title: A Bizottság ajánlása ( 2008. május 29.) a következő anyagokra vonatkozó kockázatcsökkentési intézkedésekkel kapcsolatban: kadmium és kadmium-oxid (az értesítés a C(2008) 2243. számú dokumentummal történt) (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               14.6.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 156/22

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2008. május 29.)
   a következő anyagokra vonatkozó kockázatcsökkentési intézkedésekkel kapcsolatban: kadmium és kadmium-oxid
   (az értesítés a C(2008) 2243. számú dokumentummal történt)
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2008/446/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésére,
   tekintettel a létező anyagok kockázatainak értékeléséről és ellenőrzéséről szóló, 1993. március 23-i 793/93/EGK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 11. cikke (2) bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A 793/93/EGK rendelet keretében elsőbbségi anyagnak minősítették a következő anyagokat az elsőbbségi anyagok 793/93/EGK tanácsi rendeletben előírt harmadik listájáról szóló, 1997. január 27-i 143/97/EK bizottsági rendelettel (2) összhangban történő értékelés szempontjából:

                           —

                           kadmium,

                           —

                           kadmium-oxid.

                     A 793/93/EGK és a 143/97/EK rendeleteknek megfelelően kijelölt referens tagállam a létező anyagok embert és környezetet érintő kockázatainak becslésére vonatkozó elvek megállapításáról szóló, 1994. június 28-i 1488/94/EK bizottsági rendelete (3) összhangban a 793/93/EGK rendelettel befejezte az említett anyagokkal kapcsolatos, az embert és a környezetet érintő kockázatok értékelését, és megfelelően stratégiát javasolt a kockázatok csökkentésére.

               (2)

               A toxicitási, ökotoxicitási és környezetvédelmi tudományos bizottság (SCTEE) konzultációját követően véleményt bocsátott ki a referens tagállamok által elvégzett kockázatelemzések tekintetében. A véleményeket közzétették a tudományos bizottság weboldalán.

               (3)

               A kockázatértékelés eredményeit és a kockázatcsökkentésre irányuló stratégiák további eredményeit a vonatkozó bizottsági közlemény (4) ismerteti.

               (4)

               Az értékelés alapján egyes anyagokra vonatkozóan indokolt bizonyos kockázatcsökkentő intézkedések ajánlása.

               (5)

               A munkavállalók védelmére ajánlott kockázatcsökkentő intézkedéseket a munkavállalók védelmére vonatkozó jogszabályok keretében kell figyelembe venni, amelyek megfelelő keretet nyújtanak az adott anyagok kockázatainak szükséges mértékű korlátozásához.

               (6)

               Az ebben az ajánlásban megfogalmazott kockázatcsökkentő intézkedések összhangban vannak a 793/93/EGK rendelet 15. cikke (1) bekezdésének megfelelően felállított bizottság véleményével,

         AJÁNLJA:
   1.   SZAKASZ
   KADMIUM

      (CAS-szám: 7440-43-9; Einecs-szám: 231-152-8)

   A munkavállalókat (1) és a környezetet (2, 3, 4) érintő kockázatokat csökkentő intézkedések

               1.

               A kadmiumot a kockázatértékelés alapján aggályosnak ítélt célokra felhasználó munkaadóknak figyelemmel kell lenniük minden ágazatspecifikus útmutatóra, amelyet nemzeti szinten dolgoznak ki a 98/24/EK tanácsi irányelv (5) 12. cikke (2) bekezdésében előírt nem kötelező érvényű gyakorlati útmutató alapján.

               2.

               A 2008/1/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) értelmében az érintett tagállamok illetékes hatóságainak a 2008/1/EK irányelv értelmében kibocsátott engedélyekben a kadmiumra vonatkozóan feltételeket, kibocsátási határértékeket vagy ekvivalens paramétereket, illetve technikai intézkedéseket kell meghatározniuk annak érdekében, hogy az érintett létesítmények az elérhető legjobb technikák szerint működjenek, figyelembe véve ezen létesítmények műszaki jellemzőit, földrajzi elhelyezkedését és a helyi környezeti tényezőket.

               3.

               A környezetbe történő helyi kibocsátásokat szükség szerint nemzeti szabályokkal korlátozzák annak biztosítására, hogy ne merüljön fel a környezetet érintő kockázat.

               4.

               A rendelkezésre álló információkat, a lágy vízre vonatkozó jövőbeli adatokat is beleértve, figyelembe kell venni a környezeti minőségi normáknak (Environmental Quality Standards – EQS) a 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (7) keretében történő kidolgozása során.

         2.   SZAKASZ
   KADMIUM-OXID

      (CAS-szám: 1306-19-0; Einecs-szám: 215-146-2)

   A munkavállalókat (5) és a környezetet (6, 7, 8) érintő kockázatokat csökkentő intézkedések

               5.

               A kadmium-oxidot a kockázatértékelés alapján aggályosnak ítélt célokra felhasználó munkaadóknak figyelemmel kell lenniük minden ágazatspecifikus útmutatóra, amelyet nemzeti szinten dolgoznak ki a 98/24/EK tanácsi irányelv 12. cikke (2) bekezdésében előírt nem kötelező érvényű gyakorlati útmutató alapján.

               6.

               A 2008/1/EK irányelv értelmében az érintett tagállamok illetékes hatóságainak a 2008/1/EK irányelv értelmében kibocsátott engedélyekben a kadmiumra vonatkozóan feltételeket, kibocsátási határértékeket vagy ekvivalens paramétereket, illetve technikai intézkedéseket kell meghatározniuk annak érdekében, hogy az érintett létesítmények az elérhető legjobb technikák szerint működjenek, figyelembe véve ezen létesítmények műszaki jellemzőit, földrajzi elhelyezkedését és a helyi környezeti tényezőket.

               7.

               A környezetbe történő helyi kibocsátásokat szükség szerint nemzeti szabályokkal korlátozzák annak biztosítására, hogy ne merüljön fel a környezetet érintő kockázat.

               8.

               A rendelkezésre álló információkat, a lágy vízre vonatkozó jövőbeli adatokat is beleértve, figyelembe kell venni a környezeti minőségi normáknak a 2000/60/EK irányelv keretében történő kidolgozása során.

         3.   SZAKASZ
   CÍMZETTEK

               9.

               Ennek az ajánlásnak az anyagokat importáló, előállító, szállító, tároló, készítménnyé alakító vagy más módon feldolgozó, felhasználó, ártalmatlanító vagy visszanyerő valamennyi ágazat és a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2008. május 29-én.

            a Bizottság részéről

         Stavros DIMAS

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 84., 1993.4.5., 1. o. A legutóbb az 1882/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL L 284., 2003.10.31., 1. o.) módosított rendelet.

      (2)  HL L 25., 1997.1.28., 13. o.

      (3)  HL L 161., 1994.6.29., 3. o.

      (4)  HL C 149., 2008.6.14., 6. o.

      (5)  HL L 131., 1998.5.5., 11. o. A 2007/30/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 165., 2007.6.27., 21. o.) módosított rendelet.

      (6)  HL L 24., 2008.1.29., 8. o.

      (7)  HL L 327., 2000.12.22., 1. o. A legutóbb a 2008/32/EK irányelvvel (HL L 81., 2008.3.20., 60. o.) módosított irányelv.


title: A Tanács ajánlása ( 2009. február 10. ) az Európai Fejlesztési Alap (hetedik EFA) 2007. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről

text:
               11.2.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 40/35

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2009. február 10.)
   az Európai Fejlesztési Alap (hetedik EFA) 2007. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről
   (2009/112/EK)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel az 1995. november 4-én Mauritiuson aláírt megállapodással (1) módosított, 1989. december 15-én Loméban aláírt negyedik AKCS–EGK-egyezményre (2),
   tekintettel a negyedik AKCS–EGK-egyezmény szerinti közösségi támogatás finanszírozásáról és kezeléséről szóló 91/401/EGK belső megállapodásra (3) (a továbbiakban: a belső megállapodás), amely létrehozta többek között a hetedik Európai Fejlesztési Alapot (hetedik EFA) és különösen annak 32. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel a negyedik AKCS–EGK-egyezmény szerinti fejlesztésfinanszírozási együttműködésre alkalmazandó 1991. július 29-i 91/491/EGK pénzügyi szabályzatra (4) és különösen annak 69–77. cikkére,
   megvizsgálva a hetedik EFA műveleteire vonatkozó 2007. december 31-i bevételi és kiadási kimutatást, illetve eredménykimutatást, valamint a Számvevőszéknek a 2007. pénzügyi évre vonatkozó jelentését, a Bizottság válaszaival együtt (5),
   mivel:

               (1)

               A belső megállapodás 32. cikkének (3) bekezdése szerint a hetedik EFA pénzgazdálkodása tekintetében az Európai Parlamentnek kell megadnia a Tanács ajánlása alapján a Bizottságnak a mentesítést.

               (2)

               A 2007. pénzügyi év során a Bizottság a hetedik EFA műveleteit összességében kielégítően hajtotta végre,

         JAVASOLJA, hogy az Európai Parlament mentesítse a Bizottságot a hetedik EFA 2007. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2009. február 10-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         M. KALOUSEK

      (1)  HL L 156., 1998.5.29., 3. o.

      (2)  HL L 229., 1991.8.17., 3. o.

      (3)  HL L 229., 1991.8.17., 288. o.

      (4)  HL L 266., 1991.9.21., 1. o.

      (5)  HL C 286., 2008.11.10., 273. o.


title: S1 ajánlás ( 2012. március 15. ) a határokon átnyúló szervadományozások pénzügyi vonatkozásairól  EGT-vonatkozású és az EK–Svájc-megállapodást érintő szöveg

text:
               10.8.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 240/3

         S1 AJÁNLÁS
   (2012. március 15.)
   a határokon átnyúló szervadományozások pénzügyi vonatkozásairól
   (EGT-vonatkozású és az EK–Svájc-megállapodást érintő szöveg)
   2012/C 240/04
   A SZOCIÁLIS BIZTONSÁGI RENDSZEREK KOORDINÁCIÓJÁVAL FOGLALKOZÓ IGAZGATÁSI BIZOTTSÁG,
   tekintettel a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29-i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 72. cikkének a) pontjára, amelynek értelmében az igazgatási bizottság foglalkozik az összes igazgatási jellegű, illetve a 883/2004/EK rendelet és a 987/2009/EK rendelet (2) rendelkezéseiből eredő értelmezési kérdésekkel,
   tekintettel az EUMSZ. 168. cikkének (7) bekezdésére,
   tekintettel az EUMSZ. 48. cikkére,
   a 883/2004/EK rendelet 71. cikke (2) bekezdésének második albekezdésében előírt feltételeknek megfelelően eljárva,
   mivel:

               (1)

               Az uniós intézkedésnek tiszteletben kell tartania a tagállamoknak az egészségügyi politikájuk meghatározására, valamint az egészségügyi szolgáltatások és az orvosi ellátás megszervezésére és biztosítására vonatkozó hatáskörét.

               (2)

               Az uniós intézkedés nem érintheti a szervek és vér adományozására vagy gyógyászati célú felhasználására vonatkozó nemzeti rendelkezéseket.

               (3)

               A 883/2004/EK rendelet nem nyújt megoldást az élő donorok természetbeni betegbiztosítási ellátásainak megtérítésére abban az esetben, amikor a donorra alkalmazandó jogszabályok kizárják vagy nem biztosítják a költségek megtérítését, és a szerv recipiensére vonatkozó jogszabályok nem fedezik a donor költségeit.

               (4)

               Ismert tény, hogy a szervátültetés költséghatékony kezelés, amely felbecsülhetetlen változást hozott a betegek életében, és az élődonoros adományozásokat oly módon kell megoldani, hogy az minimálisra csökkentse az egyéni donort érintő szociális kockázatot.

               (5)

               A szerv recipiense illetékes intézményének humanitárius ad hoc megoldást kellene találnia és meg kellene térítenie a határokon átnyúló élődonoros adományozások esetén szükséges természetbeni ellátásokat abban az esetben, ha a szervdonorra alkalmazandó jogszabályok általánosságban nem biztosítanak élő szervdonorokra, illetve szervadományozásra vonatkozó térítést.

               (6)

               Az élő donornak képesnek kell lennie arra, hogy az összes releváns információ alapján önálló döntést hozzon, és előzetes tájékoztatást kellene kapnia az egészségbiztosításról, a határokon átnyúló szervadományozásra vonatkozó költségtérítésről, valamint a betegségi pénzbeli ellátások által ellensúlyozott bevételkiesésről,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               (1)

               Amikor egy szerv recipiensének illetékes hatóságai egy másik tagállamban biztosított élő donortól származó szervre vonatkozóan készítik elő vagy engedélyezik az élődonoros szervadományozást, meg kellene vizsgálniuk, hogy az élő donornak van-e hozzáférése egészségügyi rendszeréhez az adományozási eljárás során felmerülő problémák esetére.

               (2)

               A szerv recipiense illetékes hatóságainak humanitárius megoldást kell találniuk és meg kell téríteniük a határokon átnyúló élődonoros adományozások esetén szükséges természetbeni ellátásokat abban az esetben, ha a szervdonorra vonatkozó jogszabályok nem biztosítanak jogosultságot betegségi természetbeni ellátásokra.

               (3)

               A donor illetékes hatóságának a betegségi pénzbeli ellátásokat az alkalmazandó jogszabályainak megfelelően biztosítania kell, függetlenül attól, hogy az adományozásra mely tagállamban került sor, illetve, hogy ki volt a szerv recipiense. A donornak az adományozással kapcsolatos lehetséges bevételkiesését ugyanúgy kellene kezelni, mint bármely más, a donorra alkalmazandó jogszabályok szerinti keresőképtelenséget, mivel nem indokolt, hogy az adományozással kapcsolatos keresőképtelenséget másként kezeljék, mint más, egészségügyi okokból adódó keresőképtelenséget.

            az igazgatási bizottság elnöke

         Karin MØHL LARSEN

      (1)  HL L 166., 2004.4.30., 1. o. (helyesbítés: HL L 200., 2004.6.7., 1. o.).

      (2)  A szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló 883/2004/EK rendelet végrehajtására vonatkozó eljárás megállapításáról szóló, 2009. szeptember 16-i 987/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 284., 2009.10.30., 1. o.)


title: 2012/127/EU: A Tanács ajánlása ( 2012. február 21. ) az Európai Fejlesztési Alap (nyolcadik EFA) 2010. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről

text:
               29.2.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 55/32

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2012. február 21.)
   az Európai Fejlesztési Alap (nyolcadik EFA) 2010. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről
   (2012/127/EU)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel az 1995. november 4-én Mauritiuson aláírt megállapodással (1) módosított, 1989. december 15-én Loméban aláírt negyedik AKCS–EGK-egyezményre (2),
   tekintettel a negyedik AKCS–EGK-egyezmény második pénzügyi jegyzőkönyve szerinti közösségi támogatás finanszírozásáról és kezeléséről szóló, tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői közötti belső megállapodásra (3) (a továbbiakban: a belső megállapodás), amely létrehozta többek között a nyolcadik Európai Fejlesztési Alapot (nyolcadik EFA) és különösen annak 33. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel a negyedik AKCS–EGK-egyezmény szerinti fejlesztésfinanszírozási együttműködésre alkalmazandó 1998. június 16-i pénzügyi szabályzatra (4) és különösen annak 66–74. cikkére,
   megvizsgálva a nyolcadik EFA műveleteire vonatkozó 2010. december 31-i bevételi és kiadási kimutatást, illetve eredmény-kimutatást, valamint a Számvevőszéknek a 2010-es pénzügyi évről szóló éves jelentését a nyolcadik, kilencedik és tizedik Európai Fejlesztési Alap (EFA) által támogatott tevékenységekről, a Bizottságnak az éves jelentésben található válaszaival együtt (5),
   mivel:

               (1)

               A belső megállapodás 33. cikkének (3) bekezdése szerint a nyolcadik EFA pénzgazdálkodása tekintetében az Európai Parlamentnek kell megadnia a Tanács ajánlása alapján a Bizottságnak a mentesítést.

               (2)

               A 2010. pénzügyi év során a Bizottság a nyolcadik EFA műveleteit összességében kielégítően hajtotta végre,

         AJÁNLJA, hogy az Európai Parlament mentesítse a Bizottságot a nyolcadik EFA 2010. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2012. február 21-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         M. VESTAGER

      (1)  HL L 156., 1998.5.29., 3. o.

      (2)  HL L 229., 1991.8.17., 3. o.

      (3)  HL L 156., 1998.5.29., 108. o.

      (4)  HL L 191., 1998.7.7., 53. o.

      (5)  HL C 326., 2011.11.10., 251. o.


				|

		52011SC0818

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Bulgariaand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Bulgaria, 2011-2014

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Bulgária 2011. évi nemzeti reformprogramjáról
és Bulgária 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó
aktualizált konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi véleményről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke
(2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1] és
különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[2],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott
konzultációt követően,
mivel:
(1)
Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta az
Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és
növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a
gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú
területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében,
hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén
rejlő lehetőségeit.
(2)
A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok
és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló
ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok
foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[3], amelyek együtt alkotják az „integrált
iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak arra, hogy nemzeti gazdaság-
és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált
iránymutatásokat.
(3)
A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az
első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az
EU-ban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és
elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első
európai szemeszterét.
(4)
Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács 2011.
február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban és a Bizottság éves
növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció és a
strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget élvez
majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság
helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való
csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a
növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a
prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy
konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.
(5)
Az Európai Tanács 2011. március 25-én arra is
felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy
vállalásaikat időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási és
konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.
(6)
Bulgária 2011. április 15-én benyújtotta a 2011–2014
közötti időszakra vonatkozó, 2011. évi aktualizált konvergenciaprogramját,
valamint 2011. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok
figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került
sor.
(7)
A gazdasági válság a jelentős közvetlen
külföldi befektetések és a hitelexpanzió által ösztönzött erőteljes
növekedés időszakát szakította meg. 2010 második negyedévében a GDP ismét
növekedni kezdett, miután a csúcstól a mélypontig számítva összesen 7,1 %-ot
esett a GDP növekedési üteme, így 2010 egészére nézve összességében a reál-GDP
értéke stagnálást mutat. Az export erőteljes fellendülése és a készletek
újbóli feltöltése voltak a növekedést előmozdító legfontosabb
tényezők. Az államháztartási egyenleg a válság előtti többlet
felől a hiány irányába mozdult, ennek mértéke 2009-ben a GDP 4,7 %-a,
2010-ben pedig a GDP 3,3 %-a volt. Míg az exportvezérelt ágazatokban
nőtt a termelés és a foglalkoztatás, az építőipar, az ingatlanágazat
és a kiskereskedelem visszafogott tevékenységi szintje korlátokat szabott a fellendülésnek
az elmúlt év során. A termelés korrekciója leginkább a foglalkoztatásban
éreztette hatását; a 2008-as csúcsértékhez képest 358 000 álláshely
szűnt meg. Ebből adódóan a munkanélküliség több százalékponttal
nőtt, 2010-re 10,2%-ot érve el, és középtávon nem várható, hogy a
foglalkoztatás újból visszatér a válság előtti szintre.
(8)
Az 1466/97/EK tanácsi rendeletnek megfelelően
az aktualizált konvergenciaprogram értékelése alapján a Tanácsnak az a
véleménye, hogy a költségvetési előrejelzéseket alapját képező
makrogazdasági forgatókönyv a Bizottság szolgálatainak előrejelzésénél
optimistább növekedési előrejelzéseken alapul. A 2010-es jelentős és
előre ütemezett, strukturális értelemben több mint 2 százalékpontos
költségvetési kiigazítást követően a 2011-es költségvetési
erőfeszítés jóval alacsonyabb, mint az ajánlott, a GDP legalább 0,75 %-át
kitevő kiigazítási szint. Mindazonáltal az aktualizált konvergenciaprogram
a tanácsi ajánlásnak megfelelően 2011-re a túlzott államháztartási hiány
korrekcióját, azt követően pedig további csökkentését tervezi. Az
aktualizált program azonban nem részletezi kellőképpen a 2012–2014 között
elérendő költségvetési célértékek megvalósítása érdekében tervezett
költségvetési intézkedéseket. A 2014-re előirányzott, a GDP 0,6 %-át
kitevő strukturális hiányra vonatkozó felülvizsgált, lefelé korrigált
középtávú célkitűzés a minimálisan szükségesnél továbbra is ambiciózusabb.
A célkitűzés tükrözi a Stabilitási és Növekedési Paktum
célkitűzéseit, és elérését a programidőszak végére (2014) tervezik.
Ugyanakkor a túlzott hiány 2011-re ütemezett kiigazítását követően a 2012–2014-re
tervezett átlagos évi költségvetési kiigazítás jóval alacsonyabb, mint a GDP 0,5 %-ában
meghatározott, ajánlott minimális éves strukturális javulás. A fokozatosan
javuló gazdasági kilátásokra való tekintettel a programnak a középtávú
célkitűzés elérésében gyorsabb előrehaladást kellene célul
tűznie. A középtávú termelésnövekedésre vonatkozó körültekintő
előrejelzések alapján értékelve optimistának tűnik a költségvetési
kiadás 2012–2013-ra előre jelzett növekedése, ami középtávon kockáztatja a
strukturális költségvetési pozíciókat.
(9)
A túlzott hiány 2011 végére tervezett korrekciója
hozzájárul a bizalom helyreállításához, és erősíti a kormányzati politikák
hitelességét. Középtávon a GDP 0,6%-át kitevő alacsony strukturális
deficit célkitűzésének megvalósítása fontos ahhoz, hogy a költségvetési
politika támogassa a jelenlegi monetáris politikát. A költségvetési
konszolidációt hátráltatja azonban, hogy a közszféra működése nem elég
hatékony, ami ahhoz vezethet, hogy a kiadásokra jelentős nyomás nehezedik,
miközben a költségvetési bevételek várhatóan strukturálisan alacsonyabb
szintűek lesznek, mint a válságot megelőző fellendülés éveiben.
Ezért ambiciózus államháztartási reformok kellenek a szükséges költségvetési
kiigazítás megvalósításához, valamint a szükséges strukturális reformok
végrehajtásához, beleértve az Unió által támogatott projektek
társfinanszírozását is.
(10)
A válságot megelőző kedvező
gazdasági környezetben a bolgár költségvetési teljesítmény viszonylag pozitív
volt. A költségvetési célokat következetesen teljesítették, és jelentős
költségvetési tartalékok képződtek. 2009-ben a pénzügyi válság
következményeként hosszú évek után első alkalommal költségvetési hiány
lépett fel, és nem sikerült betartani a költségvetési egyensúlyt vagy kis
mértékű többletet, valamint a GDP 40 %-át meg nem haladó
közkiadásokat előíró szabályt. Ez részben a kiadások tervezésének és
ellenőrzésének hiányosságaival volt kapcsolatban. Azt is tükrözte, hogy a
válságot megelőző időszak élénk gazdasági tevékenységéből
adódó bevétel-növekedést az eseti kiadások meglehetősen nagy mértékű
emelésének és a társadalombiztosítási terhek csökkentésének finanszírozására
fordították. E problémák kezelésére a hatóságok számos kezdeményezést
indítottak annak érdekében, hogy javítsák a kiadások ellenőrzését,
valamint a nyomonkövetési és jelentéstételi rendszereket, többek között átfogó
jogszabálycsomag elfogadásával, amely megerősítette a költségvetési
szabályokat és a középtávú költségvetési keretet. Ez várhatóan fokozza a
költségvetési fegyelmet és a szakpolitikák kiszámíthatóságát, csökkenti a
makrogazdasági ingadozást és kevésbé prociklikus költségvetési politikát
biztosít.
(11)
A válság előtti fellendülés éveit a
munkaerőpiac jelentős szűkülése és a bérek nagy mértékű, a
termelékenység növekedésénél gyorsabb ütemű emelkedése jellemezte. A bérek
növekedésének üteme 2007 negyedik negyedévében érte el csúcspontját,
megközelítve az évi 20 %-ot. A visszaesés után a bérek növekedési üteme
mérséklődött, bár a munkaszerződések alapján foglalkoztatott
alkalmazottak (azaz a munkaerő mintegy 65%-a) esetében 2010-ben továbbra
is viszonylag magas maradt a bérnövekedés, közel 10 %-ot téve ki. A bérek
növekedésének és a termelékenység növekedésének összhangba hozása lehetővé
tenné a gazdaság belső szerkezetátalakítását a termelékeny és
exportvezérelt ágazatok erősítése érdekében.
(12)
A munkaerő-piaci részvételt gátló akadályok
részben azt tükrözik, hogy nem állnak kielégítő mértékben rendelkezésre
kellőképpen célzott és a szükségletekhez illeszkedő aktív
munkaerő-piaci intézkedések, továbbá azt, hogy az Állami Foglalkoztatási
Szolgálat nem hatékony és alulfinanszírozott. Az aktivizálás, az
álláskereséshez nyújtott segítség és az átképzés terén mind a közszolgáltatások
színvonala, mind a közkiadások szintje alacsony. Az aktív munkaerő-piaci
intézkedések hatóköre szintén korlátozott, az aktivizálási intézkedések az
álláskeresőknek csupán 12 %-ára terjednek ki. Több regionális alapú
foglalkoztatási program, valamint az uniós strukturális alapok által támogatott
nagyszabású képzési program indításától rövid távon kedvező hatás várható.
A programok eredményeinek nyomon követésére és értékelésére való képesség
gyengesége azonban akadályozza a szakpolitikai tervezést. Mint arra egy, az
Állami Foglalkoztatási Szolgálat megbízásából nemrégiben készült jelentés („Az
aktív munkaerő-piaci intézkedések nettó hatásának értékelése”) is rámutat,
hatékonyabban lehetne támogatni a munkanélküliek álláskeresését az egyéni
sajátosságokat jobban figyelembe vevő és jobb minőségű
szolgáltatásokkal és a munkaügyi hivatalok megfelelőbb infrastruktúrája
révén.
(13)
A gazdasági válság továbbra is rányomja bélyegét a
munkaerőpiacra. A munkanélküliségi ráta a 2008-as 5,4 %-ról 2010-re 10,2 %-ra
emelkedett, a fiatalok (15–24 év közöttiek) esetében pedig 2010-ben elérte a 23,2 %-ot.
A válság az alacsony képzettségűeket (köztük a roma kisebbség
jelentős részét) különösen sújtotta, akik a munkanélkülieknek közel 70 %-át
jelentik. A tartós munkanélküliség aránya (2010-ben 46 %) meghaladja az
uniós átlagot (2010-ben 40 %), és fennáll a kockázata, hogy strukturális
munkanélküliséggé válik. A fiatalok aktivitási rátája folyamatosan az uniós
átlag kétharmada alatt van (2009-ben 29,5 % volt, szemben a 43,8 %-os
uniós átlaggal). A fiatalok foglalkoztatási aránya 2009-ben 24,8 % volt
(EU: 35,2 %) Bulgáriában a legmagasabb azoknak fiataloknak az aránya is,
akik sem az oktatásban, sem a munkaerőpiacon nem vesznek részt (a 15–24
évesek 19,5 %-a). A fiatalok munkaerő-piaci részvételének egyik
legnagyobb akadálya, hogy kevés olyan lehetőség van, amely összeköti az
oktatást és a munkavégzést, különösen a tanulmányi területnek megfelelő
szakmai gyakorlat és gyakorlati képzés biztosításával, ami megkönnyítené a
munkaerő-piacra való bejutást.
(14)
Az iskolai végzettség átlagosnál magasabb szintje
ellenére Bulgáriában több mint 40 % azok aránya, akiknek nehézségei vannak
az írás, az olvasás és a számolás terén. Ez azt jelzi, hogy javítani kell az
oktatási rendszert, hogy az jobban illeszkedjen a munkaerő-piaci
szükségletekhez. Az iskolai rendszer decentralizálására irányuló, nemrégiben
megvalósított reform pozitív eredményeire építve az iskolára felkészítő és
iskolai oktatásról szóló új törvény várhatóan olyan megoldásokkal szolgál majd,
amelyek tovább erősíthetők, például a pénzügyi önállóság, az iskolára
felkészítő oktatásban való részvételi arány, a külső értékelés és az
elszámoltathatóság biztosítása tekintetében. A korai iskolaelhagyás aránya (2009-ben
14,7 %) az uniós átlag közelében van, ám a roma lakosság körében különösen
magas (2008-ban 43 %-ra becsülték). A felsőfokú végzettséget
szerzők aránya (2009-ben 27,9 %) továbbra is az uniós átlag (32,2 %)
alatt van. Jelentős a késés Bulgária felsőoktatási reformja
tekintetében. A már 2010-ben előterjesztett, ám azt követően
visszavont új felsőoktatási törvény minden bizonnyal fontos lépés lesz a
szükséges reformfolyamatban.
(15)
A 2010-ben elfogadott nyugdíjreform nem veszi
figyelembe a várható élettartamot vagy az egészségügyi és tartós ápolási
rendszer helyzetét. A végrehajtás időszaka 2011-től 2026-ig tart, és
az intézkedések többségére az időszak második felében kerül sor – ez a
nyugdíjrendszer első pillérének mind végrehajtására, mind fenntarthatóságára
nézve kockázatot jelenthet.
(16)
A bolgár lakosokat az uniós átlagnál nagyobb
mértékben érinti a szegénység (a lakosság 41,9 %-a él súlyos anyagi
nélkülözésben, szemben a 8,1 %-os uniós átlaggal). Az időseknek
mintegy 66 %-át veszélyezteti a szegénység, ami jóval meghaladja az uniós
átlagot. A jelek szerint az elmúlt néhány évben az életkörülmények romlása
tapasztalható. A demográfiai helyzetet figyelembe véve a nemzeti
reformprogramban a szegénység mérséklésére vonatkozóan meghatározott célok
megvalósítása nagyrészt az idősebb munkavállalókra és a hátrányos
helyzetűekre vonatkozó intézkedések megfelelő kialakításától és a szociális
transzferek kielégítő mértékétől függ. A nemzeti reformprogram a
(lakosság kb. 10 %-át kitevő) romák integrációjára irányuló operatív
stratégia kialakítását irányozza elő, hogy átfogó terv keretében
kezelhessék a foglalkoztatás, az oktatás, az egészségügy és a lakhatás
területén tapasztalt sokféle akadályt.
(17)
A közszolgáltatások alacsony hatékonysága továbbra
is gátolja a növekedést. A nemrégiben megvalósított korszerűsítés ellenére
a közigazgatási reform nem foglalkozott azzal, hogy fejlesszék a személyzet
szakmai színvonalát vagy a legfontosabb funkciókat. Bulgáriában igen kevéssé
elterjedt a vezetékes széles sávú kapcsolat– 14,9 %-os aránya az EU-ban a
második legalacsonyabb érték. Ez az elektronikus úton nyújtott szolgáltatások
igénybevételét is korlátozza.
(18)
A közbeszerzés terén jelentkező
szabálytalanságok aránya az összes ellenőrzött eljárást nézve 60 %, a
nagyméretű állami infrastrukturális projekteknek az esetében pedig – ahol
a hatóságoknak előzetes ellenőrzési kötelezettségük van – még ennél
is magasabb. A Közpénz-felügyeleti Ügynökség kapacitását lényegesen
csökkentették; ennek következtében az ügynökség 2009-ben csak az összes
közbeszerzési eljárás 12%-a esetében végzett utólagos ellenőrzést.
(19)
A bolgár gazdaság energiaintenzitása az Unión belül
az egyik legmagasabb. Erre szembeszökő példa a háztartások fűtése,
ahol a probléma jelentős részben a rosszul karbantartott társasházakra
vezethető vissza. A támogathatósági szabályok nemrégiben bevezetett
változásai lehetővé teszik, hogy az uniós strukturális alapok felhasználhatóak
legyenek az energiahatékonyságot szolgáló beruházások támogatására. Eddig kevés
ilyen beruházásra került sor, miközben az energiafogyasztásra és a közlekedésre
kivetett adókból származó bevétel csökkent a GDP-hez viszonyítva, valamint a
munka adóterhéhez képest is – ez utóbbi jelentősen meghaladja az uniós
átlagot. Az energiapiachoz való hozzáférést akadályozza a verseny alacsony
szintje és az árrögzítő mechanizmusok homályos jellege.
(20)
Bulgária számos kötelezettségvállalást tett az Euró
Plusz Paktum keretében[4]. A
költségvetés tekintetében a kötelezettségvállalások azt mutatják, hogy az
államháztartás fenntarthatóságát oly módon erősítik meg, hogy
nyugdíjreformra irányuló intézkedéseket hoznak, a nyugdíjak és a bérek 2013-ig
tartó befagyasztásával fellépnek annak érdekében, hogy teljesítményen alapuló
bérezés érvényesüljön a közszférában, továbbá kötelező erejű,
számszerű költségvetési szabályokat is tartalmazó pénzügyi stabilitási
paktum elfogadásával erősítik meg a hazai költségvetési keretet. A
foglalkoztatás elősegítése érdekében intézkedéseket tesznek a be nem
jelentett foglalkoztatás arányának csökkentésére és a munkaerő-piaci
részvétel növelésére. A versenyképességet szolgáló intézkedések az
adminisztratív terhek csökkentésére és az e-kormányzás fejlesztésére, valamint
az oktatáshoz való hozzáférés javítására és az oktatási rendszer
teljesítményének növelésére összpontosítanak. Az említett
kötelezettségvállalások a paktum négy területéből hármat vesznek célba, a
pénzügyi ágazatot figyelmen kívül hagyva. A konvergenciaprogramban és a nemzeti
reformprogramban felvázolt átfogóbb reformterv folytatását jelentik, és
felgyorsítják a költségvetési gazdálkodás, a közigazgatás és az oktatás
területén folyó reformprojekteket. Az ajánlások értékelik és figyelembe veszik
az Euró Plusz Paktum keretében tett kötelezettségvállalásokat.
(21)
A Bizottság értékelte Bulgária
konvergenciaprogramját és nemzeti reformprogramját, valamint az Euró Plusz
Paktum keretében tett vállalásait[5].
Figyelembe vette nemcsak a programok Bulgária fenntartható költségvetési és
társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem
azt is, hogy összhangban állnak-e az uniós szabályokkal és iránymutatásokkal,
tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél az uniós szempontok
beépítésével kell megerősíteni az Európai Unió átfogó gazdasági
kormányzását. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy a 2010-es jelentős
mértékű, előre ütemezett költségvetési kiigazítást követően a 2011-re
vonatkozó költségvetési konszolidációs terveket az előirányzott módon
végre kell hajtani, és a hiányt a tanácsi ajánlásnak megfelelően a 3 %-os
referenciaérték alá kell szorítani. Az aktualizált program nem részletezi
kellőképpen a 2012–2014 között elérendő költségvetési célértékek
megvalósítása érdekében tervezett költségvetési intézkedéseket, valamint
gyorsabb előrehaladást lehetett volna biztosítani a kiválasztott középtávú
cél elérése felé. A hazai költségvetési keret megerősítésével megszilárdul
a költségvetési fegyelem, valamint középtávon kiszámíthatóbb és hitelesebb lesz
a kormányzati politika. További lépéseket kellene tenni emellett annak
érdekében, hogy megerősítsék a versenyképességet, megkönnyítsék az
álláshoz jutást, védjék a legsebezhetőbb, többféle akadállyal
szembesülő csoportokat, fokozzák a közigazgatási és a szabályozási
kapacitást, növeljék az erőforrás-hatékonyságot, valamint több teret
adjanak a növekedésnek és a beruházásoknak.
(22)
Ezen értékelés fényében, és figyelembe véve a 2010.
június 2-i, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 126.
cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlást, a Tanács megvizsgálta
Bulgária 2011. évi aktualizált konvergenciaprogramját; arról alkotott
véleményét[6] az
alábbi ajánlás, és különösen annak (1) és (2) pontja tükrözi. Figyelembe véve
az Európai Tanács 2011. március 25-i következtetéseit, a Tanács megvizsgálta
Bulgária nemzeti reformprogramját,
AJÁNLJA, hogy Bulgária a 2011–2012
közötti időszakon belül tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
(1)
Folytasson hatékony költségvetési végrehajtást a
túlzott hiány 2011-es korrigálása érdekében. Határozza meg a 2012–2014 közötti
időszak költségvetési stratégiáját megalapozó intézkedéseket, és használja
ki a folyamatban lévő gazdasági fellendülést a középtávú költségvetési
célra irányuló költségvetési kiigazítás felgyorsítására, mindenekelőtt
azáltal, hogy összhangba hozza a kiadások növekedését a középtávú potenciális
növekedéssel, miközben fokozza a növekedést ösztönző közkiadási tételek
arányát.
(2)
Tegyen lépéseket annak érdekében, hogy
kiszámíthatóbb legyen a költségvetés tervezése és végrehajtása, különösen
azáltal, hogy erősíti a költségvetési irányítást. Ennek érdekében
alakítson ki és fogadjon el kötelező erejű költségvetési szabályokat,
valamint az összes kormányzati szint átláthatóságát biztosító, pontosan meghatározott
középtávú költségvetési keretet. Vezessen be intézkedéseket az eredményalapú
költségvetési elszámolás kialakítására.
(3)
Tegyen lépéseket a nyugdíjrendszer folyamatban
lévő reformjának felgyorsítására, valamint erősítse meg az
idősebb munkavállalók munkaerő-piaci aktivitásának meghosszabbítását
segítő intézkedéseket.
(4)
A szociális partnerekkel konzultálva és a nemzeti
gyakorlatnak megfelelően lépjen fel olyan intézkedések érdekében, amelyek
biztosítják, hogy a bérek növekedése jobban tükrözi a termelékenység alakulását
és fenntartja a versenyképességet.
(5)
Tegyen lépéseket a szegénység elleni küzdelem és a
társadalmi befogadás előmozdítása terén, különös tekintettel a többféle
akadállyal szembesülő sebezhető csoportok tekintetében, oly módon,
hogy: tovább bővíti a
magán-munkaközvetítők piacát; korszerűsíti
az állami foglalkoztatási szolgáltatásokat, hogy hatékonyabban tudják
megfeleltetni a készségprofilokat a munkaerő-piaci szükségleteknek;
valamint kiemelt figyelmet fordít az alacsony képzettségű fiataloknak
nyújtott támogatásokra. Vigye tovább az oktatási reformot, és ennek érdekében
legkésőbb 2012 közepéig fogadja el az iskolára felkészítő és iskolai
oktatásról szóló törvényt és az új felsőoktatási törvényt.
(6)
Fokozza a kulcsfontosságú kormányzati feladatok és
a szabályozó hatóságok tekintetében a igazgatási kapacitás erősítésére
tett erőfeszítéseket, hogy a közszolgáltatások eredményesebben tudjanak
megfelelni a polgárok és a vállalkozások szükségleteinek; vezessen be
intézkedéseket a közbeszerzés kockázatértékelésen alapuló ellenőrzésére,
erősítse meg a szabálytalanságok megelőzését és büntetését szolgáló
hatósági kapacitásokat, hogy ezáltal javuljon a közpénzek felhasználásának
minősége és költséghatékonysága.
(7)
Annak érdekében, hogy a villamosenergia- és
gázpiacon fokozottabb verseny érvényesülhessen, számolja fel a belépési
korlátokat, a garantált nyereségre vonatkozó megállapodásokat és az
árszabályozást, továbbá biztosítsa a bolgár energiaügyi szabályozó hatóság
teljes függetlenségét. Vezessen be az épületek energiahatékonyságának fejlesztését
szolgáló ösztönzőket.
Kelt Brüsszelben,
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL C [...]., [...], [...]. o.
[3]               A 2011. évre érvényben tartotta a Tanács 2011. május 19-i 2011/308/EU
határozata.
[4]               Az Euró Plusz Paktum keretében tett
kötelezettségvállalások további részleteit a SEC(2011) 711 bizottsági
szolgálati munkadokumentum tartalmazza.
[5]               SEC(2011) 711.
[6]               Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdése
alapján.


				|

		52014DC0420

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Hollandia 2014. évi nemzeti reformprogramjáról és Hollandia 2014. évi stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2014/0420 final */

Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Hollandia 2014. évi nemzeti
reformprogramjáról
és Hollandia 2014. évi stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2)
bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i
1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és különösen annak 6.
cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[4],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság
véleményére,
tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó
bizottság véleményére,
tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság
véleményére,
mivel:
(1)
Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a
Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott
összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia
elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú
területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében,
hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a
versenyképesség terén.
(2)
A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010.
július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó
átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig
elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról
szóló határozatot, amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A
tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és
foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.
(3)
Az állam-, illetve kormányfők 2012. június
29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens
keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai
eszközt felhasználó tagállami, uniós és euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek
a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes
körű elkötelezettségüket az „Európa 2020” stratégia céljainak
megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.
(4)
A Tanács 2013. július 9-én ajánlást fogadott el
Hollandia 2013. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Hollandia
2012–2017-es időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját. A Bizottság 2013. november
15-én a 473/2013/EU rendeletnek[5]
megfelelően kiadta Hollandia 2014-re vonatkozó
költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményét[6].

(5)
A Bizottság 2013. november 13-án elfogadta az éves
növekedési jelentést[7],
amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2014. évi európai
szemeszterét. Ugyanezen a napon a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján
elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[8], amelyben Hollandiát
azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra
kerül sor.
(6)
Az Európai Tanács 2013. december 20-án elfogadta a
pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést
ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta,
hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési
konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak
történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a
versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi
következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(7)
A Bizottság 2014. március 5-én az 1176/2011/EU
rendelet 5. cikkének megfelelően közzétette a Hollandiára vonatkozó
részletes vizsgálat eredményeit[9].
Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Hollandiában
továbbra is makrogazdasági egyensúlyhiányok tapasztalhatók, amelyek nyomon követést
és szakpolitikai intézkedést igényelnek. Különösen a magánszektor
adósságállományával és a folyamatban lévő hitelállomány-leépítéssel –
valamint az ingatlanpiacon továbbra is meglévő hatékonysági problémákkal –
kapcsolatos makrogazdasági fejlemények szorulnak figyelemre. Jóllehet a részben
a hitelállomány-leépítés miatt keletkező jelentős
folyófizetésimérleg-többlet nem jelent veszélyt a számottevő hiányhoz
hasonlóan, a Bizottság az európai szemeszter keretében nyomon fogja követni a folyó
fizetési mérleggel kapcsolatos fejleményeket Hollandiában.
(8)
Hollandia 2014. április 29-én benyújtotta 2014. évi
nemzeti reformprogramját, 2014. április 30-án pedig 2014. évi stabilitási
programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program
értékelésére egyidejűleg került sor.
(9)
A 2014. évi stabilitási programban felvázolt
költségvetési stratégia célja annak biztosítása, hogy a túlzott hiány 2013. évi
korrekciója tartós legyen és az ország 2015-re a középtávú költségvetési célhoz
közeli költségvetési pozíciót érjen el. A középtávú költségvetési cél a GDP
0,5%-át meg nem haladó strukturális hiány, ami a Stabilitási és Növekedési
Paktum követelményeit tükrözi. Sor került további jelentős mértékű
költségvetési intézkedések végrehajtására, ám a (az újraszámított) strukturális
egyenleg 2014-ben várhatóan állandósul 2013-hoz képest, ami jelentős
eltérést mutat az előírt, a GDP legalább 0,5%-ának megfelelő
mértékű kiigazításától. 2015-ben a (az újraszámított) strukturális
egyenleg várhatóan a GDP 0,3 százalékpontos javulását mutatja majd. A kiadások
2014-ben és 2015-ben egyaránt a kiadási referenciaértéknek megfelelő
ütemben növekednek. Hollandia költségvetési stratégiájának általános értékelése
alapján a középtávú cél felé vezető kiigazítási pálya részben összhangban
van a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel. A stabilitási program
szerint a bruttó államadósság 2015-ben stabilizálódik, azt követően pedig
csökkenni fog. A program költségvetési előrejelzéseit alátámasztó
makrogazdasági forgatókönyv megalapozott és azt a független Hollandiai
Gazdaságpolitikai Elemző Iroda készítette. A költségvetési
célkitűzéseket érintő kockázatok számottevőnek tűnnek, de
nagyrészt kiegyensúlyozottak. A Bizottság 2014. tavaszi előrejelzése
szerint 2014-ben stabilizálódik a strukturális egyenleg és 2015-ben a GDP
0,5%-os javulása várható. A Bizottság előrejelzése alapján Hollandia
2014-ben megfelel a kiadási referenciaértéknek, 2015-ben azonban nem. Hollandia
növekedési potenciáljának fokozása céljából kiemelt fontosságú, hogy a
szükséges konszolidáció megőrizze a növekedésfokozó kiadásokat, például az
innovációra és kutatásra, beleértve az alapkutatásra, az oktatásra és képzésre
fordított kiadásokat is. A programnak az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti
értékelése és a Bizottság előrejelzése alapján a Tanács úgy véli, hogy
Hollandia 2013-ban államháztartási hiányát fenntartható módon a GDP 3%-a alá
szorította, de fennáll annak a veszélye, hogy 2014-től jelentős lesz
az eltérés a prevenciós ág követelményeitől.
(10)
A legnagyobb kihívást az ingatlanpiac jelenti, ahol
az évtizedek során az ingatlanfinanszírozási és ágazati megtakarítási mintákat
formáló merevségek és torzító ösztönzők alakultak ki. A háztartások az
ingatlantulajdont további bruttó jelzáloghitel-adósságok felhalmozására
használták fel, és ez a tendencia nagymértékben tükrözi a régóta fennálló
költségvetési ösztönzőket, például a jelzáloghitel-kamatok adóból való
teljes levonhatóságát. 2012 áprilisa óta számos intézkedést végrehajtottak,
amelyekkel részleges megoldást találtak ezen ösztönzők problémájára. Ezek
közül néhány magában foglalja az ingatlanfinanszírozás adóügyi kezelésének
kiigazítását. A jelzáloghitel-kamatok leírásának korlátozása felé való
fokozatos elmozdulás és a törlesztés ösztönzése biztosított, de ennek az
intézkedésnek a bevezetése túl lassú ahhoz, hogy jelentős mértékben
befolyásolja a törlesztési magatartást. A 2018-ban teljesítendő 100%-os
hitelfedezeti arány még mindig magas. A bérlemények piacát szabályozás és
rendkívül jelentős szociálislakás-szegmens korlátozza, ahol a hosszú
várólisták is problémát jelentenek. A szociális lakáspiacon a lakbéreknek az
inkább a jövedelem alapján való, nemrégiben bevezetett kiigazítása a helyes
irányba tett lépés, de hatása korlátozott. A szociális lakhatással foglalkozó
vállalatok még mindig építhetnek olyan lakásokat, ahol a havi lakbér meghaladja
a szociális lakáspiaci lakbérek felső határát. Jóllehet a 2013. évi
ajánlások a leginkább rászoruló háztartások támogatására való összpontosításra
szólítottak fel, ez az irányváltás nem történt meg. Így noha a javasolt
intézkedések helyes irányba tett lépésnek tekinthetők, a mögöttes
problémák kezelésére szolgáló reformok általános üteme lassú, ezért fel kell
gyorsítani, miközben biztosítani kell, hogy a szociális lakhatás továbbra is a
hátrányos helyzetű polgárok rendelkezésére álljon, akik nem képesek piaci
feltételek mellett lakáshoz jutni, többek között a nagy kereslettel jellemzett
helyeken. A 2013. évi ajánlások szerint az ingatlanpiaci intézkedések fokozása
az általános gazdasági fejlemények függvénye. Mivel a gazdaság és az
ingatlanpiac várhatóan továbbra is javuló tendenciát mutat, mérlegelni kellene
a reformok ütemének felgyorsítását.
(11)
A nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságát
javították azáltal, hogy a kötelező nyugdíjkorhatárt a 2012-ben érvényes
65 évről 2023-ra fokozatosan 67 évre emelik. Hollandia kezdeményezte a
nyugdíjrendszer állami és magánfinanszírozású pilléreinek és a tartós
ápolás-gondozás rendszerének átfogó reformját. E kezdeményezést egészítik ki az
idősebb munkavállalók további munkavállalását ösztönző és a
munkaerő-piaci mobilitást fokozó reformok. A tartós ápolás-gondozást
érintő reformokból eredően a feladatok – az általános kiadások
csökkentése és a hatékonyság javítására való összpontosítás mellett – az
önkormányzatokra hárultak. E jelentős reformok bizonyos részei még
elfogadásra várnak. A fennmaradó kihívások közé tartozik a költségek és
kockázatok nemzedékeken belüli és a nemzedékek közötti megfelelő elosztása,
valamint nyomon kell követni a tartós ápolás-gondozás minőségét és
hozzáférhetőségét. A tartós ápolás-gondozás reformjára vonatkozó tervek
végrehajtása segítene visszafogni az idősödéshez kapcsolódó, gyorsan
növekvő költségeket, és ezáltal hozzájárulna az államháztartás hosszú távú
fenntarthatóságához. E tekintetben fenn kell tartani a tartós ápolás-gondozás
minőségének és hozzáférhetőségének megfelelő szintjét.
(12)
A kormány által javasolt munkaerő-piaci
reformok célja a munkaerő-piaci részvétel és a mobilitás növelése. A
részvételről szóló törvény célja a az aktivitási ráta növelése. A
reformokat azonban még nem rögzítették jogszabályban. Ezen túlmenően a
munkától visszatartó pénzügyi ellenösztönzők visszaszorításához és a
munkaerőpiac szélére szorult polgárok – köztük a nők, a migráns
hátterű polgárok, a fogyatékossággal élők és az idősebb korúak –
foglalkoztathatóságának javításához további intézkedésekre van szükség.
Hollandia bejelentette a munkanélküliségi ellátások rendszerének és viszonylag
szigorú munkahelyvédelmi jogszabályainak reformját, egyebek mellett a
munkaerő-piaci részvétel fokozására irányuló adóösztönzőt is. Ezek az
intézkedések azonban, noha helyes irányba mutatnak, csak tényleges
végrehajtásuk után értékelhetők teljes mértékben. A második keresőket
a ledolgozott órák számának növelésétől visszatartó fennmaradó
ellenösztönzők megszüntetésének felgyorsítása lehetőséget teremt a
jövőbeli munkaerőhiányok további enyhítésére. Végül a
differenciáltabb béremelés vonatkozásában az intézményi keretben fennálló
rugalmasság jobb kihasználása növelheti a háztartások jövedelmét és ezáltal – a
versenyképesség károsítása nélkül – a belföldi keresletet.
(13)
Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság
elvégezte Hollandia gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a
stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a
programok Hollandia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és
gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy
azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy
az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a
jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az
alábbi 1–4. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett
ajánlásait.
(14)
A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta
Hollandia stabilitási programját, és arról alkotott véleményét[10] különösen az alábbi 1.
ajánlás tükrözi.
(15)
A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és
ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a
stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti
ajánlásait a 2. és 4. ajánlás tükrözi.
(16)
Az európai szemeszter keretében a Bizottság
elkészítette az euróövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését
is. Ezen elemzés alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon
tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euró. Hollandiának biztosítania kell ezen
ajánlások teljes körű és időben történő végrehajtását is,
AJÁNLJA, hogy Hollandia a 2014–2015-ös
időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           Tekintettel a Bizottság 2014. tavaszi előrejelzése alapján a
Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeihez képest mutatkozó,
jelentős, a GDP 0,5%-ának megfelelő összegű eltérés kockázatára,
a túlzott hiány korrekcióját követően szilárdítsa meg a 2014-re szóló
költségvetési intézkedéseket. 2015-ben szilárdítsa meg jelentős mértékben
a költségvetési stratégiát a középtávú cél elérése, azt követően pedig
fenntartása érdekében, továbbá tegyen eleget az adósságcsökkentései szabálynak
annak érdekében, hogy az államadósság-rátát tartósan csökkenő pályán
tartsa. Tartsa fenn a növekedés szempontjából közvetlenül érintett területeket,
így az oktatást, az innovációt és a kutatást érintő kiadásokat.
2.           Fokozza
az ingatlanpiac reformja érdekében tett erőfeszítéseit azáltal, hogy
felgyorsítja a jelzáloghitel-kamatok leírhatóságának csökkentését, és hogy
piacorientáltabb bérlakáspiaci árképzési mechanizmust alakít ki, valamint hogy
a szociális lakáspiaci lakbéreket még inkább hozzáigazítja a háztartások
jövedelméhez. Kövesse nyomon a szociális lakhatást érintő reformok
hatásait az alacsony jövedelmű háztartások általi hozzáférhetőség és
megfizethetőség szempontjából. A szociális lakhatással foglalkozó
politikák fókuszát helyezze át a leginkább rászoruló háztartások támogatására.
3.           Hajtsa
végre a nyugdíjrendszer második pillérét érintő reformokat, biztosítva a
költségek és kockázatok nemzedékeken belüli és a nemzedékek közötti
megfelelő elosztását. A kötelező nyugdíjkorhatár fokozatos emelését
támassza alá az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságát javító
intézkedésekkel. Hajtsa végre a tartós ápolás-gondozás területén
előirányzott reformot a fenntarthatóság biztosítása céljából, és közben biztosítsa
a szolgáltatásokhoz való méltányos hozzáférést és a szolgáltatások
minőségét, továbbá kövesse nyomon a reform hatását.
4.           Tegyen
további intézkedéseket a munkaerő-piaci részvétel fokozására, különösen a
munkaerőpiac peremén lévő személyek körében és csökkentse a
munkavállalási hajlandóságot visszafogó adóztatást. Hajtsa végre a
munkahelyvédelmi jogszabályokat és a munkanélküliségi ellátások rendszerét
érintő reformokat, valamint folytassa a munkaerőpiac
rugalmatlanságainak kezelését. A szociális partnerekkel konzultálva és a
nemzeti gyakorlatnak megfelelően – a meglévő intézményi keret teljes
körű kihasználása mellett – tegye lehetővé a differenciáltabb
béremelést.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL L 306., 2011.11.23., 25. o.
[3]               COM(2014) 420 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 és P7_TA(2014)0129.
[5]               HL L 140., 2013.5.27., 11. o.
[6]               C(2013) 8008 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               COM(2014) 87 final.
[10]             Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése
szerint.


title: A Tanács ajánlása ( 2013. április 22. ) ifjúsági garancia létrehozásáról

text:
               26.4.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 120/1

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2013. április 22.)
   ifjúsági garancia létrehozásáról
   2013/C 120/01
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
   mivel:

               (1)

               A fiatal európai polgárok által képviselt humántőkébe történő beruházás hosszú távú előnyöket biztosít, és hozzájárul a gazdaság fenntartható és inkluzív növekedéséhez. Az Unió az aktív, innovatív és képzett munkaerő valamennyi előnyét kiaknázhatja majd, miközben elkerüli a nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő fiatalokkal (a továbbiakban: a NEET-fiatalok) összefüggésben felmerülő rendkívül magas költségeket, amelyek jelenleg a GDP 1,2 %-ának felelnek meg.

               (2)

               A fiatalokat különösen nagymértékben sújtotta a válság. Az életüket éppen jellemző átmeneti időszak, szakmai tapasztalatuk hiánya, olykor nem megfelelő oktatásuk és képzésük, gyakran csekély mértékű szociális védelmük, a pénzügyi forrásokhoz való korlátozott hozzáférésük és a kétes munkakörülményeik miatt kiszolgáltatottak. A fiatal nőket még nagyobb valószínűséggel érinti az alacsony fizetés és a kétes foglalkoztatás problémája, míg a fiatal szülőknek, elsősorban a fiatal anyáknak nem állnak rendelkezésére a munka és magánélet közötti egyensúlyt megfelelően biztosító lehetőségek. Ezenfelül egyes fiatalok különösen hátrányos helyzetűek vagy a megkülönböztetés kockázata fenyegeti őket. Ezért megfelelő támogató intézkedésekre van szükség, annak belátása mellett, hogy a fiatalok saját egyéni felelőssége is, hogy megtalálják a gazdasági aktivitás felé vezető utat.

               (3)

               Uniószerte 7,5 millió NEET-fiatal él, akik a 15 és 24 év közötti európai fiatalok 12,9 %-át teszik ki. Sokan közülük mindössze az alsó középfokú oktatásban részesültek, korán lemorzsolódtak az oktatásból és képzésből. Továbbá, közülük sokan migránsok, vagy hátrányos helyzetű családból származnak. A „NEET-fiatalok” kifejezés a fiatalok számos, különféle szükségletekkel rendelkező alcsoportját foglalja magában.

               (4)

               Az Unióban a 25 év alatti munkanélküliek 30,1 %-ának több mint tizenkét hónapja nincs állása. Ezenfelül egyre több fiatal nem keres aktívan állást, ami miatt eleshetnek a munkaerőpiacra történő visszailleszkedéshez szükséges strukturális támogatástól. A kutatások azt mutatják, hogy a fiatalok munkanélkülisége tartós károkat okozhat, például növelheti a jövőbeli munkanélküliség kockázatát, csökkentheti a jövőbeli jövedelem mértékét, a humántőke elvesztéséhez és a szegénység generációk közötti átörökítéséhez vezethet, vagy csökkentheti a családalapítási kedvet, hozzájárulva ezáltal a kedvezőtlen demográfiai tendenciákhoz.

               (5)

               Az „ifjúsági garancia” kifejezés arra utal, hogy a fiatalok a munkahelyük elvesztését vagy a formális tanulás befejezését követő négy hónapon belül színvonalas állásajánlatot kaphatnak, illetve további oktatásban, tanulószerződéses gyakorlati képzésben vagy gyakornoki képzésben részesülhetnek. A további oktatásban való részvételre irányuló ajánlat vonatkozhat olyan színvonalas képzési programokra is, amelyekkel elismert szakképesítés szerezhető.

               (6)

               Az ifjúsági garancia az Európa 2020 stratégia három célkitűzésének megvalósításához járulna hozzá, nevezetesen ahhoz, hogy a 20 és 64 év közöttiek 75 %-a vegyen részt a foglalkoztatásban, a korai iskolaelhagyás mértéke csökkenjen 10 % alá és legalább 20 millió ember emelkedjen ki a szegénységből és társadalmi kirekesztésből.

               (7)

               A Tanács által a 2010. október 21-i 2010/707/EU határozatában (1) elfogadott, a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatások (különösen a 7. és 8. iránymutatás) felszólítják a tagállamokat, hogy ösztönözzék a fiatalok munkaerő-piaci integrációját, valamint a szociális partnerekkel együttműködésben segítsék a fiatalok – elsősorban a NEET-fiatalok – első munkába állását, a munkatapasztalatok szerzését, kínáljanak számukra továbbtanulási és továbbképzési lehetőségeket – például szakmai gyakorlatokat –, és a fiatalok munkanélkülivé válása esetén gyorsan avatkozzanak be.

               (8)

               A Tanács már 2005-ben – a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásoknak a 2005. július 12-i 2005/600/EK határozata (2) útján történő elfogadásakor – megállapította, hogy „minden munkanélkülinek lehetőséget kell kapnia az újrakezdésre […], fiatalok esetében 6 havi munkanélküliség elérése előtt”. A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2008. július 15-i 2008/618/EK határozatban (3) a Tanács az iskolát elvégzett fiatalok esetében ezt az időszakot legfeljebb négy hónap időtartamra csökkentette.

               (9)

               Az Európai Parlament a fiatalság munkaerőpiacra való bejutása, valamint a gyakornoki, szakmai gyakorlati és gyakorlati képzési lehetőségek előmozdításáról szóló 2010. július 6-i állásfoglalásában (4) felszólította a Bizottságot és a Tanácsot olyan európai ifjúsági garanciarendszer létrehozására, „mely biztosítja, hogy legfeljebb négy hónapos munkanélküliséget követően az Európai Unió valamennyi fiataljának felkínálható legyen munkahely, szakmai gyakorlati hely, kiegészítő képzési vagy munkával kombinált képzési lehetőség”.

               (10)

               A „Mozgásban az ifjúság” című, 2010. szeptember 15-i közleményében a Bizottság ifjúsági garanciák bevezetésére ösztönözte a tagállamokat, ennek végrehajtása azonban eddig csak nagyon korlátozott mértékben valósult meg. Ezen ajánlásnak meg kell erősítenie és ismételten hangsúlyoznia kell annak szükségességét, hogy a tagállamok törekedjenek e cél elérésére, miközben elősegíti ezen ifjúsági garanciarendszerek kialakítását, végrehajtását és értékelését.

               (11)

               Az Európa 2020 stratégia célkitűzéseinek a fiatalok foglalkoztatásának előmozdításával történő megvalósításáról szóló, 2011. június 17-i következtetéseiben a Tanács gyors beavatkozásra szólítja fel a tagállamokat, amelynek keretében továbbtanulási, (át)képzési vagy aktivizálási intézkedéseket kínál a NEET- fiatalok, köztük a korai iskolaelhagyók számára is. Mindez az ilyen fiatalok oktatásba, képzésbe vagy munkaerőpiacra történő lehető leggyorsabb visszatérését szolgálná, valamint csökkentené a szegénység és a társadalmi kirekesztés kockázatát. A Tanács megállapította, hogy a munkaerő-piaci szegmentáció kedvezőtlenül hathat a fiatalokra, és felkérte a tagállamokat, hogy küzdjenek e szegmentáció ellen.

               (12)

               A korai iskolaelhagyás csökkentését célzó szakpolitikákról szóló, 2011. június 28-i tanácsi ajánlás (5) középpontjában a tényeken alapuló, átfogó és ágazatközi szakpolitikák álltak, amelyek a lemorzsolódók oktatásba való visszatérését célzó és az oktatási és képzési rendszerek, valamint a foglalkoztatási ágazat közötti kapcsolatot szorosabbra fűzni kívánó intézkedéseket foglalnak magukban. A 2012. évi költségvetés előkészítése során az Európai Parlament támogatta ezt a megközelítést, és felkérte a Bizottságot, hogy hajtson végre egy, a tagállami ifjúsági garanciák létrehozását támogató előkészítő intézkedést.

               (13)

               Az „Út a munkahelyteremtő fellendülés felé” című, 2012. április 18-i közleményében javasolt foglalkoztatási csomagjában a Bizottság a tagállamok, a szociális partnerek és más érdekeltek aktív mozgósítására szólított fel annak érdekében, hogy azok választ adjanak az Unió jelenlegi foglalkoztatási kihívásaira, különösen az ifjúsági munkanélküliségre. A Bizottság hangsúlyozta a zöld gazdaság, az egészségügyi és szociális ellátási, valamint az információs és kommunikációs technológiai (ikt) ágazatok jelentős munkahely-teremtési potenciálját, és e célból három kapcsolódó, nyomon követést célzó cselekvési tervet adott ki. Ezt követően az „Erősebb európai ipart a növekedés és a gazdasági fellendülés érdekében” című, 2012. október 10-i közleményében a Bizottság hat ígéretes elsőbbségi területet is meghatározott az ipari innováció terén, amelyek hozzájárulnak az alacsony szén-dioxid-kibocsátású, erőforrás-hatékony gazdaságra való átálláshoz. A foglalkoztatási csomagban a Bizottság ugyancsak hangsúlyozta, hogy a vállalkozói szellem ösztönzése, a kezdő vállalkozásokat támogató szolgáltatások és mikrofinanszírozási lehetőségek szélesebb körű biztosítása, valamint az álláskeresési járadékokat vállalkozásalapítási támogatássá alakító rendszerek létrehozása lényeges szerephez jutna a fiatalok esetében is. A foglalkoztatási csomag ezenfelül javaslatot tett a bértámogatásoknak a nettó értelemben vett új munkahelyek létrehozását elősegítő alkalmazására és az adóék (főként a munkáltatói társadalombiztosítási járulékok) foglalkoztatás növelését segítő célzott csökkentésére, valamint olyan kiegyensúlyozott reformokra a munkavédelmi jogszabályok terén, amelyek lehetővé tennék a fiatalok minőségi foglalkoztatáshoz való hozzáférését.

               (14)

               A „Több lehetőséget a fiataloknak” kezdeményezésről szóló, 2012. május 24-i állásfoglalásában az Európai Parlament szorgalmazta, hogy a tagállamok gyors és konkrét nemzeti szintű intézkedéseket tegyenek annak biztosítása érdekében, hogy a fiatalok az iskola befejezését követően négy hónapon belül tisztességes megélhetést biztosító álláshoz jussanak, illetve megfelelő oktatásban, továbbképzésben vagy átképzésben vehessenek részt. Az Európai Parlament hangsúlyozta, hogy az ifjúsági garanciarendszernek hatékonyan javítania kell a fiatalok helyzetét, valamint fokozatosan vissza kell szorítania a fiatalkori munkanélküliséget az Unióban.

               (15)

               2012. június 29-ei következtetéseiben az Európai Tanács a fiatalok foglalkoztatásának növelésére irányuló újabb erőfeszítések tételére sürgette a tagállamokat „annak érdekében, hogy a fiatalok az iskola elvégzését követő néhány hónapon belül színvonalas állásajánlatot kapjanak, […] valamint további oktatásban, tanulószerződéses gyakorlati képzésben vagy gyakornoki képzésben vehessenek részt”. Megállapította továbbá, hogy ezek az intézkedések az Európai Szociális Alap keretében támogathatók, és a tagállamoknak élniük kell azzal a lehetőséggel, hogy az ideiglenes munkaerő-felvételi támogatásokat az Alapból finanszírozzák.

               (16)

               A „Gondoljuk újra az oktatást: Beruházás a készségekbe a jobb társadalmi-gazdasági eredmények érdekében” című, 2012. november 20-i bizottsági közlemény biztosítja az Unió oktatási szempontú részvételét e munkában. Részletesen foglalkozik az oktatási és képzési rendszerek reformjához és hatékonyságához szükséges kulcsfontosságú kérdésekkel – az oktatott készségeknek a jelenlegi és jövőbeli munkaerő-piaci igényekkel való összehangolása, a nyitott és rugalmas tanulási módok ösztönzése, illetve az érdekeltek közös erőfeszítése, többek között a finanszírozás előmozdítása céljából.

               (17)

               A nem formális és az informális tanulás eredményeinek érvényesítéséről szóló 2012. december 20-i tanácsi ajánlásban (6) a Tanács azt javasolta a tagállamoknak, hogy legkésőbb 2018-ra – a nemzeti körülményekkel és sajátosságokkal összhangban és az általuk megfelelőnek ítélt módon – tegyék meg a nem formális és az informális tanulás eredményeinek érvényesítése érdekében szükséges intézkedéseket.

               (18)

               A 2013. évi növekedési jelentésről szóló 2012. november 28-i közleményében a Bizottság hangsúlyozta, hogy a tagállamoknak biztosítaniuk kell a fiatalok tanulásról munkára való átállását, valamint ifjúsági garanciarendszereket kell létrehozniuk és végrehajtaniuk, amelyek keretében gondoskodnak arról, hogy a formális tanulás befejezését vagy a munkahelye elvesztését követő négy hónapon belül minden 25 év alatti fiatal állásajánlatot kapjon, illetve további oktatásban, tanulószerződéses gyakorlati képzésben vagy gyakorlati képzésben vehessen részt.

               (19)

               A többéves pénzügyi keretről szóló, 2013. február 8-ai következtetéseiben az Európai Tanács úgy határozott, hogy ifjúsági foglalkoztatási kezdeményezést indít a 2014 és 2020 közötti időszakban 6 milliárd EUR forrással, amelynek célja a Bizottság által 2012. december 5-én javasolt ifjúsági foglalkoztatási csomagban meghatározott intézkedések támogatása, különös tekintettel az ifjúsági garanciára.

               (20)

               Az ifjúsági garanciát a nemzeti, regionális és helyi körülményekhez igazítva, támogató intézkedésekből álló rendszerrel kell végrehajtani. Az intézkedések a következő hat területre vonatkoznak: partnerségen alapuló megközelítések kialakítása, korai beavatkozás és aktivizálás, a munkaerő-piaci integrációt biztosító támogató intézkedések, az uniós alapok felhasználása, a rendszer értékelése és folyamatos fejlesztése, valamint gyors végrehajtása. Az intézkedések célja a korai iskolaelhagyás megelőzése, a foglalkoztathatóság elősegítése és a foglalkoztatást gátló gyakorlati akadályok felszámolása. Az intézkedéseket, melyek támogathatók az Unió alapjaiból, folyamatosan figyelemmel kell kísérni és fejleszteni kell.

               (21)

               A szakpolitikai területek (foglalkoztatás, oktatás, ifjúságügy, szociális ügyek stb.) közötti hatékony koordináció és partnerségek nélkülözhetetlenek a minőségi foglalkoztatási lehetőségek, a tanulószerződéses gyakorlati képzés és a szakmai gyakorlat fellendítése tekintetében.

               (22)

               Az ifjúsági garanciarendszereknek figyelembe kell venniük a tagállamokban tapasztalható különbségeket és eltérő kiindulópontjaikat az ifjúsági munkanélküliség mértéke, az intézményi felépítés és a különböző munkaerő-piaci szereplők kapacitása terén. A forráselosztást illetően figyelembe kell venniük az állami költségvetések és pénzügyi megszorítások miatti különbségeket is. A 2013. évi növekedési jelentésben a Bizottság kimondja, hogy az oktatásra fordított beruházások tekintetében meg kell határozni a fontossági sorrendet, és – ahol csak lehet – meg kell erősíteni azokat, ugyanakkor biztosítani kell az ilyen kiadások hatékonyságát. Különös figyelmet kell fordítani a foglalkoztatási szolgálatok és az aktív munkaerő-piaci politikák – mint például a munkanélküliek képzése és az ifjúsági garanciarendszerek – hatókörének és hatékonyságának fenntartására vagy megerősítésére. E garanciák létrehozása hosszú távú jelentőséggel bír, ugyanakkor a gazdasági válság munkaerőpiacra gyakorolt drámai hatásainak ellensúlyozására rövid távú válaszlépésekre is szükség van,

         AJÁNLJA, HOGY A TAGÁLLAMOK:

               1.

               Biztosítsák, hogy valamennyi 25 év alatti fiatal a munkahelye elvesztését vagy a formális tanulás befejezését követő négy hónapos időszakon belül színvonalas állásajánlatot kapjon, illetve további oktatásban, tanulószerződéses gyakorlati képzésben vagy gyakornoki képzésben részesüljön.
               Az ifjúsági garanciarendszer tervezése során a tagállamoknak figyelembe kell venniük bizonyos átfogó jelentőségű kérdéseket, például a kölcsönös kötelezettségvállalás elveit, azt, hogy a fiatalok nem alkotnak hasonló társadalmi környezetben élő, egységes csoportot, valamint hogy szükség van az inaktivitási ciklusok kockázatának kezelésére.
               Az ifjúsági garancia onnantól kezdve legyen nyújtható egy fiatal számára, hogy nyilvántartásba veszi egy foglalkoztatási szolgálat; azon NEET-fiatalok esetében pedig, akik nem szerepelnek egyetlen foglalkoztatási szolgálat nyilvántartásában sem, a tagállamoknak meg kell határozniuk az ifjúsági garancia nyújtására szolgáló, szintén négy hónapos időszak kezdeti időpontját.
               Az ifjúsági garanciarendszereknek – a nemzeti, regionális és helyi körülményeknek megfelelően, valamint a célcsoportba tartozó fiatalok nemére és sokféleségére figyelemmel – a következő iránymutatásokon kell alapulniuk:

      Partnerségen alapuló megközelítések kialakítása

               2.

               Nevezzék meg az ifjúsági garanciarendszer létrehozásáért és kezeléséért, illetve a partnerségek valamennyi szintet és ágazatot felölelő összehangolásáért felelős illetékes állami hatóságot. Amennyiben egy tagállam alkotmányos okokból nem tud egyetlen hatóságot megnevezni, az összes, de a lehető legkisebb számú illetékes hatóságot kell megneveznie, és ki kell jelölnie egy közös kapcsolattartót, amely tájékoztatja a Bizottságot az ifjúsági garancia végrehajtásáról.

               3.

               A foglalkoztatási szolgálatok, a pályaorientációs tanácsadók, az oktatási és képzési intézmények és az ifjúsági támogató szolgálatok közötti együttműködés megerősítésével, valamint az összes kapcsolódó információs csatorna teljes körű igénybevételével biztosítsák, hogy a fiatalok a rendelkezésre álló szolgáltatásokról és támogatásról szóló információkhoz teljes körűen hozzáférjenek.

               4.

               Erősítsék meg a munkaadók és az érintett munkaerő-piaci szereplők (foglalkoztatási szolgálatok, különböző kormányzati szintek, szakszervezetek és ifjúsági szolgálatok) közötti partnerségeket a fiatalok foglalkoztatási, valamint tanulószerződéses gyakorlati képzéssel és szakmai gyakorlattal kapcsolatos lehetőségeinek növelése érdekében.

               5.

               Alakítsanak ki partnerségeket az állami és magán foglalkoztatási szolgálatok, az oktatási és képzési intézmények, a pályaorientációs tanácsadók és további olyan szakosodott ifjúsági szervezetek (nem kormányzati szervezetek, ifjúsági központok és szövetségek) között, amelyek elősegítik a munkanélküliségből, az inaktivitásból vagy az oktatásból a munkába való átmenetet.

               6.

               Biztosítsák a szociális partnerek aktív részvételét a fiatalokat célzó politikák kialakításának és végrehajtásának valamennyi szintjén; ösztönözzék a szociális partnerek kezdeményezésére megvalósuló, tanulószerződéses gyakorlati képzési és szakmai gyakorlati rendszerek létrehozására irányuló szinergiákat.

               7.

               Biztosítsák, hogy a fiatalokkal és/vagy az ifjúsági szervezetekkel konzultáljanak az ifjúsági garanciarendszer kialakításáról és továbbfejlesztéséről, illetve hogy bevonják őket mindebbe annak érdekében, hogy a szolgáltatásokat a kedvezményezettek igényeihez igazítsák, és hogy az említettek multiplikátor szerepet töltsenek be a tudatosságnövelő tevékenységekben.

      Korai beavatkozás és aktivizálás

               8.

               Dolgozzanak ki fiatalokat célzó, a vonzáskörzetre és a foglalkoztatási szolgálatoknál történő nyilvántartásba vételre tekintettel lévő olyan hatékony tájékoztató stratégiákat, többek között tájékoztató és figyelemfelkeltő kampányokat, amelyek középpontjában a kiszolgáltatott, többféle akadállyal (például társadalmi kirekesztéssel, szegénységgel vagy megkülönböztetéssel) szembesülő fiatalok és a NEET-fiatalok állnak, és amelyek figyelembe veszik e fiatalok (különösen szegénység, fogyatékosság, alacsony végzettség vagy etnikai kisebbségi/migráns származás miatti) eltérő hátterét.

               9.

               A fiatalok hatékonyabb támogatása és a meglévő ajánlatokról való esetleges tájékozatlanság orvoslására mérlegeljék közös „fókuszpontok”, azaz olyan szervezetek létrehozását, amelyek biztosítanák az összes érintett intézmény és szervezet közötti, és különösen az ifjúsági garanciarendszer kezeléséért felelős hatósággal történő koordinációt, hogy lehetőség nyíljon a tanulmányaikat elvégző fiatalok adatainak cseréjére, különösen azon fiatalok esetében, akiknél felmerül annak kockázata, hogy nem találnak állást vagy további tanulási vagy képzési lehetőséget.

               10.

               A kölcsönös kötelezettségvállalás elve alapján tegyék lehetővé a foglalkoztatási szolgálatok és ezzel együtt a fiatalokat támogató más partnerek számára, hogy már korai szakaszban személyre szabott iránymutatást adjanak, és egyéni cselekvési terveket állítsanak össze (ideértve a személyre szabott egyéni támogatási rendszereket), továbbá hogy folyamatosan nyomon kövessék a fiatalokat a lemorzsolódás megelőzése és az oktatás, a képzés vagy a foglalkoztatás irányában történő előrelépés biztosítása érdekében.

      A munkaerő-piaci integrációt támogató intézkedések

      Készségfejlesztés

               11.

               Nyújtsanak lehetőséget a korai iskolaelhagyók és az alacsony képzettségű fiatalok számára az oktatásba és képzésbe, vagy olyan második esélyt kínáló oktatási programokba való visszatérésre, amelyek sajátos igényeiknek megfelelő tanulási környezetet biztosítanak, és ezáltal lehetővé teszik számukra a hiányzó képesítés megszerzését.

               12.

               Biztosítsák, hogy az ifjúsági garanciarendszerrel összefüggésben a készségek és kompetenciák fejlesztésének céljával vállalt intézkedések elősegítik a munkaerő-kereslet és -kínálat közötti meglévő különbségek kezelését és a munkaerő-piaci igények kiszolgálását.

               13.

               Gondoskodjanak arról, hogy a készségek és kompetenciák fejlesztésére tett erőfeszítések magukban foglalják az ikt-/digitális készségeket. Emeljék a szakmai tudás és kompetenciák státuszát az ikt-tantervek és -képesítések szabványosságának és nemzetközi összehasonlíthatóságának biztosításával.

               14.

               Ösztönözzék az iskolákat – köztük a szakképzési központokat – illetve a foglalkoztatási szolgálatokat arra, hogy mozdítsák elő és biztosítsák a fiatalok számára a vállalkozásokkal és az egyéni vállalkozói tevékenységgel kapcsolatos folyamatos tanácsadást, többek között vállalkozói ismereteket nyújtó tanfolyamok útján.

               15.

               Hajtsák végre a nem formális és az informális tanulás eredményeinek érvényesítéséről szóló, 2012. december 20-i ajánlást.

      A munkaerőpiachoz kapcsolódó intézkedések

               16.

               Adott esetben csökkentsék a nem bérjellegű munkaerőköltségeket a fiatalok munkaerő-felvételi kilátásainak előmozdítása érdekében.

               17.

               Az alkalmazandó állami támogatási szabályoknak megfelelően alkalmazzanak célzott és jól kialakított bér- és munkaerő-felvételi támogatásokat annak érdekében, hogy a munkaadók új lehetőségeket – például tanulószerződéses gyakorlati képzést, szakmai gyakorlatot vagy álláshelyet – hozzanak létre a fiatalok, és különösen azok számára, akik a legtávolabb vannak a munkaerőpiactól.

               18.

               Ösztönözzék a munkaerő mobilitását a fiataloknak a különböző területeken, régiókban és országokban többek között szolgálatok és programok útján elérhető és az embereket az Unión belüli költözésre és munkavállalásra sarkalló munkalehetőségekről, tanulószerződéses gyakorlati képzésekről és szakmai gyakorlatokról való tájékoztatásával. Biztosítsák, hogy az új környezethez való alkalmazkodáshoz megfelelő támogatás álljon azon fiatalok rendelkezésére, akik egy másik területen vagy tagállamban találnak állást.

               19.

               Tegyenek elérhetővé kezdő vállalkozásokat támogató további szolgáltatásokat, és hívják fel a figyelmet az önfoglalkoztatással összefüggő lehetőségekre és távlatokra, többek között szorosabb együttműködést biztosítva a foglalkoztatási szolgálatok, valamint az üzleti támogatást és (mikro)finanszírozást nyújtók között.

               20.

               Erősítsék meg azokat a mechanizmusokat, amelyek az aktivizálási programokból lemorzsolódott és a juttatásoktól így eleső fiatalok újbóli aktivizálására szolgálnak.

      Az uniós alapok felhasználása

               21.

               A nemzeti körülményektől függően teljes mértékben és optimálisan vegyék igénybe a kohéziós politika finanszírozási eszközeit a következő, 2014–2020 közötti időszakban az ifjúsági garanciarendszerek létrehozásának támogatására. E célból biztosítsák, hogy az ifjúsági garanciarendszerek létrehozásához kapcsolódó intézkedések kidolgozása és végrehajtása elsőbbséget kapjon, és ezek támogatására rendelkezésre álljanak a megfelelő források, beleértve a célzott munkaerő-felvételi támogatások Európai Szociális Alapból való finanszírozásának lehetőségét. A lehető legnagyobb mértékben használják fel továbbá a 2007–2013-as programozási időszakból még rendelkezésre álló finanszírozási forrásokat is.

               22.

               A 2014–2020 közötti időszakra való felkészülés keretében a partnerségi szerződésben szenteljenek kellő figyelmet – a nemzeti körülményektől függően – az ifjúsági garanciarendszerek végrehajtásához kapcsolódó konkrét célkitűzéseknek, és az operatív programok keretében mutassák be az Európai Szociális Alap vonatkozó beruházási prioritásainak keretében támogatandó intézkedéseket, különösen azokat, amelyek a NEET-fiatalok fenntartható munkaerő-piaci integrációjára irányulnak, valamint a fiatal vállalkozókat és a szociális vállalkozásokat támogatják, valamint azt, hogy ezek az intézkedések miként járulnak hozzá a konkrét célkitűzésekhez.

               23.

               Amennyiben annak keretében támogatásra jogosultak, teljes mértékben és optimálisan vegyék igénybe az ifjúsági foglalkoztatási kezdeményezés forrásait az ifjúsági garancia végrehajtásához.

      A garanciák értékelése és folyamatos fejlesztése

               24.

               Kövessék nyomon és értékeljék az ifjúsági garanciarendszerek valamennyi intézkedését annak érdekében, hogy további tényeken alapuló politikákat és beavatkozásokat alakítsanak ki annak alapján, hogy mi, hogyan és miért működik, biztosítva ezáltal az erőforrások hatékony felhasználását és a beruházások megtérülését. Vezessenek naprakész nyilvántartást az ifjúsági garancia létrehozásához és végrehajtásához – különösen a kohéziós politika operatív programjainak keretében – szétosztott támogatás mennyiségéről.

               25.

               Nemzeti, regionális és helyi szinten egyaránt ösztönözzék a fiatalkori munkanélküliség leküzdésében részt vevő felek kölcsönös tanulási tevékenységeit a jövőbeli ifjúsági garanciarendszerek kialakításának és végrehajtásának fejlesztése céljából. Adott esetben biztosítsák az ifjúsági garanciarendszerekkel kapcsolatos előkészítő intézkedés során támogatott projektek eredményeinek teljes körű felhasználását.

               26.

               Fokozzák az érdekeltek, többek között az ifjúsági garanciarendszerek kialakításában, végrehajtásában és értékelésében részt vevő, érintett foglalkoztatási szolgálatok kapacitását a szakpolitikával és e rendszerek kifejlesztésének módjával kapcsolatos belső és külső akadályok felszámolása érdekében.

      Az ifjúsági garanciarendszerek végrehajtása

               27.

               Az ifjúsági garanciarendszereket a lehető legrövidebb időn belül vezessék be. Fokozatos bevezetést is mérlegelni lehet azon tagállamok esetében, amelyek a legsúlyosabb költségvetési nehézségekkel és a NEET-fiatalok vagy az ifjúsági munkanélküliség magasabb arányával küzdenek.

               28.

               Biztosítsák, hogy az ifjúsági garanciarendszerek megfelelően illeszkedjenek a jövőbeli uniós társfinanszírozási programokba, lehetőleg a 2014–2020-as időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret kezdetétől. Az ifjúsági garanciarendszerek bevezetésekor a tagállamok igénybe vehetik az ifjúsági foglalkoztatási kezdeményezést.

         AJÁNLJA, HOGY A BIZOTTSÁG:

      Pénzügyi hozzájárulás

               1.

               Ösztönözze a tagállamokat, hogy – az Európai Szociális Alap 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó kapcsolódó beruházási prioritásaival összhangban – maradéktalanul vegyék igénybe az Európai Szociális Alapot és adott esetben az ifjúsági foglalkoztatási kezdeményezést, mint a fiatalkori munkanélküliség és a társadalmi kirekesztés leküzdését és megelőzését célzó szakpolitikai eszközt az ifjúsági garanciarendszerek létrehozásának és végrehajtásának támogatására.

               2.

               Támogassa az Unió közös stratégiai finanszírozási keretéhez tartozó alapok (Európai Szociális Alap, Európai Regionális Fejlesztési Alap, Kohéziós Alap, Európai Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Alap, Európai Tengerügyi és Halászati Alap) programozási tevékenységét, többek között társaktól való tanulás, hálózatépítési tevékenységek és technikai segítségnyújtás formájában.

      Bevált gyakorlatok

               3.

               Teljes körűen aknázza ki a társadalmi változás és innováció új programjának lehetőségeit az ifjúsági garanciarendszerek nemzeti, regionális és helyi szinten bevált gyakorlatainak összegyűjtéséhez.

               4.

               Vegye igénybe az európai foglalkoztatási stratégia kölcsönös tanulási programját azzal a céllal, hogy a tagállamokat tapasztalataik megosztására és a bevált gyakorlatok cseréjére ösztönözze.

      Nyomon követés

               5.

               Az állami foglalkoztatási szolgálatok európai hálózata éves munkaprogramjának részeként továbbra is kövesse nyomon az ifjúsági garanciarendszerek kialakításával, végrehajtásával és eredményeivel kapcsolatos fejleményeket, és azokról rendszeres jelentést készít. Gondoskodjon arról, hogy a foglalkoztatási bizottság erről tájékoztatást kapjon.

               6.

               Kövesse nyomon az ifjúsági garanciarendszerek ezen ajánlás szerinti végrehajtását a Foglalkoztatási Bizottság által az európai szemeszter keretében végzett többoldalú felügyelet révén, elemezze a hatályos szakpolitikák hatását, és adott esetben intézzen országspecifikus ajánlásokat a tagállamokhoz a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatások alapján.

      A tudatosság növelése

               7.

               Támogassa az ifjúsági garancia létrehozására irányuló tudatosságnövelő tevékenységeket valamennyi tagállamban, és ennek során vegye igénybe az európai ifjúsági portált, és tartson kapcsolatot különösen annak tájékoztató kampányaival.

      Kelt Luxembourgban, 2013. április 22-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         S. COVENEY

      (1)  HL L 308., 2010.11.24., 46. o.

      (2)  HL L 205., 2005.8.6., 21. o.

      (3)  HL L 198., 2008.7.26., 47. o.

      (4)  HL C 351. E, 2011.12.2., 29. o.

      (5)  HL C 191., 2011.7.1., 1. o.

      (6)  HL C 398., 2012.12.22., 1. o.