title: Az Európai Rendszerkockázati Testület ajánlása (2020. június 2.) a makroprudenciális politikai intézkedések határokon átnyúló hatásainak értékeléséről és az ezen intézkedésekre vonatkozó önkéntes viszonosságról szóló ERKT/2015/2 ajánlás módosításáról (ERKT/2020/9) 2020/C 217/01

text:
               1.7.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/1

      AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET AJÁNLÁSA
      (2020. június 2.)
      a makroprudenciális politikai intézkedések határokon átnyúló hatásainak értékeléséről és az ezen intézkedésekre vonatkozó önkéntes viszonosságról szóló ERKT/2015/2 ajánlás módosításáról
      (ERKT/2020/9)
      (2020/C 217/01)
      AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET IGAZGATÓTANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
      tekintettel a pénzügyi rendszer európai uniós makroprudenciális felügyeletéről és az Európai Rendszerkockázati Testület létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1092/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 3. és 16–18. cikkére,
      tekintettel a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. június 26-i 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvre (2) és különösen annak 134. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Rendszerkockázati Testület eljárási szabályzatának elfogadásáról szóló, 2011. január 20-i ERKT/2011/1 európai rendszerkockázati testületi határozatra (3)és különösen annak 18-20. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  Az eredményes és következetes nemzeti makroprudenciális politikai intézkedések biztosítása érdekében fontos, hogy az uniós jog által előírt kötelező viszonosságot önkéntes viszonosság egészítse ki.

                  (2)

                  A makroprudenciális politikai intézkedésekre vonatkozó önkéntes viszonosság ERKT/2015/2 európai rendszerkockázati testületi ajánlásban (4) meghatározott keretének célja annak biztosítása, hogy a valamely tagállamban aktivált minden kitettségalapú makroprudenciális politikai intézkedés tekintetében a többi tagállamban viszonosságot biztosítsanak.

                  (3)

                  2016. június 24-én az ERKT/2016/4 európai rendszerkockázati testületi ajánlásnak (5) megfelelően módosult az ERKT/2015/2 ajánlás annak érdekében, hogy ajánlja viszonosság biztosítását az Eesti Pank által a 2013/36/EU irányelv 133. cikkével összhangban az Észtországban engedélyezett valamennyi hitelintézet belföldi kitettségeire alkalmazott 1 százalékos rendszerkockázati tőkepufferráta tekintetében.

                  (4)

                  Az Eesti Pank 2020. április 6-i, a rendszerkockázati tőkepufferráta szintjének 2020. május 1-jétől 0 százalékra történő csökkentésére irányuló döntésére válaszul az Európai Rendszerkockázati Testület (ERKT) igazgatótanácsa úgy döntött, hogy az észt intézkedést leveszi azon makroprudenciális politikai intézkedések listájáról, amelyek tekintetében az ERKT/2015/2 ajánlás alapján a viszonosság biztosítása ajánlott.

                  (5)

                  Az ERKT/2015/2 ajánlást erre tekintettel megfelelően módosítani kell,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

         MÓDOSÍTÁSOK

      Az ERKT/2015/2 ajánlás a következőképpen módosul:

                  1.

                  Az 1. szakaszban a C(1) ajánlás helyébe a következő szöveg lép:

                              „(1)

                              Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy biztosítsák a viszonosságot a más érintett hatóságok által elfogadott azon makroprudenciális politikai intézkedések tekintetében, amelyek tekintetében az ERKT a viszonosság biztosítását ajánlotta. A viszonosság biztosítása ajánlott a következő, a mellékletben részletesebben leírt intézkedések tekintetében:

                                          Finnország:

                                                      —

                                                      a Finnországban engedélyezett és a szabályozói tőkekövetelmények kiszámításához a belső minősítésen alapuló (IRB) módszert használó hitelintézetekre az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja vi. alpontjának megfelelően alkalmazott, 15 százalékos alsó korlát a finnországi lakóegységet terhelő jelzáloggal fedezett lakáscélú jelzáloghitelekre vonatkozó átlagos kockázati súly tekintetében;

                                          Belgium:

                                                      —

                                                      a Belgiumban engedélyezett és a szabályozói tőkekövetelmények kiszámításához az IRB-módszert használó hitelintézetekre az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja vi. alpontjának megfelelően alkalmazott, a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségekre vonatkozó, az alábbiakból álló kockázatisúly-többlet:

                                                                  a)

                                                                  egy átalány jellegű, 5 százalékpontos kockázatisúly-többlet; és

                                                                  b)

                                                                  a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek portfóliójára alkalmazott kockázati súlyok kitettséggel súlyozott átlagának 33 százalékát kitevő arányos kockázatisúly-többlet;

                                          Franciaország:

                                                      —

                                                      az 575/2013/EU rendelet 395. cikkének (1) bekezdése szerinti nagykockázat-vállalásokra vonatkozó határérték szigorítása a figyelembe vehető tőke 5 százalékára a franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező, súlyosan eladósodott nagy nem pénzügyi vállalatok felé fennálló kitettségek tekintetében, amelyet a globálisan rendszerszinten jelentős intézményekre (G-SII-k) és egyéb rendszerszinten jelentős intézményekre (O-SII-k) a banki prudenciális szabályozásuk szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén kell alkalmazni az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja ii. alpontjának megfelelően;

                                          Svédország:

                                                      —

                                                      a Svédországban engedélyezett és a szabályozói tőkekövetelmények kiszámításához az IRB-módszert használó hitelintézetekre az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja vi. alpontjának megfelelően alkalmazott hitelintézet-specifikus, 25 százalékos alsó korlát a svédországi illetőségű ügyfeleket érintő, ingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek portfóliójára alkalmazott kockázati súlyok kitettséggel súlyozott átlaga tekintetében.”

                  2.

                  A melléklet helyébe ezen ajánlás melléklete lép.

         Kelt Frankfurt am Mainban, 2020. június 2-án.

               az ERKT titkárságának vezetője,

               az ERKT igazgatótanácsa nevében

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  HL L 331., 2010.12.15., 1. o.

         (2)  HL L 176., 2013.6.27., 338. o.

         (3)  HL C 58., 2011.2.24., 4. o.

         (4)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2015/2 ajánlása (2015. december 15.) a makroprudenciális politikai intézkedések határokon átnyúló hatásainak értékeléséről és az ezen intézkedésekre vonatkozó önkéntes viszonosságról (HL C 97., 2016.3.12., 9. o.).

         (5)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2016/4 ajánlása (2016. június 24.) a makroprudenciális politikai intézkedések határokon átnyúló hatásainak értékeléséről és az ezen intézkedésekre vonatkozó önkéntes viszonosságról szóló ERKT/2015/2 ajánlás módosításáról (HL C 290., 2016.8.10., 1. o.).

         MELLÉKLET
         Az ERKT/2015/2 ajánlás melléklete helyébe a következő szöveg lép:

                  „MELLÉKLET

                     Finnország

                        A belső minősítésen alapuló (IRB) módszert használó hitelintézetekre (a továbbiakban: IRB-hitelintézetek) az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontjának vi. alpontja alapján alkalmazandó, hitelintézet-specifikus 15 százalékos minimális szint a finnországi lakóegységet terhelő jelzáloggal fedezett hitelekre vonatkozó átlagos kockázati súly tekintetében

                  I.   Az intézkedés leírása

                              1.

                              Az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja vi. alpontjának megfelelően alkalmazott finn intézkedést egy hitelintézet-specifikus, az IRB-hitelintézetekre alkalmazandó, a finnországi lakóegységgel fedezett lakáscélú jelzáloghitelek átlagos kockázati súlyára vonatkozó és portfólió-szinten érvényesülő 15 százalékos alsó korlát alkotja.

                        II.   Viszonosság

                              2.

                              Az 575/2013/EU rendelet 458. cikkének (5) bekezdésével összhangban a vonatkozó tagállamok érintett hatóságai számára ajánlott, hogy a finn intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot és az intézkedést alkalmazzák az IRB-hitelintézetek finnországi lakóegységgel fedezett olyan lakossági jelzáloghitelekből álló portfólióira vonatkozóan, amely hiteleket belföldön engedélyezett, Finnországban található fióktelepek bocsátották ki. E bekezdés alkalmazásában a C(3) ajánlásban meghatározott határidő alkalmazandó.

                              3.

                              Az érintett hatóságok számára ajánlott továbbá, hogy a finn intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot és az intézkedést alkalmazzák az IRB-hitelintézetek finnországi lakóegységgel fedezett olyan lakossági jelzáloghitelekből álló portfólióira vonatkozóan, amely hiteleket az országukban letelepedett hitelintézetek határokon átnyúlóan közvetlenül bocsátották ki. E bekezdés alkalmazásában a C(3) ajánlásban meghatározott határidő alkalmazandó.

                              4.

                              A C(2) ajánlással összhangban az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az ERKT-vel való konzultációt követően az országukban elérhető olyan makroprudenciális politikai intézkedést alkalmazzanak, amely a fent említett intézkedéssel, amelynek tekintetében a viszonosság biztosítása ajánlott, leginkább egyenértékű hatással rendelkezik, beleértve a 2013/36/EU irányelv VII. címe 2. fejezetének IV. szakaszában rögzített felügyeleti intézkedések elfogadását és felügyeleti hatásköröket is. Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az egyenértékű intézkedést négy hónapon belül fogadják el.

                        III.   A jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték

                              5.

                              A de minimis elv viszonosságot biztosító tagállamok általi esetleges alkalmazásának irányítása érdekében az intézkedéshez a jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték kapcsolódik, amely a finnországi lakáscélú jelzáloghitelek piacának való 1 milliárd euro összegű kitettségnek felel meg.

                              6.

                              Az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszával összhangban a vonatkozó tagállam érintett hatóságai mentességet biztosíthatnak azon egyes IRB-hitelintézetek számára, amelyek a finnországi lakóegységgel fedezett lakossági jelzáloghitelekből álló nem jelentős, vagyis a jelentős jellegre vonatkozó 1 milliárd euro összegű küszöbérték alatti portfólióval rendelkeznek. Ebben az esetben az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a kitettségek jelentős jellegét, és számukra ajánlott, hogy biztosítsák a viszonosságot, amennyiben egy IRB-hitelintézet túllépi az 1 milliárd eurós küszöbértéket.

                              7.

                              Ahol nincsenek más vonatkozó tagállamban engedélyezett, Finnországban található fiókteleppel rendelkező vagy Finnországban közvetlenül pénzügyi szolgáltatásokat nyújtó, a finnországi jelzáloghitel-piaccal szemben 1 milliárd euro vagy azt meghaladó kitettséggel rendelkező IRB-hitelintézetek, a vonatkozó tagállamok érintett hatóságai dönthetnek úgy, hogy az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszában foglaltak szerint nem biztosítják a viszonosságot. Ebben az esetben az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a kitettségek jelentős jellegét, és számukra ajánlott, hogy biztosítsák a viszonosságot, amennyiben egy IRB-hitelintézet túllépi az 1 milliárd eurós küszöbértéket.

                     Belgium

                        A Belgiumban engedélyezett és a szabályozói tőkekövetelmények kiszámításához az IRB-módszert használó hitelintézetek számára előírt és az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja vi. alpontjának megfelelően alkalmazott, a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségekre vonatkozó kockázatisúly-többlet. Ezt két összetevő alkotja:

                              a)

                                    egy átalány jellegű, 5 százalékpontos kockázatisúly-többlet; és

                              b)

                                    a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek portfóliójára alkalmazott kockázati súlyok kitettséggel súlyozott átlagának 33 százalékát kitevő arányos kockázatisúly-többlet.

                        I.   Az intézkedés leírása

                              1.

                              Az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja vi. alpontjának megfelelően alkalmazott és a Belgiumban engedélyezett, az IRB-módszert használó hitelintézetek számára előírt belgiumi intézkedést egy a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségekre alkalmazandó kockázatisúly-többlet alkotja, amely két összetevőből áll:

                                          a)

                                          Az első összetevő a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek kockázati súlyának 5 százalékponttal történő emelése, amelyre a kockázatisúly-többlet második részének b) pont szerinti kiszámítása után kerül sor.

                                          b)

                                          A második összetevőt a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek portfóliójára alkalmazott kockázati súlyok kitettséggel súlyozott átlagának 33 százalékát kitevő kockázatisúly-emelés alkotja. A kitettséggel súlyozott átlag az egyedi hitelek 575/2013/EU rendelet 154. cikkével összhangban kiszámított kockázati súlyainak átlaga, a vonatkozó kitettségértékkel súlyozva.

                        II.   Viszonosság

                              2.

                              Az 575/2013/EU rendelet 458. cikkének (5) bekezdésével összhangban a vonatkozó tagállamok érintett hatóságai számára ajánlott, hogy a belgiumi intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot azáltal, hogy azt a C(3) ajánlásban megjelölt határidőn belül a belföldön engedélyezett, az IRB-módszert használó hitelintézetek Belgiumban található fióktelepeire alkalmazzák.

                              3.

                              Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy a belgiumi intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot azáltal, hogy azt a belföldön engedélyezett, az IRB-módszert használó azon hitelintézetekre alkalmazzák, amelyek Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni közvetlen kitettséggel rendelkeznek. A C(2) ajánlással összhangban az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy a C(3) ajánlásban megjelölt határidőn belül az aktiváló hatóság által Belgiumban végrehajtott intézkedéssel azonos intézkedést alkalmazzanak.

                              4.

                              Amennyiben az országukban ugyanaz a makroprudenciális politikai intézkedés nem elérhető, az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az ERKT-val való konzultációt követően az országukban elérhető olyan makroprudenciális politikai intézkedést alkalmazzanak, amely a fent említett intézkedéssel, amelynek tekintetében a viszonosság biztosítása ajánlott, leginkább egyenértékű hatással rendelkezik, beleértve a 2013/36/EU irányelv VII. címe 2. fejezetének IV. szakaszában rögzített felügyeleti intézkedések elfogadását és felügyeleti hatásköröket is. Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az egyenértékű intézkedést legkésőbb ezen ajánlás Európai Unió Hivatalos Lapjában történő közzétételétől számított négy hónapon belül fogadják el.

                        III.   A jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték

                              5.

                              A de minimis elv – intézkedés tekintetében viszonosságot biztosító – érintett hatóságok általi esetleges alkalmazásának irányítása érdekében az intézkedéshez 2 milliárd euro összegű, a jelentős jellegre vonatkozó intézményspecifikus küszöbérték kapcsolódik.

                              6.

                              Az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszával összhangban a vonatkozó tagállam érintett hatóságai mentességet biztosíthatnak a belföldön engedélyezett, az IRB-módszert használó azon hitelintézetek számára, amelyeknek a belgiumi lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettsége nem jelentős, vagyis a jelentős jellegre vonatkozó 2 milliárd euro összegű küszöbérték alatti kitettséggel rendelkeznek. A jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték alkalmazása során az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a kitettségek jelentős jellegét, és számukra ajánlott, hogy a belgiumi intézkedést a korábban mentesített, belföldön engedélyezett egyedi hitelintézetekre alkalmazzák, amennyiben azok túllépik a 2 milliárd eurós küszöbértéket.

                              7.

                              Ahol nincsenek a vonatkozó tagállamban engedélyezett, Belgiumban található fiókteleppel rendelkező vagy Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni közvetlen kitettséggel rendelkező olyan hitelintézetek, amelyek az IRB-módszert használják és a belgiumi lakóingatlan-piaccal szemben 2 milliárd euro vagy azt meghaladó mértékű kitettséggel rendelkeznek, a vonatkozó tagállamok érintett hatóságai dönthetnek úgy, hogy az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszában foglaltak szerint nem biztosítják a viszonosságot a belgiumi intézkedés tekintetében. Ebben az esetben az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a kitettségek jelentős jellegét, és számukra ajánlott, hogy a belgiumi intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot, amennyiben az IRB-módszert használó valamely hitelintézet túllépi a 2 milliárd eurós küszöbértéket.

                              8.

                              Az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszával összhangban a jelentős jellegre vonatkozó 2 milliárd eurós küszöbérték a küszöbérték ajánlott maximális szintjét jelenti. A viszonosságot biztosító érintett hatóságok ezért a javasolt küszöbérték alkalmazása helyett országukra vonatkozóan adott esetben meghatározhatnak alacsonyabb küszöbértéket, vagy az intézkedés tekintetében biztosíthatnak viszonosságot a jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték nélkül.

                     Franciaország

                        Az 575/2013/EU rendelet 395. cikkének (1) bekezdése szerinti nagykockázat-vállalásokra vonatkozó határérték szigorítása a figyelembe vehető tőke 5 százalékára a franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező, súlyosan eladósodott nagy nem pénzügyi vállalatok felé fennálló kitettségek tekintetében, amelyet a globálisan rendszerszinten jelentős intézményekre (G-SII-k) és egyéb rendszerszinten jelentős intézményekre (O-SII-k) a banki prudenciális szabályozásuk szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén kell alkalmazni az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja ii. alpontjának megfelelően

                  I.   Az intézkedés leírása

                              1.

                              Az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja ii. alpontjának megfelelően alkalmazott francia intézkedés, amelyet a G-SII-k és O-SII-k tekintetében a banki prudenciális szabályozásuk szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén kell alkalmazni (nem szubkonszolidált szinten), a nagykockázat-vállalásokra vonatkozó határérték figyelembe vehető tőke 5 százalékára való szigorításából áll, amelyet a franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező, súlyosan eladósodott nagy nem pénzügyi vállalatok felé fennálló kitettségekre kell alkalmazni.

                              2.

                              A nem pénzügyi vállalat természetes személy vagy a magánjog hatálya alá tartozó, franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező jogi személy, amely a szintjén és a konszolidáció legmagasabb szintjén az 549/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (*) A. mellékletének 2.45. pontja szerint meghatározott nem pénzügyi vállalatok szektorhoz tartozik.

                        (*) Az Európai Parlament és a Tanács 549/2013/EU rendelete (2013. május 21.) az Európai Unió-beli nemzeti és regionális számlák európai rendszeréről (HL L 174., 2013.6.26., 1. o.).

                              3.

                              Az intézkedést a franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező nem pénzügyi vállalatok felé fennálló kitettségekre kell alkalmazni, és a kapcsolt nem pénzügyi vállalatok csoportjai felé fennálló kitettségekre a következők szerint:

                                          a)

                                          A konszolidáció legmagasabb szintjén franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező kapcsolt nem pénzügyi vállalatok csoportjához tartozó nem pénzügyi vállalatok tekintetében az intézkedés a csoport és az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 39. pontja szerint vele kapcsolatban álló valamennyi szervezet felé fennálló nettó kitettség összegére alkalmazandó;

                                          b)

                                          A konszolidáció legmagasabb szintjén nem franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező kapcsolt nem pénzügyi vállalatok csoportjához tartozó nem pénzügyi vállalatok tekintetében az intézkedés alkalmazandó:

                                                      i.

                                                      a franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező nem pénzügyi vállalatok felé fennálló kitettségek összegére;

                                                      ii.

                                                      azon franciaországi vagy külföldi szervezetek felé fennálló kitettségek összegére, amelyek vonatkozásában az i. alpontban hivatkozott nem pénzügyi vállalatok közvetlen vagy közvetett ellenőrzést gyakorolnak az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 39. pontja szerint; és

                                                      iii.

                                                      azon franciaországi vagy külföldi szervezetek felé fennálló kitettségek összegére, amelyek gazdaságilag függenek az i. alpontban hivatkozott nem pénzügyi vállalatoktól az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 39. pontja szerint.

                                    Ezért tehát nem tartozik az intézkedés hatálya alá az a nem pénzügyi vállalat, amelynek létesítő okirat szerinti székhelye nem Franciaországban van, és amely nem valamely franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező nem pénzügyi vállalat leányvállalata vagy gazdaságilag ilyentől függő szervezet, és amely felett ilyen nem gyakorol közvetlen vagy közvetett ellenőrzést.
                              Az 575/2013/EU rendelet 395. cikkének (1) bekezdésével összhangban az intézkedést azt követően kell alkalmazni, hogy az 575/2013/EU rendelet 399–403. cikkével összhangban figyelembe vették a hitelkockázat-mérséklési technikák és mentességek hatását.

                              4.

                              A G-SII-nek vagy O-SII-nek nagynak kell tekinteni a franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező nem pénzügyi vállalatot, ha a nem pénzügyi vállalat vagy a (3) bekezdés szerinti kapcsolt nem pénzügyi vállalatok csoportja felé fennálló eredeti kitettsége legalább 300 millió euro. Az eredeti kitettség értékét az 575/2013/EU rendelet 389. és 390. cikkével összhangban kell kiszámítani azt megelőzően, hogy az 575/2013/EU rendelet 399–403. cikkével összhangban figyelembe veszik a hitelkockázat-mérséklési technikák és mentességek hatását, a 680/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet (**) 9. cikke szerinti adatszolgáltatásnak megfelelően.

                        (**) A Bizottság 680/2014/EU végrehajtási rendelete (2014. április 16.) az intézmények 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti felügyeleti adatszolgáltatása tekintetében végrehajtás-technikai standardok megállapításáról (HL L 191., 2014.6.28., 1. o.).

                              5.

                              A nem pénzügyi vállalat akkor minősül súlyosan eladósodottnak, ha tőkeáttételi mutatója meghaladja a 100 %-ot, és a pénzügyi költségek fedezeti mutatója 3 alatt marad, a csoport konszolidáció legmagasabb szintjén számítva a következők szerint:

                                          a)

                                          A tőkeáttételi mutató a teljes adósság a készpénz kivételével és a tőkeállomány aránya; és

                                          b)

                                          A pénzügyi költségek fedezeti mutatója az arány egyrészt a hozzáadott érték plusz működési támogatások, mínusz: i. bérköltség; ii. működési adók és járulékok; iii. egyéb nettó működési költségek, kivéve a nettó kamatot és kamatjellegű ráfordításokat; és iv. leértékelődés és értékcsökkenés, valamint másrészt a kamat és kamatjellegű ráfordítások között.

                                    A mutatókat az alkalmazandó standardokkal összhangban meghatározott, a nem pénzügyi vállalat pénzügyi kimutatásaiban szereplő, adott esetben könyvvizsgáló által tanúsított számviteli aggregátumok alapján számítják ki.

                        II.   Viszonosság

                              6.

                              Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy a francia intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot azáltal, hogy azt a belföldön engedélyezett G-SII-kre és O-SII-kre alkalmazzák a banki prudenciális szabályozásuk szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén.

                              7.

                              Amennyiben az országukban ugyanaz a makroprudenciális politikai intézkedés nem elérhető, a C(2) ajánlással összhangban, az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az ERKT-val való konzultációt követően az országukban elérhető olyan makroprudenciális politikai intézkedést alkalmazzanak, amely a fent említett intézkedéssel, amelynek tekintetében a viszonosság biztosítása ajánlott, leginkább egyenértékű hatással rendelkezik. Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az egyenértékű intézkedést legkésőbb ezen ajánlás Európai Unió Hivatalos Lapjában történő közzétételétől számított hat hónapon belül fogadják el.

                        III.   A jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték

                              8.

                              A de minimis elv intézkedés tekintetében viszonosságot biztosító érintett hatóságok általi esetleges alkalmazásának irányítása érdekében az intézkedéshez a jelentős jellegre vonatkozó kombinált küszöbérték kapcsolódik, amely a következőkből áll:

                                          a)

                                          2 milliárd euro összegű küszöbérték a belföldön engedélyezett G-SII-k és O-SII-k teljes eredeti kitettségei tekintetében a banki prudenciális szabályozásuk szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén a francia nem pénzügyi vállalati szektor vonatkozásában;

                                          b)

                                          300 millió euro összegű küszöbérték a belföldön engedélyezett G-SII-k és O-SII-k tekintetében, amelyek vonatkozásában az a) pontban szereplő küszöbértéket eléri vagy meghaladja:

                                                      i.

                                                      a valamely franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező nem pénzügyi vállalat felé fennálló egyetlen eredeti kitettség;

                                                      ii.

                                                      a konszolidáció legmagasabb szintjén franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező kapcsolt nem pénzügyi vállalatok csoportja felé fennálló eredeti kitettségek (3) bekezdés a) pontjával összhangban számított összege;

                                                      iii.

                                                      a konszolidáció legmagasabb szintjén nem franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező kapcsolt nem pénzügyi vállalatok csoportjához tartozó, franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező nem pénzügyi vállalatok felé fennálló eredeti kitettségek összege, a 680/2014/EU végrehajtási rendelet VIII. mellékletének C 28.00 és C 29.00 tábláján jelentve;

                                          c)

                                          A G-SII-k és O-SII-k figyelembe vehető szavatolótőkéje 5 %-ának megfelelő küszöbérték a konszolidáció legmagasabb szintjén, a b) pontban azonosított kitettségek vonatkozásában azt követően, hogy az 575/2013/EU rendelet 399–403. cikkével összhangban figyelembe vették a hitelkockázat-mérséklési technikák és mentességek hatását.

                                    A b) és c) pontban hivatkozott küszöbértékeket attól függetlenül kell alkalmazni, hogy az érintett szervezet vagy nem pénzügyi vállalat súlyosan eladósodott-e.
                              Az a) és b) pontban hivatkozott eredeti kitettség értékét az 575/2013/EU rendelet 389. és 390. cikkével összhangban kell kiszámítani azt megelőzően, hogy az 575/2013/EU rendelet 399–403. cikkével összhangban figyelembe veszik a hitelkockázat-mérséklési technikák és mentességek hatását, a 680/2014/EU végrehajtási rendelet 9. cikke szerinti adatszolgáltatásnak megfelelően.

                              9.

                              Az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszával összhangban a vonatkozó tagállam érintett hatóságai mentességet biztosíthatnak azon belföldön engedélyezett G-SII-k és O-SII-k számára a banki prudenciális szabályozásuk szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén, amelyek nem sértik meg a (8) bekezdésben szereplő jelentős jellegre vonatkozó kombinált küszöbértéket. A jelentős jellegre vonatkozó kombinált küszöbérték alkalmazása során az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a belföldön engedélyezett G-SII-k és O-SII-k francia nem pénzügyi vállalati szektor felé fennálló kitettségeinek jelentős jellegét, valamint a belföldön engedélyezett G-SII-k és O-SII-k franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező nagy nem pénzügyi vállalatok felé fennálló kitettségének koncentrációját, és számukra ajánlott, hogy alkalmazzák a francia intézkedést a korábban mentességben részesített belföldön engedélyezett G-SII-kre és O-SII-kre a banki prudenciális szabályozásuk szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén, amennyiben megsértették a (8) bekezdésben szereplő jelentős jellegre vonatkozó kombinált küszöbértéket. Az érintett hatóságokat az ERKT ösztönzi továbbá arra, hogy a franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező, nagy nem pénzügyi vállalatok megnövekedett tőkeáttételéhez kapcsolódó rendszerkockázatokat jelezzék az országukban működő többi piaci résztvevő számára.

                              10.

                              Ahol nincsenek a vonatkozó tagállamban engedélyezett G-SII-k és O-SII-k a banki prudenciális szabályozásuk szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén, amelyek francia nem pénzügyi vállalati szektor felé fennálló kitettsége meghaladja a (8) bekezdésben szereplő jelentős jellegre vonatkozó küszöbértéket, a vonatkozó tagállamok érintett hatóságai dönthetnek úgy, hogy az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszában foglaltak szerint a francia intézkedés tekintetében nem biztosítják a viszonosságot. Ebben az esetben az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a belföldön engedélyezett G-SII-k és O-SII-k francia nem pénzügyi vállalati szektor felé fennálló kitettségeinek jelentős jellegét, valamint a belföldön engedélyezett G-SII-k és O-SII-k franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező nagy nem pénzügyi vállalatok felé fennálló kitettségének koncentrációját, és számukra ajánlott, hogy biztosítsák a viszonosságot a francia intézkedés tekintetében, amennyiben valamely G-SII és O-SII a banki prudenciális szabályozása szerinti konszolidáció legmagasabb szintjén túllépi a (8) bekezdésben szereplő jelentős jellegre vonatkozó kombinált küszöbértéket. Az érintett hatóságokat az ERKT ösztönzi továbbá arra, hogy a franciaországi létesítő okirat szerinti székhellyel rendelkező, nagy nem pénzügyi vállalatok megnövekedett tőkeáttételéhez kapcsolódó rendszerkockázatokat jelezzék az országukban működő többi piaci résztvevő számára.

                              11.

                              Az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszával összhangban a (8) bekezdésben hivatkozott jelentős jellegre vonatkozó kombinált küszöbérték a küszöbérték ajánlott maximális szintjét jelenti. A viszonosságot biztosító érintett hatóságok ezért a javasolt küszöbérték alkalmazása helyett országukra vonatkozóan adott esetben meghatározhatnak alacsonyabb küszöbértéket, vagy az intézkedés tekintetében biztosíthatnak viszonosságot a jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték nélkül.

                     Svédország

                        A Svédországban engedélyezett és a szabályozói tőkekövetelmények kiszámításához az IRB-módszert használó hitelintézetekre az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja vi. alpontjának megfelelően alkalmazott hitelintézet-specifikus, 25 százalékos alsó korlát a svédországi illetőségű ügyfeleket érintő, ingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek portfóliójára alkalmazott kockázati súlyok kitettséggel súlyozott átlaga tekintetében

                  I.   Az intézkedés leírása

                              1.

                              Az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja vi. alpontjának megfelelően alkalmazott és a Svédországban engedélyezett, az IRB-módszert használó hitelintézetek számára előírt svéd intézkedést egy hitelintézet-specifikus, 25 százalékos alsó korlát alkotja a svédországi illetőségű ügyfeleket érintő, ingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek portfóliójára alkalmazott kockázati súlyok kitettséggel súlyozott átlaga tekintetében.

                              2.

                              A kitettséggel súlyozott átlag az egyedi kitettségek 575/2013/EU rendelet 154. cikkével összhangban kiszámított kockázati súlyainak átlaga, a vonatkozó kitettségértékkel súlyozva.

                        II.   Viszonosság

                              3.

                              Az 575/2013/EU rendelet 458. cikkének (5) bekezdésével összhangban a vonatkozó tagállamok érintett hatóságai számára ajánlott, hogy a svéd intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot azáltal, hogy azt a C(3) ajánlásban megjelölt határidőn belül a belföldön engedélyezett, az IRB-módszert használó hitelintézetek Svédországban található fióktelepeire alkalmazzák.

                              4.

                              Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy a svéd intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot azáltal, hogy azt a belföldön engedélyezett, az IRB-módszert használó azon hitelintézetekre alkalmazzák, amelyek svédországi illetőségű ügyfeleket érintő, ingatlannal fedezett, lakossággal szembeni közvetlen kitettséggel rendelkeznek. A C(2) ajánlással összhangban az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy a C(3) ajánlásban megjelölt határidőn belül az aktiváló hatóság által Svédországban végrehajtott intézkedéssel azonos intézkedést alkalmazzanak.

                              5.

                              Amennyiben az országukban ugyanaz a makroprudenciális politikai intézkedés nem elérhető, az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az ERKT-val való konzultációt követően az országukban elérhető olyan makroprudenciális politikai intézkedést alkalmazzanak, amely a fent említett intézkedéssel, amelynek tekintetében a viszonosság biztosítása ajánlott, leginkább egyenértékű hatással rendelkezik. Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az egyenértékű intézkedést legkésőbb ezen ajánlás Európai Unió Hivatalos Lapjában történő közzétételétől számított négy hónapon belül fogadják el.

                        III.   A jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték

                              6.

                              A de minimis elv – intézkedés tekintetében viszonosságot biztosító – érintett hatóságok általi esetleges alkalmazásának irányítása érdekében az intézkedéshez 5 milliárd SEK összegű, a jelentős jellegre vonatkozó intézményspecifikus küszöbérték kapcsolódik.

                              7.

                              Az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszával összhangban a vonatkozó tagállam érintett hatóságai mentességet biztosíthatnak a belföldön engedélyezett, az IRB-módszert használó azon hitelintézetek számára, amelyeknek a svédországi illetőségű ügyfeleket érintő, ingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettsége nem jelentős, vagyis a jelentős jellegre vonatkozó 5 milliárd SEK összegű küszöbérték alatti kitettséggel rendelkeznek. A jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték alkalmazása során az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a kitettségek jelentős jellegét, és számukra ajánlott, hogy a svéd intézkedést a korábban mentesített, belföldön engedélyezett egyedi hitelintézetekre alkalmazzák, amennyiben azok túllépik az 5 milliárd SEK küszöbértéket.

                              8.

                              Ahol nincsenek a vonatkozó tagállamban engedélyezett, Svédországban található fiókteleppel rendelkező vagy svédországi illetőségű ügyfeleket érintő, ingatlannal fedezett, lakossággal szembeni közvetlen kitettséggel rendelkező olyan hitelintézetek, amelyek az IRB-módszert használják és svédországi illetőségű ügyfeleket érintő, 5 milliárd SEK vagy azt meghaladó mértékű, ingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettséggel rendelkeznek, a vonatkozó tagállamok érintett hatóságai dönthetnek úgy, hogy az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszában foglaltak szerint nem biztosítják a viszonosságot a svéd intézkedés tekintetében. Ebben az esetben az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a kitettségek jelentős jellegét, és számukra ajánlott, hogy a svéd intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot, amennyiben az IRB-módszert használó valamely hitelintézet túllépi az 5 milliárd SEK küszöbértéket.

                              9.

                              Az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszával összhangban a jelentős jellegre vonatkozó 5 milliárd SEK küszöbérték a küszöbérték ajánlott maximális szintjét jelenti. A viszonosságot biztosító érintett hatóságok ezért a javasolt küszöbérték alkalmazása helyett országukra vonatkozóan adott esetben meghatározhatnak alacsonyabb küszöbértéket, vagy az intézkedés tekintetében biztosíthatnak viszonosságot a jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték nélkül.

            ”


title: A Tanács (EU) 2020/912 ajánlása (2020. június 30.) az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról

text:
               1.7.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               LI 208/1

      A TANÁCS (EU) 2020/912 AJÁNLÁSA
      (2020. június 30.)
      az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 77. cikke (2) bekezdésének b) és e) pontjára, valamint 292. cikkének első és második mondatára,
      tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2020. március 16-án közleményt (1) fogadott el, amelyben a harmadik országokból az EU+ térségbe (2) irányuló, nem alapvetően szükséges utazások egy hónapra szóló ideiglenes korlátozását ajánlotta. Az Európai Unió állam-, illetve kormányfői 2020. március 17-én megállapodtak a nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásának bevezetéséről. A négy schengeni társult állam szintén bevezette ezt a korlátozást.

                  (2)

                  Az Európai Unió állam-, illetve kormányfői 2020. március 26-án megállapodtak abban, a Covid-19 világjárvány miatt összehangolt, ideiglenes korlátozást vezetnek be az EU-ba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra.

                  (3)

                  A Bizottság 2020. április 8-án (3), illetve 2020. május 8-án (4) két újabb közleményt fogadott el, és mindkettőben azt javasolta, hogy a nem alapvetően szükséges utazások korlátozását további egy-egy hónappal hosszabbítsák meg. Valamennyi schengeni tagállam és a négy schengeni társult állam is (a továbbiakban: a tagállamok) a hosszabbítás mellett döntött, mely a legutóbbi alkalommal 2020. június 15-ig szólt.

                  (4)

                  Az Európai Bizottság elnöke és az Európai Tanács elnöke 2020. április 15-én ismertette a Covid19-járvány megfékezésére irányuló intézkedések fokozatos megszüntetését célzó közös európai ütemtervet (5). Az ütemterv kétlépcsős megközelítést ír elő, amelynek keretében a belső határok ellenőrzését koordinált módon kell megszüntetni. Ezt követően fokozatosan enyhítenék a külső határokon bevezetett ideiglenes korlátozásokat, és a nem uniós lakos személyek számára ismét engedélyezetté válna az EU-ba irányuló, nem alapvetően szükséges utazás. A külső határokon bevezetett utazási korlátozások feloldására a belső határellenőrzések tagállamok általi megszüntetését követően vagy azzal párhuzamosan kell sort keríteni.

                  (5)

                  A tagállamokkal folytatott konzultációk megerősítették, hogy szükség van a külső határokon jelenleg alkalmazott korlátozásoknak egy további rövid időszakkal való meghosszabbítására, és hogy a korlátozások fokozatos feloldása során fontos koordinált megközelítést alkalmazni.

                  (6)

                  A Bizottság 2020. június 11-én közleményt (6) fogadott el, amelyben egyrészt azt javasolta, hogy az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások korlátozását 2020. június 30-ig hosszabbítsák meg, másrészt pedig ismertette az ilyen utazások korlátozásának 2020. július 1-től történő fokozatos megszüntetésére vonatkozó megközelítését. Minden tagállam bevezette a június 30-ig tartó újabb hosszabbítást.

                  (7)

                  A tagállamok azóta tárgyalásokat folytattak az alkalmazandó kritériumokról és módszerekről.

                  (8)

                  Ez az ajánlás nem érinti a tagállamok azon felelősségét, hogy továbbra is alkalmazniuk kell a Schengeni határellenőrzési kódex (7) 6. cikkét, amely meghatározza a harmadik országbeli állampolgárok beutazásának feltételeit. Ennélfogva továbbra is a tagállamok felelőssége annak eseti alapon történő megítélése, hogy egy harmadik országbeli állampolgár népegészségügyi szempontból veszélyt jelent-e. Ennek keretében a tagállamoknak gondoskodniuk kell a határőrizeti hatóságok és a fuvarozási szolgáltatók közötti szoros együttműködésről.

                  (9)

                  A határellenőrzés nem csupán azoknak a tagállamoknak az érdeke, amelyek külső határainál azt elvégzik, hanem valamennyi olyan tagállamé, amely a belső határain megszüntette a határellenőrzést. A tagállamoknak ezért biztosítaniuk kell a külső határokon hozott intézkedések koordinációját, hogy szavatolják a schengeni térség megfelelő működését. E célból a tagállamoknak összehangolt módon kell megkezdeniük az EU-ba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó ideiglenes korlátozás feloldását. Ezt az intézkedést első lépésként az ezen ajánlás I. mellékletében felsorolt harmadik országok lakosai tekintetében kell alkalmazni. Az említett országok jegyzékét rendszeresen frissíteni kell.

                  (10)

                  Az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó korlátozás esetleges feloldására vonatkozó döntések meghozatala során figyelembe kell venni az EU-n belüli járványügyi helyzetet, azaz a Covid19-eseteknek az előző 14 napi, 100 000 főre jutó átlagos számát.

                  (11)

                  Az Egészségügyi Világszervezet (WHO) 2005. május 23-i ötvennyolcadik közgyűlése által elfogadott Nemzetközi Egészségügyi Rendszabályok (2005) (a továbbiakban: Nemzetközi Egészségügyi Rendszabályok) megerősítették a WHO részes államai – köztük az összes uniós tagállam – közötti koordinációt a nemzetközi horderejű közegészségügyi-járványügyi szükséghelyzetekre való felkészültség és az azokra való reagálás terén. A Nemzetközi Egészségügyi Rendszabályok nyomonkövetési kerete meghatározza azokat a fő népegészségügyi kapacitásokat, amelyeket a WHO részes államainak fenn kell tartaniuk. Az országok által ezen a kereten belül rendszeres időközönként jelentett adatok összesítésével megállapítható egy általános összpontszám, amely az összesített reagálási képesség fokmérője.

                  (12)

                  Az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások korlátozásának feloldására vonatkozó döntések eredményessége annak a függvénye, hogy a tagállamok az összes külső határon, koordinált módon végrehajtják-e azokat. A tagállamok nem határozhatnak egyoldalúan az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó korlátozás feloldásáról egy adott harmadik ország vonatkozásában azelőtt, hogy a többi tagállam koordinált módon úgy határozna, hogy feloldja az adott országra vonatkozó utazási korlátozásokat. A tagállamok ugyanakkor – teljes átláthatóság biztosítása mellett – csak fokozatosan oldhatják fel az I. mellékletben felsorolt országokra vonatkozó utazási korlátozásokat.

                  (13)

                  Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az EUMSZ-hez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt ennek az ajánlásnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó. Mivel ezen ajánlás a schengeni vívmányokon alapul, Dánia az említett jegyzőkönyv 4. cikkének megfelelően az ezen ajánlásról szóló tanácsi döntést követő hat hónapos időszakon belül határoz arról, hogy azt végrehajtja-e.

                  (14)

                  Ez az ajánlás a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek alkalmazásában Írország a 2002/192/EK tanácsi határozattal (8) összhangban nem vesz részt. Ennélfogva Írország nem vesz részt ennek az ajánlásnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.

                  (15)

                  Izland és Norvégia tekintetében ez az ajánlás az Európai Unió Tanácsa, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság közötti, az utóbbiaknak a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK tanácsi határozat (9) 1. cikkének A. pontjában említett területhez tartoznak.

                  (16)

                  Svájc tekintetében ez az ajánlás az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozatnak (10) a 2008/146/EK tanácsi határozat (11) 3. cikkével együtt értelmezett 1. cikke A. pontjában említett területhez tartoznak.

                  (17)

                  Liechtenstein tekintetében ez az ajánlás az Európai Unió, az Európai Közösség, a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség közötti, a Liechtensteini Hercegségnek az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodáshoz való csatlakozásáról szóló jegyzőkönyv értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozatnak (12) a 2011/350/EU határozat (13) 3. cikkével együtt értelmezett 1. cikke A. pontjában említett területhez tartoznak.

                  (18)

                  Ezen ajánlásnak a (13)–(17) preambulumbekezdésben kifejtett jogállása nem érinti annak szükségességét, hogy a schengeni térség megfelelő működése érdekében az összes tagállam koordinált módon döntsön az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó korlátozás feloldásáról,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

                  1.

                  A tagállamoknak 2020. július 1-jétől kezdődően, koordinált módon fokozatosan fel kell oldaniuk az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó korlátozásokat az I. mellékletben felsorolt harmadik országok lakosai tekintetében.
                  Azon harmadik országok meghatározására, amelyek tekintetében meg kell szüntetni a nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó, jelenleg fennálló korlátozásokat, az EU-ba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó ideiglenes korlátozás alkalmazásának harmadik értékeléséről szóló, 2020. június 11-i bizottsági közleményben (14) meghatározott módszerek és kritériumok alkalmazandók. E kritériumok a járványügyi helyzettel és a járvány megfékezésére irányuló intézkedésekkel – többek között a közösségi távolságtartással –, valamint gazdasági és társadalmi megfontolásokkal kapcsolatosak, és kumulatív módon alkalmazandók.

                  2.

                  A járványügyi helyzetet illetően az I. mellékletben felsorolt harmadik országoknak különösen a következő kritériumokat kell teljesíteniük:

                              —

                              az új Covid19-esetek száma a megelőző 14 napban 100 000 lakosonként a 2020. június 15-i uniós átlag körüli vagy az alatti értéket ér el,

                              —

                              ugyanezen időszakban az új esetek számának alakulása az előző 14 napos időszakhoz képest stabil vagy csökkenő tendenciát mutat, valamint

                              —

                              további kritérium a Covid19-re való általános reagálás, figyelembe véve az olyan szempontokkal kapcsolatban rendelkezésre álló információkat, mint a tesztelés, megfigyelés, kontaktkövetés, megfékezés, kezelés és jelentéstétel, valamint a rendelkezésre álló információk és adatforrások megbízhatósága, továbbá, amennyiben szükséges, a Nemzetközi Egészségügyi Rendszabályok szerinti valamennyi dimenzióra vonatkozó összesített átlagos pontszám. Az Unió küldöttségei által a 2020. június 11-i közlemény mellékletében foglalt ellenőrzőlista alapján továbbított információkat szintén figyelembe kell venni.

                  3.

                  Annak eldöntésekor, hogy az EU-ba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó ideiglenes korlátozás alkalmazandó-e egy harmadik országbeli állampolgárra, az olyan harmadik országban lévő lakóhelyet (és nem az állampolgárságot) kell meghatározó tényezőnek tekinteni, amely ország tekintetében feloldották a nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó korlátozásokat.

                  4.

                  Az I. mellékletben említett harmadik országok jegyzékét a Tanácsnak kéthetente felül kell vizsgálnia, illetve adott esetben naprakésszé kell tennie a Bizottsággal és az érintett uniós ügynökségekkel és szolgálatokkal való szoros konzultációt követően, a (2) bekezdésben említett módszereken, kritériumokon és információkon nyugvó általános értékelés alapján.
                  Egy adott, az I. mellékletben felsorolt harmadik ország tekintetében az utazási korlátozások részben vagy egészben feloldhatók vagy újra bevezethetők, a fentebb meghatározott feltételek némelyikében bekövetkező változásoktól, és ezek következtében a járványügyi helyzet értékelésének változásától függően. Azokban az esetekben, amikor egy harmadik országban hirtelen romlik a helyzet, gyors döntéshozatali eljárást kell alkalmazni.

                  5.

                  Amennyiben egy harmadik ország tekintetében továbbra is érvényben vannak az ideiglenes utazási korlátozások, a következő kategóriákba tartozó személyeket mentesíteni kell az utazási korlátozások alól, függetlenül az utazásuk céljától:

                              a)

                              az EUMSZ 20. cikkének (1) bekezdése szerinti uniós polgárok, valamint azok a harmadik országbeli állampolgárok, akik az egyrészről az Unió és tagállamai, másrészről az adott harmadik ország közötti megállapodások értelmében a szabad mozgáshoz való, az uniós polgárokéval egyenértékű jogot élveznek, továbbá mindezen személyek családtagjai (15);

                              b)

                              azon harmadik országbeli állampolgárok, akik a huzamos tartózkodásról szóló irányelv (16) értelmében huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkeznek, valamint azon személyek, akik más uniós irányelvekből vagy nemzeti jogszabályokból eredően tartózkodási joggal, vagy pedig hosszú távú tartózkodásra jogosító nemzeti vízummal rendelkeznek, továbbá mindezen személyek családtagjai.

                        A tagállamok azonban megfelelő intézkedéseket hozhatnak, például megkövetelhetik az említett személyektől, hogy önkéntes karanténba vonuljanak vagy hasonló intézkedéseknek vessék alá magukat egy olyan harmadik országból való visszatérést követően, amelynek vonatkozásában fenntartják az ideiglenes utazási korlátozásokat, feltéve, hogy a saját állampolgáraik számára is ugyanezeket a követelményeket írják elő.
                  Ezenfelül az alapvetően szükséges utazást engedélyezni kell a valamilyen alapvető feladatot ellátó vagy alapvető szükséglettel rendelkező utazóknak a II. mellékletben (17) említett konkrét kategóriái számára. A tagállamok további óvintézkedéseket vezethetnek be ezen utazókra vonatkozóan, különösen abban az esetben, ha az utazásuk kiindulópontja nagy kockázatú térségben található.
                  Az alapvető feladatot ellátó vagy alapvető szükséglettel rendelkező utazóknak a II. mellékletben említett konkrét kategóriáit tartalmazó jegyzéket a Tanács – a Bizottsággal való szoros konzultációt követően – felülvizsgálhatja társadalmi és gazdasági megfontolások, valamint a járványügyi helyzet alakulásának a fentebb említett módszereken, kritériumokon és információkon alapuló általános értékelése függvényében.

                  6.

                  Az I. mellékletben felsorolt harmadik országok tekintetében az EU-ba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásának feloldásához – rendszeresen és eseti alapon is – figyelembe kell venni a kölcsönösség szempontját.

                  7.

                  Az egyes tagállamok nem határozhatnak úgy, hogy feloldják az EU-ba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó korlátozást egy adott harmadik ország vonatkozásában azelőtt, hogy a korlátozás feloldásáról ezen ajánlás alapján koordinált döntés születne.

                  8.

                  Ezen ajánlás alkalmazásában Andorra, Monaco, San Marino és a Vatikán/Szentszék lakosai uniós lakosoknak tekintendők.

                  9.

                  Ezt az ajánlást minden tagállamnak minden külső határon alkalmaznia kell.

         Kelt Brüsszelben, 2020. június 30-án.

               a Tanács részéről

               az elnök

            A. METELKO-ZGOMBIĆ

         (1)  COM(2020) 115, 2020. március 16.

         (2)  Az „EU+ térség” valamennyi schengeni tagállamot (beleértve Bulgáriát, Horvátországot, Ciprust és Romániát) és a négy schengeni társult államot foglalja magában. Emellett beletartozik Írország és az Egyesült Királyság is, amennyiben így döntenek.

         (3)  COM(2020) 148, 2020. április 8.

         (4)  COM(2020) 222, 2020. május 8.

         (5)  https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/communication_-_a_european_roadmap_to_lifting_coronavirus_containment_measures_0.pdf

         (6)  COM(2020) 399, 2020. június 11.

         (7)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/399 rendelete (2016. március 9.) a személyek határátlépésére irányadó szabályok uniós kódexéről (Schengeni határellenőrzési kódex) (HL L 77., 2016.3.23., 1. o.).

         (8)  A Tanács 2002/192/EK határozata (2002. február 28.) Írországnak a schengeni vívmányok egyes rendelkezései alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről (HL L 64., 2002.3.7., 20. o.).

         (9)  HL L 176., 1999.7.10., 36. o.

         (10)  HL L 53., 2008.2.27., 52. o.

         (11)  A Tanács 2008/146/EK határozata (2008. január 28.) az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodásnak az Európai Közösség nevében történő megkötéséről (HL L 53., 2008.2.27., 1. o.).

         (12)  HL L 160., 2011.6.18., 21. o.

         (13)  A Tanács 2011/350/EU határozata (2011. március 7.) az Európai Unió, az Európai Közösség, a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség közötti, a Liechtensteini Hercegségnek az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló, különösen a belső határokon történő ellenőrzés megszüntetéséhez és a személyek mozgásához kapcsolódó társulásáról szóló megállapodáshoz való csatlakozásáról szóló jegyzőkönyvnek az Európai Unió nevében történő megkötéséről (HL L 160., 2011.6.18., 19. o.).

         (14)  COM(2020) 399, 2020. június 11.

         (15)  Az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról, valamint az 1612/68/EGK rendelet módosításáról, továbbá a 64/221/EGK, a 68/360/EGK, a 72/194/EGK, a 73/148/EGK, a 75/34/EGK, a 75/35/EGK, a 90/364/EGK, a 90/365/EGK és a 93/96/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2004. április 29-i 2004/38/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 158., 2004.4.30., 77. o.) 2. és 3. cikkében meghatározottak szerint.

         (16)  A Tanács 2003/109/EK irányelve (2003. november 25.) a harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállásáról (HL L 16., 2004.1.23., 44. o.).

         (17)  [Lásd még a Bizottság 2020. március 30-i és 2020. június 11-i közleményét (COM(2020) 115 és COM(2020) 399), valamint a 2020. március 30-i iránymutatást (C(2020) 2050).]

         I. MELLÉKLET
         Azon harmadik országok, amelyek lakosait nem érintheti az EU-ba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó, a külső határokon alkalmazott ideiglenes korlátozás

                     1.

                     ALGÉRIA

                     2.

                     AUSZTRÁLIA

                     3.

                     KANADA

                     4.

                     GRÚZIA

                     5.

                     JAPÁN

                     6.

                     MONTENEGRÓ

                     7.

                     MAROKKÓ

                     8.

                     ÚJ-ZÉLAND

                     9.

                     RUANDA

                     10.

                     SZERBIA

                     11.

                     DÉL-KOREA

                     12.

                     THAIFÖLD

                     13.

                     TUNÉZIA

                     14.

                     URUGUAY

                     15.

                     KÍNA (1)

            (1)  A kölcsönösségre vonatkozó megerősítés függvényében.

         II. MELLÉKLET
         Az alapvető feladatot ellátó vagy alapvető szükséglettel rendelkező utazók konkrét kategóriái:

                     i.

                     Egészségügyi szakemberek, egészségügyi kutatók, idősgondozással foglalkozó szakemberek;

                     ii.

                     Határ menti ingázó munkavállalók;

                     iii.

                     Mezőgazdasági idénymunkások;

                     iv.

                     Szállító személyzet;

                     v.

                     Diplomaták, nemzetközi szervezetek személyzete és nemzetközi szervezetek által meghívott olyan személyek, akiknek a fizikai jelenléte szükséges e szervezetek megfelelő működéséhez, katonai személyzet, a humanitárius segítségnyújtásban dolgozók, valamint a polgári védelmi személyzet feladataik ellátása során;

                     vi.

                     Tranzitutasok;

                     vii.

                     Kényszerítő családi okokból utazó utasok;

                     viii.

                     Tengerészek;

                     ix.

                     Nemzetközi védelemre szoruló személyek vagy más humanitárius okból védelemre szoruló személyek;

                     x.

                     Tanulmányok folytatása céljából utazó harmadik országbeli állampolgárok;

                     xi.

                     Magas szintű képzettséggel rendelkező, harmadik országbeli munkavállalók, ha foglalkoztatásuk gazdasági szempontból szükséges, és a munkát nem lehet elhalasztani vagy külföldön elvégezni.


title: A Bizottság (EU) 2020/1039 ajánlása (2020. július 14.) az uniós vállalkozásoknak nyújtott állami pénzügyi támogatásnak a nem együttműködő országokkal és területekkel való kapcsolatok hiányától való függővé tételéről

text:
               16.7.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 227/76

      A BIZOTTSÁG (EU) 2020/1039 AJÁNLÁSA
      (2020. július 14.)
      az uniós vállalkozásoknak nyújtott állami pénzügyi támogatásnak a nem együttműködő országokkal és területekkel való kapcsolatok hiányától való függővé tételéről
      AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  A pénzügyi támogatásoknak az adóparadicsomokba való átirányítása károsíthatja a tagállamok államháztartásának integritását, valamint az Unió pénzügyi rendszerének és belső piacának megfelelő működését. A Bizottság az elmúlt években az eredményes adóztatás külügyi stratégiája (1) révén egyértelműen állást foglalt az adóparadicsomokkal szemben.

                  (2)

                  A Covid-19 kitörése nyomán példátlan nemzeti és uniós szintű fellépésekre került sor a tagállamok gazdaságának támogatása és a talpraállás elősegítése érdekében. A fellépések keretében a tagállamok a vállalkozások likviditását és finanszírozáshoz jutását biztosító beavatkozásokat hajtottak végre, amelyek jelentős része az uniós állami támogatási szabályok hatálya alá tartozik.

                  (3)

                  A Covid19-világjárványból adódó jelenlegi körülmények között a vállalkozásoknak nyújtott pénzügyi támogatás, különösen a likviditási támogatás mértéke a közfinanszírozással való visszaélések megelőzése érdekében azonnali és összehangolt fellépést tesz szükségessé. Ilyen fellépésekre eddig többnyire az állami támogatásokra vonatkozó uniós szabályokkal összefüggésben került sor. A Covid-19-hez kapcsolódó körülményeken túlmenően a pénzügyi támogatás nyújtásakor fontos szem előtt tartani, hogy fel kell lépni az adókikerülés és az adócsalás ellen, valamint annak érdekében, hogy a nemzeti és uniós költségvetéseket se érje az adófizetők és a társadalombiztosítási rendszerek kárára visszaélés.

                  (4)

                  Az adókikerülések, az adócsalások és az adóvisszaélések visszaszorítására irányuló erőfeszítések hatékony továbbvitele érdekében ugyanilyen fontos a belső piac megfelelő működésének biztosítása. E célból a tagállamoknak össze kell hangolniuk intézkedéseiket annak érdekében, hogy meg tudják akadályozni, hogy adóbázisuk indokolatlanul leszűküljön, és biztosítani tudják, hogy a meghozott intézkedések ne eredményezzenek jelentős különbségeket és piactorzulást.

                  (5)

                  Az adózási szempontból nem együttműködő országok és területek európai uniós jegyzékének (a továbbiakban: a nem együttműködő országok és területek európai uniós jegyzéke) (2) célja a tagállami adóalapokat érintő fenyegetések kezelése. Mindezek alapján helyénvaló azt ajánlani, hogy a tagállamok az uniós vállalkozásoknak nyújtott pénzügyi támogatások feltételéül szabják, hogy a kedvezményezett vállalkozás ne álljon kapcsolatban az uniós jegyzékben szereplő országokkal és területekkel. A Bizottság továbbá megjegyzi, hogy a feltőkésítés formájában nyújtott állami támogatásokkal összefüggésben több tagállam jelezte, hogy a pénzügyi támogatást szorosan össze kívánja kapcsolni a kedvezményezett általi méltányos adófizetéssel.

                  (6)

                  Mindazonáltal elengedhetetlen, hogy a jegyzékben szereplő, nem együttműködő országokban és területeken zajló tényleges gazdasági tevékenységek védelmet élvezzenek és azokat ezek az intézkedések ne érintsék. E célból a tagállamoknak megfelelő kivételeket kell belefoglalniuk jogszabályaikba annak biztosítása érdekében, hogy a pénzügyi támogatásnak tényleges gazdasági tevékenység esetén ne legyen akadálya.

                  (7)

                  Annak érdekében, hogy a pénzügyi támogatás eljuthasson az arra jogosult vállalkozásokhoz, a tagállamoknak észszerű követelményeket kell megállapítaniuk, amelyek segítségével igazolható a nem együttműködő országok és területek európai uniós jegyzékében szereplő országokkal és területekkel való kapcsolat hiánya. Ugyanakkor azt is biztosítani kell, hogy a vállalkozások ne kerülhessék meg a pénzügyi támogatásra való jogosultságra vonatkozó követelményeket.

                  (8)

                  Az átfogó keret létrehozása érdekében a jegyzékben szereplő, nem együttműködő országokkal és területekkel való kapcsolatok hiányán túlmenően a tagállamoknak a vállalkozásoknak nyújtott állami pénzügyi támogatás feltételeit ki kell terjeszteniük, hogy azok magukban foglalják azokat az eseteket is, amikor megállapítást nyert, hogy egy vállalkozás vagy annak tulajdonosai súlyos bűncselekményt követtek el, vagy megszegték az alkalmazandó jog szerinti adófizetési vagy társadalombiztosítási járulékfizetési kötelezettségeiket.

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
      1.   TÁRGY ÉS HATÁLY

      Ez az ajánlás összehangolt megközelítést határoz meg arra vonatkozóan, hogy a tagállamok által nyújtott pénzügyi támogatás folyósításának feltétele legyen, hogy a kedvezményezett vállalkozás ne álljon kapcsolatban az adózási szempontból nem együttműködő országok és területek európai uniós jegyzékében szereplő országokkal és területekkel.
      2.   FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

      „tulajdonlás”: a 2015/849/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) 3. cikke 6. pontjának meghatározása szerinti közvetlen és közvetett részesedés, valamint tényleges tulajdonlás.
      „pénzügyi támogatás”: az összes vállalkozás rendelkezésére álló bármilyen típusú pénzügyi támogatás vagy szelektív intézkedés, beleértve az állami támogatási intézkedésekre vonatkozó új ideiglenes keret (4) alapján nyújtott állami támogatást is.
      „vállalkozás”: gazdasági tevékenységet folytató jogalany vagy természetes személy, függetlenül a jogi formától vagy a tevékenységi ágazattól.
      3.   AZ UNIÓS VÁLLALKOZÁSOKNAK NYÚJTOTT ÁLLAMI PÉNZÜGYI TÁMOGATÁSNAK AZ AZON ORSZÁGOKHOZ ÉS TERÜLETEKHEZ FŰZŐDŐ KAPCSOLATOK HIÁNYÁTÓL VALÓ FÜGGŐVÉ TÉTELE, AMELYEK SZEREPELNEK A NEM EGYÜTTMŰKÖDŐ ORSZÁGOK ÉS TERÜLETEK EURÓPAI UNIÓS JEGYZÉKÉBEN

      Amennyiben a tagállamok olyan intézkedéseket fogadnak el, amelyek a joghatóságuk alá tartozó támogatható vállalkozásoknak nyújtható pénzügyi támogatásról rendelkeznek, az ilyen pénzügyi támogatásra való jogosultságot bizonyos feltételekhez kell kötniük. Ezért indokolt, hogy a pénzügyi támogatásban részesülő vállalkozásokra a következők vonatkozzanak:

                  a)

                  nem rendelkezhetnek adóügyi illetőséggel a nem együttműködő országok és területek európai uniós jegyzékében szereplő joghatóságokban, illetve nem lehetnek azok jogszabályai szerint bejegyezve;

                  b)

                  nem állhatnak a nem együttműködő országok és területek európai uniós jegyzékében szereplő joghatóságok részvényeseinek közvetlen vagy közvetett irányítása alatt, egészen az (EU) 2015/849 irányelv 3. cikkének 6. pontjában meghatározott tényleges tulajdonosig terjedően;

                  c)

                  nem gyakorolhatnak közvetlen vagy közvetett irányítást a nem együttműködő országok és területek európai uniós jegyzékében szereplő joghatóságokban működő leányvállalatok felett, és nem rendelkezhetnek ezen országokban és területeken állandó telephellyel; valamint

                  d)

                  nem osztozhatnak a tulajdonjogon a nem együttműködő országok és területek európai uniós jegyzékében szereplő joghatóságokban működő vállalkozásokkal.

            A nem együttműködő országok és területek európai uniós jegyzékében szereplő országokkal és területekkel való kapcsolatok hiányát előíró szabálynak való megfelelés ellenőrzése érdekében a tagállamoknak meg kell győződniük arról, hogy nem csak a közvetlen részvényesek, hanem a tényleges tulajdonos és az azonos tulajdonban lévő összes többi vállalkozás sem rendelkezik adóügyi illetőséggel ezen országok és területek valamelyikében, illetve nincs ilyen ország vagy terület joga szerint bejegyezve. A pénzügyi támogatásban részesülő vállalkozás tulajdonosai lehetnek jogi személyek (például társaságok, partnerségek stb.), jogi konstrukciók (például vagyonkezelő társaságok) vagy természetes személyek.
      Annak meghatározása céljából, hogy egy vállalkozás részesülhet-e pénzügyi támogatásban, nem szabad figyelembe venni, hogy a pénzügyi támogatást nyújtó tagállamban letelepedett vállalkozás és az európai uniós jegyzékben szereplő országok és területek valamelyikében működő szervezet között hány jogalany vagy jogi konstrukció található.
      4.   KIVÉTELEK (CARVE-OUTS)

      A tagállamok figyelmen kívül hagyhatják a jegyzékben szereplő, nem együttműködő országokkal és területekkel fennálló kapcsolatokat, amennyiben a vállalkozás bizonyítékkal szolgál arra vonatkozóan, hogy az alábbi körülmények valamelyike teljesül:

                  a)

                  amennyiben egy adott időszak (például az utolsó három év) során a támogatást nyújtó tagállamban az adókötelezettség szintje megfelelőnek tekinthető a támogatásban részesülő vállalkozásnak az ugyanabban az időszakban, belföldi és csoportszinten vizsgált összesített forgalmához vagy tevékenységéhez viszonyítva;

                  b)

                  amennyiben a vállalkozás megfelelő nyomon követés és – meg nem felelés esetén – szankciók tárgyát képező, jogilag kötelező erejű kötelezettségvállalásokat tesz arra vonatkozóan, hogy rövid időn belül megszünteti kapcsolatait az európai uniós jegyzékben szereplő, nem együttműködő országokkal és területekkel.

            A tagállamoknak figyelmen kívül kell hagyniuk a jegyzékben szereplő, nem együttműködő országokkal és területekkel fennálló kapcsolatokat, amennyiben a vállalkozás – a vonatkozó tények és körülmények alapján személyzettel, felszereléssel, eszközökkel és helyiségekkel alátámasztott – jelentős gazdasági jelenléttel rendelkezik, és jelentős gazdasági tevékenységet folytat a jegyzékben szereplő, nem együttműködő országokban, illetve területeken.
      A tagállamok nem alkalmazhatják ezeket a kivételeket, ha nincsenek abban a helyzetben, hogy ellenőrizzék az információk pontosságát. Ennek oka lehet az érintett harmadik országgal folytatott, megkeresésre történő információcsere nem kielégítő volta, különösen az információcserét lehetővé tevő adóegyezmény hiánya vagy az érintett harmadik országbeli joghatóság együttműködésének hiánya.
      5.   VÉGREHAJTÁS ÉS ÉRVÉNYESÍTÉS

      A tagállamoknak meg kell állapodniuk olyan észszerű követelmények bevezetéséről, amelyek segítségével igazolható a nem együttműködő országok és területek európai uniós jegyzékében szereplő országokkal és területekkel való kapcsolat hiánya. A következő elvek célja, hogy segítséget nyújtsanak a tagállamoknak a szóban forgó követelmények gyors végrehajtásához és hatékony érvényesítéséhez:

                  a)

                  az eljárások egyszerűsítése és a pénzügyi támogatáshoz való hozzáférés megkönnyítése érdekében a tagállamok elfogadhatják a kérelmezők nyilatkozatát annak bizonyítékaként, hogy teljes mértékben megfelelnek a pénzügyi támogatás igénybevételére vonatkozó követelményeknek. Ezt a folyamatot egy későbbi szakaszban fokozott ellenőrzésekkel kell kiegészíteni, teljes mértékben kihasználva a rendelkezésre álló eszközöket a meg nem felelés kockázatának csökkentése érdekében, például az országonkénti jelentéseket, a számlainformációk automatikus cseréjét, a kérésre történő információcserét vagy a tényleges tulajdonosokra vonatkozó információkhoz való hozzáférést;

                  b)

                  a tagállamoknak hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciókat kell előírniuk – ideértve legalább a jogosulatlanul nyújtott pénzügyi támogatás visszafizettetését – annak érdekében, hogy eltántorítsák a kérelmezőket a téves vagy pontatlan információk benyújtásától;

                  c)

                  amennyiben a szóban forgó vállalkozás kapcsolatban áll az európai uniós jegyzékben szereplő országokkal, illetve területekkel, és élni kíván a kivétel lehetőségével, a tagállamok nem fogadhatják el a kérelmezők nyilatkozatát, és fokozott ellenőrzéseket kell végezniük.

            6.   EGYÉB KORLÁTOZÁSOK

      A tagállamoknak tartózkodniuk kell attól, hogy pénzügyi támogatást nyújtsanak a vállalkozásoknak a következő esetekben:

                  —

                  ha megállapítást nyert, hogy az érintett vállalkozást vagy tulajdonosait jogerősen elítélték a 2014/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) 57. cikkének (1) bekezdésében meghatározott bűncselekmények valamelyikéért,

                  —

                  ha jogerős ítélet vagy jogerős közigazgatási határozat megállapította, hogy az érintett vállalkozás vagy annak tulajdonosai megszegték az alkalmazandó jog szerinti adófizetési vagy társadalombiztosítási járulékfizetési kötelezettségüket.

            7.   NYOMON KÖVETÉS

      A Bizottság felkéri a tagállamokat, hogy tájékoztassák az ezen ajánlás nyomán hozott intézkedésekről.
      A Bizottság készen áll arra, hogy megvitassa a tagállamokkal azon terveiket, amelyek biztosítják, hogy az állami támogatás nyújtása – különösen feltőkésítés formájában – azokra a vállalkozásokra korlátozódjon, amelyek tisztességesen kiveszik a részüket az adófizetésből.
      A Bizottság az elfogadást követő három éven belül jelentést fog közzétenni ezen ajánlás alkalmazásáról.

         Kelt Brüsszelben, 2020. július 14-én.

               a Bizottság részéről

            Paolo GENTILONI

               a Bizottság tagja

         (1)  A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az eredményes adóztatás külügyi stratégiájáról, 2016. január 28. (https://eur-lex.europa.eu/legal-content/HU/TXT/HTML/?uri=CELEX:52016DC0024&qid=1594634496205&from=EN)

         (2)  A vonatkozó tanácsi következtetések I. mellékletében szereplő országok és területek (az úgynevezett „feketelista”). A jegyzék rendszeresen felülvizsgálatra kerül: https://ec.europa.eu/taxation_customs/tax-common-eu-list_en

         (3)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2015/849 irányelve (2015. május 20.) a pénzügyi rendszerek pénzmosás vagy terrorizmusfinanszírozás céljára való felhasználásának megelőzéséről (HL L 141., 2015.6.5., 73. o.).

         (4)  A Bizottság közleménye – Állami támogatási intézkedésekre vonatkozó ideiglenes keret a gazdaságnak a jelenlegi COVID-19-járvánnyal összefüggésben való támogatása céljából (C/2020/1863, HL C 91I, 2020.3.20., 1. o., 2020. április 3-án, május 8-án és június 29-én módosítva).

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2014/24/EU irányelve (2014. február 26.) a közbeszerzésről (HL L 94., 2014.3.28., 65. o.).


title: A Tanács ajánlása az antigén gyorstesztek alkalmazására és validálására, valamint a Covid19-tesztek eredményének az Unióban történő kölcsönös elismerésére vonatkozó közös keretről 2021/C 24/01

text:
               2021.1.22.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 24/1

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      az antigén gyorstesztek alkalmazására és validálására, valamint a Covid19-tesztek eredményének az Unióban történő kölcsönös elismerésére vonatkozó közös keretről
      (2021/C 24/01)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 168. cikke (6) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
      mivel:

                  (1)

                  Az EUMSZ 168. cikke (1) és (2) bekezdésével összhangban valamennyi uniós szakpolitika és tevékenység meghatározása és végrehajtása során biztosítani kell az emberi egészség magas szintű védelmét. Az Unió fellépése kiterjed többek között a határokon át terjedő súlyos egészségügyi veszélyek figyelemmel kísérésére, korai előrejelzésére és leküzdésére, továbbá ösztönzi a tagállamok közötti együttműködést ezen a területen, és szükség esetén támogatást nyújt fellépésükhöz.

                  (2)

                  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 168. cikkének (7) bekezdésével összhangban az Unió tevékenységének tiszteletben kell tartania a tagállamoknak az egészségügyi politikájuk meghatározására, valamint az egészségügyi szolgáltatások és az orvosi ellátás megszervezésére és biztosítására vonatkozó hatáskörét. Ezért az uniós tagállamok felelősek a Covid19-tesztelési stratégiáik kidolgozásával és végrehajtásával, és ezen belül az antigén gyorstesztek alkalmazásával kapcsolatos döntésekért, figyelembe véve az országok járványügyi és társadalmi helyzetét, valamint a tesztelés célpopulációját.

                  (3)

                  Április 15-én a Bizottság elfogadta a Covid19-hez kapcsolódó in vitro diagnosztikai tesztekről és azok teljesítőképességéről szóló közleményét (1), amely megfontolásokat tartalmaz a tesztek teljesítőképességéről, és javasolja, hogy a Covid19-teszteket validálják a klinikai rutinba történő bevezetésük előtt.

                  (4)

                  Július 15-én a Bizottság elfogadta a Covid19-járványokra történő rövid távú uniós egészségügyi felkészültségről szóló közleményét (2), amely – a felkészültség és az összehangolt reagálási képességek megerősítését célzó egyéb intézkedések mellett – a tesztelést jelölte meg a tagállamok számára az egyik fő fellépési célterületként, és olyan alapvető fontosságú, konkrét intézkedéseket jelölt meg, amelyeket az elkövetkezendő hónapokban végre kell hajtani.

                  (5)

                  Október 28-án a Bizottság ajánlást fogadott el a Covid19-tesztelési stratégiákról és azokon belül az antitest gyorstesztek alkalmazásáról (3). Az ajánlás iránymutatásokat határozott meg az országok számára a Covid19-tesztelési stratégiáikban figyelembe veendő kulcsfontosságú elemek tekintetében, továbbá megfontolásokat terjesztett elő az antigén gyorstesztek használatával kapcsolatban.

                  (6)

                  November 18-án a Bizottság ajánlást fogadott el a SARS-CoV-2 fertőzés diagnosztizálására szolgáló antigén gyorstesztek alkalmazásáról (4), ezen belül is különösen arról, hogy milyen kritériumokat kell alkalmazni az antigén gyorstesztek kiválasztásánál, mely helyzetekben célszerű alkalmazni az antigén gyorsteszteket, valamint kitér a teszteket végző szakemberekre és az antigén gyorstesztek és azok eredményeinek validálására és kölcsönös elismerésére. Bár az antigén gyorstesztek olcsóbbak és gyorsabbak az RT-PCR-alapú teszteknél, vizsgálati érzékenységük általában alacsonyabb.

                  (7)

                  Az antigén gyorstesztek forgalomba hozatalára jelenleg alkalmazandó szabályozási keretet a 98/79/EK irányelv (5) képezi. Az irányelv szerint a SARS-CoV-2 antigén gyorstesztekhez a gyártónak olyan műszaki dokumentációt kell készítenie, amely bizonyítja az irányelv I. mellékletében meghatározott követelményeknek való megfelelést, és ezáltal egyértelműen igazolja, hogy a teszt biztonságos és a gyártó szándékának megfelelően működik.

                  (8)

                  2022. május 26-tól a 98/79/EK irányelv helyébe az in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszközökről szóló (EU) 2017/746 rendelet (6) lép. A rendelet értelmében az antigén gyorstesztekre az eszközök teljesítőképességével kapcsolatos szigorúbb követelmények fognak vonatkozni, és a gyorsteszteknek át kell esniük egy bejelentett szervezet által végzett alapos értékelésen. Ez csökkentheti az ezen teszteknek a nemzeti stratégiák részeként történő alkalmazását megelőző validációs erőfeszítések jelentette többletterhet.

                  (9)

                  A hatékony tesztelés hozzájárul a belső piac zavartalan működéséhez, mivel lehetővé teszi a célzott elkülönítési vagy karanténintézkedéseket. A más tagállamokban tanúsított egészségügyi szervek által végzett, a SARS-CoV-2-fertőzés kimutatására irányuló tesztek eredményeinek az (EU) 2020/1475 tanácsi ajánlás (7) 18. pontjában előírt kölcsönös elismerése alapvető fontosságú a tagállamok közötti mozgás, a határokon átnyúló kontaktkövetés és a betegek kezelése megkönnyítéséhez.

                  (10)

                  Tekintettel arra, hogy az uniós tagjelölt országoknak, a potenciális uniós tagjelölt országoknak, valamint azon országoknak, amelyek mélyreható és átfogó szabadkereskedelmi térség létrehozásáról szóló megállapodást kötöttek az Unióval, adott esetben igazodniuk kell az uniós vívmányokhoz, továbbá arra, hogy ezen országok némelyike részt vesz az érintett termékekre vonatkozó közös uniós közbeszerzésben, ez a tanácsi ajánlásra irányuló javaslat ezen országok számára is jelentőséggel bírhat,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

         Az antigén gyorstesztek használata

      A Tanács ajánlja a tagállamoknak, hogy a tesztelésre vonatkozó nemzeti politikájuk meghatározása tekintetében fennálló felelősségük sérelme nélkül:

                  1.

                  Folytassák az antigén gyorstesztek használatát az országok általános tesztelési kapacitásának további erősítése érdekében, főleg, mivel a tesztelés továbbra is kulcsfontosságú pillér a Covid19-világjárvány féken tartása és enyhítése szempontjából, mivel lehetővé teszi a gyors kontaktkövetést és a célzott elkülönítési és karanténintézkedések gyors végrehajtását.

                  2.

                  Elsősorban abban az esetben fontolják meg az antigén gyorstesztek alkalmazását, ha a nukleinsav-amplifikációs vizsgálati (NAAT), különösen az RT-PCR-tesztelési kapacitás korlátozott, vagy ha a vizsgálatok megnőtt átfutási ideje miatt megszűnik azok klinikai hasznossága, ami akadályozza a fertőzött személyek gyors azonosítását és csökkenti a kontaktkövetési erőfeszítések hatását.

                  3.

                  Biztosítsák, hogy az antigén gyorsteszteket képzett egészségügyi személyzet vagy adott esetben más képzett szakember végezze a nemzeti előírásokkal összhangban, valamint szigorúan a gyártó utasításainak megfelelően, minőség-ellenőrzés mellett. Amennyiben a kutatási eredmények azt bizonyítják, hogy az antigén gyorsteszteket bizonyos körülmények fennállása esetén képzett egészségügyi személyzet vagy más képzett szakember helyett maga az alany is elvégezheti, fontolóra lehet venni a szakemberek iránymutatásával vagy anélkül végzett öntesztelést is.

                  4.

                  Ruházzanak be a mintavételt és a tesztelést végző egészségügyi és más személyzet képzésébe vagy adott esetben részükre bizonyítványok kiállítására, ezáltal biztosítva a megfelelő kapacitást és a jó minőségű minták gyűjtését.

                  5.

                  Biztosítsák, hogy amennyiben az lehetséges, az antigén gyorstesztek eredményeit rögzítsék a megfelelő nemzeti adatgyűjtő és adatszolgáltatási rendszerekben.

                  6.

                  Különösen az alábbi helyzetekben és körülmények között vegyék fontolóra az antigén gyorstesztek alkalmazását:

                              a)

                              A Covid19 diagnosztizálása tüneteket mutató esetek között a körülményektől és a helyzettől függetlenül. Az antigén gyorsteszteket a tünetek megjelenését követő 5 napon belül kell elvégezni, amikor a legnagyobb a vírusterhelés. A kórházba felvett betegeket vagy a szociális ellátási létesítményekbe felvett lakókat, akik a Covid19-re jellemző tüneteket mutatnak, lehetőleg már felvételkor tesztelni kell.

                              b)

                              A megerősített esetek kontaktszemélyei: a tünetmentes kontaktszemélyek antigén gyorstesztelését a lehető leghamarabb és az érintkezést követő 7 napon belül el kell végezni az alkalmazandó iránymutatásnak megfelelően.

                              c)

                              Járványklaszterek, az esetek korai felismerése és elkülönítése. A tüneteket mutató és a tünetmentes esetek szűrése egyaránt releváns ebben az összefüggésben.

                              d)

                              Szűrés a magas kockázatú területeken és zárt környezetben, például kórházakban, egyéb egészségügyi létesítményekben, tartós ápolást-gondozást biztosító létesítményekben, például nyugdíjasotthonokban, ápolási intézményekben és a fogyatékossággal élő személyek bentlakásos létesítményeiben, iskolákban, börtönökben, idegenrendészeti fogdákban vagy a menedékkérők és migránsok, valamint a hajléktalanok fogadására szolgáló egyéb létesítményekben. Az ismételt szűréseket lehetőség szerint 2–4 naponta kell elvégezni, és legalább az antigén gyorsteszt által azonosított első pozitív eredményt RT-PCR vizsgálattal kell megerősíteni.

                              e)

                              Olyan járványügyi helyzetekben vagy területeken, ahol a pozitív tesztek aránya magas vagy nagyon magas (pl. > 10 %), az antigén gyorstesztek – a nemzeti hatáskörökkel összhangban – alkalmazhatók a populáció egészére kiterjedő szűréshez, figyelembe véve és bevezetve egy olyan értékelési rendszert, amely méri a szűrés hatását. Ehhez konkrét időintervallumok kijelölésével kell megszervezni a tesztek ismétlését. Az ECDC támogatni fogja a tagállamokat a Covid19-tesztelésre vonatkozó olyan frissített iránymutatás közzétételével, amely a lakosság szűrésének és az antigén gyorstesztek használatának előnyeivel és kihívásaival foglalkozik.

                  7.

                  Biztosítsák, hogy olyan stratégiák kerüljenek bevezetésre, amelyek egyértelművé teszik, hogy pontosan milyen esetekben szükséges RT-PCR-teszttel vagy egy második antigén gyorsteszttel végzett megerősítő vizsgálat a 2020. november 18-i bizottsági ajánlásban meghatározottak szerint, valamint, hogy elegendő kapacitás álljon rendelkezésre a megerősítő vizsgálatok elvégzéséhez.

                  8.

                  Biztosítsák, hogy megfelelő biológiai biztonsági intézkedések álljanak rendelkezésre, így többek között elegendő egyéni védőfelszerelés az egészségügyi személyzet és a mintagyűjtésben részt vevő további képzett szakemberek számára, különösen akkor, ha az antigén gyorsteszteket a teljes lakosságra kiterjedő szűrés keretében alkalmazzák, és a tesztelésben részt vevő szakemberek száma jelentős.

                  9.

                  Továbbra is kísérjék figyelemmel a SARS-CoV-2-fertőzés kimutatására szolgáló egyéb nukleinsav-alapú gyorstesztekkel (8) kapcsolatos fejleményeket, valamint a szerológiai alapú vizsgálatok és a multiplex technikák megjelenését. Szükség esetén az antigén gyorstesztek alkalmazására vonatkozó tesztelési stratégiákat és megközelítéseket ennek megfelelően igazítsák ki. Emellett az ECDC támogatásával szorosan nyomon kell követni és meg kell vizsgálni az antigén gyorstesztek céljára történő önmintavétellel kapcsolatos lehetőségeket, például a képzett szakemberek általi tesztelési kapacitások és mintavételi erőforrások tekintetében beálló hiányok kezelése érdekében.

                  10.

                  A járványügyi fejleményekkel és a nemzeti, regionális és helyi vizsgálati stratégiákban meghatározott célkitűzésekkel összhangban továbbra is kövessék nyomon és értékeljék a tesztelési szükségleteket, és szavatolják, hogy megfelelő erőforrások és kapacitások álljanak rendelkezésre az igényeknek való megfelelés érdekében.

         Az antigén gyorstesztek és az RT-PCR tesztek validálása és kölcsönös elismerése

      A Tanács ajánlja a tagállamoknak, hogy:

                  11.

                  A 98/78/EK irányelv sérelme nélkül egyezzenek meg a 6. pontban leírt helyzetekben történő felhasználásra megfelelőnek tartott, az országok tesztelési stratégiáival összhangban álló Covid19 antigén gyorstesztek közös és frissített jegyzékéről, tartsák azt naprakészen és osszák meg az ECDC-vel és a Bizottsággal (9); a jegyzékben szereplő gyorsteszteknek a következő követelményeknek kell eleget tenniük:

                              a)

                              el vannak látva CE-jelöléssel;

                              b)

                              megfelelnek a ≥ 90%-os érzékenységi, illetve a ≥ 97%-os specificitási teljesítménykövetelményeknek.

                              c)

                              legalább egy tagállam hitelesítette a Covid19-tesztelésre való alkalmasság tekintetében, részletezve az ilyen tanulmányok módszertanát és eredményeit, például a validáláshoz használt minta típusát, azokat a körülményeket, amelyek között a teszt alkalmazását értékelték, valamint azt, hogy felmerültek-e nehézségek az előírt érzékenységi kritériumok vagy más teljesítményelemek tekintetében.

                  12.

                  Állapodjanak meg abban, hogy a 11. pontban említett, antigén gyorsteszteket tartalmazó közös jegyzéket rendszeresen frissítik, különösen amint elérhetővé válnak független validálási vizsgálatok eredményei és új tesztek jelennek meg a piacon. A jegyzék jövőbeli frissítéseikor azt is figyelembe kell venni, hogy a SARS-CoV-2 vírus mutációi hogyan befolyásolhatják az egyes antigén gyorstesztek hatékonyságát, és lehetővé kell tenni a hatékonyságukat vesztett tesztek törlését a listáról. Figyelemmel kell kísérni a SARS-CoV-2 vírus mutációinak az RT-PCR tesztek hatékonyságára gyakorolt hatását is.

                  13.

                  Folytassák az antigén gyorstesztek független és körülményspecifikus validálási vizsgálatainak elvégzésébe való beruházást azzal a céllal, hogy felmérjék ezek teljesítményét a NAAT-, de különösen az RT-PCR-tesztekével összevetve. A tagállamoknak ajánlott megállapodni az ilyen validálási vizsgálatok keretéről, például részletezve az alkalmazandó módszereket és meghatározva azokat a kiemelt területeket és környezeteket, ahol validálási vizsgálatokra van szükség. Egy ilyen keretnek meg kell felelnie az ECDC antigén gyorstesztekre vonatkozó technikai iránymutatásában leírt követelményeknek (10). A tagállamoknak lehetőség szerint biztosítaniuk kell teljes validációs adatkészletek megosztását, figyelembe véve a vonatkozó általános adatvédelmi jogszabályokat.

                  14.

                  Folytassák az uniós szintű együttműködést az antigén gyorstesztek klinikai gyakorlatban történő felhasználásából származó bizonyítékok értékelésében, többek között az EUnetHTA együttes fellépés és egyéb potenciális jövőbeli együttműködési mechanizmusok révén.

                  15.

                  A 11. pontban említett közös jegyzékben szereplő információk alapján egyezzenek meg azon antigén gyorstesztek jegyzékében, amelyek eredményeit kölcsönösen elismerik népegészségügyi célokra.

                  16.

                  A 11. pontban említett jegyzék frissítésekor mérlegeljék, hogy valamelyik antigén gyorstesztet fel kell-e venni azon kiválasztott antigén gyorstesztek közé, amelyek eredményeit kölcsönösen elismerik, vagy törölni kell-e azok közül.

                  17.

                  Ismerjék el kölcsönösen a más tagállamokban a tanúsított egészségügyi szervek által elvégzett, a Covid19-fertőzésre irányuló RT-PCR-tesztek eredményeit.

                  18.

                  Annak érdekében, hogy a gyakorlatban megkönnyítsék a 2020/1475 tanácsi ajánlás 18. pontjában meghatározott, az antigén gyorstesztek és RT-PCR tesztek kölcsönös elismerését, állapodjanak meg arról, hogy milyen szabványos adatoknak kell szerepelniük a teszteredményeket tartalmazó igazoló lapon.

                  19.

                  Vizsgálják meg egy olyan digitális platform létrehozásának szükségességét és lehetséges módját – ideértve az idő- és költségtényezőket is –, amely felhasználható a szabványosított koronavírusteszt-igazolások (mind az antigén gyorstesztekre, mind az RT-PCR tesztekre vonatkozók) hitelességének validálására, és osszák meg a Bizottsággal e megbeszélések eredményeit.

         Kelt Brüsszelben, 2021. január 21-án.

               a Tanács részéről

               az elnök

            Ana Paula ZACARIAS

         (1)  HL C 122I., 2020.4.15., 1. o.

         (2)  COM(2020) 318 final.

         (3)  HL L 360., 2020.10.30., 43. o.

         (4)  HL L 392., 2020.11.23., 63. o.

         (5)  HL L 331., 1998.12.7., 1. o.

         (6)  HL L 117., 2017.5.5., 176. o. A rendelet a hatálybalépésének (2017. májusi) időpontjában kezdődő átmeneti időszakról rendelkezik, melynek során az in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszközök értékelése egyaránt történhet a rendelet és a 98/79/EK irányelv alapján.

         (7)  HL L 337., 2020.10.14., 3. o.

         (8)  Például: RT-LAMP (reverz transzkripciós hurokközvetített izotermikus amplifikáció), TMA (transzkripcióközvetített amplifikáció) és CRISPR (csoportos, szabályosan megszakított rövid palindróm ismétlések).

         (9)  A Bizottság adatbázisa: JRC COVID-19 In Vitro Diagnostic Devices and Test Methods (JRC – Covid19 in vitro diagnosztikai orvostechnikai eszközök és tesztmódszerek)

         (10)  Options for the use of rapid antigen tests for COVID-19 in the EU/EEA and the UK (A Covid19 antigén gyorstesztek alkalmazásának lehetőségei az EU-ban/EGT-ben és az Egyesült Királyságban), ECDC, Stockholm, 2020.