és amely nem minősül a 2006/43/EK irányelv 32. cikkének (5) bekezdése szerinti vizsgálatnak;

                           d)

                           „szakértő” olyan természetes személy, aki a pénzügyi piacok, a pénzügyi beszámolás, a könyvvizsgálat tekintetében vagy az ellenőrzésekhez kapcsolódó egyéb releváns területen megfelelő tapasztalattal rendelkezik, ideértve a gyakorló, jog szerinti könyvvizsgálókat is.

         A minőségbiztosítási rendszer független jellege

               (4)

               A közfelügyeleti hatóságnak kell a végső felelősséget vállalnia a közérdeklődésre számot tartó jogalanyokat könyvvizsgáló jog szerinti könyvvizsgálók és könyvvizsgáló cégek külső minőségbiztosítási rendszeréért. A tagállamok közfelügyeleti hatóságként nem jelölhetnek ki olyan szervezetet vagy szervet, amely kötődik a könyvviteli vagy könyvvizsgálói szakmához.

               (5)

               A közérdeklődésre számot tartó jogalanyokat könyvvizsgáló jog szerinti könyvvizsgálóknál és könyvvizsgáló cégeknél vagy csak kizárólagosan a közfelügyeleti hatóság, vagy a 6. ponttal összhangban a közfelügyeleti hatóság valamely másik érintett szervvel együtt folytathat ellenőrzéseket.

               (6)

               Lehetővé kell tenni az ellenőrzések elvégzésével kapcsolatos feladatok átruházását valamely másik erre alkalmas szerv részére feltéve, hogy e szervnek a közfelügyeleti hatóság irányába történő elszámoltathatósága biztosított, és hogy a közfelügyeleti hatóság legalább az alábbiakért felelős marad:

                           a)

                           az ellenőrzési módszertanok jóváhagyása, illetve a közfelügyeleti hatóság által indokoltnak tartott esetekben azok módosítása, ideértve a nyomonkövetési kézikönyveket, a jelentéstételi módszertanokat és az időszaki ellenőrzési programokat is;

                           b)

                           az ellenőrzési és nyomonkövetési jelentések jóváhagyása, illetve a közfelügyeleti hatóság által indokoltnak tartott esetekben azok módosítása;

                           c)

                           az egyes ellenőrzéseket végző ellenőrök kijelölésének jóváhagyása, illetve a közfelügyeleti hatóság által indokoltnak tartott esetekben az ellenőrök kijelölése;

                           d)

                           bármilyen formájú ajánlások és utasítások kiadása a feladatokkal megbízott szerv részére.

               (7)

               A közfelügyeleti hatóság részére biztosítani kell az ellenőrzésekben való részvétel, az ellenőrzéssel kapcsolatos anyagokhoz, a könyvvizsgálat munkaanyagaihoz és az egyéb vonatkozó dokumentumokhoz való hozzáférés jogát.

               (8)

               A minőségbiztosítási rendszer finanszírozásával kapcsolatos semmilyen megállapodás – ideértve a finanszírozás mértékére és a pénzügyi ellenőrzésre vonatkozókat is – sem lehet olyan személyek vagy szervezetek jóváhagyásának, illetve vétójogának a függvénye, amelyek képviselői vagy bármilyen más módon kapcsolatban állnak a könyvviteli, illetve a könyvvizsgálói szakmával, vagy valamely könyvvizsgáló céggel. A finanszírozás mértékének lehetővé kell tennie azt, hogy a közfelügyeleti hatóság elegendő számú munkatárssal rendelkezzen a 6. és 7. pont végrehajtásához.

               (9)

               Amennyiben a minőségbiztosítási rendszerhez szükséges források az ellenőrzések hatálya alá tartozó jog szerinti könyvvizsgálók vagy könyvvizsgáló cégek által fizetett díjakból és hozzájárulásokból származnak, úgy elő kell írni ezek kötelező, rendszeres és teljes körű megfizetését.

         Az ellenőrzések független jellege

               (10)

               A közfelügyeleti hatóságnak biztosítania kell, hogy a személyzet – ideértve az ellenőröket és az ellenőrzési rendszer vezetőit is – függetlenségével és pártatlanságával kapcsolatos megfelelő szempontok és eljárások hatékonyan működjenek.

               (11)

               Gyakorló könyvvizsgáló vagy olyan személy, akit jog szerinti könyvvizsgáló vagy könyvvizsgáló cég foglalkoztat, vagy vele más módon kapcsolatban áll, nem tevékenykedhet ellenőrként.

               (12)

               Az adott személy a partneri vagy munkavállalói viszonyának, illetve egyéb fennálló kapcsolatának megszűnésétől számított legalább két évig nem vehet részt ellenőrként olyan jog szerinti könyvvizsgáló vagy könyvvizsgáló cég ellenőrzésében, amelynek partnere vagy alkalmazottja volt, illetve azzal más módon kapcsolatba került.

               (13)

               Az ellenőröknek nyilatkozniuk kell arról, hogy köztük és az ellenőrzés alá vont jog szerinti könyvvizsgáló vagy könyvvizsgáló cég között nem áll fenn összeférhetetlenség. A hamis vagy nem teljes értékű nyilatkozatot tevő ellenőröket ki kell zárni az ellenőrzések végzéséből, és velük szemben hatékony, arányos és visszatartó erejű büntetést kell alkalmazni.

               (14)

               Az ellenőrök az ellenőrzésekkel kapcsolatban kizárólag a közfelügyeleti hatóságtól vagy az ellenőrzésekkel megbízott szervtől részesülhetnek javadalmazásban. Az ellenőrök semmilyen javadalmazást nem kaphatnak az ellenőrzés alá vont jog szerinti könyvvizsgálótól, könyvvizsgáló cégtől vagy ezek szervezeteitől.

               (15)

               Amennyiben a közfelügyeleti hatóság úgy ítéli meg, hogy egy adott ellenőrzés szakszerű lebonyolításához különleges szakértelem bevonása szükséges, úgy az ellenőrök munkáját szakértők segíthetik. E szakértőknek egy ellenőr közvetlen irányítása alatt kell dolgozniuk, és eleget kell tenniük a 10., és a 12–14. pontban foglalt követelményeknek.

         Módszertani útmutató az ellenőrzések lebonyolításához

               (16)

               Amikor egy tagállamban a helyszíni ellenőrzések elvégzéséhez ideiglenesen nem áll rendelkezésre elegendő számú ellenőr, a közfelügyeleti hatóságnak rendelkeznie kell azzal a lehetőséggel, hogy szakértőket bízzon meg a helyszíni ellenőrzések lefolytatásával feltéve, hogy az érintett szakértők megfelelnek a 2006/43/EK irányelv 29. cikke (1) bekezdése első albekezdésének d) pontjában meghatározott követelményeknek, teljes felelősséggel tartoznak a közfelügyeleti hatóságnak, és a szóban forgó jog szerinti könyvvizsgálónál vagy könyvvizsgáló cégnél legalább hatévente ellenőrök végzik el a helyszíni vizsgálatokat.

               (17)

               Az ellenőrzéseknek az alábbiakra kell kiterjedniük:

                           a)

                           a könyvvizsgáló cég belső minőségellenőrzési rendszerének felépítéséről készített értékelés;

                           b)

                           az eljárások megfelelőségének megállapítására alkalmas teszt és a közérdeklődésre számot tartó jogalanyok könyvvizsgálati anyagainak ellenőrzése a belső minőségellenőrzési rendszerek eredményességének igazolása céljából;

                           (c)

                           az a) és a b) pont szerinti ellenőrzési megállapítások függvényében a jog szerinti könyvvizsgáló vagy könyvvizsgáló cég által közzétett, a 2006/43/EK irányelv 40. cikke alapján készített legfrissebb átláthatósági jelentésről készült értékelés.

               (18)

               A jog szerinti könyvvizsgáló vagy könyvvizsgáló cég belső ellenőrzési politikájának és eljárásainak legalább az alábbi elemeit meg kell vizsgálni:

                           a)

                           a jog szerinti könyvvizsgáló vagy könyvvizsgáló cég megfelelését az érvényben lévő könyvvizsgálati és minőségellenőrzési standardoknak, illetve az etikai és függetlenségi követelményeknek – ideértve a 2006/43/EK irányelv IV. fejezetében és a 42. cikkében szereplőket, továbbá az érintett tagállam vonatkozó törvényeit, rendeleteit és igazgatási előírásait is;

                           b)

                           a felhasznált erőforrások mennyiségét és minőségét, ideértve a 2006/43/EK irányelv 13. cikkében a folyamatos képzéssel kapcsolatban megállapított követelményeknek való megfelelést is;

                           c)

                           a könyvvizsgálói díjakkal kapcsolatban a 2006/43/EK irányelv 25. cikkében meghatározott követelményeknek való megfelelést.

               (19)

               A megfelelőség vizsgálatához a könyvvizsgálati anyagoknak legalább egy meghatározó részét a jog szerinti könyvvizsgálat helytelen elvégzésére vonatkozó kockázatelemzés alapján kell kiválasztani.

         Az ellenőrzések eredménye

               (20)

               Az ajánlások alapjául szolgáló ellenőrzési megállapításokról és következtetésekről – ideértve az átláthatósági jelentésre vonatkozókat is – az ellenőrzési jelentés lezárása előtt megfelelő módon tájékoztatni kell a jog szerinti könyvvizsgálót vagy könyvvizsgáló céget, illetve meg kell vele vitatni azokat. A jog szerinti könyvvizsgáló vagy könyvvizsgáló cég részére az ellenőrzési jelentés kiadásától számított legfeljebb 12 hónapos határidőt kell biztosítani a könyvvizsgáló cég belső minőségellenőrzési rendszerére vonatkozó ajánlások alapján hozandó intézkedések megtételére. Amennyiben az ellenőrzés alá vont jog szerinti könyvvizsgáló vagy könyvvizsgáló cég nem követte megfelelően az ajánlásokat, úgy a közfelügyeleti hatóságnak közzé kell tennie a belső minőségellenőrzési rendszerben talált legfőbb hiányosságokat.

               (21)

               A közfelügyeleti hatóságnak rendelkeznie kell az érintett tagállam nemzeti jogával összhangban azzal a jogosítvánnyal, hogy a jog szerinti könyvvizsgálókkal és könyvvizsgáló cégekkel szemben fegyelmi intézkedéseket hozzon, vagy pénzbüntetést szabjon ki.

               (22)

               A közfelügyeleti hatóságnak időben és megfelelő módon legalább tájékoztatnia kell a nyilvánosságot a jog szerinti könyvvizsgálókkal és könyvvizsgáló cégekkel szemben a jog szerinti könyvvizsgálat elvégzésével kapcsolatban hozott fegyelmi intézkedésekről és a kiszabott pénzbüntetésekről. A közfelügyeleti hatóságnak meg kell jelölnie az érintett jog szerinti könyvvizsgálót vagy könyvvizsgáló céget, és le kell írnia az intézkedések vagy pénzbüntetések alapjául szolgáló főbb hiányosságokat.

               (23)

               Azokban az esetekben, ahol az ellenőrzés során megállapították, hogy a jog szerinti könyvvizsgáló vagy könyvvizsgáló cég által a 2006/43/EK irányelv 40. cikkével összhangban közzétett átláthatósági jelentés jelentős mértékben félrevezető információkat tartalmaz – ideértve a könyvvizsgáló cég belső minőségellenőrzési rendszerének hatékonyságára vonatkozó információkat is – a felügyeleti hatóságnak biztosítania kell, hogy az átláthatósági jelentést haladéktalanul megfelelően javítják.

         A minőségbiztosítási rendszer átfogó eredményeinek átláthatósága

               (24)

               A közfelügyeleti hatóságoknak évente jelentést kell készíteniük a minőségbiztosítási rendszer átfogó eredményeiről. A jelentésben szerepelnie kell a megfogalmazott ajánlásokra, az ajánlások nyomon követésére, továbbá a meghozott intézkedésekre és a kiszabott pénzbüntetésekre vonatkozó információknak. A jelentésben számszerűsített információkat és alapvető teljesítménymutatókat kell szerepeltetni a pénzügyi forrásokra és a személyi állományra, valamint a minőségbiztosítási rendszer hatékonyságára és eredményességére vonatkozóan is.

         Nyomon követés

               (25)

               A tagállamok felkérést kapnak arra, hogy az ezen ajánlás alapján hozott intézkedéseikről 2009. május 6-ig tájékoztassák a Bizottságot.

         Címzettek

               (26)

               Ennek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2008. május 6-án.

            a Bizottság részéről

         Charlie McCREEVY

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 157., 2006.6.9., 87. o. A 2008/30/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 81., 2008.3.20., 53. o.) módosított irányelv.

      (2)  HL L 91., 2001.3.31., 91. o.


				|

		52011SC0823

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Lithuaniaand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Lithuania, 2011-2014

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Litvánia 2011. évi nemzeti reformprogramjáról
és a Litvánia 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált
konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi véleményről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke
(2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1] és
különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[2],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott
konzultációt követően,
mivel:
(1)
Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta az
Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és
növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a
gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú
területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében,
hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén
rejlő lehetőségeit.
(2)
A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok
és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló
ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok
foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[3], amelyek együtt alkotják az „integrált
iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és
foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.
(3)
A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az
első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az
EU-ban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és
elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első
európai szemeszterét.
(4)
Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács
2011. február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban és a Bizottság
éves növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció
és a strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget
élvez majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság
helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való
csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a
növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a
prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy
konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.
(5)
Az Európai Tanács 2011. március 25-én arra is
felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy
vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási
vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba
beépíthessék.
(6)
Litvánia 2011. április 28-án benyújtotta a
2011–2014 közötti időszakra vonatkozó, 2011. évi aktualizált
konvergenciaprogramját, valamint 2011. évi nemzeti reformprogramját. A
kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére
egyidejűleg került sor.
(7)
A litván gazdaság lassan kilábal a súlyos gazdasági
válságból, melynek során a GDP 17 %-kal visszaesve a csúcsról mélypontra
került, miközben a hazai kereslet összeomlását a globális kereskedelem pangása
is súlyosbította. A munkaerőpiac gyorsan reagált a válságra, a
munkanélküliség rekordmagasságba emelkedett, a 2008. eleji 4,2 %-os
csekély mértékről 2010 közepére elérte a 18,3 %-os csúcsot. A
valutatanácsi megállapodás iránti szilárd elkötelezettség, amelyet
jelentős költségvetési konszolidáció támasztott alá, a magánszektor
béreinek kiigazításával és a pénzügyi rendszer stabilitásának erősítését
célzó intézkedésekkel együtt hozzájárult a gazdaság stabilizálásához. A
globális gazdasági élénkülésnek és a gazdaság visszanyert versenyképességének
eredményeként az export meglódult és a gazdaság 2010-ben újra növekedni
kezdett. 2011-ben az élénkülés a hazai kereslet növekedésével új lendületet
kapott. Továbbra is kétszámjegyű marad azonban a munkanélküliség, bár
várhatóan gyorsan csökken.
(8)
Az 1466/97/EK tanácsi rendeletnek megfelelően
az aktualizált konvergenciaprogram értékelése alapján a Tanács véleménye
szerint a 2011. évi konvergenciaprogramot alátámasztó makrogazdasági
forgatókönyv megalapozott. Miközben 2011-re némileg optimistább növekedési
feltételezéseken alapul, nagyjából összhangban van a Bizottság 2012-re
vonatkozó legújabb előrejelzéseivel. A program tervei szerint a hiány a
Tanács által megállapított 2012-es határidőre a 3 %-os
referenciaérték alá kerül, de ezt 2012-re vonatkozóan nem támasztják alá
kellő mértékben intézkedésekkel. Az erősödő gazdasági lendület
2011-ben a programban tervezettnél jobb költségvetési eredményekhez vezethet.
Ha azonban a 2011 végén kifutó átmeneti konszolidációs intézkedéseket nem
hosszabbítják meg, és nem egészítik ki jelentős tartós jellegű
intézkedésekkel, fennáll annak a kockázata, hogy a javuló makrogazdasági
kilátások ellenére a 2012. évi költségvetési célokat nem sikerül teljesíteni. A
2010–2012 közötti átlagos éves költségvetési erőfeszítés jóval a GDP 2,25 %-át
kitevő – a túlzotthiány-eljárás keretében 2010. február 16-án tett tanácsi
ajánlásban meghatározott – mérték alatt marad. Mivel a gazdasági növekedés és
az adóbevételek a túlzotthiány-eljárás keretében tett tanácsi ajánlás
időszakában vártnál lényegesen magasabbak, a szükséges költségvetési
erőfeszítés végrehajtása a programban előirányzottnál gyorsabb
hiánycsökkentést és a középtávú célkitűzés felé való előrelépést
tenne lehetővé. A GDP 0,5 %-át kitevő strukturális többlet elérésére
irányuló középtávú célkitűzést a tervek szerint nem érik el a
programidőszakon belül.
(9)
Tekintettel a túlzotthiány-eljárás keretében
2012-re meghatározott cél eléréséhez és a középtávú célkitűzés felé való
előrelépéshez szükséges jelentős kiigazításra, és az uniós
strukturális alapok felhasználásának előreütemezéséhez szükséges
társfinanszírozás biztosítására, valamint a gazdaságban a produktív beruházások
arányának növelésére, a további konszolidációs intézkedések megállapítása
kihívást fog jelenteni. Az állami szektor hatékonyságának javítása további
teret teremthet a kiadásoknak a közszolgáltatások minőségét nem
veszélyeztető kiigazításához. További reform hiányában az elöregedéssel
összefüggő kiadások növekedésének mértéke a következő néhány
évtizedben az uniós átlag fölötti lesz. A kormány 2010 júniusában jóváhagyta a
társadalombiztosítás és a nyugdíjrendszer átfogó reformjának általános
koncepcióját. A javaslat magában foglalta a nyugdíjkorhatár jelentős
emelését, a nyugdíjszámítás módjának módosítását és az állami nyugdíjak beépítését
a társadalombiztosítás általános rendszerébe. E javaslatok valamennyi elemének
jóváhagyása és sikeres megvalósítása alapvető az államháztartás hosszú
távú fenntarthatósága szempontjából és hozzájárulhat a munkaerő-kínálat
növeléséhez azáltal, hogy az idősebb munkavállalók számára erősebb
ösztönzést biztosít a munkavállaláshoz, miközben biztosítja a nyugdíjak
megfelelőségét. Emellett az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága
erősebb költségvetési keretet is szükségessé tesz. Mindenekelőtt a
válságot megelőzően a költségvetési keret nem akadályozta meg a
kiadási célok ismétlődő jelentős módosítását és a váratlan
bevételekből finanszírozott prociklikus kiadásnövekedést. A fellendüléshez
kapcsolódó bevételekből finanszírozott túlzott kiadásnövekedés okozta a
válság idején kialakuló jelentős költségvetési egyensúlytalanságot. Ez
hozzájárult a gazdaság túlhevüléséhez is.
(10)
A litván munkanélküliségi ráta az egyik legmagasabb
az Unióban. A jelenlegi probléma annak biztosítása, hogy ez a gyors növekedés
ne váljon strukturálissá. Az igen szigorú munkajogi előírások és a
szociális támogatási rendszerben gyökerező, a munkavállalást hátráltató
tényezők veszélyeztetik a munkaerőpiac működését. Az e téren
tett intézkedések, ha megfelelően finanszírozott, aktív munkaerő-piaci
politikákkal kapcsolódnak össze, segítenek csökkenteni a jelentős
munkanélküliség strukturálissá válásának kockázatát, és visszaszorítják a
nagyméretű árnyékgazdaságot.
(11)
Az állami tulajdonú vállalatok Litvániában a GDP
mintegy 18 %-át adják. Továbbra is jellemzőek rájuk a hatékonysági
problémák és a nem kielégítő pénzügyi eredmények. Az állami vállalatok
sikeres reformja előmozdítaná a versenyt és javítaná az üzleti környezetet
is. Litvánia 2010-ben öt fő területen indított el reformot. A reform átláthatósági
iránymutatást ad az állami vállalatok számára, megteremtve a kormányzati
elszámoltathatóság alapját. A hatékonyság javításáról szóló 2010. decemberi
kormányhatározat további hiteles keretet biztosított a reformhoz. Ezek azonban
továbbra is csak keretek és iránymutatások, és a határozatból hiányzik számos,
eredetileg javasolt kulcsfontosságú intézkedés, amely biztosította volna a
szabályozói és tulajdonosi funkciók elválasztását.
(12)
A litván gazdaság energiaintenzitása uniós szinten
az egyik legmagasabb. Ez nagymértékben a háztartások fűtésével függ össze,
mivel a problémát nagyrészt a rosszul karbantartott többlakásos házak okozzák.
Annak ellenére, hogy már 2004-ben stratégiát vezettek be ennek megoldására,
kevés beruházásra került sor. Emellett gyorsan növekedett a
gépkocsi-tulajdonosok száma, miközben az energiával és közlekedéssel
összefüggő adóbevételek a GDP-hez és a munkával kapcsolatos adókhoz
(amelyek jóval magasabbak az uniós átlagnál) képest visszaestek. Az alacsony
energiaadó-kulcsok – többek között a szállítójárművek regisztrációs és
gépjárműadója esetében – kezelése hozzájárulna a rövid távú költségvetési
konszolidációhoz, és ösztönözné a hatékonyabb energiafelhasználást is.
(13)
Bár Litvánia üzleti szabályozási kerete általában
kedvező, hiányosságok vannak a vállalkozásindítás feltételei, az építési
engedélyek kiadásának időigényessége és költségei, és a
befektetővédelem terén. E területek szabályozásának fejlesztése segítené a
munkahelyteremtés és a növekedés ösztönzését. A versenypolitika reformja tovább
javítaná a környezetet, de az előrelépés lassú, különösen az
energiaágazatban és az élelmiszer-kiskereskedelmi ágazatban. Az energiaellátás
függetlenségére irányuló nemzeti stratégia kidolgozása hozzájárulna az ellátási
biztonsággal kapcsolatos aggályok kezeléséhez és támogatná a
villamosenergia-termelés terén érvényesülő fokozottabb versenyt. Az uniós
villamosenergia- és gázpiacra vonatkozó jogszabályok harmadik csomagjának
végrehajtása fokozná a versenyt a lakossági energiapiacon. Az élelmiszer-kiskereskedelmi
ágazatban Litvánia 2009-ben törvényt fogadott el a kiskereskedelmi
vállalkozások tisztességtelen magatartásának tilalmáról. Mindazonáltal továbbra
sem megfelelő mértékű a verseny az élelmiszer-kiskereskedelmi
ágazatban, részben szerkezete miatt és a piacszabályozás hatékonysági problémái
következtében. Az élelmiszer-kiskereskedelmi láncok koncentrációja továbbra is
erősödő tendenciát mutat, a négy legnagyobb áruházlánc értékesítése
2008-ban elérte a teljes forgalom 72 %-át.
(14)
Litvánia számos kötelezettségvállalást tett az Euró
Plusz Paktum[4]
keretében. A költségvetés fenntarthatóságának erősítése érdekében Litvánia
törvényeket fogad el annak érdekében, hogy nehéz gazdasági helyzet esetére
megkönnyítse az államkincstári tartalékalapok növelését, és előmozdítsa a
felelősségteljes antiinflációs költségvetési politikát. Számos fontos
intézkedést jelentettek be a nyugdíj- és a társadalombiztosítási reformmal
összefüggésben is. A foglalkoztatással kapcsolatos intézkedések a foglalkoztatás
élénkítésére, az illegális és a be nem jelentett munkavégzés elleni küzdelemre
és rugalmas foglalkoztatási megállapodások előmozdítására
összpontosítanak. Több kötelezettségvállalás történt az üzleti környezet
javítása érdekében, a felügyeletek fejlesztése, az átláthatóság javítása és a
vállalkozások adminisztratív terheinek csökkentése céljából. Ezek a
kötelezettségvállalások a Paktum mind a négy területéhez kapcsolódnak.
Összességében tükrözik a konvergenciaprogramban és a nemzeti reformprogramban
körvonalazott reformmenetrendet. Egy sor foglalkoztatással kapcsolatos
intézkedés – végrehajtása esetén – örvendetes hozzájárulást jelentene a
munkaerő iránti kereslet növeléséhez. Ezeket a kötelezettségvállalásokat
megvizsgálták és figyelembe vették az ajánlásokban.
(15)
A Bizottság értékelte a konvergenciaprogramot és a
nemzeti reformprogramot, valamint az Euró Plusz Paktum keretében tett
vállalásokat[5].
Figyelembe vette nemcsak a programok Litvánia fenntartható költségvetési és
társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem
azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak,
tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél az uniós szempontok
beépítésével kell megerősíteni az Európai Unió átfogó gazdasági
kormányzását. Ennek ismeretében a Bizottság úgy véli, hogy a 2012. évi
költségvetési célok teljesítését biztosító intézkedéseket pontosabban meg kell
határozni. További lépésekre is szükség van a nyugdíjrendszer reformja terén,
az államháztartás fenntarthatóságának javítása és a munkával töltött évek
meghosszabbításának ösztönzése, a munkaerőpiac működésének javítása,
az állami vállalatokra vonatkozó reformcsomag végrehajtása, az
energiahatékonyság javítása, az alacsony energiaadók kezelése és egyes
ágazatokban a verseny erősítése érdekében.
(16)
Ezen értékelés fényében és figyelembe véve a 2010.
június 2-i, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 126.
cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlást, a Tanács megvizsgálta
Litvánia 2011. évi aktualizált konvergenciaprogramját, és arról alkotott
véleményét[6] az
alábbi ajánlás, és különösen annak (1) és (2) pontja tükrözi. Figyelembe véve
az Európai Tanács 2011. március 25-i következtetéseit, a Tanács megvizsgálta
Litvánia nemzeti reformprogramját,
AJÁNLJA, HOGY Litvánia a 2011–2012-es
időszakon belül tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
(1)
A túlzott hiány megszüntetése céljából fogadjon el
további tartós jellegű költségvetési intézkedéseket a 2012. évi
költségvetés elfogadásának idejéig. Érvényesítse az adóelőírásokat és
teljes mértékben használja ki a gazdaság élénkülését a hiánycsökkentés további
gyorsításához és biztosítsa a középtávú költségvetési célkitűzés felé való
előrelépést évente legalább a GDP 0,5 %-ának megfelelő
mértékben. Erősítse meg a költségvetési keretet, mindenekelőtt
érvényesíthető és kötelező felső kiadási határértékek
megállapításával a középtávú költségvetési keretben.
(2)
Fogadja el a nyugdíjrendszer reformjára vonatkozóan
javasolt végrehajtási jogszabályokat. A munkaerő-piaci részvétel
erősítése érdekében szüntesse meg a nyugdíjkorhatárt elérők, vagy
ahhoz közeledők esetében a munkavállalást hátráltató fiskális
tényezőket.
(3)
A munkajogi törvénynek a szabályozás nagyobb
rugalmasságát és a határozott idejű szerződések jobb alkalmazását
biztosító módosításával erősítse a munkaerőpiac rugalmasságát.
Módosítsa a vonatkozó jogszabályokat, mindenekelőtt a pénzbeni szociális
ellátásokra vonatkozó törvényt, annak biztosításához, hogy a szociális
ellátások rendszere ne tartalmazzon a munkavállalást hátráltató tényezőket.
(4)
2011 végéig hajtsa végre az állami tulajdonú
vállalatokra irányuló reformcsomag valamennyi elemét, biztosítva a szabályozó
és tulajdonosi funkciók elválasztását, egyértelmű vállalati célokat,
megerősített átláthatóságot és a kereskedelmi, valamint nem kereskedelmi
tevékenységek elkülönítését.
(5)
A holdingalap gyors végrehajtása révén javítsa az
épületek energiahatékonyságát és tegyen lépéseket az energiafelhasználás
adóztatása felé való elmozdulás érdekében, kezdve az utasszállító járművek
regisztrációs és gépjárműadójával.
(6)
Tegyen lépéseket a vállalkozásindítás feltételeinek
javítása, az építési engedélyek kiadásának egyszerűsítése, valamint az
energia- és a kiskereskedelmi ágazatban a verseny erősítése céljából.
Kelt
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL C [...]., [...], [...]. o.
[3]               A 2011. évre érvényben tartotta a Tanács 2011. május
19-i 2011/308/EU határozata.
[4]               Az Euró Plusz Paktum keretében tett
kötelezettségvállalások további részletei a SEC(2011) 723 számú dokumentumban
találhatók.
[5]               SEC(2011) 723.
[6]               Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3)
bekezdésében előírtaknak megfelelően.


				|

		52013PC0388

			Ajánlás A TANÁCS HATÁROZATA a Magyarországon fennálló túlzott hiányról szóló 2004/918/EK határozat hatályon kívül helyezéséről /* COM/2013/0388 final - 2013/ () */

			   	Ajánlás
A TANÁCS HATÁROZATA
a Magyarországon fennálló túlzott hiányról
szóló 2004/918/EK határozat hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 126. cikke (12)
bekezdésére,
tekintettel a Bizottság ajánlására,
mivel:
(1)       A Tanács 2004. július 5-én –
az Európai Közösséget létrehozó szerződés (EKSZ) 104. cikke (6)
bekezdésével összhangban – határozatában megállapította, hogy Magyarországon
túlzott hiány áll fenn, és az EKSZ 104. cikkének (7) bekezdése szerinti
ajánlást fogadott el a túlzott hiány 2008-ig történő megszüntetésére[1].
(2)       A Tanács 2005. január 18-án
az EKSZ 104. cikkének (8) bekezdése értelmében megállapította, hogy
Magyarország nem tett eredményes intézkedéseket az ajánlás nyomán, és 2005.
március 8-án az EKSZ 104. cikkének (7) bekezdésén alapuló újabb ajánlást tett
közzé, megerősítve a túlzott hiány megszüntetésére vonatkozóan
kitűzött 2008-as határidőt. 2005. november 8-án a Tanács határozatában
megállapította, hogy Magyarország másodszor sem tett eleget az EKSZ
104. cikkének (7) bekezdése alapján elfogadott ajánlásoknak. Ennek
megfelelően a Tanács 2006. október 10-én az EKSZ 104. cikkének
(7) bekezdésével összhangban egy harmadik ajánlást intézett Magyarországhoz,
amelyben a túlzott hiány kiigazításának határidejét 2009-ig meghosszabbította.
2009. július 7-én a Tanács arra a megállapításra jutott, hogy a magyar
hatóságok által a 2006. októberi ajánlás nyomán tett intézkedések
eredményesnek tekinthetők, továbbá a súlyos gazdasági visszaesés
figyelembevételével az EKSZ 104. cikkének (7) bekezdése szerinti
felülvizsgált ajánlást adott ki és újfent módosította a korrekcióra
megállapított határidőt, ezúttal 2011-re. 2010. január 27-én a Bizottság
arra a következtetésre jutott, hogy Magyarország a legutolsó tanácsi ajánlás
nyomán eredményes intézkedéseket tett, és ezzel a Tanács 2010. február 16-i
következtetéseiben egyetértett, de jelentős kockázatokra figyelmeztetett.

(3)       Az EUMSZ 126. cikke
(8) bekezdésének rendelkezései alapján a Tanács
2012. január 24-i határozatában megállapította, hogy a
2009. júliusi tanácsi ajánlás nyomán Magyarország nem tett eredményes
intézkedéseket az említett ajánlásban meghatározott időszakon belül.
Jóllehet a Szerződésben a GDP 3 %-ában meghatározott
referenciaértéket a hiány 2011-ben nem haladta meg, ennek alapját nem
strukturális és fenntartható kiigazítás adta, és jelentős mértékben
egyszeri bevételektől függött. Ehhez 2010-ben és 2011-ben a becslések
szerint összesen a GDP több mint 2 %-át jelentő strukturális romlás
társult, holott az ajánlások összesen a GDP 0,5 %-át jelentő
költségvetési javulást írtak elő. Emellett, bár a hatóságok által 2012-ben
végrehajtott strukturális intézkedések a várakozások szerint nagyrészt
ellensúlyozzák a korábbi egyenlegromlást, a GDP 3 %-ában meghatározott
Szerződés szerinti referenciaérték betartása 2012-ben ismét csak a GDP
közel 1 %-át kitevő egyszeri intézkedéseknek lenne köszönhető,
2013-ban pedig újfent nem teljesülne.
(4)       2012. március 13-án a Tanács
új ajánlást fogadott el az EUMSZ 126. cikke (7) bekezdésének megfelelően,
amelyben megállapította, hogy Magyarországnak 2012-re meg kell szüntetnie a
túlzott hiányt. A magyar hatóságokat a következő intézkedések megtételére
szólították fel: i. 2012-ig hiteles és fenntartható módon szüntessék meg a
túlzott hiányt; ii. a 2012-re kitűzött, a GDP 2,5 %-ának
megfelelő hiánycél elérésének biztosítása érdekében tegyenek további, a
GDP legalább 0,5 %-ának megfelelő költségvetési erőfeszítést; és
iii. tegyék meg a további szükséges strukturális intézkedéseket annak
érdekében, hogy a 2013. évi hiány jóval a GDP 3 %-ának megfelelő
küszöbérték alatt maradjon. Ugyanakkor az ajánlás szerint az államadósság
arányát a lehető leghamarabb újra csökkenő pályára kell állítani úgy,
hogy megfelelő mértékű előrehaladást biztosítson az
adósságcsökkentésre vonatkozó referenciaértéknek való megfelelés érdekében. A
költségvetési kiigazítást a költségvetési irányítási keret javasolt javításával
is alá kell támasztani. A Tanács a magyar kormány számára az eredményes
intézkedések megtételére vonatkozó határidőt 2012. szeptember 13-ában
állapította meg. 2012. március 13-án a Tanács arról is határozatot hozott, hogy
az 1084/2006/EK tanácsi rendelet 4. cikkével összhangban a Kohéziós Alapból
Magyarországra jutó 2013. évi kötelezettségvállalási előirányzatok egy
részét felfüggeszti.
(5)       2012. május 30-án a Bizottság
a 2012. évi konvergenciaprogram és a megtakarítási intézkedések részletezése
alapján arra a megállapításra jutott, hogy Magyarország a túlzott hiány
megszüntetése tekintetében eredményes intézkedéseket tett. Mindenekelőtt
az államháztartási hiány 2012-ben várhatóan eléri a GDP 2,5 %-át, majd
2013-ban jóval a Szerződés szerint a GDP 3 %-ában megállapított
referenciaérték alatt marad, ami összhangban van a Tanács márciusi ajánlásával.
Emellett elismerte, hogy történt előrelépés a költségvetési irányítási
keret megerősítése terén, még akkor is, ha az előrelépés ezen a
területen összességében lassúnak tekinthető. Ennek ismeretében a Bizottság
május 30-án javaslatot fogadott el a Kohéziós Alapból tett
kötelezettségvállalási előirányzatok felfüggesztésének
megszüntetéséről. 2012. június 22-i ülésén a Tanács egyetértett ezzel az
értékeléssel és határozatot fogadott el a Kohéziós Alapból tett
kötelezettségvállalási előirányzatok felfüggesztésének
megszüntetéséről.
(6)       A Szerződésekhez
csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló
jegyzőkönyv 4. cikkével összhangban a Bizottság biztosítja a túlzott
hiány esetén követendő eljárás végrehajtásához kapcsolódó adatokat. A
jegyzőkönyv alkalmazásának részeként az Európai Közösséget létrehozó
szerződéshez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról
szóló jegyzőkönyv alkalmazásáról szóló, 2009. május 25-i 479/2009/EK
tanácsi rendelet[2]
3. cikkével összhangban a tagállamok évente kétszer, konkrétan április 1-jéig
és október 1-jéig kötelesek közölni a költségvetési hiányra, az államadósságra
és más kapcsolódó változókra vonatkozó adatokat.
(7)       Annak mérlegelésekor, hogy
indokolt-e a túlzott hiány fennállásáról szóló határozat hatályon kívül
helyezése, a Tanácsnak a közölt adatok alapján kell döntést hoznia. Emellett a
túlzott hiány esetén követendő eljárás megszüntetésére csak akkor kerülhet
sor, ha a Bizottság előrejelzései szerint a hiány az előrejelzésnek
megfelelő időtávon nem haladja meg a Szerződés szerint a GDP
3 %-ában meghatározott referenciaértéket[3].
(8)       A 479/2009/EK rendelet
14. cikkével összhangban a Bizottság (Eurostat) által közölt adatok, a
Bizottság 2013. tavaszi előrejelzése és a 2013. május 13-án
kormányhatározatban elfogadott további korrekciós intézkedések értékelése
alapján, valamint Magyarország 2013. április 1-jét megelőző
adatközlése nyomán az alábbi következtetések vonhatók le:
–
2012-ben a jelentős költségvetési
erőfeszítések nyomán az államháztartási hiány a GDP 1,9 %-át tette
ki. Ez a GDP 0,75 %-át kitevő egyszeri bevételeknek is
köszönhető – ezek közé tartoztak a magán-nyugdíjpénztári pillérből az
állami pillérbe történő további eszközáthelyezésekhez kapcsolódó, a
költségvetésben tervezettnél magasabb egyszeri bevételek is, amelyek a GDP 0,2
%-át tették ki. Az elfogadott 2012. évi költségvetés 0,5 %-os növekedés
alapján a GDP 2,5 %-ának megfelelő hiányt célzott meg. A költségvetés
a GDP 1,1 %-át kitevő rendkívüli tartalékot és számos konszolidációs
intézkedést tartalmazott, a legfontosabbak: i. körülbelül a GDP
1,75 %-ának megfelelő bevételnövelő intézkedések, többek között
a közvetett adók és a társadalombiztosítási járulékok emelése; ii. a GDP
0,75 %-át kitevő kiadásoldali strukturális intézkedések, például a
szociális ellátások felülvizsgálata; és iii. a GDP 0,25 %-ának
megfelelő kiadáskorlátozás a közszférában, beleértve a legtöbb ágazatban a
bérek nominális befagyasztását. A kormány a folyamatosan romló növekedési
kilátások ellensúlyozása érdekében két nagyobb (összesen a GDP 0,7 %-át
kitevő) pótlólagos korrekciós csomagot fogadott el áprilisban és
októberben, amelyek főként a költségvetési intézmények előirányzatainak
további csökkentéseit tartalmazták, és ezeknek közel felét hajtották végre.
Emellett a helyi önkormányzati szektor egyenlege ‑ főként az
alacsony beruházási tevékenységnek köszönhetően ‑ a költségvetésben
tervezetthez képest körülbelül a GDP 0,7 %-ával javult. A túlzotthiány-eljárás
keretében elért eredményekről készített, 2012. októberi jelentés keretében
a hivatalos hiánycélt a GDP 2,5 %-áról 2,7 %-ára emelték.
Összességében a központi kormányzat által elfogadott, a GDP körülbelül
3 %-át kitevő, ténylegesen végrehajtott korrekciós intézkedések és a
helyi önkormányzati szektor egyenlegének javulása végső soron a GDP
1,9 %-ának megfelelő hiányt eredményezett, vagyis a GDP 0,6 %-át
kitevő mértékben túlteljesítették az eredeti hiánycélt. A költségvetésben
előirányzott rendkívüli tartalék aktiválása ellensúlyozta a részben a
korábban vártnál rosszabb makrogazdasági környezethez kapcsolódó költségvetési
csúszásokat.
–
A 2013. évi magyar konvergenciaprogram
előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2013-ban és 2014-ben egyaránt
a GDP 2,7 %-a marad. A Bizottság 2013. tavaszi előrejelzése azonban
2013-ra a GDP 3,0 %-át, 2014-re pedig a GDP 3,3 %-át kitevő
hiányt vetít előre, ami arra utal, hogy a túlzott hiányt nem tartós módon
szüntették meg. A magyar kormány 2013. május 13-án, a Bizottság 2013. tavaszi
előrejelzésének közzétételét követően további korrekciós
intézkedéseket fogadott el 2013-ra és 2014-re vonatkozóan, bruttó értéken a GDP
körülbelül 0,3 %-át, illetve 0,7 %-át kitevő mértékben. A Bizottság
költségvetésre vonatkozó aktualizált értékelése, amely figyelembe veszi ezeknek
a kiegészítő korrekciós intézkedéseknek a nettó hiánycsökkentő
hatását, 2013-ra és 2014-re vonatkozóan 2,7 %-os, illetve 2,9 %-os
hiányt jelez előre. Így a hiány az előrejelzési időszakban
várhatóan a GDP 3 %-ában meghatározott, Szerződés szerinti
referenciaérték alatt marad. Emellett a Bizottság becslése szerint a ciklikus
hatásoktól megtisztított, egyszeri és más átmeneti intézkedések nélküli
költségvetési egyenleg 2013-ban a GDP -0,75 %-án, 2014-ben pedig a GDP
-1,5 %-án áll majd, ami összhangban van Magyarországnak a GDP
-1,7 %-ában meghatározott középtávú célkitűzésével.
–
A kötelező magán-nyugdíjpénztári pillér
megszüntetéséhez kapcsolódó jelentős egyszeri tőketranszfereknek és
számos konszolidációs intézkedésnek köszönhetően az adósság-GDP-arány a
2010-ben közel 82 %-ot kitevő csúcsról 2012-ben 79,2 %-ra
csökkent. A 2013. évi konvergenciaprogram szerint az adósság GDP-hez
viszonyított aránya tovább csökken, 2013-ban és 2014-ben 78,1 %-ra, illetve
77,2 %-ra, és ezt követően csökkenő pályán marad. A Bizottság
még a 2013. május 13-án elfogadott új konszolidációs intézkedések hatásának
figyelembevételével is körülbelül 1 százalékponttal magasabb pályát jelez
előre az adósság-GDP-arány számára, 2013 és 2014 vonatkozásában egyaránt.
(9)       A költségvetési irányítás
kapcsán a Tanács arra kérte a magyar hatóságokat, hogy hozzanak létre valóban
kötelező középtávú keretet és tekintettel a Költségvetési Tanács éves
költségvetés feletti vétójogára, szélesítsék ki annak elemzési hatáskörét. A
2013. évi konvergenciaprogramban tervezettek alapján 2013 őszén történik
előrelépés ezen a területen. Az előrehaladást az európai szemeszter
keretében továbbra is szorosan nyomon követik.
(10)     A Tanács emlékeztet arra, hogy
a túlzott hiány megszüntetését követő évtől, 2013-tól Magyarországnak
a középtávú célkitűzésével összhangban lévő költségvetési
irányvonalat kell fenntartania, beleértve a kiadásnövelési referenciaérték
tiszteletben tartását, és megfelelő előrehaladást kell tennie az
adósságkritérium teljesítése felé, a túlzott hiány esetén követendő
eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról szóló, 1997. júliusi
1467/97/EK tanácsi rendelet[4]
2. cikke (1a) bekezdésének megfelelően.
(11)     A Szerződés 126. cikke (12)
bekezdésének megfelelően a túlzott hiány fennállásáról szóló tanácsi
határozatot hatályon kívül kell helyezni, ha a Tanács úgy ítéli meg, hogy az
érintett tagállamban megszüntették a túlzott hiányt.
(12)     A Tanács véleménye szerint
Magyarországon a túlzott hiány korrekciója megtörtént, ezért a 2004/918/EK
határozatot hatályon kívül kell helyezni,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Az átfogó értékelésből az következik,
hogy Magyarországon megtörtént a túlzott hiány kiigazítása.
2. cikk
A 2004/918/EK határozat hatályát veszti.
3. cikk
Ennek a határozatnak Magyarország a címzettje.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az elnök
[1]               A Magyarországra vonatkozó túlzotthiány-eljáráshoz
kapcsolódó dokumentumok a következő weboldalon találhatók:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/hungary_en.htm
[2]               HL L 145., 2009.6.10., 1. o.
[3]               A Gazdasági és Pénzügyi Bizottság által
2012. szeptember 3-án jóváhagyott „A Stabilitási és Növekedési Paktum
végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és
konvergenciaprogramok tartalmára és formájára vonatkozóan” c. útmutatóval
összhangban. Lásd:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf

[4]               HL L 209., 1997.8.2., 6. o.