title: A Bizottság ajánlása ( 2008. március 31.) a szolgáltatások nyújtásának keretében a munkavállalók kiküldetése terén a megerősített igazgatási együttműködésről (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               4.4.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 85/1

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2008. március 31.)
   a szolgáltatások nyújtásának keretében a munkavállalók kiküldetése terén a megerősített igazgatási együttműködésről
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2008/C 85/01)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről szóló, 1996. december 16-i 96/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) egyértelmű kötelezettségeket ír elő a nemzeti közigazgatások közötti együttműködés tekintetében, és a tagállamok hatáskörébe utalja az ilyen együttműködéshez szükséges feltételek megteremtését. E kötelezettségbe beletartozik a nemzeti jogszabályokkal és/vagy gyakorlattal összhangban egy vagy több ellenőrző hatóság kijelölése, amelyek szervezeti felépítése és felszereltsége lehetővé teszi a hatékony működést és a 96/71/EK irányelv hatálya alá tartozó foglalkoztatás szabályaira és feltételeire vonatkozó információk iránti kérelmek gyors feldolgozását.

               (2)

               A 96/71/EK irányelv egyértelműen kötelezővé teszi a tagállamok számára, hogy megtegyék a szükséges intézkedéseket ahhoz, hogy a foglalkoztatásra vonatkozó szabályokkal és feltételekkel kapcsolatos információk általánosan elérhetővé váljanak nem csupán a külföldi szolgáltatók, hanem az érintett, kiküldetésben lévő munkavállalók számára is.

               (3)

               Az információkhoz való hozzáférés terén történő előrelépések ellenére megalapozottak az aggályok arra vonatkozóan, hogy a tagállamok milyen módon hajtják végre és/vagy alkalmazzák a gyakorlatban a 96/71/EK irányelvben (2) előírt igazgatási együttműködésre vonatkozó szabályokat. A 96/71/EK irányelv megfelelő végrehajtása, helyes alkalmazása, eredményes betartása és gyakorlati érvényesítése mindaddig nem lehetséges, amíg ez a helyzet nem kerül kiigazításra (3).

               (4)

               Az Iránymutatások a munkavállalók szolgáltatásnyújtás keretében történő kiküldetéséről c. közleménnyel (4) a Bizottság által elindított ellenőrzési gyakorlat emellett rámutatott arra, hogy számos tagállam hajlamos kizárólag saját nemzeti intézkedéseire és eszközeire támaszkodni annak ellenőrzése során, hogy a kiküldött munkavállalók foglalkoztatására vonatkozó szabályokat és feltételeket betartják-e a szolgáltatók. Ez a helyzet valószínűleg a gyakorlatban az igazgatási együttműködés tulajdonképpeni hiányával, az információkhoz való hozzáférés még mindig nem kielégítő mértékével és a határokon átnyúló végrehajtási problémákkal kapcsolatos – hacsak nem azokból adódik (5).

               (5)

               A foglalkoztatás szabályainak és feltételeinek való megfelelés biztosítása érdekében (6) azon tagállam hatóságai, amelyben a szolgáltatásnyújtás megvalósul, a kiküldő vállalkozások esetében bizonyos ellenőrző intézkedéseket vagy alaki követelményeket alkalmaznak. Vitathatatlanul szükséges a kiküldött munkavállalók védelmét szolgáló megelőző intézkedések és megfelelő szankciók alkalmazása. A tagállamok által alkalmazott ellenőrző intézkedések vizsgálata azonban szembeötlő különbségeket mutat, jelezve, hogy ezek némelyike esetleg nem arányos és éppen ezért nem felel meg a Szerződés 49. cikke az Európai Bíróság általi értelmezésének vagy a 96/71/EK irányelvnek.

               (6)

               A jogos ellenőrzési szükségleteknek nem lehet a közösségi jog teljes mértékű betartásával eleget tenni, hacsak a tagállamok nem javítják – és szükség szerint meg nem erősítik – az egymással folytatott hatékony együttműködést, és/vagy az információkhoz való hozzáférést a 96/71/EK irányelvben előírtak szerint nem javítják (7).

               (7)

               A megfelelő és hatékony végrehajtás és érvényre juttatás kulcselemek a kiküldetésben lévő munkavállalók jogainak védelmét illetően, a nem megfelelő végrehajtás viszont aláaknázza az e területen alkalmazandó közösségi előírások hatékonyságát. A Bizottság és a tagállamok közötti szoros együttműködés ezért alapvetően fontos, emellett pedig nem hagyható figyelmen kívül a munkaügyi felügyelő hatóságok és szociális partnerek jelentékeny szerepe sem.

               (8)

               A szolgáltatások nyújtásának keretében a munkavállalók kiküldetése terén a különböző igazgatási kultúrák, szerkezetek és nyelvek, valamint az egyértelműen meghatározott eljárások és szereplők hiánya jelentősen akadályozza a hatékony tagállami együttműködést e téren. Olyan megfelelő és jól működő elektronikus információs rendszer alkalmazása, amelynek célja a tagállamok közötti kölcsönös segítségnyújtás és információcsere elősegítése, rendkívül eredményes eszköz ezen akadályok leküzdéséhez és így a tagállamok közötti együttműködés szorosabbra fűzéséhez. Egy ilyen rendszer lehetővé tenné az illetékes hatóságok és más érintett szereplők – például szociális partnerek – számára, hogy könnyen azonosítsák a más tagállambeli partnereket és hatékonyan kommunikáljanak egymással. Emellett elősegítené a kölcsönös bizalom légkörének megteremtését, amely az eredményes igazgatási együttműködés alapvetően fontos eleme.

               (9)

               A fogadó tagállamban a kiküldött munkavállalók foglalkoztatására alkalmazandó szabályokra és feltételekre vonatkozó, könnyen hozzáférhető, pontos és friss információk szolgáltatása a vállalkozások és munkavállalók számára alapvetően fontos hozzájárulást jelent a konfliktusok, problematikus helyzetek és visszaélések elkerüléséhez. Ezért meg kell hozni azokat az intézkedéseket, melyek a kiküldetésben lévő munkavállalók és munkaadóik információkhoz való hatékony hozzáférésének biztosításához szükségesek (8).

               (10)

               Sürgős intézkedésre van szükség a munkavállalók kiküldetésére vonatkozó jogszabály végrehajtásában, alkalmazásában és érvényesítésében mutatkozó hiányosságok orvoslására a tagállamok közötti igazgatási együttműködés erősítésével, az információcsere hatékonyabb rendszereinek alkalmazásával, az információhoz való hozzáférés javításával és az információk és a bevált gyakorlat megosztásának elősegítésével,

         AJÁNLJA:
   1.   Az információ megosztására szolgáló rendszer

      A tagállamok tegyék meg a megfelelő intézkedéseket és szükséges erőfeszítést a belső piaci információs rendszerhez (IMI)
       (9)
      hasonló elektronikus információs rendszer létrehozása érdekében, és a Bizottság szolgálataival szoros együttműködésben dolgozva különösen olyan specifikus alkalmazás kidolgozása céljából, amely támogatja a 96/71/EK irányelv gyakorlati végrehajtásához szükséges igazgatási együttműködést.

   A 96/71/EK irányelv összefüggésében az igazgatási együttműködést elősegítő ilyen elektronikus információ-megosztási rendszer kifejlesztése a tagállamok számára a következőket jelentené:

               1.

               azon fő problémák és kérdések meghatározása, amelyekkel kapcsolatban információt kell megosztani, és amelyeknek ezért szerepelniük kell az információ-megosztási rendszerben;

               2.

               az illetékes hatóságok és szükség esetén a kiküldött munkavállalók foglalkoztatási feltételeinek nyomon követésével és ellenőrzésével foglalkozó, az információ-megosztási rendszerben részt vevő más szereplők meghatározása;

               3.

               a kapcsolattartó hivatalok szerepének egyértelművé tétele;

               4.

               a tagállamok hatóságai között zajló információ-megosztás során a megosztott személyes adatok védelmét szolgáló megfelelő védintézkedések kérdésének vizsgálata (10).

      A tagállamoknak az előzetes vizsgálatok eredményei alapján a Bizottság szolgálataival együttműködésben értékelniük kell, vajon az IMI nyújtja-e a 96/71/EK irányelv 4. cikkében meghatározott információ-megosztás számára legmegfelelőbb támogatást.

   A Bizottság támogatást nyújt a tagállamoknak e tekintetben, és vállalja a velük való szoros együttműködést annak érdekében, hogy a szükséges haladás időben megvalósuljon. Elsősorban egy önkéntes alapon létrehozandó operatív munkacsoport munkáját segíti elő és koordinálja majd, szükség esetén külső segítséget nyújtva a speciális alkalmazás fejlesztése során.
   2.   Az információkhoz való hozzáférés

      A tagállamoknak további erőfeszítéseket kell tenniük annak érdekében, hogy megkönnyítsék a szolgáltatók által alkalmazandó foglalkoztatási szabályokra és feltételekre vonatkozó információhoz való hozzáférést, és biztosítsák, hogy a kapcsolattartó hivatalok képesek feladataik hatékony végrehajtására.

   Az információkhoz való hozzáférés további könnyítése érdekében a tagállamoknak a következőket kell megvalósítaniuk:

               1.

               annak elkerülése, hogy kizárólag általános információkat nyújtsanak a munkajogról, ehelyett annak egyértelmű jelzése, mely foglalkoztatási szabályok és feltételek és/vagy a (nemzeti vagy regionális) jogszabályok mely része alkalmazandó a területükre kiküldött munkavállalókra;

               2.

               a szükséges intézkedések meghozatala az arra vonatkozó információk elérhetővé tétele érdekében, hogy mely kollektív szerződések alkalmazandók (és mely személyekre), és a külföldi szolgáltatóknak mely foglalkoztatási szabályok és feltételeket kell alkalmazniuk, lehetőség szerint hivatkozás megadása meglévő internetcímekre és más kapcsolattartókra, különösen a vonatkozó szociális partnerekre;

               3.

               az információk elérhetővé tétele a munkavállalók és szolgáltatók számára a szolgáltatásnyújtás helye szerinti tagállam nemzeti nyelvétől/nyelveitől eltérő nyelveken, lehetőség szerint olyan összefoglaló kiadványban, amelyben szerepelnek az alkalmazandó legfontosabb foglalkoztatási feltételek;

               4.

               az internet kínálta lehetőségek jobb kiaknázása és a nemzeti honlapokon (11) nyújtott információk hozzáférhetőségének javítása, illetve egyértelműbb információk nyújtása.

         Emellett a tagállamoknak a következőket is biztosítaniuk kell:

               5.

               a kapcsolattartó hivatalok számára hatékonyan szervezett struktúrák, megfelelő személyi állomány és egyéb források biztosítása tájékoztatási feladatuk megfelelő ellátása érdekében;

               6.

               lehetőség szerint a kapcsolattartó hivatalon belül azon személy kijelölése, aki a tájékoztatás iránti kérelmekért felelős.

         A Bizottság továbbra is támogatja a tagállamokat e területen, különösen az EUROPA-szerveren már létező honlapon keresztül, amely megadja a munkavállalók kiküldetésével foglalkozó nemzeti honlapok internetcímeit.
   3.   A helyes gyakorlatok cseréje

      A tagállamoknak aktívan részt kell venniük a munkavállalók kiküldetése terén a helyes gyakorlat meghatározásának és cseréjének rendszeres és hivatalos folyamatában a Bizottság által létrehozott együttműködési fórumokon – mint például a tervezett magas szintű bizottság – keresztül (további részletek a mellékletben olvashatók).

      Kelt Brüsszelben, 2008. március 31-án.

            a Bizottság részéről

         Vladimír ŠPIDLA

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 18., 1997.1.21., 1. o.

      (2)  SEC(2006) 439 és SEC(2007) 747 bizottsági munkadokumentum, valamint A munkavállalók szolgáltatásnyújtás keretében történő kiküldetéséről: az előnyök és a potenciál maximalizálása a munkavállalók védelmének biztosítása mellett c. közlemény, elsősorban 6. része (Következtetések), COM(2007) 304 végleges, 2007. június 13., 9. o.

      (3)  Ebben az összefüggésben lásd az Európai Parlament 2007. július 11-i B6-0266/2007 állásfoglalását.

      (4)  COM(2006) 159 végleges, 2006. április 4.

      (5)  Közlemény: A munkavállalók szolgáltatásnyújtás keretében történő kiküldetéséről: az előnyök és a potenciál maximalizálása a munkavállalók védelmének biztosítása mellett c. közlemény, elsősorban 6. része (Következtetések), COM(2007) 304 végleges, 2007. június 13., 9. o., valamint a kísérő bizottsági munkadokumentum, SEC(2007) 747.

      (6)  Az Európai Parlament ugyanazon állásfoglalása a Schroedter-jelentésről (2006. október 26.).

      (7)  Az Európai Parlament állásfoglalása ugyanezeket a szempontokat hangsúlyozza, lásd elsősorban a 21. és 32. pontot. A munkajog korszerűsítése vonatkozásában elindított nyilvános konzultáció kontextusában beérkezett válaszok alapján – 2006. november 22-i COM(2006) 708 – a jobb és megerősített együttműködés iránti igényt a tagállamok is nagyrészt támogatták (lásd COM(2007) 627 végleges, 2007. október 24., valamint a kísérő bizottsági munkadokumentum, SEC(2007) 1373).

      (8)  Az Európai Parlament 2007. július 11-i állásfoglalása ugyanezeket a kérdéseket és felhívásokat hangsúlyozta, lásd a 18. pontot.

      (9)  Az IMI a tagállamok közötti kölcsönös segítségnyújtás és információcsere megkönnyítését szolgáló információs rendszer. Biztonságos és gyors adatcserét biztosít az európai hatóságok között, lehetővé téve számukra a hatékony együttműködést a különböző nyelvi és igazgatási eljárásokból és struktúrákból adódó akadályok ellenére. A kifejlesztett első alkalmazások a szakmai képesítések elismeréséről szóló 2005/36/EK európai parlamenti és tanácsi felülvizsgált irányelvet, valamint a szolgáltatásokról szóló 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet támogatják majd.

      (10)  Ebben az összefüggésben lásd: a Bizottság 2008/49/EK határozata (2007. december 12.) a belső piaci információs rendszernek (IMI) a személyes adatok védelme tekintetében történő végrehajtásáról (HL L 13., 2008.1.16., 18. o.).

      (11)  A nemzeti weboldalak hivatkoznak a munkavállalók kiküldetésére vonatkozó bizottsági honlapra:
   http://europa.eu.int/comm/employment_social/labour_law/postingofworkers_en.htm

      MELLÉKLET
      Magas szintű bizottság a munkavállalók kiküldetésének terén (létrehozandó) tervezett szerep, feladatok és kötelezettségek
      Az információk megosztása, ami a munkavállalók kiküldetésével kapcsolatos kormányzati szakértők informális csoportjában mindeddig önkéntes alapon valósult meg, bemutatta, hogy a csoport hatékonyan javította az információ-megosztás rendelkezésre álló eszközeit a kiküldött munkavállalók foglalkoztatására vonatkozó szabályok és feltételek tekintetében. Emellett hasznos információkat nyújtott a Bizottság számára a 96/71/EK irányelv végrehajtása és érvényesítése tekintetében.
      A megerősített igazgatási együttműködéshez szükséges a helyes gyakorlatok meghatározására és megosztására szolgáló hatékony eszközök kifejlesztése a 96/71/EK irányelv helyes alkalmazásához és gyakorlati végrehajtásához kapcsolódó valamennyi kérdés tekintetében. Így lehetségessé válik az igazgatási együttműködés nagymértékű javítása, és megelőzhetővé válik a konfliktusok kialakulása és a bírósági vitarendezés gyakori igénybevétele.
      Ezért a 2007. június 13-i közleményben bejelentettek szerint a Bizottság magas szintű bizottság létrehozását tervezi, amelyet az alábbi tervezett feladatokkal és célkitűzésekkel látja el:

                  1.

                  A tapasztalatok és bevált gyakorlatok meghatározása és megosztásuk ösztönzése.

                  2.

                  A lényeges információk megosztásának ösztönzése, beleértve a tagállamok és/vagy szociális partnerek közötti, már létező (kétoldalú) igazgatási együttműködés formáira vonatkozó információkat.

                  3.

                  (Igazgatási) kérdések, nehézségek, valamint a 96/71/EK irányelv vagy a munkavállalók kiküldetésére vonatkozó nemzeti végrehajtási intézkedések végrehajtásával, alkalmazásával, betartásával és hatékony érvényre juttatásával kapcsolatos specifikus kérdések megvizsgálása.

                  4.

                  A 96/71/EK irányelv 3. cikke (10) bekezdésének alkalmazásából eredő esetleges nehézségek vizsgálata.

                  5.

                  Az igazgatási együttműködés javítása terén elért haladás ellenőrzése, elsősorban az igazgatási együttműködést támogató speciális alkalmazás fejlesztése tekintetében, valamint az IMI átalakításának és alkalmazásának nyomon követése, továbbá az információkhoz való hozzáférés megkönnyítése terén elért haladás ellenőrzése és szükség esetén intézkedések javaslata.

                  6.

                  Szükség esetén a munkavállalók jogainak és pozíciójuk védelmének tényleges betartását és érvényesítését elősegítő lehetőségek vizsgálata.

                  7.

                  A gyakorlati, határokon átnyúló érvényesítéssel kapcsolatos problémák mélyreható vizsgálata.

            E célkitűzések megvalósítása érdekében a magas szintű bizottságnak be kell vonnia azokat a közszerveket, amelyek hatáskörébe tartozik a kiküldött munkavállalókra vonatkozó jogszabályok tagállami ellenőrzése, mint például a munkaügyi felügyelő hatóságok. Emellett a nemzeti jogszabályokkal vagy gyakorlattal összhangban rendszeresen és hivatalosan is be kell vonnia a szociális partnereket, különösen az ágazati szociális partnerek képviselőit azon ágazatokban, amelyekben gyakran fordul elő munkavállalók kiküldetése.
      A Bizottság készen áll arra, hogy a közeljövőben elfogadja a magas szintű bizottság létrehozásáról szóló bizottsági határozatot, amely meghatározza a bizottság összetételét, célkitűzéseit és munkamódszereit. Ennek érdekében figyelembe fogja venni az ezen ajánlást követő tanácsi megbeszélés eredményét.


title: A Tanács ajánlása ( 2013. március 21. ) az Európai Fejlesztési Alap (tizedik EFA) 2011. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről

text:
               26.3.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 88/3

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2013. március 21.)
   az Európai Fejlesztési Alap (tizedik EFA) 2011. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről
   2013/C 88/03
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel a 2005. június 25-én Luxembourgban aláírt megállapodással módosított (1), egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok csoportjának tagjai, másrészről az Európai Közösség és tagjai által 2000. június 23-án Cotonouban aláírt partnerségi megállapodásra (2),
   tekintettel a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői között az AKCS–EK partnerségi megállapodással összhangban a 2008–2013 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret értelmében nyújtandó közösségi támogatás finanszírozásáról és az EK-Szerződés negyedik részének hatálya alá tartozó tengerentúli országok és területek számára nyújtandó pénzügyi támogatás elosztásáról szóló belső megállapodásra (3) (a továbbiakban: a belső megállapodás), amely létrehozta többek között a tizedik Európai Fejlesztési Alapot (tizedik EFA), és különösen annak 11. cikkének (8) bekezdésére,
   tekintettel a 10. Európai Fejlesztési Alapra alkalmazandó pénzügyi szabályzatról szóló, 2008. február 18-i 215/2008/EK tanácsi rendeletre (4) és különösen annak 142–144. cikkére,
   megvizsgálva a tizedik EFA műveleteire vonatkozó 2011. december 31-i bevételi és kiadási kimutatást, illetve eredmény-kimutatást, valamint a Számvevőszéknek a 2011-es pénzügyi évről szóló éves jelentését a nyolcadik, kilencedik és tizedik Európai Fejlesztési Alap (EFA) által támogatott tevékenységekről, a Bizottságnak az éves jelentésben található válaszaival együtt (5),
   mivel:

               (1)

               A belső megállapodás 11. cikkének (8) bekezdése szerint a tizedik EFA pénzgazdálkodása tekintetében az Európai Parlamentnek kell megadnia a Tanács ajánlása alapján a Bizottságnak a mentesítést.

               (2)

               A 2011. pénzügyi év során a Bizottság a tizedik EFA műveleteit összességében kielégítően hajtotta végre,

         AJÁNLJA, hogy az Európai Parlament mentesítse a Bizottságot a tizedik EFA 2011. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2013. március 21-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. HOGAN

      (1)  HL L 287., 2005.10.28., 4. o.

      (2)  HL L 317., 2000.12.15., 3. o.

      (3)  HL L 247., 2006.9.9., 32. o.

      (4)  HL L 78., 2008.3.19., 1. o.

      (5)  HL C 344., 2012.11.12., 243. o.


title: Az Európai Parlament és a Tanács ajánlása (2001. február 12.) az iskolai oktatás minőségének értékelése terén folytatandó európai együttműködésről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32001H0166

Hivatalos Lap L 060 , 01/03/2001 o. 0051 - 0053

		Az Európai Parlament és a Tanács ajánlása(2001. február 12.)az iskolai oktatás minőségének értékelése terén folytatandó európai együttműködésről(2001/166/EK)AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 149. cikke (4) bekezdésére és 150. cikke (4) bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [1],tekintettel a Régiók Bizottságának a véleményére [2],a Szerződés 251. cikkében [3] említett eljárásnak megfelelően,mivel:(1) Az oktatás terén támogatni kell az európai dimenziót, mivel ez alapvető célkitűzés a polgárok Európája létrehozásában.(2) A tanuló társadalom összefüggéseiben a minőségi oktatás minden tagállam számára elsőrendű kérdés az általános- és középiskolai oktatás területén, a szakképzést is beleértve.(3) Az iskolai oktatás minőségét minden szinten és minden oktatási területen biztosítani kell, tekintet nélkül az oktatási célkitűzések, módszerek és igények különbözőségére és az iskolák minőségi rangsorolására, ahol ilyen rangsor létezik.(4) Az oktatásra szánt források az elmúlt évtizedekben minden iparosodott országban nőttek. Az oktatást már nem csak az egyén gazdagodásának tekintik, hanem a társadalmi kohézióhoz, a társadalmi befogadáshoz és a foglalkoztatási problémák megoldásához vezető út egyik eszközének. Az élethosszig tartó tanulás fontos eszköze az egyén szakmai és személyes jövője kézbentartásának. A minőségi oktatás alapvető fontosságú a munkaerő-piaci politika, a dolgozók Közösségen belüli szabad mozgása, valamint az oklevelek és tanári képesítések elismerésének a fényében.(5) A tagállamok felelőssége annak biztosítása, ha az módjukban áll, hogy az iskolai tanterveknél figyelembe vegyék a társadalomban végbemenő fejlődést.(6) A tagállamoknak segíteniük kell az oktatási intézményeket, hogy azok megfeleljenek az új évezred oktatási és társadalmi követelményeinek, illetve lépést tudjanak tartani az azokból eredő fejlesztésekkel. A tagállamoknak ezért támogatniuk kell az oktatási intézményeket az általuk nyújtott szolgáltatások minőségének javítása céljából, oly módon, hogy segítik őket a tanítás minőségének biztosítását kitűző új kezdeményezések kidolgozásában és mind a személyek országok közötti mozgásának, mind a tudás átadásának az előmozdításában.(7) A munkaerő-piaci politika területén a Tanács minden évben a mennyiségi célokra és mutatókra épülő foglalkoztatási irányelveket fogad el. A 2000/228/EK határozat [4] mellékletében megállapított, a 2000. évi foglalkoztatási irányelveket meghatározó 7. iránymutatás megállapítja, hogy a tagállamok "az iskolarendszerből túl korán kimaradó fiatalok számának jelentős mértékű csökkentése céljából iskolarendszerük minőségét javítani fogják. Különös figyelmet kell szentelni a tanulási nehézségekkel küzdő fiataloknak."(8) Az említett iránymutatások között a 8. iránymutatás külön hivatkozik a számítógépes műveltség fejlesztésére, az iskolák számítógépekkel történő felszerelésére, valamint annak elősegítésére, hogy az internet 2002 végére minden diák számára hozzáférhetővé váljon, ami várhatóan pozitív hatással lesz az oktatás minőségére és a fiatalok digitalizált korszakra történő felkészítésére.(9) A Szerződés 149. és 150. cikkében foglalt mobilitást, amely a Közösség célkitűzése, minőségi oktatással kell ösztönözni.(10) Az európai együttműködés és nemzetközi tapasztalatcsere hozzá fog járulni a hatékony és elfogadható minőségértékelő módszerek azonosításához és terjesztéséhez.(11) A minőség biztosítására létrehozott rendszereknek rugalmasaknak kell maradniuk és alkalmazkodniuk kell az új helyzetekhez, amelyek az oktatási létesítmények szervezetében és célkitűzéseiben történő változások kapcsán jönnek létre, figyelembe véve az oktatás kulturális dimenzióit is.(12) A minőség biztosítására létrehozott rendszerek tagállamról tagállamra és oktatási intézményről oktatási intézményre változnak, tekintettel a különböző létesítmények méretével, szerkezetével, pénzügyi helyzetével, intézményi jellegével és az oktatás megközelítésével kapcsolatos eltérésekre.(13) A minőségértékelés és az iskolai önértékelés különösen alkalmas eszköz az iskolából korán kimaradó fiatalok számának csökkentéséért, és általában a társadalomból való kirekesztés ellen folytatott harcban.(14) A minőségi oktatás célkitűzésének az eléréséhez számos eszköz áll rendelkezésre. A minőségértékelés ezen eszközök egyike, amely értékes módon hozzájárul az általános és szakoktatás minőségének biztosításához és fejlesztéséhez. Az oktatás minőségi értékelésének többek között fel kell mérnie az iskolák kapacitását a terjedő új információs technológiák alkalmazásának számbavétele céljából.(15) Az európai szintű hálózatépítés kiemelt fontossággal bír az iskolai oktatás minőségi értékelésében érintett intézmények között. A meglévő hálózatok, mint például az oktatási rendszerek értékeléséért felelős személyeknek a tagállamok által 1995-ben létrehozott európai hálózata, felbecsülhetetlen értékű segítséget nyújthatnak ennek az ajánlásnak a végrehajtásában.(16) A Bizottság 1994-ben és 1995-ben kísérleti projektet folytatott a felsőoktatás minősége értékelésének témakörében. A felsőoktatásban alkalmazott minőségbiztosítás területén történő európai együttműködésről szóló, 1998. szeptember 24-i 98/561/EK tanácsi ajánlás [5] kiemeli a tagállamok közötti információ- és tapasztalatcsere, valamint az együttműködés fontosságát a minőségbiztosítás terén.(17) A Socrates program [6] és különösen annak 6.1 intézkedése a közös érdeklődésre számot tartó kérdésekben az információ- és tapasztalatcsere ösztönzésére kéri fel a Bizottságot. Az iskolai oktatás minőségének az értékelése az említett intézkedés egyik elsődleges fontosságú témája.(18) A Bizottság 1996 márciusa óta különböző tanulmányokat és operatív tevékenységeket indított útjukra az értékelés kérdéskörének különböző szempontokból történő megvizsgálására, abból a célból, hogy leírja a különböző szinteken használt megközelítések és oktatásértékelési módszertanok széles körét és gazdagságát.(19) A Bizottság a Socrates programban résztvevő országok körében 101 középiskolában kísérleti projektet folytatott az 1997/1998. tanévben, amely felhívta a figyelmet a minőséggel kapcsolatos kérdésekre, és ezekben az iskolákban segített az oktatás minőségének a javításában. Az 1999 júniusában elkészített, "Értékelési minőség az iskolai oktatásban, európai kísérleti projekt" című zárójelentés számos módszertani elemet emel ki, amelyek fontos szerepet játszanak a sikeres önértékelésben.(20) 1997. december 16-i következtetéseiben [7] a Tanács megállapította, hogy az értékelés is a minőségbiztosítás, illetve minőségfejlesztés fontos eleme.(21) A Tanács elnöksége az Európai Tanács 2000. március 23-24-én Lisszabonban tartott rendkívüli ülésén megfogalmazott következtetéseiben kijelentette, hogy az európai oktatási és képzési rendszereknek mind az információs társadalom által felvetett igényekhez, mind a foglalkoztatás szintjének és minőségének fejlesztési szükségleteihez alkalmazkodniuk kell.(22) Az Unió bővítésére tekintettel a csatlakozó országokat be kell vonni a minőségértékelés területén folyó európai együttműködésbe.(23) Figyelembe kell venni a szubszidiaritás elvét és a tagállamok kizárólagos felelősségét oktatási rendszerük oly módon történő megszervezéséért és kialakításáért, amely lehetővé teszi, hogy az egyes tagállamokra jellemző kulturális jellegzetességek és oktatási hagyományok tovább éljenek,I. AJÁNLJA, HOGY A TAGÁLLAMOK:saját gazdasági, társadalmi és kulturális összefüggéseikben, az európai dimenzió kellő figyelembevételével, támogassák a minőségértékelés fejlesztését az iskolai oktatás területén, az alábbi módokon:1. átlátható minőségértékelő rendszerek támogatása, illetve megfelelő esetben létrehozása, az alábbi célok érdekében:a) minőségi oktatás biztosítása, a társadalmi befogadás és a fiúk és lányok esélyegyenlőségének támogatása mellett;b) az élethosszig tartó tanulás alapjául szolgáló iskolai oktatás minőségének a védelme;c) a tanulni és fejlődni képes iskolák létrehozásának a módszeréül szolgáló iskolai önértékelés ösztönzése, az iskolai önértékelés és a külső értékelés kiegyensúlyozott keretein belül;d) a minőségfejlesztést mint a gyorsan és folyamatosan változó világban felmerülő követelményekhez való sikeres alkalmazkodás egyik eszközét megcélzó technikák alkalmazása;e) az iskolai önértékelés céljának és feltételeinek tisztázása, továbbá annak biztosítása, hogy az önértékelés megközelítése összhangban legyen a szabályozás egyéb formáival;f) külső értékelés kidolgozása az iskolai önértékelés módszertani támogatása és az iskola külső megítélésének biztosítása céljából, amely a folyamatos fejlődést ösztönzi, és gondoskodik arról, hogy mindez ne egyszerűen csak adminisztratív ellenőrzésekre korlátozódjon;2. az iskolában érintett személyek – beleértve a tanárokat, a tanulókat, a vezetőséget, a szülőket és a szakembereket – bevonásának ösztönzése az iskola külső, illetve önértékelésébe, az iskolák fejlődéséért való közös felelősségérzet kialakításának a támogatására;3. a vezetőség képzésének és az önértékelő eszközök használatának a támogatása az alábbi célokból:a) az iskolai önértékelés mint az iskolák fejlődési képességét erősítő eszköz hatékony működésének a biztosítása;b) az önértékeléssel kapcsolatos helyes gyakorlat példái és új eszközei hatékony terjesztésének a biztosítása;4. az iskolák azon képességének a támogatása, hogy egymástól nemzeti és európai szinten tanuljanak, az alábbi célokból:a) a helyes gyakorlat és a hatékony eszközök cseréje, mint például a mutatók és jelzőszámok azonosítása és terjesztése az iskolai oktatásban a minőségértékelés terén;b) valamennyi megfelelő szinten hálózat kiépítése az iskolák között, egymás támogatása és az értékelő folyamat külső ösztönzésének biztosítása céljából;5. az iskolai oktatás terén a minőségértékelésben érintett hatóságok közötti együttműködés ösztönzése és az európai szintű hálózatépítés előmozdítása.Az együttműködés az alábbi területek közül néhányra terjedhet ki:a) információ- és tapasztalatcsere, különösen a módszertani fejlemények és a helyes gyakorlat témájában, különösen a modern információs és kommunikációs technológiák alkalmazásával, illetve megfelelő esetben európai konferenciák, szemináriumok és alkotóműhelyek szervezésével;b) az iskolai minőségértékelés vonatkozásában különös fontossággal bíró olyan adatok gyűjtése és eszközök fejlesztése, mint például a mutatók és jelzőszámok;c) az iskolaértékelés eredményeinek közzététele a tagállamok és oktatási intézményeik vonatkozó irányelveivel összhangban, azokat a tagállamok hatóságainak rendelkezésre bocsátva;d) a szakemberek közötti kapcsolatok elősegítése a témában európai szakértelem létrehozása céljából;e) a nemzetközi felmérések eredményeinek felhasználása az iskolai minőségértékelés fejlesztésének céljából.II. FELKÉRI A BIZOTTSÁGOT:1. hogy a tagállamokkal szoros együttműködésben és a meglévő közösségi programok alapján támogassa az I. rész 4. és 5. pontjában említett együttműködést, a területen a szükséges tapasztalatokkal rendelkező érintett szervezeteket és szövetségeket is bevonva.Eközben a Bizottságnak gondoskodnia kell arról, hogy a Socrates program 6.1 eljárásában említett Euridiké-hálózattal kapcsolatosan szerzett szaktudás teljes mértékben felhasználásra kerüljön;2. hogy a meglévő Közösségi programok alapján hozzon létre egy adatbázist a hatékony iskolai minőségértékelési eszközök terjesztése céljából. Az adatbázisnak példákat kell tartalmaznia a helyes gyakorlatról és az interneten hozzáférhetőnek kell lennie, ily módon biztosítva az interaktív használatot;3. hogy hasznosítsa a meglévő Közösségi programokon belüli forrásokat, használja fel az ezekben a programokban szerzett tapasztalatokat, és fejlessze a meglévő hálózatokat;4. hogy első lépésként készítsen leltárt a különböző tagállamokban az általános és középiskolai oktatásban már használatban lévő minőségértékelési eszközökről és stratégiákról. A leltár elkészítését követően a Bizottság együttműködik a tagállamokkal a leltár megfelelő nyomonkövetésében. Az Európai Parlamentet, a Tanácsot, a Gazdasági és Szociális Bizottságot, valamint a Régiók Bizottságát rendszeresen, teljes körűen tájékoztatni kell a nyomonkövetés eredményeiről;5. hogy a tagállamok közreműködése alapján háromévenként részletes jelentést készítsen az Európai Parlament, a Tanács, a Gazdasági és Szociális Bizottság, valamint a Régiók Bizottsága számára ezen ajánlás végrehajtásával kapcsolatosan;6. hogy e jelentések alapján következtetéseket vonjon le és javaslatokat tegyen.Kelt Brüsszelben, 2001. február 12-én.az Európai Parlament részérőlaz elnökN. Fontainea Tanács részérőlaz elnökT. Östros[1] HL C 168., 2000.6.16., 30. o.[2] HL C 317., 2000.11.6., 56. o.[3] Az Európai Parlament 2000. július 6-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé), a Tanács 2000. november 9-i közös álláspontja (HL C 375., 2000.12.28., 38. o.) és az Európai Parlament 2001. anuár 16-i határozata (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).[4] HL L 72., 2000.3.21., 15. o.[5] HL L 270., 1998.10.7., 56. o.[6] HL L 28., 2000.2.3., 1. o.[7] HL C 1., 1998.1.3., 4. o.--------------------------------------------------


				|

		52011SC0814

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Portugal[and delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Portugal, 2011-2014]

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Portugália 2011. évi nemzeti
reformprogramjáról
és a Portugália 2011-2014 közötti időszakra vonatkozó
aktualizált stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről
szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148.
cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott
konzultációt követően,
mivel:
(1)
Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta az
Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és
növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a
gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú
területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében,
hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén
rejlő lehetőségeit.
(2)
A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok
és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló
ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok
foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[1], amelyek együtt alkotják az „integrált
iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és
foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.
(3)
A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az
első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az
EU-ban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és
elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első
európai szemeszterét.
(4)
Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács 2011.
február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban és a Bizottság éves
növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció és a
strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget élvez
majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság
helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való
csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a növekedés
felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a
prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy
konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.
(5)
Az Európai Tanács 2011. március 25-én arra is
felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy
vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási
vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba
beépíthessék. A 2011-re vonatkozó konkrét vállalásokat és fellépéseket a
portugál nemzeti reformprogramban még nem közölték egyértelműen, azonban
várhatóan az Európai Tanácsnak nyújtják be.
(6)
A portugál kormány 2011. március 23-án benyújtotta
a 2011-2014 közötti időszakra vonatkozó stabilitási programját a nemzeti
parlamentnek, amely elutasította azt. A portugál kormány 2011. április 19-én
benyújtotta nemzeti reformprogramját. A javasolt makrogazdasági és
költségvetési forgatókönyveket és a szakpolitikai ajánlásokat felülírta a 2011.
május 17-én aláírt egyetértési megállapodás.
(7)
A Tanács 2011. május 17-én elfogadta a 0122/2011
határozatot, amely középtávú pénzügyi támogatást bocsát Portugália
rendelkezésére a 2011-2014 közötti hároméves időszakra az európai pénzügyi
stabilizációs mechanizmus létrehozásáról szóló, 2010. május 11-i 407/2010/EU
tanácsi rendelettel összhangban. Az ezt kísérő, ugyanazon a napon aláírt
egyetértési megállapodás és annak egymást követő kiegészítései
megállapítják a gazdaságpolitikai feltételeket, amelyek alapján a pénzügyi
támogatást folyósítják.
(8)
2010-ben Portugália GDP-je 1,3%–os ütemben
nőtt. Ez a pozitív növekedési ráta azonban nagyrészt rendkívüli
tényezőknek tudható be, amelyek ösztönözték az exportot és a lakossági
fogyasztást. Az árak és a költségek alakulása egyértelműen jelezte, hogy
Portugália nem növelte versenyképességét elég gyors ütemben ahhoz, hogy
rendezze a folyó fizetési mérleg hiányát, amely 2010-ben GDP-jének 10%-át tette
ki. A gazdaság egészének gyengélkedése és a munkanélküliség erőteljes
emelkedése (11,2% 2010 végén) magas költségvetési hiányt eredményezett, amely
meghaladta a GDP 10%-át 2009-ben és 9%-át 2010-ben, a 2008-as 3,5% után. Ennek
eredményeképpen Portugália az utóbbi időben növekvő nyomás alá került
a pénzügyi piacokon, aggodalomra adva okot államháztartásának
fenntarthatóságával kapcsolatban. Miután a hitelminősítők többször
leminősítették a portugál államkötvényeket, az ország képtelenné vált
arra, hogy a hosszú távú költségvetési fenntarthatósággal
összeegyeztethető kamat mellett refinanszírozza magát. Ezzel párhuzamosan
a külső forrásoktól, különösen az euróövezeten belüli forrásoktól
jelentősen függő bankszektor egyre inkább elszigetelődött a
piaci finanszírozástól.
(9)
Portugália kötelezettséget vállalt arra, hogy
végrehajtja a gazdasági és pénzügyi kiigazítási programot az államadósága és a
bankszektor iránti bizalom helyreállítása, valamint a növekedés és a
foglalkoztatás támogatása céljából. A program a következő három területen
ír elő átfogó intézkedéseket: (i) strukturális költségvetési
intézkedésekkel és jobb költségvetési ellenőrzéssel alátámasztott, hiteles
és kiegyensúlyozott költségvetési konszolidációs stratégia; (ii) mélyreható és
előrehozott strukturális reformok a munkaerő- és termékpiac
területén; és (iii) tartalékeszközökkel alátámasztott piaci mechanizmusok révén
a pénzügyi ágazatnak a szabályozatlan tőkeáttétel-csökkentéssel szembeni
védelmére irányuló erőfeszítések.
(10)
A Bizottság értékelte a nemzeti reformprogramot[2]. Figyelembe vette nemcsak a program
Portugália fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája
szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelel-e az
uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti
döntéseknél az uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az Európai
Unió átfogó gazdasági kormányzását. Ebben az összefüggésben a Bizottság
hangsúlyozza a tervezett intézkedések végrehajtásának sürgősségét a 2011/0122
tanácsi határozattal való megfelelés érdekében.
AJÁNLJA, HOGY Portugália a 2011–2012
közötti időszakon belül tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
hajtsa végre a [2011/0122] tanácsi
határozatban megállapított, és a 2011. május 17-i egyetértési megállapodásban,
valamint annak későbbi kiegészítéseiben tovább pontosított intézkedéseket.
Kelt Brüsszelben,
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               A 2011. évre érvényben tartotta a Tanács
2011. május 19-i 2011/308/EU határozata.
[2]               Lásd SEC(2011) 730.


title: A Tanács ajánlása (2016. július 12.) Bulgária 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Bulgária 2016. évi konvergenciaprogramját

text:
               18.8.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 299/32

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2016. július 12.)
   Bulgária 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Bulgária 2016. évi konvergenciaprogramját
   (2016/C 299/08)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2015. november 26-án elfogadta az éves növekedési jelentést, és ezzel elindult a gazdaságpolitikai koordináció 2016. évi európai szemesztere. Az Európai Tanács a 2016. március 17–18-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. 2015. november 26-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Bulgáriát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (2)

               A Bulgáriára vonatkozó 2016. évi országjelentést 2016. február 26-án tették közzé. Az országjelentésben értékelték a Tanács által 2015. július 14-én elfogadott országspecifikus ajánlások, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Bulgária által elért eredményeket. Az országjelentés magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is. A Bizottság 2016. március 8-án elfogadta a részletes vizsgálat eredményeiről beszámoló jelentést. Elemzése alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Bulgáriában túlzott makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. Konkrétan a gazdaságot a pénzügyi szektorban továbbra is fennálló gyengeségek és a vállalatok nagyarányú eladósodottsága jellemzi, amihez magas szintű munkanélküliség párosul.

               (3)

               Bulgária 2016. április 15-én benyújtotta 2016. évi nemzeti reformprogramját és 2016. évi konvergenciaprogramját. A kettő közötti kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)

               A 2014–2020-as időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodása és releváns programjai felülvizsgálatát és azokhoz módosítások javaslatát. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná ezt a rendelkezést.

               (5)

               Bulgária jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A 2016. évi konvergenciaprogram alapján a kormány arra számít, hogy az államháztartás egyenlege 2016-ban a GDP –1,9 %-ára, majd 2019-re fokozatosan a GDP –0,2 %-ára javul. A középtávú költségvetési célt – azaz a GDP 1 %-át kitevő strukturális hiányt – várhatóan 2017-re érik el. A konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság-ráta várhatóan 2018-ban 31,8 %-on fog tetőzni, majd 2019-ban 30,8 %-ra mérséklődik. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv enyhén optimista. A 2017-től tervezett hiánycélok eléréséhez szükséges intézkedések nincsenek kellőképpen kidolgozva. A Bizottság 2016-os tavaszi előrejelzése alapján változatlan politikák mellett 2016-ban és 2017-ben is fennáll a kockázata a középtávú költségvetési cél felé vezető kiigazítási pályától való mérsékelt eltérésnek. A konvergenciaprogram értékelése alapján és a Bizottság 2016. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint Bulgária várhatóan nagyrészt meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. Mindazonáltal 2016-ban és 2017-ben egyaránt további intézkedésekre lesz szükség a megfelelés biztosításához.

               (6)

               Bulgária némi előrelépést ért el a tavalyi ajánlás megvalósítása terén, miszerint hatékonyabbá kell tennie az egészségügyi kiadásait, különösen azáltal, hogy nemzeti egészségügyi térképet hoz létre, amely lehetővé teszi az egészségügyi kiadásoknak a területi feltételekkel és a népesség szükségleteivel összhangban történő tervezését. A bolgár egészségügyi rendszer jelentős kihívásokkal néz szembe, ideértve a korlátozott hozzáférést, a finanszírozás alacsony szintjét és a kedvezőtlen egészségügyi mutatókat. Az árnyékgazdaság az adóbehajtás javítására irányuló közelmúltbeli erőfeszítések ellenére továbbra is jelentős, az állami bevételeket befolyásoló kihívás maradt. A be nem jelentett munkavégzés, ideértve a ténylegesnél alacsonyabbra bejelentett fizetéseket és a társadalombiztosítási járulékok befizetése alóli kibújást, torzítja a munkaerőpiacot és csökkenti a költségvetési bevételeket.

               (7)

               A pénzügyi szektorban és különösen a bankszektorban a gondatlan üzleti gyakorlatok a nem megfelelő felügyelettel párosulva olyan környezetet teremtettek, amelyben felhalmozódhatnak az egyensúlyhiányok. A banki, biztosítási és nyugdíjalap-ágazatok közelmúltban elindított átvilágításainak transzparens és a nemzetközi bevált gyakorlatnak megfelelő lefolytatása és a szükséges utóintézkedések meghozatala meg fogja erősíteni a pénzügyi szektorba vetett bizalmat. Továbbá a mind a banki, mind a nem banki ágazatokban a pénzügyi felügyelet fejlesztésére irányuló folyamatos erőfeszítések fontos szerepet fognak játszani a pénzügyi rendszer megerősítésében és a makrogazdasági fellendülésnek kedvező pénzügyi környezet kialakításában.

               (8)

               A munkaerőpiac némileg erőre kapott, ám a fennmaradó gyengeségek továbbra is hátráltatják a növekedést és korlátozzák a gazdaság alkalmazkodóképességét. A munkaerő-piaci kiigazítást hátráltatja a tartós munkanélküliség strukturális jellege, a gazdaságilag aktív népesség szűkülése és öregedése, az alacsony munkaerő-piaci részvétel és a strukturális munkaerőhiány. Miközben a munkanélküliség fokozatosan javul, továbbra is maradnak fontos kihívások, például a tartósan munkanélküli személyek és a nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő fiatalok tekintetében. Az aktív munkaerő-piaci intézkedések nagyobb szerepet játszhatnának e csoportok munkaerőpiacra való belépésének segítésében. A szociális ellátásban részesülő emberek aktivizálását hátráltatja a különféle ellátást nyújtó ügynökségek és munkaerő-piaci integrációs szolgálatok töredezettsége és a köztük fennálló korlátozott együttműködés. Egy kísérleti projektben a foglalkoztatási és szociális támogatásokkal foglalkozó, a foglalkoztatási hivatal és a szociális ellátó ügynökség szolgáltatásait egyesítő kijelölt központokat hoztak létre, ám még nem született döntés a projektnek a kísérleti fázis 2016. decemberi befejezését követő kiterjesztéséről.

               (9)

               Noha a minimálbér továbbra is Bulgáriában a legalacsonyabb az Unióban, 2011 óta jelentősen nőtt, a minimálbér megállapítására vonatkozó objektív feltételek hiánya pedig bizonytalansághoz vezet. Az e téren a kormány és a szociális partnerek által elvégzett munka ellenére Bulgáriában továbbra sincsenek a minimálbér megállapítására vonatkozó egyértelmű iránymutatások vagy átlátható feltételek, amelyek figyelembe vennék a minimálbér munkahelyteremtésre, szociális körülményekre és versenyképességre gyakorolt hatását.

               (10)

               Továbbra is nagyon magas Bulgáriában a szegénységben vagy társadalmi kirekesztettségben élők aránya és a jövedelmi egyenlőtlenségek szintje. A szegénység és a társadalmi kirekesztettség kezelését hátráltatják a romák munkaerő-piaci integrációja, az oktatásból a munka világába való átmenet elősegítése és a szociális, egészségügyi és munkaerő-piaci intézkedések kiterjedtségének és hatékonyságának javítása terén továbbra is fennálló nehézségek. Az általános minimumjövedelmi rendszer nagyon kevés segítséget nyújt, és kevés embert ér el. A juttatási szint a szegénységi küszöb alatt van, és nem igazodott az átlag- és a minimálbér terén az elmúlt években bekövetkezett fejleményekhez. A lefedettségre vonatkozó becslések azt mutatják, hogy a célzott kedvezményezettek jelentős része nem részesül juttatásokban. Segítene a szegénység csökkentésében a célcsoportok jobb megközelítése úgy, hogy közben megmaradjon a felelősségteljes költségvetési gazdálkodás.

               (11)

               Az oktatási rendszer kapacitása korlátozott a kiszolgáltatott csoportok befogadására és a tanulók releváns képességekre való megtanítására. A kiszolgáltatott csoportok – mint például a romák és a szegény családból származó tanulók – még mindig jelentős akadályokba ütköznek az oktatáshoz való hozzáférés, illetve tanulmányaik befejezése terén. A romák aránya az oktatás valamennyi szintjén jóval alacsonyabb a nem romákénál. A korai iskolaelhagyók aránya továbbra is növekszik és különösen magas a vidéki térségekben és a kevésbé fejlett régiókban. A hátrányos helyzetű gyermekek kisgyermekkori nevelésben való részvételét gátló akadályok lebontása nélkülözhetetlen az oktatási eredmények javításához és a lemorzsolódás megelőzéséhez. A parlament 2015 szeptemberében elfogadta az iskola előtti és iskolai nevelésről szóló törvényt, amely fontos lépés az iskolarendszer átfogó reformja felé. A törvény végrehajtása a nem jogszabályi akadályok leküzdésére irányuló, a hátrányos helyzetű csoportok oktatásban való teljes körű részvételét célzó intézkedésekkel együtt várhatóan hosszú távon hozzá fog járulni a bolgár gazdasági növekedési potenciál és társadalmi kohézió javításához. Nő a felsőoktatásba beiratkozók, illetve ott végzők aránya, a frissdiplomások foglalkoztatási rátája pedig lassan kezd helyreállni, noha továbbra is jelentős mértékben az uniós átlag alatt marad.

               (12)

               Jelentősek a vállalati adósságok magas szintjéből és a hitelállomány-leépítés előtti akadályokból származó kockázatok. A fizetésképtelenségre vonatkozó jelenlegi keretszabályok kevés mozgásteret biztosítanak a hatékony adósságrendezési folyamathoz, és csak igen kis mértékben kezelik a vállalati adósságok magas szintjét. A vállalatok fizetésképtelenségi eljárásainak egyszerűsítésére irányuló reformok javíthatnák a hitelállomány-leépítést, és új hitelezéshez és beruházásokhoz vezethetnének.

               (13)

               A bolgár közbeszerzési rendszer továbbra is strukturális gyengeségektől szenved, ideértve a közbeszerzési eljárásokban jelentkező rendszerszintű szabálytalanságokat, az igazgatási kapacitások hiányát és a hiányos felügyeleti mechanizmusokat, amelyekhez hozzáadódnak a szisztematikus bírósági fellebbezések is, amelyek gyakran lassítják a kivitelezési munkákat. A e-közbeszerzésre való teljes átállás csak keveset haladt előre. A bolgár közbeszerzési rendszer hiányosságai a kifizetések megszakításához és pénzügyi korrekciókhoz vezettek az uniós finanszírozású programokban, és a szélesebb üzleti környezetet is befolyásolják.

               (14)

               Az instabil politikák és a legfontosabb közintézményeket, mint például a bírói kart övező bizalomhiány komoly elrettentő erővel hatnak a bolgár gazdaságba irányuló beruházásokra. A közigazgatás és az egyes olyan ágazatok, mint a kutatás, az innováció és az energia reformjának lassúsága hátráltatja a beruházási környezet javulását. Noha Bulgária elfogadott egy stratégiai keretet közigazgatása megreformálására és modernizálására, az előrehaladás lassú, és a végrehajtás gyakran késedelmet szenved. Az új jogszabályok esetében nincsenek rendszeresen hatásvizsgálatok, noha vannak a helyzet megváltoztatására irányuló erőfeszítések. A jogszabályi keretek gyakori változása bizonytalansághoz vezet, és kihat az üzleti környezetre. A korrupció továbbra is jelentős aggodalomra ad okot, és a nemzeti hatóságok válaszintézkedéseit továbbra is hátráltatják a gyenge és töredezett intézményi keretek. Az együttműködési és ellenőrzési mechanizmus keretében Bulgária számára ajánlásokat dolgoznak ki az igazságügyi reformra, valamint a korrupció és szervezett bűnözés elleni küzdelemre vonatkozóan. Mivel ezek a területek kulcsfontosságúak az általános üzleti környezet szempontjából, nem szerepelnek a Bulgáriának címzett országspecifikus ajánlásokban.

               (15)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság átfogó elemzést készített Bulgária gazdaságpolitikájáról, és azt a 2016. évi országjelentésben közzétette. A Bizottság értékelte továbbá a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Bulgáriának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Mivel az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzásának erősítése érdekében a jövőbeli nemzeti döntések során az uniós szempontokra is tekintettel kell lenni, a Bizottság nemcsak azt vette figyelembe, hogy az intézkedések milyen jelentőséggel bírnak a fenntartható bulgáriai költségvetési és társadalmi-gazdasági politika szempontjából, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi.

               (16)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot; véleményét (4) mindenekelőtt az 1. ajánlásban foglaltak tükrözik.

               (17)

               A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Bulgária nemzeti reformprogramját és konvergenciaprogramját. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Bulgária 2016–2017-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A középtávú költségvetési cél elérése érdekében 2016-ban és 2017-ben hajtson végre a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékű éves költségvetési kiigazítást. Javítsa az adóbehajtást, és tegyen intézkedéseket az informális gazdaság – ideértve a be nem jelentett munkavégzést is – visszaszorítása érdekében.

               2.

               2016 végéig fejezze be a bankok eszközminőség-vizsgálatát és stressztesztjeit. 2016 végéig fejezze be a biztosítók mérlegvizsgálatát és stressztesztjeit és a magánnyugdíj-alapok eszközminőség-vizsgálatát. Tegye meg mindhárom ágazatban a szükséges nyomonkövetési intézkedéseket és folytassa a banki és nem banki felügyelet javítását.

               3.

               Erősítse meg és integrálja a szociális ellátást – a vonatkozó szociális szolgáltatásokat is beleértve – és az aktív munkaerő-piaci intézkedéseket, különösen azokat, amelyek a tartósan munkanélküli személyeket és a nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő fiatalokat célozzák. Terjessze ki a hátrányos helyzetű csoportoknak – ideértve a romákat is – nyújtott minőségi oktatást. Javítsa az egészségügyi mutatókat és az egészségügyi rendszer hatékonyságát a hozzáférés és a finanszírozás javítása révén. A szociális partnerekkel konzultálva határozza meg a minimálbér-megállapításra vonatkozó iránymutatásokat és kritériumokat. Javítsa az általános minimumjövedelmi rendszer kiterjedtségét és megfelelőségét.

               4.

               Reformálja meg a fizetésképtelenségi keretszabályokat, hogy felgyorsítsa a behajtási és vitarendezési eljárásokat, és javítsa azok hatékonyságát és átláthatóságát. Növelje a bíróságok fizetésképtelenségi eljárásokkal kapcsolatos kapacitását. Erősítse meg a közbeszerzési hatóság és az ajánlatkérők kapacitását, és javítsa a közbeszerzési eljárások menetét és ellenőrzését, mindenekelőtt azáltal, hogy teljes mértékben végrehajtja a közbeszerzési ágazat fejlesztésére vonatkozó nemzeti stratégiát (2014–2020). Gyorsítsa fel az e-közbeszerzés bevezetését.

      Kelt Brüsszelben, 2016. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. KAŽIMÍR

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (4)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása ( 2010. július 13. ) a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról

text:
               23.7.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 191/28

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2010. július 13.)
   a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról
   (2010/410/EU)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   mivel:

               (1)

               A Szerződés előírja a tagállamoknak, hogy gazdaságpolitikáikat tekintsék közös érdekű ügynek, és ezeket hangolják össze a Tanácsban. Az Európai Unió a Szerződés rendelkezéseivel összhangban szakpolitikai koordinációs eszközöket alakított ki és alkalmaz a költségvetési politika (a Stabilitási és Növekedési Paktum) és a makrostrukturális politikák területén.

               (2)

               A Szerződés előírja, hogy a Tanács a tagállami szakpolitikák irányvonalának meghatározása céljából foglalkoztatási és átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat fogad el.

               (3)

               A 2000-ben elindított lisszaboni stratégia azon a felismerésen alapult, hogy az Európai Uniónak – a világszintű versenyre, a technológiai változásokra, a környezeti kihívásokra és az idősödő népességre tekintettel – a társadalmi kohézió fokozásával egyidejűleg növelnie kell a foglalkoztatás mértékét, valamint javítania kell termelékenységét és versenyképességét. A lisszaboni stratégiát 2005-ben újraindították, azt követően, hogy az időközi értékelése eredményeként nagyobb hangsúly kapott a növekedés, valamint a munkahelyek számának növelése és minőségük javítása.

               (4)

               A növekedést és foglalkoztatást célzó lisszaboni stratégia hozzájárult az uniós gazdaság- és foglalkoztatáspolitika általános irányvonala körüli konszenzus kialakulásához. A stratégia keretében a Tanács 2005-ben (1) átfogó gazdaságpolitikai és foglalkoztatáspolitikai iránymutatásokat fogadott el, és ezeket 2008-ban (2) felülvizsgálta. A 24 iránymutatás meghatározta a nemzeti reformprogramok alapját, az Unió egészére felvázolva a kulcsfontosságú makro- és mikrogazdasági, valamint munkaerő-piaci reformprioritásokat. A tapasztalatok azonban azt mutatják, hogy az iránymutatások nem határozták meg eléggé egyértelműen a prioritásokat, és hogy a közöttük lévő kapcsolat szorosabb lehetett volna. Emiatt csak korlátozott hatást fejtettek ki a nemzeti szakpolitikák kialakítására.

               (5)

               A 2008-ban kezdődött pénzügyi és gazdasági válság miatt jelentős számú munkahely szűnt meg, drasztikusan csökkent a potenciális kibocsátás és drámaian romlott az államháztartások helyzete. Az európai gazdaságélénkítési terv (3) azonban – részben az összehangolt költségvetési ösztönzés révén – segítette a tagállamokat a válság kezelésében, miközben az euro biztosította a makrogazdasági stabilitást. A válság ily módon rávilágított arra, hogy az uniós szintű gazdaságpolitikai koordináció megerősítése és hatékonyabbá tétele jelentős eredményekkel járhat. A válság kiemelte továbbá, hogy a tagállamok gazdaságai és munkaerőpiacai erősen függenek egymástól.

               (6)

               A Bizottság javaslatot tett a következő évtized új stratégiájának – az Európa 2020 stratégiának (4) – a kidolgozására, amely lehetővé teszi, hogy az Unió megerősödve kerüljön ki a válságból, és hogy gazdaságát az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés irányába fordítsa. Öt kiemelt cél alkotja azokat a közös, a vonatkozó iránymutatásoknál is említett célokat, amelyek a tagállamok – saját kiinduló helyzetük és tagállami körülményeik figyelembevételével meghatározott – fellépéseinek és az Unió fellépéseinek alapját képezik. A tagállamoknak minden erőfeszítést meg kell tenniük a nemzeti célok teljesítése és a növekedést gátló szűk keresztmetszetek megszüntetése érdekében.

               (7)

               A gazdasági válsággal kapcsolatos intézkedések leépítésére vonatkozó átfogó stratégiák (exitstratégiák) részeként a tagállamoknak nagyszabású reformprogramokat kell végrehajtaniuk a makrogazdasági stabilitás és az államháztartás fenntarthatóságának biztosítása, a versenyképesség javítása, továbbá a makrogazdasági egyensúlyhiány csökkentése és a munkaerőpiacok teljesítményének javítása érdekében. Amikor a gazdaságélénkülés már biztos lábakon áll, a válság hatására bevezetett ideiglenes intézkedéseket összehangolt módon meg kell szüntetni. A költségvetési ösztönzők megszüntetését a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében kell végrehajtani és összehangolni.

               (8)

               Az Európa 2020 stratégia keretében a tagállamoknak és az Uniónak az „intelligens növekedést” célzó – azaz a tudáson és az innováción alapuló – reformokat kell végrehajtaniuk. A reformoknak az Unió egészében megvalósuló innováció- és tudástranszfer elősegítése érdekében az oktatás minőségének javítására és mindenki számára hozzáférhetővé tételére, a kutatás és az üzleti teljesítmény fokozására, valamint a szabályozási keret további javítására kell irányulniuk. A reformoknak ösztönözniük kell a vállalkozói szellemet, elő kell segíteniük, hogy a kreatív ötletekből olyan innovatív termékek, szolgáltatások és eljárások szülessenek, amelyek eredményeként megvalósul a növekedés, minőségi munkahelyek jönnek létre, területi, gazdasági és társadalmi kohézió alakul ki, valamint amelyek hatékonyabban kezelik az európai és a világszintű társadalmi kihívásokat. Ebben az összefüggésben lényeges, hogy a lehető legnagyobb mértékben kihasználjuk az információs és kommunikációs technológiák biztosította lehetőségeket.

               (9)

               Az Unió és a tagállamok szakpolitikáinak – többek között reformprogramjaik révén – a „fenntartható növekedés” megvalósítását kell célozniuk. A fenntartható növekedés a következőket jelenti: a gazdasági növekedés és az erőforrás-felhasználás szétválasztása, energia- és erőforrás-hatékony, fenntartható és versenyképes gazdaság megteremtése, a költség és a haszon méltányos elosztása, valamint Európa vezető szerepének kiaknázása az új eljárások és technológiák kifejlesztéséért folyó versenyben, ideértve a környezetbarát technológiákat is. A tagállamoknak és az Uniónak végre kell hajtaniuk az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentéséhez és az erőforrások hatékony felhasználásához szükséges reformokat, amelyek elősegítik a környezetkárosodásnak és a biológiai sokféleség csökkenésének a megelőzését is. Ezeknek a reformoknak javítaniuk kell továbbá az üzleti környezetet, ösztönözniük kell a környezetbarát munkahelyek létrehozását és elő kell segíteniük, hogy a vállalkozások korszerűsítsék ipari bázisukat.

               (10)

               Az Unió szakpolitikáinak és a tagállamok reformprogramjainak végezetül célozniuk kell az „inkluzív növekedés” megvalósítását is. Az inkluzív növekedés egy olyan összetartó társadalom kialakítását jelenti, amelyben az emberek képessé válnak az előttük álló változások felmérésére és kezelésére, és így a társadalom és a gazdaság aktív szereplőivé válnak. A tagállami reformoknak tehát mindenki számára egész életen át biztosítaniuk kell a hozzáférést és a lehetőségeket – csökkentve ezáltal a szegénységet és a társadalmi kirekesztettséget –, különösen a nők, az idősebb munkavállalók, a fiatalok, a fogyatékossággal élő személyek és a legális migránsok munkaerő-piaci részvétele előtt álló akadályok megszüntetése révén.
               A reformoknak valamennyi szakpolitikában figyelembe kell venniük a nemek közötti egyenlőség kérdését. A reformoknak biztosítaniuk kell továbbá, hogy a gazdasági növekedés előnyeiből minden polgár és minden régió részesüljön. A tagállami reformprogramok középpontjába tehát a munkaerőpiac hatékony működésének biztosítását kell helyezni a sikeres átmenetekbe történő beruházás, a megfelelő készségek fejlesztése, a munkahelyek minőségének javítása, a szegmentáció, a strukturális munkanélküliség és a foglalkoztatáshiány elleni küzdelem révén, ezzel egyidejűleg pedig a szegénység csökkentése érdekében gondoskodni kell a megfelelő és fenntartható szociális védelemről és az aktív befogadásról, a közös megállapodás tárgyát képező államháztartási konszolidáció betartásával.

               (11)

               Alapvető fontosságú, hogy a tagállamok és az Unió – különösen az európai vállalkozások tekintetében – folytassák és fokozzák a szabályozói keretük további javítására irányuló erőfeszítéseiket. A tagállamoknak és az Uniónak – intelligens szabályozói eszközeik megerősítése révén – garantálniuk kell, hogy jogi szabályozásuk alaposan átgondolt, arányos legyen, felülvizsgálatára rendszeresen sor kerüljön, és hogy ne okozzon szükségtelen terheket. Az adminisztratív terhek csökkentésével kapcsolatos célkitűzések megvalósítása továbbra is elsőbbséget élvez.

               (12)

               Az Unió és a tagállamok strukturális reformjai akkor járulhatnak hozzá ténylegesen a növekedéshez és a munkahely-teremtéshez, ha világgazdasági szinten javítják az Unió versenyképességét, új lehetőségeket nyitnak az európai exportőrök előtt, és versenyképes hozzáférést biztosítanak a legfontosabb importcikkekhez. A reformoknak ezért figyelembe kell venniük a külső versenyképességre gyakorolt hatásaikat, hogy Európában elősegítsék a növekedést, továbbá a nyitott és tisztességes piacokon való részvételt a világ minden részén.

               (13)

               Az Európa 2020 stratégia hátterét a tagállamok és az Unió által maradéktalanul és azonos ütemben végrehajtott integrált európai és nemzeti szakpolitikáknak kell adniuk annak érdekében, hogy az összehangolt strukturális reformok pozitív tovagyűrűző hatást váltsanak ki, az európai szakpolitikák pedig egységesebb módon járuljanak hozzá a stratégia célkitűzéseihez, az egyes országok saját kiinduló helyzetének figyelembevétele mellett.

               (14)

               Bár ezen iránymutatások a tagállamokat és az Európai Uniót érintik, az Európa 2020 stratégiát valamennyi nemzeti, regionális és helyi hatósággal partnerségben, illetve a parlamentekkel, valamint a szociális partnerekkel és a civil társadalom képviselőivel szoros együttműködésben kell végrehajtani, mindezeknek részt kell venniük a nemzeti reformprogramok kidolgozásában, végrehajtásában, valamint a stratégiával kapcsolatos átfogó kommunikációban.

               (15)

               Az Európa 2020 stratégia kevesebb iránymutatásra épül, amelyek a korábbi 24 iránymutatás helyébe lépnek, és összhangban kezelik a foglalkoztatáspolitikai és az átfogó gazdaságpolitikai kérdéseket. Az ezen ajánlás mellékletében szereplő tagállami és uniós gazdaságpolitikai iránymutatások szorosan kapcsolódnak a vonatkozó foglalkoztatáspolitikai iránymutatásokhoz. Ezen iránymutatások együttesen alkotják az „Európa 2020 integrált iránymutatást”.

               (16)

               Ezen új integrált iránymutatás összhangban áll az Európai Tanács következtetéseivel. Jelezve a tagállamok egymástól való kölcsönös függőségét és a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseivel összhangban pontos útmutatást ad a tagállamoknak nemzeti reformprogramjaik meghatározása és e reformok végrehajtása tekintetében. Az integrált iránymutatás képezi majd az alapját a Tanács által a tagállamoknak adható országspecifikus ajánlásoknak, vagy – az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatások esetében – azoknak a szakpolitikai figyelmeztetéseknek, amelyeket a Bizottság bocsáthat ki, amennyiben a vonatkozó országspecifikus ajánlásokat nem követik megfelelő intézkedések.

               (17)

               Ezen iránymutatások a végrehajtásra történő összpontosítás biztosítása érdekében 2014-ig változatlanok kell, hogy maradjanak,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               (1)

               A tagállamok – és adott esetben az Európai Unió is – gazdaságpolitikájukban figyelembe veszik a mellékletben foglalt iránymutatásokat.

               (2)

               A tagállamok az „Európa 2020 integrált iránymutatásban” megállapított célkitűzésekkel összhangban álló nemzeti reformprogramokat dolgoznak ki.

      Kelt Brüsszelben, 2010. július 13-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         D. REYNDERS

      (1)  COM(2005) 141.

      (2)  COM(2007) 803.

      (3)  COM(2009) 615, 2009.11.19.

      (4)  COM(2010) 2020, 2010.3.3.

      MELLÉKLET

         A tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatások

      1. iránymutatás:   A közpénzügyek minőségének és fenntarthatóságának biztosítása
      A tagállamoknak a Stabilitási és Növekedési Paktum (a paktum) keretében határozottan végre kell hajtaniuk a költségvetés-konszolidációs stratégiákat és különösen a túlzotthiány-eljárás alapján és/vagy – fizetésimérleg-támogatás esetén – az egyetértési megállapodásokban nekik címzett ajánlásokat. A tagállamoknak különösképpen a Tanács ajánlásaival összhangban kell megvalósítaniuk a konszolidációt, és a paktumnak megfelelően kell elérniük középtávú céljaikat. A paktum jogi keretének sérelme nélkül ez a tagállamok többségére nézve azt jelenti, hogy strukturális értelemben a bruttó hazai termék (GDP) 0,5 %-ának megfelelő referenciaértékét jóval meghaladó konszolidációt kell megvalósítaniuk mindaddig, amíg GDP-arányos adósságuk határozottan csökkenő pályára nem áll. Az államháztartás konszolidációját legkésőbb 2011-ben – egyes tagállamokban, ahol a gazdasági helyzet alapján indokolt, ennél korábban – meg kell kezdeni, amennyiben a Bizottság előrejelzései továbbra is azt mutatják, hogy a gazdasági élénkülés erősödik, és állami beavatkozás nélkül is folytatódik.
      A költségvetési konszolidációs stratégiák megtervezésekor és végrehajtásakor a kiadások visszafogására kell összpontosítani és a növekedést ösztönző kiadási tételeknek kell prioritást élvezniük, olyan területeken, mint az oktatás, a készségek és a foglalkoztathatóság fejlesztése, a kutatás-fejlesztés (K + F), az innováció, valamint a beruházás a termelékenységre kedvező hatást gyakorló hálózatokba, adott esetben például a nagysebességű internetbe, az energiahálózati és közlekedési összeköttetésekbe, továbbá az infrastruktúra. Amennyiben adóemelésre van szükség, azt lehetőség szerint össze kell kapcsolni olyan intézkedésekkel, amelyek célja a foglalkoztatást, a környezet védelmét és a növekedést jobban elősegítő adórendszer kialakítása az adóterheknek a környezetre ártalmas tevékenységek felé történő átcsoportosítása révén. Az adó- és juttatási rendszereknek megfelelőbb ösztönzőket kell nyújtaniuk a munkavállalás kifizetődővé tétele érdekében.
      A tagállamoknak meg kell erősíteniük továbbá a nemzeti költségvetési kereteket, és javítaniuk kell a közkiadások minőségét és az államháztartás fenntarthatóságát; ennek érdekében határozottan csökkenteni kell az államadósságot, reformokat kell megvalósítani az idősödő népességhez köthető közkiadások, például a nyugdíjak és az egészségügyi kiadások terén, és olyan szakpolitikákat kell kialakítani, amelyek hozzájárulnak a foglalkoztatás és a tényleges nyugdíjkorhatár növeléséhez annak érdekében, hogy az idősödő népességhez köthető közkiadások és a szociális jóléti rendszerek pénzügyileg fenntarthatók legyenek.
      A költségvetés hatékonysága és a közpénzügyek minősége az Unió szintjén is fontos.
      2. iránymutatás:   A makrogazdasági egyensúlyhiányok kezelése
      A tagállamoknak kerülniük kell a folyó fizetési mérleg, az eszközpiacok, illetve a háztartások és a vállalkozások mérlegeinek alakulásából fakadó fenntarthatatlan makrogazdasági egyensúlyhiányok kialakulását. Azoknak a tagállamoknak, amelyeknek a versenyképesség tartós hiányából vagy másból fakadóan jelentős a fizetési mérlegből adódó egyensúlyhiánya, a kiváltó okokat kezelniük kell a költségvetési politikával, bérszabályozással, a termék- és pénzügyiszolgáltatás-piacok strukturális reformjával (beleértve a termelékenységnövelő tőke áramlását is), – a foglalkoztatási iránymutatásokkal összhangban – a munkaerőpiacra irányuló vagy bármely más releváns szakpolitikai területre irányuló intézkedésekkel. Ebben az összefüggésben a tagállamoknak elő kell segíteniük a béralkurendszerek megfelelő keretfeltételeinek kialakítását, és a bérköltségek olyan alakulását kell szorgalmazniuk, amely összhangban áll az árstabilitással, a termelékenység középtávú alakulásával és a makrogazdasági egyensúlyhiányok csökkentésének szükségességével. Adott esetben a közszféra béreinek megfelelő megállapítását olyan fontos jelzésértékű lépésnek kell tekinteni, amely a versenyképesség javításának szükségességével összhangban biztosítja a bérmérséklést a magánszférában. A bérmegállapítási kereteknek, többek között a minimálbéreknek elő kell segíteniük az olyan béralakulási folyamatokat, amelyek tükrözik a szakképzettség és a helyi munkaerő-piaci feltételek különbségeit, valamint az országon belüli régiók, ágazatok és társaságok gazdasági teljesítménye közötti jelentősebb eltéréseket. A szociális partnereknek fontos szerep jut ezzel összefüggésben. A jelentős fizetésimérleg-többlettel rendelkező tagállamoknak olyan strukturális reformok megvalósítására irányuló lépéseket kell tenniük, amelyek elősegítik a potenciális növekedés megerősítését és ezáltal a belföldi keresletet is támogatják. A – többek között a tagállamok közötti – makrogazdasági egyensúlyhiányok kezelése is hozzájárulna a gazdasági kohézió megvalósításához.
      3. iránymutatás:   Az euroövezeten belüli egyensúlyhiányok csökkentése
      A tagállamoknak, amelyek fizetőeszköze az euro, a folyó fizetési mérlegek jelentős mértékű és tartós divergenciáit és az egyéb makrogazdasági egyensúlyhiányokat közös érdekű ügynek kell tekinteniük, és szükség esetén sürgősen fel kell lépniük ezek csökkentése érdekében. Az euroövezet valamennyi tagállamában fellépésre van szükség, azonban az adott országtól függően lényegesen eltér a szakpolitikai feladatok természete, fontossága és sürgőssége. Figyelembe véve a sérülékeny pontokat és a szükséges kiigazítás méretét, különösen azokban az országokban van sürgősen szakpolitikai intézkedésre szükség, amelyek tartósan magas fizetésimérleg-hiánnyal és a versenyképesség jelentős gyengülésével küzdenek. Ezeknek az országoknak el kell érniük, hogy a fizetésimérleg-hiányuk lényegesen és permanensen csökkenjen. Az euroövezet ezen tagállamainak törekedniük kell a fajlagos bérköltségek csökkentésére is, figyelembe véve a termelékenységi folyamatokat regionális, ágazati és vállalati szinten, és fokozniuk kell a termékpiaci versenyképességet. A jelentős fizetésimérleg-többlettel rendelkező euroövezetbeli tagállamoknak olyan strukturális reformok megvalósítására irányuló lépéseket kell tenniük, amelyek elősegítik a potenciális növekedés megerősítését és ezáltal a belföldi keresletet is támogatják. Hasonlóképpen, az euroövezetbeli tagállamoknak bármely más makrogazdasági egyensúlyhiányt – például a magánszektor túlzott eladósodását és az inflációs eltéréseket – is kezelniük kell. Fel kell számolni azokat az intézményi akadályokat, amelyek meggátolják az árak és a bérek rugalmas igazodását a piaci feltételekhez. Az eurocsoporton belül szorosan figyelemmel kell kísérni a makrogazdasági egyensúlyhiányokat, és szükség esetén javaslatokat kell megfogalmazni azok orvoslására.
      4. iránymutatás:   A K + F-hez és az innovációhoz nyújtott támogatások optimalizálása, a tudásháromszög erősítése és a digitális gazdaság potenciáljának felszabadítása
      A tagállamoknak felül kell vizsgálniuk nemzeti (és regionális) K + F és innovációs rendszereiket, és biztosítaniuk kell a stabilitási és növekedési paktum szerinti költségvetési konszolidációs stratégiák keretén belüli közberuházások hatékony és megfelelő keretfeltételeit (1. iránymutatás), továbbá e beruházásokat a fokozottabb növekedést lehetővé tevő és adott esetben jelentős társadalmi kihívások megoldását célzó tevékenységekre (többek között energiaügy, erőforrás-hatékonyság, éghajlatváltozás, biodiverzitás, társadalmi és területi kohézió, idősödés, egészségügy, biztonság) kell – költséghatékony módon – összpontosítaniuk. A közberuházásoknak többek között meg kell sokszorozniuk a privátszféra K + F-finanszírozásának hatásait. A reformoknak ösztönözniük kell a kiválóságot és az intelligens specializálódást, elő kell segíteniük a tudomány integritását, meg kell erősíteniük az egyetemek, a kutatóintézetek és az állami, magán- és civil szféra szereplői közötti együttműködést mind hazai, mind nemzetközi téren, és biztosítaniuk kell a tudás terjesztését szolgáló infrastruktúra és hálózatok fejlődését. A nemzeti kutatási rendszerek költséghatékonyságának és eredményességének fokozása érdekében javítani kell a kutatóintézetek irányítási struktúráját. Ennek érdekében korszerűsíteni kell az egyetemi kutatást, világszínvonalú infrastruktúrát kell kialakítani és igénybe vehetővé tenni, a kutatók és hallgatók számára pedig vonzó karrier- és mobilitási lehetőségeket kell biztosítani. Ki kell igazítani és egyszerűsíteni kell a nemzeti finanszírozási és közbeszerzési rendszereket annak érdekében, hogy azok – a szinergiákra alapozva és értéktöbbletet teremtve – adott esetben elősegítsék a határon átnyúló együttműködést, a tudástranszfert és az érdemeken alapuló versenyt.
      A tagállami K + F és innovációs politikákkal közvetlenül kell kiaknázni, illetve megoldani a tagállami lehetőségeket, illetve kihívásokat, és azok kialakítása során figyelembe kell venni az uniós kontextust, lehetővé téve a magán- és állami források egyesítési lehetőségeinek növelését az uniós hozzáadott értékkel rendelkező területeken, valamint az e források és az uniós alapok közötti szinergiák kiaknázását, biztosítva ezáltal a megfelelő nagyságrendet, és elkerülve a szétaprózottságot. A tagállamoknak és az Uniónak minden vonatkozó szakpolitikába integrálniuk kell az innovációt, és támogatniuk kell a tág értelemben vett innovációt (amelyhez a nem technológiai jellegű innováció is hozzátartozik). A kutatás és innováció területére irányuló magánbefektetések növelése érdekében a tagállamoknak és az Európai Uniónak javítaniuk kell a keretfeltételeket (különösen az üzleti környezet, a versenyképes és nyitott piacok, valamint a kulturális és kreatív ágazatok jelentős gazdasági potenciálja tekintetében), ötvözniük kell a költséghatékony költségvetési ösztönzőket (az egyes tagállamok költségvetési mozgásterétől függően) és más pénzügyi eszközöket a magánfinanszírozás (például kockázati tőke) igénybevételének lehetőségét elősegítő intézkedésekkel, meg kell könnyíteniük a kkv-k részvételét, növelniük kell a keresletet, különösen az ökoinnováció területén (adott esetben zöld közbeszerzések és az interoperabilitást biztosító normák kialakítása segítségével), ösztönözniük kell az innovációbarát piacok és szabályozás kialakítását, és biztosítaniuk kell, hogy a szellemi tulajdon védelme és az azzal való gazdálkodás hatékony, megfizethető és eredményes legyen. A háromszög három oldalának (oktatás-kutatás-innováció) kölcsönösen támogatniuk kell egymást és együtt kell működniük. A 8. és 9. iránymutatással összhangban a tagállamoknak biztosítaniuk kell polgáraik számára azon készségek széles skáláját, amelyek az innováció valamennyi formájának, többek között az ökoinnovációnak az elősegítéséhez szükségesek, és törekedniük kell arra, hogy elegendő természettudományos, matematikai és mérnöki diplomával rendelkező szakember álljon rendelkezésre.
      A tagállamoknak és az Uniónak megfelelő keretfeltételeket kell teremteniük a széles körben elérhető online tartalmakat és szolgáltatásokat kínáló egységes digitális piac gyors kialakításához. A tagállamoknak támogatniuk kell a nagysebességű internet bevezetését és térnyerését, mivel ez a tudáshoz való hozzáférés és a tudás létrehozásában való részvétel kulcsfontosságú eszköze. A közfinanszírozásnak a piaci tökéletlenségek kiküszöbölése érdekében költséghatékonynak és célzottnak kell lennie. A szakpolitikáknak tiszteletben kell tartaniuk a technológiai semlegesség elvét. A tagállamoknak – többek között az építési közberuházások összehangolásának fejlesztésével – törekedniük kell a hálózat bevezetése költségeinek csökkentésére. A tagállamoknak és az Uniónak támogatniuk kell – többek között az e-kormányzás, elektronikus aláírás, elektronikus személyazonosítás és elektronikus fizetés továbbfejlesztése révén – a korszerű online szolgáltatások bevezetését és használatát, elő kell segíteniük a digitális társadalomban való aktív részvételt különösen a kulturális tartalmak és szolgáltatások igénybevételének előmozdítása révén (többek között a média használatával és a digitális jártasság elsajátításán keresztül), valamint a biztonság és a bizalom légkörének kialakítását.

         Az Európai Unió kiemelt célkitűzése, amely alapján a tagállamok meghatározzák nemzeti célkitűzéseiket, a kutatás és fejlesztés feltételeinek javítása többek között azzal a céllal, hogy ezen ágazatban a köz- és magánszférából származó befektetések együttes szintje 2020-ra a GDP 3 %-a legyen. A Bizottság kidolgoz majd egy olyan mutatót, amely tükrözi a K + F- és az innovációs intenzitást.

      5. iránymutatás:   Az erőforrás-hatékonyság növelése és az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentése
      A tagállamoknak és az Uniónak intézkedéseket kell hoznia a gazdasági növekedés és az erőforrás-felhasználás szétválasztásának előmozdítása érdekében, a környezeti kihívások növekedési lehetőségekké alakítása és a természeti erőforrások hatékonyabb felhasználása révén, ami elősegíti a környezetkárosodás megelőzését és a biológiai sokféleség biztosítását is. A tagállamoknak és az Uniónak annak érdekében, hogy a szén-dioxid-kibocsátással és az erőforrásokkal kapcsolatos globális korlátozások növekedése mellett sikereket érjen el új üzleti és foglalkoztatási lehetőségek megteremtésében, végre kell hajtania a szükséges strukturális reformokat. A szűk keresztmetszetek nélküli gáz- és elektromosenergia-ellátás érdekében az Uniónak és a tagállamoknak további erőfeszítéseket kell tenniük az integrált és teljeskörűen működő belső energiapiac létrehozásának felgyorsítására. A kibocsátáscsökkentés és az energiahatékonyság fokozása céljából a tagállamoknak széles körben alkalmazniuk kell a piaci alapú eszközöket – például az adóztatást –, támogatva a külső költségek internalizálásának elvét, valamint egyéb hatékony támogatási eszközöket a kibocsátás csökkentése és az éghajlatváltozáshoz való megfelelőbb alkalmazkodás, a fenntartható növekedés, a munkahelyteremtés és az erőforrás-hatékonyság költséghatékony módon történő támogatása, a megújuló energiaforrások és az éghajlatváltozás hatásaival szemben ellenállóképes, alacsony szén-dioxid-kibocsátású technológiák alkalmazásának ösztönzése, a környezetbarátabb és egymáshoz kapcsolódó közlekedési módokra való átállás ösztönzése, továbbá az energiamegtakarítás és az ökoinnováció elősegítése érdekében. A tagállamoknak fokozatosan meg kell szüntetniük a környezetre károsan ható támogatásokat, valamint biztosítaniuk kell az ezzel kapcsolatos költségek és haszon méltányos elosztását.
      A tagállamoknak és az Uniónak – az európai szinergiák maximális kiaknázása és a fenntartható mezőgazdaság általi hozzájárulás figyelembevétele mellett – szabályozási, nem szabályozási és fiskális eszközöket – például termékekre és épületekre vonatkozó, uniós szintű energiahatékonysági normákat, címkézést és környezetbarát közbeszerzéseket – kell alkalmazniuk a költséghatékony termelési rendszerekre és fogyasztási szokásokra való áttérés ösztönzésére, az újrahasznosítás elősegítésére, energia- és erőforrás-hatékony, biztonságos és fenntartható, alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaság felé történő átmenetre, fenntarthatóbb közlekedés, valamint biztonságos és tiszta energiatermelés irányába történő elmozdulás biztosítására. A tagállamoknak határozott lépéseket kell tenniük intelligens, korszerűsített és teljes mértékben összekapcsolt közlekedési és energetikai infrastruktúrák kialakítására, a 4. iránymutatásnak megfelelően az információs és kommunikációs technológiákat a termelékenységnövelés szolgálatába kell állítaniuk, biztosítaniuk kell az infrastrukturális projektek összehangolt végrehajtását, továbbá támogatniuk kell a nyitott, versenyképes és integrált hálózati piacok kialakítását.

         Az Európai Unió kiemelt célkitűzése, amely alapján a tagállamok meghatározzák nemzeti célkitűzéseiket, hogy 2020-ra az üvegházhatást okozó gázok kibocsátása az 1990-es szinthez képest 20 %-kal csökkenjen; a végső energiafelhasználásban a megújuló energiaforrások aránya 20 %-ra nőjön; az energiahatékonyság 20 %-kal javuljon; az Unió elkötelezett amellett, hogy a 2012 utáni időszakra vonatkozó globális és átfogó megállapodást célzó feltételes felajánlásként 2020-ra az 1990-es szintekhez képest 30 %-os csökkentésről döntsön, feltéve, hogy más fejlett országok is kötelezettséget vállalnak a kibocsátás hasonló mértékű csökkentésére, és hogy ahhoz a fejlődő országok is megfelelő mértékben hozzájárulnak, felelősségeiknek és saját képességeiknek megfelelően.

      6. iránymutatás:   Az üzleti és a fogyasztói környezet javítása, valamint az ipari bázis korszerűsítése a belső piac teljes körű működésének biztosítása érdekében
      A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a piacok a polgárok, a fogyasztók és a vállalkozások érdekeit szolgálják. A fogyasztóvédelem biztosítása mellett a tagállamoknak és az Uniónak kiszámítható keretfeltételeket kell kialakítania, és biztosítania kell a jól működő, nyitott és versenyképes áru- és szolgáltatáspiacokat. E fellépések különösen az egységes piacnak és a szabályozói rendszernek – különösen a pénzügyi szektorban való – elmélyítését, a globális szintű pénzügyi piacokon az egyenlő versenyfeltételek előmozdítását, az egységes piaci és versenyszabályok hatékony végrehajtását és érvényre juttatását, valamint – többek között a regionális eltérések csökkentése érdekében – a szükséges fizika infrastruktúra kiépítését kell, hogy célozzák.
      A kereskedelem és a beruházások fokozásának céljából tovább kell fejleszteni a belső piac külső dimenzióját. A belső piac vonatkozásában kellő figyelmet kell fordítani az általános érdekű szolgáltatások megfelelő módon történő nyújtásának tiszteletben tartására. A tagállamoknak tovább kell folytatniuk az üzleti környezet javítását a következők révén: a közigazgatás korszerűsítése, a vállalatirányítás javítása, a belső piaccal kapcsolatban még fennálló akadályok megszüntetése, a szükségtelen adminisztratív terhek csökkentése és újabb szükségtelen terhek elkerülése intelligens szabályozói eszközök alkalmazásának segítségével – többek között további kölcsönösen átjárható e-kormányzati szolgáltatások kialakításával –, az adójellegű akadályok felszámolása, a kis- és középvállalkozások (kkv) támogatása, az egységes piachoz való hozzáférésük javítása összhangban az európai kisvállalkozói intézkedéscsomaggal és a „gondolkozz először kicsiben” elvvel, a stabil és integrált pénzügyi szolgáltatási piacok biztosítása, a finanszírozáshoz való hozzáférés elősegítése, a szellemitulajdon-jogokhoz való hozzáféréssel és azok védelme előmozdításával kapcsolatos feltételek javítása, a kkv-k nemzetközivé válásának támogatása és a vállalkozói készség ösztönzése, többek között a nők körében. A közbeszerzéseknek ösztönözniük kell az innovációt, különösen a kkv-k tekintetében, és (az 5. iránymutatással összhangban) támogatniuk kell az erőforrás- és energiahatékony gazdaságra való áttérést, tiszteletben tartva a piaci nyitottság, az átláthatóság és a hatékony verseny elveit.
      A tagállamoknak támogatniuk kell egy korszerű, innovatív, diverzifikált, versenyképes, alacsony szén-dioxid-kibocsátású, erőforrás- és energiahatékony ipari bázis kialakítását, részben egy költséghatékony, valamint az uniós versenyszabályoknak és egyéb vonatkozó szabályoknak maradéktalanul megfelelő, szükséges szerkezetátalakítás elősegítésével. Ezzel összefüggésben a tagállamoknak át kell rendezniük az uniós forrásokkal kapcsolatos prioritásokat. A tagállamoknak szorosan együtt kell működniük az ipar képviselőivel és az érdekelt felekkel annak érdekében, hogy – különösen a vállalatok társadalmi felelősségvállalásának ösztönzése, a szűk keresztmetszetek megjelölése és a változások lehetővé tétele révén – hozzájáruljanak az Unió vezető szerepéhez és versenyképességéhez egy globálisan fenntartható és inkluzív fejlődésben.


title: Az Európai Központi Bank ajánlása ( 2013. szeptember 2. ) az Európai Unió Tanácsa számára a Banco de España külső könyvvizsgálóiról (EKB/2013/32)

text:
               13.9.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 264/1

         AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA
   (2013. szeptember 2.)
   az Európai Unió Tanácsa számára a Banco de España külső könyvvizsgálóiról
   (EKB/2013/32)
   2013/C 264/01
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára, és különösen annak 27.1. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Központi Bank („EKB”) és azon tagállamok nemzeti központi bankjainak beszámolóit, amelyek pénzneme az euro, az EKB Kormányzótanácsa által javasolt és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

               (2)

               A Banco de España jelenlegi külső könyvvizsgálóinak megbízatása a 2012. pénzügyi év ellenőrzését követően lejárt. Ezért külső könyvvizsgálók kinevezése szükséges a 2013. pénzügyi évtől.

               (3)

               A Banco de España a KPMG Auditores, S.L-t választotta külső könyvvizsgálójaként a 2013–2017. pénzügyi évre,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   Ajánlott, hogy 2013–2017. pénzügyi évre a Banco de España külső könyvvizsgálójaként a KPMG Auditores, S.L-t jelöljék ki.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2013. szeptember 2-án.

            az EKB elnöke

         Mario DRAGHI