               19.2.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 65/162

         P7_TA(2013)0234
   A Tanácshoz intézett, az ENSZ Közgyűlése 68. ülésszakáról szóló ajánlás
   Az Európai Parlament 2013. június 11-i ajánlása a Tanácshoz az ENSZ Közgyűlésének 68. ülésszakáról (2013/2034(INI))
   (2016/C 065/23)

      Az Európai Parlament,

               —

               tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre (EUSZ), és különösen annak 21. és 34. cikkére,

               —

               az Európai Parlament Tanácshoz intézett, az ENSZ Közgyűlése 68. ülésszakáról szóló ajánlásra irányuló javaslatával, melynek előadója Alexander Graf Lambsdorff, az ALDE képviselőcsoport nevében (B7-0083/2013),

               —

               tekintettel a Nemzetközi Büntetőbíróságról és a 2003/444/KKBP közös álláspont hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. március 21-i 2011/168/KKBP tanácsi határozatra,

               —

               tekintettel az ENSZ Közgyűlésének 67. ülésszakára vonatkozó, a Tanács által 2012. július 23-én elfogadott uniós prioritásokra (1),

               —

               tekintettel „Az Európai Unió és az Egyesült Nemzetek: A multilateralizmus választása” című, 2003. szeptember 10-i bizottsági közleményre (COM(2003)0526),

               —

               tekintettel az ENSZ Közgyűlésének 67. ülésére, különös tekintettel a testület határozataira a fegyverkereskedelmi egyezményről (2), az ENSZ rendszerének fejlesztésére irányuló operatív tevékenységek négyévenkénti átfogó politikai felülvizsgálatáról (3), a vallás és a meggyőződés szabadságáról (4), a demokratikus és kiegyensúlyozott nemzetközi rend elősegítéséről (5), az emberi jogok terén fennálló nemzetközi együttműködés megerősítéséről (6), a jog nemzeti és nemzetközi szintű érvényesüléséről (7), valamint a nőkről, a lefegyverzésről, a nonproliferációról és a fegyverek ellenőrzéséről (8),

               —

               tekintettel az ENSZ Közgyűlésének 2011. május 3-i határozatára az Európai Parlamentnek az ENSZ munkájában történő részvételéről (9),

               —

               tekintettel az ENSZ Közgyűlésének 2003. október 31-i határozatára, amely elfogadta az ENSZ Korrupció elleni Egyezményét (10),

               —

               tekintettel az ENSZ Biztonsági Tanácsának (ENSZ BT) a nőkről, a békéről és a biztonságról szóló, 2000. október 31-én elfogadott 1325. számú határozatára,

               —

               tekintettel az ENSZ Emberi Jogi Tanácsának „Az internetes emberi jogok előmozdításáról, védelméről és gyakorlásáról” szóló, 2012. július 5-i határozatára, amely elismeri az emberi jogok védelme és a szabad online információáramlás fontosságát,

               —

               tekintettel a Tanácshoz intézett, az ENSZ Közgyűlésének 67. ülésszakáról szóló 2012. június 13-i ajánlására (11),

               —

               tekintettel a Tanácshoz intézett, az ENSZ védelmi felelősségre vonatkozó elvéről (R2P) szóló 2013. április 18-i ajánlására (12),

               —

               tekintettel „Az EU mint globális szereplő: a multilaterális szervezetekben betöltött szerepe” című, 2011. május 11-i állásfoglalására (13),

               —

               tekintettel a demokratizálódást támogató uniós külpolitikákról szóló, 2011. július 7-i állásfoglalására (14),

               —

               tekintettel az ENSZ Emberi Jogi Tanácsának 22. üléséről szóló, 2013. február 7-i állásfoglalására (15),

               —

               tekintettel a Külügyi Bizottság és az Emberi Jogi Albizottság közös küldöttsége által az ENSZ Közgyűlésének 2012. október 28–29-i, 67. ülésszakáról készített jelentésre,

               —

               tekintettel eljárási szabályzata 121. cikkének (3) bekezdésére és 97. cikkére,

               —

               tekintettel a Külügyi Bizottság jelentésére és a Fejlesztési Bizottság véleményére (A7-0202/2013),

               A.

               mivel – tekintettel az államok és társadalmak növekvő globalizációjára és összekapcsoltságára – egyre nagyobb igény mutatkozik és lehetőség kínálkozik a közös szabályokra és döntéshozatali mechanizmusokra a globális kihívások közös megoldása érdekében

               B.

               mivel a politikák globális szintű széttöredezettsége a nemzetközi és transznacionális fórumok elterjedésével együtt új, összetett helyzetet teremt a nemzetközi kapcsolatok terén;

               C.

               mivel az EU elkötelezte magát a hatékony multilateralizmus mellett, melynek központjában egy erős ENSZ-rendszer áll; mivel az ENSZ a globális kormányzás középpontjában foglal helyet;

               D.

               mivel az EU és az ENSZ közötti szilárd és stabil partnerség támogatást nyújt és hozzájárul az ENSZ munkájához mindhárom pillér – béke és biztonság, emberi jogok és fejlesztés – keretében, és mivel ily módon az EU-nak teljesítenie kell az arra vonatkozó felelősségét, hogy részt vegyen a globális kihívások közös megközelítésének kidolgozásában;

               E.

               mivel az emberi jogok egyetemességének és oszthatatlanságának tiszteletben tartása, előmozdítása és védelmezése az EU nemzetközi szintű fellépésének alapja; mivel a demokrácia és a jogállamiság a fenntartható béke alappillérei, amelyek szavatolják az emberi jogokat és az alapvető szabadságokat;

               1.

               a következő ajánlásokat intézi a Tanácshoz:

         Az EU mint globális szereplő

               a)

               folyamatosan biztosítsa az Unió mint globális szereplő ENSZ-en belüli koherenciáját és láthatóságát; erősítse meg az EU azon képességét, hogy koordinált, gyors és átfogó módon tudjon fellépni a globális színtéren és következetes, valamint megfelelően időzített eredményeket érhessen el; biztosítsa az ENSZ Közgyűlésének a 2011. május 3-i, az EU-nak az ENSZ munkájában történő részvételéről szóló határozata teljes körű végrehajtását;

               b)

               segítse elő a tényleges multilateralizmust az ENSZ reprezentativitásának, átláthatóságának, elszámoltathatóságának, hatékonyságának és eredményességének javítása érdekben, a helyi szinten elért eredményeinek javítása céljából; emlékeztessen arra, hogy új intézményi egyensúlyt kell teremteni a G-20-ak, az ENSZ és ügynökségei, valamint a nemzetközi pénzügyi szervezetek kialakulóban lévő szerepe között;

               c)

               vállaljon aktívabb szerepet a stratégiai és egyéb kétoldalú és multilaterális partnerekkel a hatékonyabb problémamegoldás elősegítése érdekében, és lehetőség szerint közös erőfeszítésekkel törekedjen jobb eredményeket elérni;

         Az EU és a globális kormányzás

               d)

               fokozza a partnerekkel való együttműködést a 21. században az ENSZ hatékonyabb és összetartóbb szervezetté való alakítása érdekében;

               e)

               mozdítsa elő az ENSZ BT átfogó és megegyezésen alapuló reformját; terjesszen elő konkrét javaslatokat arra vonatkozóan, hogy hogyan érje el az EU azon központi, hosszú távú célját, hogy közös helyet kapjon a kibővített ENSZ BT-ben; e célból tegyen kezdeményezést az európai uniós tagállamok közös álláspontjának kialakítására; fokozza az átláthatóságot és koordinálja hatékonyabban a politikákat és álláspontokat az ENSZ BT-n belül az európai uniós tagok között; biztosítsa, hogy az ENSZ BT-ben állandó helyet elfoglaló jelenlegi uniós tagállamok az Unió nézeteit és álláspontját támogassák, mivel ezáltal az Európai Unió az ENSZ BT-ben összehangoltan léphet fel;

               f)

               tegyen összehangolt erőfeszítéseket az ENSZ Közgyűlés szerepének és hatáskörének megerősítése, illetve hatásosságának és hatékonyságának növelése érdekében, többek között munkamódszereinek javítása révén;

               g)

               erősítse meg az egyéb érdekelt felek (civil társadalmi képviselők, tudományos körök) intézményesítettebb bevonását az ENSZ Közgyűlésének munkájába; mélyítse el az ENSZ rendszerének megerősítését a civil szakértők körének kiszélesítése és elmélyítése révén;

               h)

               mozdítsa elő a – nevezetesen a partner nemzeti jogrendszerében bejegyzett vagy listázott – transznacionális vállalatok kifizetéseinek kötelező erejű országonkénti közlését, nevezetesen a banki és kitermelő ágazatban;

         Béke és biztonság

               i)

               építse be a béketeremtési perspektívát a béketeremtő műveletekbe és a béketeremtési műveletekbe és segítse elő az ENSZ országcsoportjai, valamint a fejlesztési szereplők közötti szorosabb együttműködését;

               j)

               működjön együtt a regionális szervezetek szerepének és kapacitásának megerősítésében a béketeremtés, a konfliktusmegelőzés, a civil és katonai válságkezelés és a konfliktusmegoldás terén; támogassa a közös értékelő missziókat, valamint erősítse az együttműködést az EU és partnerei (többek között az Afrikai Unió és a szubregionális szervezetek, a NATO, az EBESZ, az ASEAN, a CELAC, az Arab Liga stb.) között a közelmúltban konfliktust átélt országokban való konfliktusmegelőzés vonatkozásában;

               k)

               kérésre nyújtson támogatást az ENSZ-nek a béketeremtő missziókban bevetett uniós harci egységek révén, és biztosítsa, hogy a tagállamok teljes mértékben működjenek együtt az ENSZ BT vagy az ENSZ Közgyűlés által jóváhagyott missziókban való bevetésükben;

               l)

               biztosítsa, hogy a békefenntartó missziók megbízatása tükrözze a választási folyamatok, többek között a választási megfigyelő missziók támogatásának szükségességét;

               m)

               törekedjen annak megvalósítására, hogy a védelmi felelősség a nemzetközi jog új normája legyen az ENSZ tagállamai által a 2005-ös világszintű csúcstalálkozón kölcsönösen elfogadottak alkalmazási körén belül;

               n)

               biztosítsa a „védelmi felelősség” elvével kapcsolatos esetleges további fejlemények, illetve az elv alkalmazása, valamint a nemzetközi humanitárius jog közötti teljes összhangot és megfelelést, és egyidejűleg törekedjen arra, hogy az a megelőző diplomácia eszközeként és az emberi fejlődés mozgatóerejeként egyetemessé váljon.

               o)

               a Tanácshoz intézett, az ENSZ védelmi felelősségre vonatkozó elvéről („R2P”) tett ajánlásában (16) kövesse nyomon a Parlament javaslatait, és működjön együtt a partnerekkel annak biztosítása érdekében, hogy az R2P koncepciója a megelőzésre, a védelemre és a népirtást, etnikai tisztogatást, háborús vagy az emberiesség elleni bűncselekményeket felvonultató konfliktus utáni újjáépítésre összpontosítson, de soha ne használhassák ürügyként különleges vagy nemzeti érdekek előmozdítására, illetve geostratégiai és gazdasági szempontok alapján létrejött nemzetközi koalíciók rendszerváltás céljából; támogassa az államokat abban, hogy ehhez kapacitásokat építsenek ki;

               p)

               dolgozzon ki a védelemre vonatkozó felelősség – különösen a katonai beavatkozást is magába foglaló harmadik pillér, vagyis az arányosság, a politikai célokkal előzetes egyértelműsége, valamint a mélyreható hatásvizsgálatok – végrehajtása során követendő kritériumokat;

               q)

               erősítse meg az EU globális politikai szereplőként játszott szerepét azáltal, hogy aktív szerepet játszik a preventív diplomáciában;

               r)

               szólítsa fel a fegyveres konfliktusban közvetlenül vagy közvetetten érintett valamennyi állami és nem állami szereplőt arra, hogy teljes mértékben tartsák tiszteletben a nemzetközi jog szerinti kötelezettségeiket, beleértve a humanitárius tér biztosítását, valamint hogy a szükséget szenvedők számára biztosítsák az akadálymentes hozzáférést a humanitárius segítséghez, különös figyelmet fordítva a civilek védelmére, és hogy mindenfajta konfliktus esetén támogassák a békés és diplomáciai megoldást;

               s)

               támogassa az ENSZ BT nőkről, a békéről és a biztonságról szóló 1325. számú (2000), illetve 1820. számú (2008) határozatát; hangsúlyozza és biztosítsa a nők részvételét a békefolyamatokban; ismerje el, hogy a konfliktusmegelőzés, a békefenntartó műveletek, a humanitárius segítségnyújtás és a konfliktust követő helyreállítás során figyelembe kell venni a nemekkel kapcsolatos megfontolásokat;

               t)

               működjön együtt az ENSZ-szel az olyan globális biztonsági fenyegetések kezelése érdekében, mint a nukleáris fegyverek elterjedése, a szervezett bűnözés és a terrorizmus; fokozza erőfeszítéseit annak érdekében, hogy megállapodást érjenek el a nemzetközi terrorizmusról szóló átfogó egyezmény tekintetében;

               u)

               működjön együtt a két és többoldalú partnerekkel annak érdekében, hogy határozottabb és hatékonyabb nyomást gyakoroljon a szíriai erőszaknak és az emberi jogok megsértésének azonnali beszüntetése érdekében; a partnereivel, különösen az Egyesült Államokkal, Törökországgal és az Arab Ligával együtt térképezzen fel minden lehetőséget a védelemre vonatkozó felelősség elvének végrehajtása tekintetében a szíriai nép segítése és a vérontás megállítása érdekében; gyakoroljon nyomást a szíriai kormányra és a válságban érintett valamennyi szereplőre, hogy tiszteletben tartsák a nemzetközi humanitárius jogot, lehetővé tegye a határokon átnyúló humanitárius segítségnyújtás gyors biztosítását, az alapvető közszolgáltatásokat és a korlátlan bejutást a humanitárius szervezetek számára; kérje fel a nemzetközi partnereket, hogy tegyenek eleget a szíriai menekülteknek való segítségnyújtásra vonatkozó pénzügyi kötelezettségvállalásaiknak, hogy az ENSZ Menekültügyi Főbiztossága és egyéb szervezetek bitosíthassák a szükséges segítséget; partnerekkel együtt tárja fel, hogy hogyan lehetne minimálisra csökkenteni a szíriai válság szomszédos országokra gyakorolt hatásait;

               v)

               a vonatkozó ENSZ BT-határozatoknak megfelelően támogassa a régió és a nemzetközi közösség által tett azon erőfeszítéseket, hogy politikai megoldást találjanak a Maliban uralkodó konfliktusra és segítse elő a demokratikus átmenetet az átmeneti intézmények megszilárdítása révén, támogatva – többek között közvetítés segítségével – az inkluzív nemzeti párbeszédet és megbékélést, valamint a szabad, tisztességes és átlátható választásokat; támogassa továbbá a Mali területi egysége és az ország népességének biztonsága érdekben tett kezdeményezéseket; hangsúlyozza annak jelentőségét, hogy fenntartsák a Száhel-övezet stabilitását és megelőzzék a Malival szomszédos országok stabilitására gyakorolt negatív hatásokat; alaposan hangolja össze erőfeszítéseit a regionális és nemzetközi partnerekkel, beleértve az Afrikai Uniót és az ECOWAS-t is; támogassa az ENSZ vezetésével megvalósuló jövőbeli békefenntartó missziót, és a katonai képzés biztosításának feladatát Mali fegyveres erői számára az „EUTM Mali”-n belül, és ösztönözze az EU tagállamait az ebben való részvételre; továbbra is nyújtson segítséget a Malit támogató nemzetközi misszió (MISMA) számára;

               w)

               üdvözölje a fegyverkereskedelmi egyezményt, amelyet az ENSZ-Közgyűlés 2013. április 2-án fogadott el, és amely a fegyverek széles skálájára, többek között a lőszerekre is érvényes lesz; aktívan támogassa a fegyverkereskedelmi egyezmény gyors aláírását és ratifikálását, továbbá valamennyi ENSZ-tagállam általi hatékony és általános végrehajtását, beleértve a világ legnagyobb fegyvergyártó országait is; vállaljon vezető szerepet azon erőfeszítések terén, hogy a legmagasabb szintű közös normákat határozzák meg a nemzetközi fegyverkereskedelem szabályozása és a tiltott kereskedelem elleni küzdelem érdekében, a fogadó országok emberi jogi helyzetére tekintettel is, ezáltal megelőzve a konfliktust, csökkentve az emberi szenvedést, a korrupciót és hozzájárulva a nemzetközi békéhez és biztonsághoz;

               x)

               fokozza a multilaterális kötelezettségvállalásokkal kapcsolatos erőfeszítéseit a nukleáris fegyverek számának csökkentése érdekében;

         Emberi jogok, demokrácia és jogállamiság

               y)

               fokozza az annak biztosítására irányuló nemzetközi erőfeszítéseket, hogy az ENSZ egyezmények szerinti minden emberi jogot egyetemesnek, oszthatatlannak, valamint egymástól függőnek és egymással összefüggőnek tekintsenek, és juttassák érvényre annak tiszteletben tartását; ellenezze a humanitárius jog aláásására irányuló kísérleteket a terrorizmus elleni harc során; támogassa az emberi jogokat – többek között a digitális szabadságjogokat és az alapvető szabadságjogokat – az ENSZ munkájának minden területén;

               z)

               igyekezzen megerősíteni az egyetemes időszakos felülvizsgálat folyamatát azáltal, hogy ajánlásokat épít bele az ENSZ tagállamaival folytatott két- és többoldalú párbeszédekbe, különösen az emberi jogi párbeszédeibe; segítse elő olyan környezet kialakítását, amely lehetővé teszi a nem kormányzati szervezetek számára, hogy hozzájáruljanak az egyetemes időszakos felülvizsgálat folyamatának egyes szakaszaihoz;

               aa)

               küzdje le az intoleranciát, a negatív sztereotípiákat, a megbélyegzést, a diszkriminációt és az erőszakra való felbujtást; fejezze ki aggodalmát a vallási és egyéb közösségek tagjai között a világ különböző részein tapasztalható erőszak miatt;

               ab)

               foglalkozzon a sajtó- és médiaszabadság korlátozásával az egész világon; küzdje le az újságírókkal és bloggerekkel szembeni erőszakot; biztosítsa és segítse elő a véleménynyilvánítás szabadságát az interneten és azon kívül;

               ac)

               segítse elő a Nemzetközi Büntetőbíróság Római Statútumának univerzális támogatását és tegyen erőfeszítéseket a Nemzetközi Büntetőbíróság munkakapacitásainak megerősítése érdekében, hogy visszaszorítsák az emberiesség elleni bűncselekmények büntetlenségét;

               ad)

               támogassa a jogállamiságon alapuló nemzetközi rend melletti elkötelezettséget, amely elengedhetetlen az államok békés egymás mellett éléséhez, valamint az államok rugalmasságának fokozása és a fenntartható béke megteremtése érdekében; ennek kapcsán emlékeztessen arra, hogy a demokrácia és a jogállamiság támogatása egymással összefüggnek, és az EU külpolitikai céljainak részeként támogatni kell azokat;

               ae)

               fokozott technikai segítségnyújtás és az intézmények és a kapacitások kiépítése révén erősítse meg az államok saját kérésükre történő támogatását nemzetközi kötelezettségeik teljesítésének belföldi végrehajtásában;

               af)

               kövesse nyomon a jogállamiságról szóló, 2012. szeptemberi magas szintű találkozó során elfogadott politikai nyilatkozat ajánlásait; támogassa, hogy a jogállamiság közös globális fókuszponttá váljon; teljes mértékben támogassa a jogállamisági koordinációs és forrásgazdálkodási csoport szerepét az általános koordináció és koherencia terén, egyebek mellett a szolgálatok (Politikai Ügyek Főosztálya, az ENSZ fejlesztési programja stb.) széttöredezettségének elkerülése érdekében;

               ag)

               emlékeztessen arra, hogy a korrupció az emberi jogok megsértésének egy formája, és hogy az Európai Unió kizárólagos hatáskört kért az ENSZ Korrupció elleni Egyezményének aláírása tekintetében; kérje az alelnököt/főképviselőt, hogy terjesszen elő egy, a korrupció ellen irányuló európai uniós cselekvési tervet, hogy hatékonyan nyomon kövesse az egyezmény ajánlásait, többek között a tagállamok azon kötelezettségét, hogy információt tegyenek közzé és terjesszenek a korrupcióról; hozzon létre csatornákat e jogsértésekről való jelentéstételhez, jogi keretet a tanúk védelméhez és eszközöket a civil társadalom részvételének biztosításához;

         Fenntartható fejlődés

               ah)

               segítse a fejlesztési politikák közötti összhang, valamint a szegénység leküzdése elleni határozott erőfeszítések fokozását és a fejlesztési támogatás hatékonyságának javítását, mivel ezek továbbra is döntő fontosságú tényezők a millenniumi fejlesztési célok elérésében;

               ai)

               az emberi életek megóvása és a lakosság megélhetésének védelme érdekében tegye a fejlesztési stratégiák részévé a katasztrófakockázat értékelését és kezelését;

               aj)

               javítsa a kárenyhítés, a helyreállítás, a katasztrófakockázat csökkentése és a fejlesztés közötti kapcsolatot, valamint fokozza a humanitárius és fejlesztési szereplők közötti koordinációt a segély folyamatosságának és a rugalmasság megvalósításának – amire a Száhel-övezetben és Afrika szarván ismétlődő élelmiszerválságok miatt hangsúlyozottan szükség van – biztosítása érdekében;

               ak)

               tegyen annak érdekében, hogy teljes mértékben végrehajtsák a Rio+20 konferencia eredményeit, többek között a fenntartható fejlődés támogatása révén a hosszú távú globális fejlődés alapelveként; a pénzügyi és gazdasági válságnak az EU27-ekre gyakorolt hatásától függetlenül tartsa tiszteletben az EU azon nemzetközi vállalását, hogy a GDP 0,7 %-át fejlesztési segélyre fordítja;

               al)

               folytasson együttműködést annak érdekében, hogy a fenntartható fejlődéssel foglalkozó magas szintű politikai fórum a terv szerinti időben működőképessé váljon a folyamatos nyomon követés és értékelés, valamint a kitűzött célok felé való előrehaladás értékelésének összehangolása érdekében;

               am)

               támogassa a vízhez, illetve a megfizethető és fenntartható energiaszolgáltatásokhoz való egyetemes hozzáférést, mivel ezek a szegénység felszámolásának és az inkluzív növekedésnek a fő hajtóerői;

               an)

               dolgozzon koherens és összehangolt módon a 2015 utáni millenniumi fejlesztési célok menetrendjén; folytasson tárgyalásokat a fenntartható fejlődés egységes céljairól, amelyek globális kiterjedésűek és a cselekvésre összpontosítanak, mérhetőek, időhöz kötöttek és könnyen kommunikálhatók; tűzzön ki olyan globális célokat, amelyek magukban foglalják a fenntarthatóságot, a méltányosságot és a kormányzást;

               ao)

               támogassa az ENSZ-Közgyűlés elnökének azon kezdeményezését, hogy a 2015 utáni fejlesztési ütemtervben szólítsák meg a civil társadalmat úgy, hogy különleges eseményt szerveznek a millenniumi fejlesztési célok eléréséről az ENSZ-Közgyűlés 2013. évi, 38. ülésszaka során, a civil társadalommal való konzultáció jelentős elemeként, mivel ez az esemény „közös pályán” egyesíthetné a fenntartható fejlődésre vonatkozó célkitűzéseket és a 2015 utáni fejlesztési folyamatot;

               ap)

               álljon ki amellett, hogy a 2015 utáni új együttműködési keretet kiszámítható és reális finanszírozási ütemterv kísérje, igazodva a megállapított célkitűzésekhez;

         A parlamentek közötti globális együttműködés

               aq)

               mozdítsa elő a kormányok és a parlamentek között a globális kérdésekről folyó párbeszédet; erősítse meg a globális kormányzást és tegye lehetővé az ENSZ tevékenységeiben való fokozott nyilvános és parlamenti részvételt;

         Általános megfontolások

               ar)

               növelje a Parlament által elfogadott ajánlások nyomon követését, többek között azáltal, hogy felkéri az Európai Külügyi Szolgálatot, hogy évente tegyen jelentést számára az E NSZ Közgyűlés ülésszakának eredményéről;

               2.

               utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az ajánlást a Tanácsnak, az Európai Bizottság alelnökének/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének, valamint tájékoztatás céljából a Bizottságnak.

      (1)  Az Európai Unió Tanácsa 9820/1/12.

      (2)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/67/234.

      (3)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/67/226.

      (4)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/67/179.

      (5)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/67/175.

      (6)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/67/169.

      (7)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/67/97.

      (8)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/67/48.

      (9)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/65/276.

      (10)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/58/4.

      (11)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2012)0240.

      (12)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2013)0180.

      (13)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2011)0229.

      (14)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2011)0334.

      (15)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2013)0055.

      (16)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2013)0180.


				|

		52013DC0367

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Magyarország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Magyarország 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2013/0367 final */

Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Magyarország 2013. évi nemzeti
reformprogramjáról
és Magyarország 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának
tanácsi véleményezéséről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke
(2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i
1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és különösen annak 6. cikke (1)
bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[4],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Az Európai Tanács
2010. március 26-án elfogadta a Bizottság „Európa 2020”
elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a
foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló
javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít,
amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa
lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.
(2)       A Tanács
2010. július 13-án a Bizottság javaslatai alapján elfogadta a
tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról
szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a
tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[5], melyek együtt alkotják az
„integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti
gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált
iránymutatásokat.
(3)       Az állam-, illetve
kormányfők 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és
Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges
ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és
euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó
intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az
Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások
végrehajtása iránt.
(4)       A Tanács
2012. július 10-én ajánlást fogadott el Magyarország 2012. évi
nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Magyarország 2011–2015-ös
időszakra vonatkozó, aktualizált konvergenciaprogramját.
(5)       A Bizottság
2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést[6], amely elindítja a
gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak
2012. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján
elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[7], amelyben Magyarországot azon
tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül
sor.
(6)       Az Európai Tanács
2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési
konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló
prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési
konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő
hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a
versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi
következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(7)       A Bizottság
2013. április 10-én az 1176/2011/EU rendelet 5. cikkének
megfelelően közzétette a Magyarországra vonatkozó részletes vizsgálat
eredményeit[8].
Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy
Magyarországon makrogazdasági egyensúlyhiány tapasztalható, amely nyomon
követést és határozott szakpolitikai intézkedéseket tesz szükségessé.
Mindenekelőtt az erőteljesen negatív nettó nemzetközi befektetési
pozíció folyamatban lévő – főként a magas államadóssággal és a gyenge
üzleti környezettel kapcsolatos magánszektorbeli hitelállomány-leépítés által
vezérelt – alkalmazkodása igényel továbbra is fokozott figyelmet, mivel
csökkenteni kell az általa a gazdaság működésére gyakorolt negatív hatások
jelentős kockázatát.
(8)       Magyarország
2013. április 24-én benyújtotta a 2012–2016-os időszakra vonatkozó
2013. évi konvergenciaprogramját és 2013. április 22-én 2013. évi nemzeti
reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két
program értékelésére egyidejűleg került sor.
(9)       A 2013. évi
konvergenciaprogramnak (a továbbiakban: a program) az 1466/97/EK tanácsi
rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a programban
szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági
forgatókönyv némileg optimista. A magyar hatóságok 2013-ra és 2014-re vonatkozó
növekedési előrejelzései (0,7 % illetve 1,9 %) körülbelül fél
százalékponttal magasabbak a Bizottság szolgálatainak 2013. tavaszi
előrejelzésénél. A programban szereplő költségvetési stratégia célja,
hogy a 2012-es határidőig biztosítsa a túlzott hiány fenntartható
korrekcióját valamint a középtávú költségvetési cél folytatódó tiszteletben
tartását. Magyarország jelentős költségvetési erőfeszítéseket tett
2012-ben és a GDP 1,9 %-át kitevő költségvetési hiánnyal
túlteljesítette a Tanács ajánlásában a GDP 2,5 %-ában meghatározott
hiánycélt, részben a tanácsi ajánlás idején már elismert bevételeken felüli, a
GDP 0,2 %-át kitevő további egyszeri bevételeknek köszönhetően.
Mindazonáltal a 2012-re és azutánra tervezett, különösen a 2012 őszén bejelentett
korrekciós intézkedések főként a bevételi oldalon koncentrálódtak, és
elsősorban kiválasztott ágazatokra összpontosítottak, ami kérdésessé teszi
a konszolidációs erőfeszítések fenntarthatóságát. A Bizottság 2013.
tavaszi előrejelzése szerint a túlzott hiány fenntartható módon
történő megszüntetése érdekében további erőfeszítésekre van szükség
2013-ban és 2014-ben egyaránt. A tavaszi előrejelzés közzétételét
követően a kormány új korrekciós csomagot fogadott el, és a Bizottság
aktualizált értékelése alapján a hiány az új intézkedésekkel várhatóan 2013-ban
és 2014-ben is a GDP 3 %-ában meghatározott küszöbérték alatt marad. A
program a középtávú költségvetési célt a GDP –1,5 %-a helyett annak
–1,7 %-át kitevő strukturális egyenlegre módosította. Az új középtávú
költségvetési cél összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktumban
szereplő követelményekkel. Magyarország strukturális egyenlege 2012-ben a
GDP –0,7 %-ának felelt meg, azaz jóval meghaladta a módosított középtávú
célt, a Bizottság 2013. tavaszi előrejelzése szerint pedig a strukturális
egyenleg az előrejelzési időszak alatt végig összhangban lesz a
középtávú célkitűzéssel, és 2013-ban –1,1 %, 2014-ben –1,8 %
lesz. A Bizottság 2013. tavaszi előrejelzését követően elfogadott
intézkedések alapján a strukturális egyenleg 2014-ben szintén meghaladhatja a
középtávú célt. A kormányzati kiadások diszkrecionális bevételi
intézkedésektől megtisztított növekedési rátája 2013-ban és 2014-ben
nagyjából összhangban lesz a potenciális GDP-növekedés középtávú referenciamértékével,
de várhatóan jelentősen túllépi 2015-ben és 2016-ban. Így ebben a két
évben a kiadásnövekedési referenciamérték betartása nem teljesül. A kormányzati
tervek szerint az államadósság GDP-hez viszonyított aránya a
programidőszak alatt folyamatosan csökken, a 2012. évi 79,2 %-ról
77,2 %-ra 2014-ben, majd 2016-ban tovább 73,4 %-ra, vagyis a GDP
60 %-ában meghatározott referenciaérték felett marad. Ezzel szemben a
Bizottság 2013. tavaszi előrejelzése a konszolidációs tervek kockázatainak
figyelembevételével 2014-ben csupán marginális csökkenést vár, a GDP
78,9 %-ra, amely az új korrekciós intézkedések révén körülbelül 0,5
százalékponttal alacsonyabb lehet. Magyarország az adósságkritérium
tekintetében 2013-tól átmeneti időszakban lesz, és a Bizottság 2013. tavaszi
előrejelzése szerint megfelelő mértékben halad előre az
adósságkritérium 2013-ban és 2014-ben való teljesítése felé.
(10)     A középtávú költségvetési
keret még mindig csupán jelzés értékű, így a költségvetési tervezés
horizontja csak az aktuális költségvetési évet fogja át. Emellett a
közelmúltbeli fejlődés ellenére a Költségvetési Tanács kötelező
feladatai és elemzési forrásai még mindig nem állnak arányban példa nélküli
vétójogával, és azzal, hogy szükség van a számszerű költségvetési
szabályok betartásának szisztematikus utólagos értékelésére. A középtávú
költségvetési keret megerősítése és a Költségvetési Tanács kötelező
hatáskörének kiszélesítése javítana a nemrég átalakított
költségvetés-irányítási keret szilárdságán és hitelén.
(11)     A magyar pénzügyi szektorban
gyors ütemben zajlik a hitelállomány-leépítése, részben néhány olyan politikai
intézkedés miatt, amelynek erős negatív hatása volt a bankok
jövedelmezőségére és hozzájárult a szigorú hitelezési feltételekhez. A
pénzügyi szektor számára az egyik legnagyobb kihívást a romló
portfólióminőség kezelése jelenti, amely a nem teljesítő hitelek
növekvő számával társul. A kormány az utóbbi években számos intézkedést
hozott a devizahitelesek megsegítésére, több esetben is a bankszektor
érdekeltjeivel folytatott konzultációk nélkül. Ezek az intézkedések azonban nem
mindig a bajban lévő hitelfelvevőket célozták. A számos intézkedés
rövid időn belüli elfogadása növeli az erkölcsi kockázatot, mivel
megerősíti az adósok hitét a folyamatos kormányzati beavatkozásban. A
globális pénzügyi válság megmutatta, hogy a meglévő bankrendszer milyen
mértékben képes a nemzeti hatóságokat cselekvésre kényszeríteni a pénzügyi
stabilitás megóvása érdekében. A Magyarországnak nyújtott első pénzügyi
támogatási program kifejtette, hogy szükség van a pénzügyi felügyeletnek
hatékony vészhelyzeti hatáskört is biztosító korszerű felügyeletre és egy
szanálási mechanizmus létrehozására. Noha a Pénzügyi Szervezetek Állami
Felügyeletének hatásköre az elmúlt három évben jelentősen megnőtt, a
jogalkotó nem ruházta fel megfelelő ellenőrző hatáskörrel.
(12)     Magyarország nem követte a
2012. évi ajánlást, miszerint alkosson nem torzító és stabil társasági adózási
kereteket, hanem további ágazati különadók bevezetésével tovább növelte bizonyos
vállalati szektorok adóterheit. Jóllehet a munkahelyvédelmi akcióterv részeként
bevezetett új kisvállalkozási adó kialakítása kedvező, a különböző
vállalati szektorokban alkalmazott több eltérő adókulcs gátolja a források
hatékony elosztását és kihat a beruházásra és a hitelezésre. A
társadalombiztosítási járulékok munkahelyvédelmi akcióterv keretében bevezetett
csökkentett mértéke a munka adóékének csökkentése irányába tett helyes lépés.
Az alacsony keresetűeket terhelő adóék azonban még mindig nagy, ezért
e csoport jobb célzottsága érdekében kívánatos lenne a rendszer finomhangolása.
Magyarország több intézkedéssel, például a pénztárgépek adóhatóságokhoz
történő kötelező bekötésével az adómorált is javítani kívánja. Az
energiaadók tekintetében hozott intézkedések nem ösztönzik az energiafogyasztás
csökkentését és torzító hatásúak.
(13)     Az alacsony foglalkoztatási
ráta nagyon alacsony munkaerő-piaci részvételi rátával társul. A fiatalok
körében a munkanélküliség a 2001. évi 11 %-ról 2012-re 28,1 %-ra
emelkedett. A közmunkaprogram arra használja fel a költségvetési források nagy
részét, hogy a tartósan munkanélküliek számára munkához kapcsolódó jövedelmet
biztosítson a szociális ellátás helyett, de a foglalkoztathatóság szempontjából
még bizonyítania kell hosszú távú előnyeit. Magyarország
megerősítette aktív munkaerő-piaci intézkedéseit, de javítani kell
bizonyos hátrányos helyzetű csoportok ezekhez való hozzáférését, a
felnőttek egész életen át tartó tanulásban való részvétele pedig még
mindig az egyik legalacsonyabb az EU-ban. Az elmúlt öt évben a nők
foglalkoztatási rátája megközelítőleg ugyanazon az alacsony szinten
maradt. A kormány a nők munkaerő-piaci részvételének ösztönzése
érdekében bővítette a gyermekgondozási létesítményeket és támogatta a
rugalmas munkafeltételeket. A társadalmi helyzet tovább romlik: a népesség
31 %-át veszélyezteti a szegénység vagy a társadalmi kirekesztettség, és
az emberek nagy százaléka súlyos anyagi nélkülözéssel néz szembe. A szegénység
továbbra is aránytalanul sújtja a hátrányos helyzetű területeket és
közösségeket, különösen a romákat.
(14)     A
befektetőkre vonatkozó korlátozásokat is magában foglaló intézkedéssorozat
és az instabil szabályozási keret miatt az elmúlt három évben folyamatosan
romlott a magyarországi üzleti környezet, főként a szolgáltatási
ágazatban, beleértve a kiskereskedelmet. A külföldi befektetőket
aránytalan mértékben érintő legújabb korlátozások főként a
szolgáltatási szektorra összpontosulnak. Az Egyszerű Állam program 114 intézkedést
tartalmazott a vállalkozások adminisztratív terheinek megközelítőleg 500
milliárd HUF mértékű csökkentésére, de a program végrehajtása valamelyest
késik. A közbeszerzések területén továbbra is alacsony a verseny szintje, pedig
2012. január 1-jén új törvény lépett hatályba. A korrupcióellenes program a
Magyary Program egyik központi eleme. Mindazonáltal a program nem foglalkozik
sem az elégtelen bűnüldözés problémájával ezen a területen, sem a
pártfinanszírozás szigorúbb ellenőrzésével, amely kulcsfontosságú terület.
Ezenfelül a bejelentett intézkedések legtöbbjét még nem hajtották végre. A
végrehajtott intézkedések ellenőrzésének hiánya szintén továbbra is
problémás. A 2012. és 2013. évi magyarországi fejlemények fokozták az
igazságszolgáltatás függetlenségével kapcsolatos aggályokat. Magyarország az
Innovatív Unió kutatási és innovációs eredménytábláján a mérsékelt innovátorok
között található. Az üzleti téren végzett kutatási-fejlesztési beruházásokat
többnyire külföldi vállalatok hajtják végre.
(15)     Magyarországnak sikerült
csökkentenie a korai iskolaelhagyók számát. Mivel még mindig jelentősek a
regionális különbségek, ha nem kellő gondossággal hajtják végre a
központosított közoktatási rendszer új elemeit, azoknak negatív hatása lehet és
fokozhatják a társadalmi egyenlőtlenségeket és a szegregációt. Noha a
felsőoktatásba kerülő tanulók száma jelentősen nőtt az
elmúlt években, az uniós átlag és az Európa 2020 stratégia tagállami
célkitűzésének eléréséhez további munkára van szükség. Kétséges, hogy a
folyamatban lévő felsőoktatási reform javítani tudja-e a hátrányos
helyzetű tanulók bejutását.
(16)     A Széll Kálmán tervben
szereplő, a közösségi közlekedés költséghatékonyságának és
teljesítményének javítására irányuló intézkedések végrehajtásában jelentős
a késedelem, az átfogó közlekedési stratégia hiánya pedig akadályozza a
közlekedési rendszer pénzügyi fenntarthatóságát. Jóllehet Magyarország a
2012-ben ajánlottaknak megfelelően növelte a szomszédaival fennálló
villamosenergia-hálózati összeköttetéseket, továbbra is aggályos, hogy az
energiaügyi szabályozó hatóság nem állapíthat meg függetlenül energiatarifákat,
valamint hogy magas a szabályozott energiaárak aránya.
(17)     Az európai szemeszterrel
összefüggésben a Bizottság elvégezte Magyarország gazdaságpolitikájának átfogó
elemzését, értékelte a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot,
valamint bemutatta a részletes vizsgálat eredményeit. Figyelembe vette nemcsak
a programok Magyarország fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági
politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok
megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az
Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a jövőbeli
nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. A Bizottság
európai szemeszter keretében tett ajánlásait az alábbi 1–7. ajánlás tükrözi.
(18)     A Tanács ezen értékelés
fényében megvizsgálta Magyarország konvergenciaprogramját, és arról alkotott
véleményét[9]
különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.
(19)     A Bizottság által elvégzett
részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti
reformprogramot és a konvergenciaprogramot. A Tanács 1176/2011/EU rendelet 6.
cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1., 2., 3., 4., 5. és 7. ajánlás tükrözi,
AJÁNLJA, hogy Magyarország
2013–2014-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           Hajtson végre hiteles és
növekedésbarát költségvetési stratégiát a kiadás-megtakarításra összpontosító,
szükséges intézkedések meghatározásával és a programidőszak alatt a
középtávú költségvetési célnak megfelelően tartsa fenn a költségvetés
rendezett pozícióját. A fenti lépésekre építve állítsa stabil csökkenő
pályára az államadósság-rátát, a felgyülemlett makrogazdasági egyensúlyhiány
enyhítése érdekében is. Erősítse a középtávú költségvetési keretet annak
kötelezőbb jellegűvé tételével és számszerű szabályokhoz való
szorosabb hozzákapcsolásával. Szélesítse ki a Költségvetési Tanács
kötelező hatáskörét, beleértve a számszerű költségvetési szabályok
betartásának szisztematikus utólagos ellenőrzését, valamint rendszeres
makrofiskális előrejelzések és a jelentős szakpolitikai javaslatok
költségvetési hatásvizsgálatának elkészítését.
2.           Segítsen helyreállítani a
gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit elsősorban a pénzügyi
szektorbeli tőkefelhalmozási képesség javítása révén, többek között a
jelenleg az ágazatra rótt külön terhek csökkentésével. Javítsa a
portfólióminőséget a rossz eszközöknek a bankok mérlegéből való
eltávolításával, folytasson szoros konzultációkat az új szakpolitikai
kezdeményezésekről az érintettekkel és biztosítsa, hogy az új
szakpolitikai intézkedések nem növelik a hitelfelvevők körében az erkölcsi
kockázatot. Erősítse a pénzügyi szabályozást és felügyeletet azáltal, hogy
hatékonyabb vészhelyzeti hatáskört ad a Pénzügyi Szervezetek Állami
Felügyeletének, és létrehoz egy bankszanálási rendszert.
3.           Gondoskodjon stabil,
kiegyensúlyozottabb és kiszámíthatóbb társaságiadó-rendszerről. A
növekedés és a foglalkoztatás előmozdítása érdekében egyszerűsítse a
társasági adózást, és csökkentse minimálisra az ágazatspecifikus adók által a
forráselosztásban teremtett torzulásokat. Folytassa a munka megadóztatásának
foglalkoztatás-barátabbá tételét az alacsony keresetűek adóterhének
enyhítésével, többek között a munkahelyvédelmi törvényben szereplő
jogosultsági kritériumok finomításával, és az adózásnak a környezetvédelmi adók
felé való elmozdításával. Teljes körűen hajtsa végre és gyorsítsa fel az
adómorál javítására és az adószabályok betartásához kapcsolódó költségek
csökkentésére irányuló, már bejelentett intézkedéseket.
4.           Szorítsa vissza az ifjúsági
munkanélküliséget például ifjúsági garancia segítségével. Erősítse meg az
aktív munkaerő-piaci intézkedéseket és javítsa a Nemzeti Foglalkoztatási
Szolgálat ügyfél-kategorizálási rendszerét. Csökkentse a közmunkaprogram
dominanciáját a foglalkoztatási intézkedéseken belül és erősítse meg az
aktiválási elemeket. Erősítse meg a képzési programokat az egész életen át
tartó tanulásban való részvétel növelése érdekében. A nők részvételének
ösztönzése érdekében folytassa a gyermekgondozási létesítmények bővítését.
A szegénység csökkentése érdekében – különösen a gyerekek és a romák körében –
biztosítsa, hogy a Nemzeti Társadalmi Felzárkózási Stratégia célkitűzése
minden szakpolitikai területen megjelenjen.
5.           Teremtsen támogató üzleti
környezetet, mindenekelőtt állítsa helyre a külföldi közvetlen
befektetők számára vonzó környezetet, a szabályozási keret stabilabbá
tételével és a piaci verseny elősegítésével. Biztosítsa az adminisztratív
terhek csökkentésére irányuló intézkedések azonnali végrehajtását, javítsa a
közbeszerzés terén a versenyt és hozzon megfelelő intézkedéseket a
korrupció leküzdésére. Kezelje az igazságszolgáltatás függetlenségével
kapcsolatos aggályokat. Szüntesse meg a szolgáltatási szektorban nemrégiben
bevezetett akadályokat, beleértve a kiskereskedelmi szolgáltatásokat is.
Célzott ösztönzőkkel támogassa az innovatív vállalkozásokat.
6.           Hajtson végre a korai
iskolaelhagyókra vonatkozó nemzeti stratégiát, és gondoskodjon arról, hogy az
oktatási rendszer minden fiatalnak biztosítsa a munkaerőpiacra jutáshoz
szükséges készségeket, szaktudást és képesítéseket. Javítsa az inkluzív
általános oktatáshoz való hozzáférést, különösen a romák számára. Segítse az oktatás
különböző szakaszai közötti, és a munkaerőpiac felé való átmenetet.
Hajtson végre olyan felsőoktatási reformot, amely nagyobb arányban teszi
lehetővé felsőfokú végzettség megszerzését, különösen a hátrányos
helyzetű tanulók körében.
7.           Fokozatosan szüntesse meg a
szabályozott energiaárakat, eközben biztosítsa a gazdaságilag kiszolgáltatott
fogyasztók hatékony védelmét. Tegyen további lépéseket a nemzeti szabályozó
hatóság függetlenségének biztosítása érdekében. A működési költségek
csökkentése és a bevételek növelése révén biztosítsa az állami tulajdonú
vállalatok pénzügyi fenntarthatóságát a közlekedési ágazatban.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL L 306., 2011.11.23., 25. o.
[3]               COM(2013) 367 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 és P7_TA(2013)0053.
[5]               A Tanács 2013. április 22-i 2013/208/EU
határozata.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 119 final.
[9]               Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése
értelmében.


title: A Tanács ajánlása (2016. február 15.) a tartósan munkanélküli személyek munkaerő-piaci integrációjáról

text:
               20.2.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 67/1

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2016. február 15.)
   a tartósan munkanélküli személyek munkaerő-piaci integrációjáról
   (2016/C 67/01)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére, összefüggésben annak 148. cikke (2) bekezdésével,
   tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
   mivel:

               (1)

               A 2008–2009-es pénzügyi és gazdasági válságot követően a munkanélküliségi ráta az Unióban történelmi csúcsot döntött. Jelenleg ugyan csökken, de még mindig nagyon magas a tartósan munkanélküliek aránya. A tartós munkanélküliség különböző mértékben érinti az egyes tagállamokat, főként mivel a válság is eltérő mértékben érzékeltette hatását, és mivel a makrogazdasági helyzet, a gazdasági szerkezet és a munkaerőpiac működése tagállamonként eltérő.

               (2)

               Miután több éven át visszafogott volt a növekedés és kevés új munkahely jött létre, 2014-re a tartós munkanélküliség – amely az Eurostat meghatározása szerint azon személyek száma, akiknek nincs munkájuk és legalább egy éve aktívan állást keresnek – több mint 12 millió munkavállalót érintett, ami az Unió aktív lakossága 5 %-ának felel meg, és közülük 62 %-nak már legalább két éve nem volt állása.

               (3)

               A tartós munkanélküliség az érintett személyre gyakorolt hatásain túl csökkenti az uniós gazdaságok növekedési potenciálját, növeli a társadalmi kirekesztődés, a szegénység, valamint az egyenlőtlenség kockázatát, és újabb terheket jelent a szociális szolgálatok és az államháztartás számára. A tartós munkanélküliség a jövedelem csökkenéséhez, a készségek romlásához, valamint az egészségügyi problémák kockázatának és a szegény háztartások számának növekedéséhez vezet.

               (4)

               A tartós munkanélküliség leginkább azokat az embereket fenyegeti, akik alulképzettek vagy alacsony iskolai végzettséggel rendelkeznek, akik harmadik országbeli állampolgárok, akik fogyatékossággal élnek, vagy akik hátrányos helyzetű kisebbségek tagjai, például romák. A korábbi foglalkozásnak is fontos szerepe van a tartós munkanélküliség kialakulásában, mivel egyes országokban ágazati és ciklikus szempontok is közrejátszanak a munkanélküliség tartóssá válásában.

               (5)

               A sikertelen próbálkozások után évente az Unióban szinte minden ötödik tartósan munkanélküli személy felhagy az álláskereséssel és inaktív státusúvá válik. Mivel a munkaerő-piaci integráció akadályai különbözőek és gyakran halmozottan jelentkeznek, az integráció megvalósításához személyre szabott, egyéni megközelítést kell alkalmazni és a szolgáltatások nyújtását koordináltan kell biztosítani.

               (6)

               Habár a tartósan munkanélküli személyek teszik ki az összes munkanélküli személy számának a felét az Unióban, az aktív munkaerő-piaci intézkedések által érintett személyeknek csak kevesebb mint egyötödét jelentik. Ezért a tartósan munkanélküli személyeknek csak kis (átlagosan 24) százaléka részesül álláskeresési ellátásban.

               (7)

               Ahhoz, hogy több embert lehessen jó minőségű és releváns készségekkel és kompetenciákkal felvértezni, hogy kezelni lehessen a szakképzett munkaerő hiányát, és meg lehessen teremteni a tanulásból a munkába való zökkenőmentes átmenet, valamint a folyamatos foglalkoztathatóság alapjait, tovább kell fejleszteni a humántőkébe való befektetéseket és növelni kell a hatékonyságukat. Az oktatási és képzési rendszerek teljesítményének és relevanciájának javítása hozzá fog járulni az újonnan munkanélkülivé váló személyek számának csökkentéséhez. Ennek érdekében korszerűsíteni kell az oktatási és képzési rendszereket, összhangban az európai szemeszterrel, az oktatás és képzés terén folytatott európai együttműködés stratégiai keretrendszeréről (Oktatás és képzés 2020) szóló, 2009. május 12-i tanácsi következtetésekkel (1), az egész életen át tartó tanuláshoz szükséges kulcskompetenciákról szóló, 2006. december 18-i 2006/962/EK európai parlamenti és tanácsi ajánlással (2).

               (8)

               Annak érdekében, hogy összehangolt foglalkoztatási stratégia jöjjön létre, a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2015. évi iránymutatások (3) a tartós és a strukturális munkanélküliség jelentős csökkentésére szólítanak fel, amit átfogó és egymást kölcsönösen erősítő stratégiákkal, többek között a munkaerőpiacra való visszatérés személyre szabott és aktív támogatásával kell megvalósítani.

               (9)

               Míg továbbra is a tagállamok hatáskörébe tartozik a saját helyzetüknek leginkább megfelelő munkaerő-piaci intézkedések kiválasztása, az iránymutatások arra szólították fel a tagállamokat, hogy a munkaerő készségszintjének fejlesztésére alkalmas, hatékony és eredményes oktatási és képzési rendszereken keresztül megvalósuló humántőkébe való befektetés révén javítsák a foglalkoztathatóságot. Az iránymutatások emellett kifejezetten felhívták a tagállamokat a munkaalapú tanulás, például a duális képzés ösztönzésére és a szakmai továbbképzés fejlesztésére. Általánosságban az iránymutatások arra kérik fel a tagállamokat, hogy vegyék figyelembe a rugalmas biztonság alapelveit, és a hatékonyság növelése, a célcsoportok pontosítása, hatékonyabb megszólítása és kibővítése, valamint a jövedelemtámogatással és a szociális szolgáltatásnyújtással való összhang javítása révén erősítsék meg az aktív munkaerő-piaci intézkedéseket.

               (10)

               Az ezen ajánlásban javasolt intézkedéseknek teljes mértékben összhangban kell lenniük az európai szemeszter keretében megfogalmazott országspecifikus ajánlásokkal, az intézkedések végrehajtását pedig a Stabilitási és Növekedési Paktum szabályainak teljes mértékben megfelelően kell lefolytatni.

               (11)

               A munkaerőpiacról kiszorultak aktív befogadásának elősegítéséről szóló, 2008. október 3-i 2008/867/EK bizottsági ajánlás (4) a munkaerőpiacról kiszorultak aktív befogadása érdekében olyan integrált, átfogó stratégiát határozott meg, amely ötvözi a megfelelő jövedelemtámogatást, a befogadó munkaerőpiacokat és a minőségi szolgáltatásokhoz való hozzáférést. A cél a munkaképes személyek fenntartható és jó minőségű foglalkoztatásba való integrálásának elősegítése és a méltóságteljes élethez elegendő források biztosítása.

               (12)

               Az Európai Szociális Alap az Unió fő pénzügyi eszköze a tartós munkanélküliség leküzdésére. A 2014–2020-as időszakra a tagállamok jelentős forrásokat különítettek el a tartósan munkanélküli személyek munkaerő-piaci integrációjának támogatása céljából. A 2014–2020-as időszakra vonatkozó releváns beruházási prioritások előirányzataival összhangban más alapok, például az Európai Regionális Fejlesztési Alap és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap is kiegészíthetik az Európai Szociális Alap által finanszírozott intézkedéseket, például a munkahelyteremtés támogatása, az állami foglalkoztatási szolgálatok modernizálása, valamint a szakképzés, a készségfejlesztő programok és az egész életen át tartó tanulás révén. E keretben a jövőben ezzel kapcsolatban folytatandó megbeszélések során mérlegelni kell, hogyan lehetne tovább erősíteni a tartósan munkanélküli személyek munkaerő-piaci integrációját.

               (13)

               A nem formális és az informális tanulás eredményeinek érvényesítéséről szóló 2012. december 20-i ajánlásában (5) a Tanács intézkedéseket sürgetett annak érdekében, hogy az embereknek lehetősége nyíljon a formális oktatás és képzés keretein kívül szerzett tudásuk igazolására.

               (14)

               Az Európai Tanács 2013. március 14–15-i következtetései hangsúlyozták, hogy a munkanélküliség kezelése a legfőbb társadalmi kihívás, és hogy alapvető fontosságú a tartós munkanélküliség csökkentése, valamint az idősebb munkavállalók teljes részvételének biztosítása.

               (15)

               Az Európai Parlament a növekedés jelentős akadályának tartja a tartós munkanélküliséget.

               (16)

               A tartós munkanélküliség által legsúlyosabban érintett személyek támogatása érdekében fokozni kell a munkaerő-piaci integrációra irányuló erőfeszítéseket, figyelembe véve a nemzeti gyakorlatokat. Ennek együtt kell járnia a foglalkoztatási szolgálatoknál és más illetékes szerveknél való nyilvántartásba vétel javításával, hogy orvosolni lehessen, ha a támogatási intézkedések lefedettsége nem teljes. Azon országok, ahol a nyilvántartott tartósan munkanélküli személyek száma magas, intézkedéseik keretében előnyben részesíthetik a már nyilvántartott személyeket.

               (17)

               A hatékonyság és eredményesség szempontjából hasznos lenne preventív megközelítést alkalmazni. Meg kell erősíteni és szükség esetén ki kell egészíteni azokat a megelőző és aktivizáló intézkedéseket, amelyek elsősorban a munkanélküliként töltött időszak kezdetére összpontosulnak. A nyilvántartásba vett tartósan munkanélküli személyeket támogató konkrét intézkedéseket legkésőbb akkor kell végrehajtani, amikor esetükben a munkanélküliként töltött időszak eléri a 18 hónapot, mivel sok tagállamban ekkor áll be változás az erre a konkrét csoportra irányuló támogatási mechanizmusokban és szolgáltatásokban.

               (18)

               A tartósan munkanélküli személyeket támogató, személyre szabott megközelítés keretében foglalkozni kell a tartós munkanélküliséghez vezető akadályokkal, valamint aktualizálni kell és ki kell egészíteni a nyilvántartásba vételkor elvégzett első értékelést. Ily módon kell a tartósan munkanélküli személyeket a kellő mértékben az egyéni igényekhez igazított támogatási szolgáltatások (például adósságrendezési tanácsadás, rehabilitáció, szociális támogatási szolgáltatások, ellátási-gondozási szolgáltatások, a migránsok integrációjának támogatása, lakhatási és közlekedési támogatás) felé terelni, melyek célja a foglalkoztatás akadályainak megszüntetése és annak lehetővé tétele, hogy az említett személyek világos célok elérésével vissza tudjanak térni a munkaerőpiacra.

               (19)

               A munkáltatóknak a tartósan munkanélküli személyek integrációjába való bevonása alapvető fontosságú; ezt a célzottan a munkáltatóknak szóló, a foglalkoztatási szolgálatok által nyújtott szolgáltatások biztosításával, célzott pénzügyi ösztönzőkkel és a szociális partnerek bevonásával kell támogatni. A munkáltatók fokozott szerepvállalása – a gazdaságban a munkahelyteremtést ösztönző intézkedésekkel kiegészítve – tovább növelheti az integrációs intézkedések hatékonyságát.

               (20)

               Számos, a közelmúltban indult szakpolitikai kezdeményezés, például az ifjúsági garancia létrehozásáról szóló, 2013. április 22-i tanácsi ajánlás (6) a partnerségek keretében folyó munkát ajánlja új módszerként a foglalkoztatás- és szociálpolitika végrehajtására. Elengedhetetlen, hogy a szolgáltatásnyújtás koordinált módon történjen, különösen azokban a tagállamokban, ahol a tartósan munkanélküli személyek támogatásának felelőssége megoszlik az állami foglalkoztatási szolgálatok, a szociális jóléti szolgálatok és a helyi önkormányzatok között.

               (21)

               Az egyes tartósan munkanélküli személyek helyzetét tükröző, munkaerő-piaci integrációs megállapodásoknak részleteiben kell tartalmazniuk a nemzeti szinten hozzáférhető – például munkaerő-piaccal, oktatással, képzéssel, valamint szociális támogatási szolgáltatásokkal kapcsolatos – intézkedések személyre szabott csomagját, melynek célja, hogy támogassa a tartósan munkanélküli személyeket a foglalkoztatás előtt álló sajátos akadályok leküzdésében. Az ilyen megállapodásoknak meg kell határozniuk a célokat, a határidőket és a tartósan munkanélküli személyek kötelezettségeit, valamint a szolgáltató(k) ajánlatát, továbbá jelezniük kell a rendelkezésre álló integrációs intézkedéseket is.

               (22)

               Az ezen ajánlásban javasolt intézkedések során figyelembe kell venni a tagállamok sokféleségét és azt, hogy a tagállamok eltérő szintről indulnak a makrogazdasági helyzet, a tartós munkanélküliség szintje és ingadozási aránya, az intézményi szerkezet, a regionális eltérések és a különböző munkaerő-piaci szereplők kapacitása tekintetében. Az említett intézkedéseknek ki kell egészíteniük és meg kell erősíteniük a jelenleg már számos tagállamban alkalmazott szakpolitikai megközelítést, elsősorban az olyan rugalmas elemek bevezetése, mint a személyre szabott megközelítés és a koordinált szolgáltatásnyújtás, valamint a munkáltatók bevonása révén.

               (23)

               Ez az ajánlás tiszteletben tartja, megerősíti és kiteljesíti az alapvető jogokat, különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájának 29. és 34. cikkében foglalt alapvető jogokat,

         A KÖVETKEZŐKET AJÁNLJA A TAGÁLLAMOKNAK:
   Támogassák az álláskeresők nyilvántartásba vételét és a fokozottan munkaerőpiac-orientált integrációs intézkedéseket, többek között a munkáltatókkal fenntartott szorosabb kapcsolat révén.
   A nyilvántartásba vett tartósan munkanélküli személyek számára készítsenek személyre szabott értékelést.
   A tartósan munkanélküli személyek számára legkésőbb akkor kínálják fel egy munkaerő-piaci integrációs megállapodás megkötését, amikor esetükben a munkanélküliként töltött időszak eléri a 18 hónapot. Ezen ajánlás alkalmazásában a munkaerő-piaci integrációs megállapodás olyan, a nyilvántartásba vett tartósan munkanélküli személy és az egyablakos ügyintézési pont közötti írásos megállapodást jelent, melynek célja az említett személy munkaerőpiacra való visszatérésének elősegítése.
   Ehhez a következő intézkedések szükségesek:

      Nyilvántartásba vétel

               1.

               Ösztönözzék, hogy az álláskeresők a foglalkoztatási szolgálatoknál nyilvántartásba vetessék magukat, különösen az igénybe vehető támogatásokról szóló tájékoztatás javítása révén.

      Egyéni értékelés és megközelítés

   A foglalkoztatási szolgálatok a munkaerő-piaci integrációt támogató egyéb partnerekkel közösen nyújtsanak személyre szabott tanácsadást az érintetteknek.

               2.

               Biztosítsák, hogy minden nyilvántartásba vett tartósan munkanélküli személy részletes, személyre szabott értékelésben és tanácsadásban részesüljön legkésőbb akkor, amikor esetükben a munkanélküliként töltött időszak eléri a 18 hónapot. Az értékelésnek ki kell terjednie a foglalkoztathatósági kilátásokra, a foglalkoztatás akadályaira és a korábbi álláskeresési próbálkozásokra.

               3.

               Tájékoztassák a nyilvántartásba vett tartósan munkanélküli személyeket a különböző gazdasági ágazatokban, illetve adott esetben a különböző régiókban és a más tagállamokban rendelkezésre álló állásajánlatokról és támogatási lehetőségekről, elsősorban az Európai Foglalkoztatási Szolgálat (EURES) segítségével.

      Munkaerő-piaci integrációs megállapodás

   Az ifjúsági garancia hatálya alá nem eső, nyilvántartásba vett tartósan munkanélküli személyek számára legkésőbb akkor kínálják fel a munkaerő-piaci integrációs megállapodás megkötésének lehetőségét, amikor esetükben a munkanélküliként töltött időszak eléri a 18 hónapot. A megállapodásnak legalább a következőket kell tartalmaznia: a munkába állásra irányuló, személyre szabott szolgáltatási ajánlat és az egyablakos ügyintézési pont kijelölése.

               4.

               Összpontosítsanak a nyilvántartásba vett tartósan munkanélküli személyek konkrét szükségleteire olyan munkaerő-piaci integrációs megállapodások révén, amely a különböző szervezetek által nyújtott releváns szolgáltatásokat és intézkedéseket kombinálja.

                           a)

                           A munkaerő-piaci integrációs megállapodásnak konkrét célokat, határidőket és kötelezettségeket kell előírnia a tartósan munkanélküli személy számára, például az aktív álláskeresést, a megfelelő állásajánlatok elfogadását, az oktatáson vagy képzésen való részvételt, átképzést vagy foglalkoztatással kapcsolatos intézkedésekben való részvételt.

                           b)

                           A munkaerő-piaci integrációs megállapodásnak azt is részletesen tartalmaznia kell, hogy a szolgáltató(k) milyen ajánlatot nyújt(anak) a tartósan munkanélküli személyeknek. A tagállamokban való rendelkezésre állástól és a nyilvántartásba vett tartósan munkanélküli személy egyéni körülményeitől függően a munkaerő-piaci integrációs megállapodás a következőket foglalhatja magában: álláskeresési segítség, illetve segítségnyújtás a megszerzett állás tekintetében, a nem formális és az informális tanulás validálása, rehabilitáció, tanácsadás, oktatás, szakképzés, munkatapasztalat, szociális támogatás, gyermekellátás és -gondozás, egészségügyi és tartós ápolás-gondozási szolgáltatások, adósságrendezési tanácsadás, valamint lakhatási és közlekedési támogatás.

                           c)

                           A munkaerő-piaci integrációs megállapodást rendszeresen ellenőrizni kell, tekintettel a nyilvántartásba vett tartósan munkanélküli személyek egyéni körülményeiben bekövetkező változásokra, és azt szükség esetén módosítani kell, hogy az megkönnyítse az érintett személyek munka világába való visszatérését.

               5.

               Hozzák meg a folyamatosság biztosításához szükséges intézkedéseket, valamint jelöljék ki azt az egyablakos ügyintézési pontot, mely felelős azért, hogy a nyilvántartásba vett tartósan munkanélküli személyeket olyan koordinált szolgáltatási ajánlat révén támogassa, mely a rendelkezésre álló foglalkoztatási és szociális támogatási szolgáltatásokat is magában foglalja. Ezt az ügyintézési pontot intézményközi koordinációs keretre lehet alapozni és/vagy a meglévő struktúrákon belül lehet kijelölni.
               A szolgáltatás folyamatossága érdekében segítsék elő a nyilvántartásba vett tartósan munkanélküli személyek támogatási előzményeivel és egyéni értékeléseivel kapcsolatos, releváns információk zökkenőmentes és biztonságos cseréjét az érintett szolgáltatók között, összhangban az adatvédelmi jogszabályokkal.
               Tegyék lehetővé, hogy az álláshelyekre és képzési lehetőségekre vonatkozó releváns információk könnyebben eljussanak az érintett szolgáltatókhoz, és biztosítsák, hogy a tartósan munkanélküli személyek hozzáférhessenek ezekhez az információkhoz.

      A munkáltatókkal való kapcsolat megerősítése

               6.

               Ösztönözzenek és hozzanak létre partnerségeket a munkáltatók, a szociális partnerek, a foglalkoztatási szolgálatok, a hatóságok, a szociális szolgálatok és az oktatási és képzési szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatók között annak érdekében, hogy az általuk nyújtott szolgáltatások a vállalkozások és a nyilvántartásba vett tartósan munkanélküli személyek igényeinek jobban megfeleljenek.

               7.

               A nyilvántartásba vett tartósan munkanélküli személyek szakmai reintegrációjának elősegítése érdekében dolgozzanak ki a munkáltatóknak szóló szolgáltatásokat, amelyek magukban foglalhatják például az állásajánlatok szűrését, a munkaközvetítési támogatást, a munkahelyi mentorálást és képzést, valamint a munkaközvetítés utáni támogatást.

               8.

               A nyilvántartásba vett tartósan munkanélküli személyek foglalkoztatási lehetőségeinek javítása érdekében a pénzügyi ösztönzőket – például a munkaerő-felvételt elősegítő támogatásokat és a társadalombiztosítási járulék csökkentését – összpontosítsák a munkaerő-piaci integrációt támogató programokra.

         AJÁNLJA, HOGY A TAGÁLLAMOK ÉS A BIZOTTSÁG:

      Értékelés és nyomon követés

               9.

               A Foglalkoztatási Bizottságon belül – a szociális szolgáltatások és a jövedelem terén a szociális védelemmel foglalkozó bizottsággal szoros együttműködésben – kísérjék figyelemmel ezen ajánlás végrehajtását az európai szemeszter keretében végzett többoldalú felügyeleten keresztül, valamint a mutatók közös értékelési keretének révén. A nyomon követésnek információval kell szolgálnia arra vonatkozóan, hogy a nyilvántartásba vett tartósan munkanélküli személyek milyen arányban álltak munkába, hogy munkaerő-piaci integrációjuk fenntartható-e, és hogy a munkaerő-piaci integrációs megállapodásokat hogyan használták fel. Az állami foglalkoztatási szolgálatok európai hálózatának is hozzá kell járulnia ehhez a nyomon követéshez.

               10.

               Ösztönözzék az állami foglalkoztatási szolgálatok teljesítményének értékelését a nyilvántartásba vett tartósan munkanélküli személyek munkaerő-piaci integrációja tekintetében, valamint segítsék elő az állami foglalkoztatási szolgálatok (ÁFSZ-ek) közötti fokozott együttműködésről szóló, 2014. május 15-i 573/2014/EU határozat (7) által létrehozott állami foglalkoztatási szolgálatok európai hálózata keretében a teljesítmény-összehasonlításon alapuló tanulás formájában zajló tapasztalatcserét és a bevált gyakorlatok megosztását.

               11.

               Működjenek együtt az európai strukturális és beruházási alapok, különösen az Európai Szociális Alap, az Európai Regionális Fejlesztési Alap és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap által kínált lehetőségek lehető legnagyobb mértékben való kiaknázása érdekében, összhangban a 2014–2020-as időszakra szóló programok beruházási prioritásaival.

         A KÖVETKEZŐKET AJÁNLJA A BIZOTTSÁGNAK:

               12.

               Támogassa és hangolja össze a tartósan munkanélküli személyek fenntartható munkaerő-piaci integrációja iránt elkötelezett vállalatok önkéntes kezdeményezéseit és szövetségeit.

               13.

               Támogassa a tartósan munkanélküli személyek munkaerő-piaci integrációját elősegítő szociális innovációs projekteket, elsősorban az Európai Unió foglalkoztatás és társadalmi innováció programjának (EaSI) Progress területe keretében.

               14.

               A tagállamokkal együttműködve és az érdekelt felekkel való konzultációt követően értékelje az ajánlás nyomán hozott intézkedéseket, és 2019. február 15-ig számoljon be a Tanácsnak az említett értékelés eredményeiről.

      Kelt Brüsszelben, 2016. február 15-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         M.H.P. VAN DAM

      (1)  HL C 119., 2009.5.28., 2. o.

      (2)  HL L 394., 2006.12.30., 10. o.

      (3)  A Tanács (EU) 2015/1848 határozata (2015. október 5.) a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2015. évi iránymutatásokról (HL L 268., 2015.10.15., 28. o.).

      (4)  HL L 307., 2008.11.18., 11. o.

      (5)  HL C 398., 2012.12.22., 1. o.

      (6)  HL C 120., 2013.4.26., 1. o.

      (7)  HL L 159., 2014.5.28., 32. o.


title: A Tanács ajánlása (2016. július 12.) Lettország 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Lettország 2016. évi stabilitási programját

text:
               18.8.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 299/83

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2016. július 12.)
   Lettország 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Lettország 2016. évi stabilitási programját
   (2016/C 299/20)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2015. november 26-án elfogadta az éves növekedési jelentést, és ezzel elindult a gazdaságpolitikai koordináció 2016. évi európai szemesztere. Az Európai Tanács 2016. március 17–18-án jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. 2015. november 26-án a Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Lettországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon elfogadott egy az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is. Ezt az ajánlást az Európai Tanács a 2016. február 18–19-i ülésén jóváhagyta, a Tanács pedig 2016. március 8-án elfogadta (3). Mivel Lettország pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságai közötti szoros összefonódásokra, Lettországnak gondoskodnia kell az ajánlás teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról.

               (2)

               A Lettországra vonatkozó 2016. évi országjelentést 2016. február 26-án tették közzé. Az országjelentésben értékelték a Tanács által 2015. július 14-én elfogadott országspecifikus ajánlások, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Lettország által elért eredményeket.

               (3)

               Lettország 2016. április 14-én benyújtotta 2016. évi nemzeti reformprogramját és 2016. évi stabilitási programját. A kettő közötti kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)

               A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodása és releváns programjai felülvizsgálatát és azokhoz módosítások javaslatát. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná ezt a rendelkezést.

               (5)

               2016. évi stabilitási programjában Lettország – az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára pozitív hatást gyakorló jelentős strukturális reformok, mindenekelőtt az egészségügyi ágazat 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó egészségügyi stratégiára alapozott, folyamatban lévő reformjának figyelembevétele céljából – 2017 tekintetében átmeneti, a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékű átmeneti eltérést kért a középtávú költségvetési célhoz vezető, előírt kiigazítási pályától. A reform részleteit a stabilitási program foglalja össze. A cél az egészségügyi szektornak nyújtott közfinanszírozás növelése a GDP 2015. évi 3 %-ához viszonyítva 2020-ra a GDP 4 %-ára. A becslések szerint a reform teljes körű végrehajtása 2023-ra 0,6 %-kal növeli a foglalkoztatást és 2,2 %-kal a GDP szintjét, ami hosszú távon pozitív hatást gyakorol az államháztartás fenntarthatóságára. Az értékelés szerint a növekedésre és az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára gyakorolt pozitív hatás megalapozott. A jelenlegi értékelés alapján Lettország megfelel a 2017-re kért átmeneti eltérés feltételeinek, amennyiben megfelelően végrehajtja a megállapodás szerinti reformokat, amit az európai szemeszter során fognak ellenőrizni. Mindazonáltal a megengedett átmeneti eltérés összege a minimális referenciaérték (vagyis a GDP 1,7 %-ának megfelelő mértékű strukturális hiány) betartásától függ. Ez azt jelenti, hogy a Bizottság 2016. tavaszi előrejelzése alapján 2017-ben a GDP 0,1 %-ának megfelelő mértékű további átmeneti eltérésre van mozgástér.

               (6)

               Lettország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A 2016. évi stabilitási program alapján a kormány arra számít, hogy az államháztartás egyenlege fokozatosan javul, és 2019-ben eléri a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértéket. A középtávú költségvetési célhoz, azaz a strukturális értelemben a GDP 1 %-ának megfelelő mértékű hiányhoz vezető, tervezett kiigazítási pályát a 2017-ben és 2018-ban végrehajtandó rendszerszintű nyugdíjreformhoz, továbbá az egészségügyi ágazatban a 2017 és 2019 közötti időszakban végrehajtandó jelentős strukturális reformokhoz kapcsolódóan kért eltérés figyelembevételével határozták meg. A stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság 2016-ban várhatóan 40 %-ra emelkedik, majd 2018-ban 38 %-ra csökken. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A kitűzött hiánycélok elérésének alátámasztásához 2017-től kezdődően szükséges intézkedések azonban nem kellőképpen kidolgozottak. A Bizottság 2016. tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy némi eltérés mutatkozik 2016-ban, valamint változatlan politikát feltételezve 2016–17-ben, e két évet együttesen tekintve. A stabilitási program értékelése alapján és a Bizottság 2016. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint Lettország várhatóan nagyrészt megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. Mindazonáltal a megfelelés biztosításához 2016-ban további intézkedésekre lesz szükség.

               (7)

               A munkaképes korú lakosság számának csökkenése korlátozza a munkaerő-kínálatot és a bérek növekedése meghaladja a termelékenységet, ami veszélyezteti a költség-versenyképességet. Ezért a versenyképesség támogatásához a foglalkoztathatóság növelésére és a humántőke javítására van szükség.

               (8)

               A szegénységben vagy társadalmi kirekesztettségben élők aránya Lettországban uniós viszonylatban a legmagasabbak között van. Előkészületben van a minimumjövedelem bevezetése, de végrehajtása bizonytalan és a költségvetési költségek miatt általános alkalmazása kérdéses. Emellett 2009 óta nem javult a szociális ellátások megfelelősége, ami megakadályozza a szegénység eredményes csökkentését. A minimumjövedelem-szintre irányuló reform várhatóan csökkenti a szociális ellátások jelenlegi széttagoltságát és ösztönzőt jelent a foglalkoztatásra nézve.

               (9)

               Az aktivizálási intézkedések hatóköre kicsi, különösen a tartósan munkanélküliek esetében. A gyenge egészségügyi és elégtelen szociális szolgáltatásokkal együtt mindez megakadályozza a munkaerőpiacra való eredményes visszailleszkedést. Az aktivizálási intézkedések igénybevételének fokozása élénkítené a foglalkoztatást.

               (10)

               Az egészségügy alacsony közfinanszírozása, a belülről fakadó strukturális hiányosságok, a hálapénzek nagy aránya és az optimálistól elmaradó költséghatékonyság következtében a lakosság jelentős része nem jut hozzá a szükséges egészségügyi ellátáshoz. Ugyan prioritásként határozták meg az egészségügyi ellátáshoz jutás kritikus esetekben való biztosítását, a pénzügyi korlátok általánosságban akadályozzák a szolgáltatásnyújtást.

               (11)

               Bár Lettország ért el eredményeket a felsőoktatási rendszer reformja terén, mindenekelőtt a minőséget jutalmazó ösztönzők biztosításával és független akkreditációs rendszer létrehozásával, szükség van a szakoktatás és -képzés javítására, különösen a tantervek reformja és a munkaalapú tanulás szabályozási keretének felállítása révén, hogy javuljon minőségük és rendelkezésre állásuk. A szociális partnereknek szerepük lehet a tanulószerződéses gyakorlati képzésnek megfelelő típusú programok fejlesztésében, ahogy azt a szakképzésről szóló törvény körvonalazza.

               (12)

               A beruházásokat visszafogják az innovációval kapcsolatos problémák, a vállalkozói környezet hiányosságai és a csökkenő létszámú munkaerő. A gyenge innovációs ösztönzők és a széttagolt kutatási bázis akadályozza Lettország gyors és eredményes áttérését a magasabb hozzáadott értéket jelentő, és fokozottabban tudásintenzív tevékenységekre. A beruházások további akadályát jelenti, hogy a fizetésképtelenségi rendszer alkalmazása során a befektetővédelem csekély mértékű, amihez a közigazgatás hatékonysági problémái járulnak.

               (13)

               A kormány intézkedéseket tett az állami kutatási bázis jelenlegi széttagoltságának csökkentésére, minőségének javítására és a vállalkozói szektor innovációs kapacitásának megerősítésére. Az eredmények ellenére az uniós átlaggal összehasonlítva a kutatásra és innovációra fordított állami és vállalkozói szektorbeli beruházások továbbra is nagyon alacsonyak. Folytatni kell a kutatás alapjainak megszilárdítását, a kutatók számának növelése és a kutatás minőségének javítása mellett. Az intelligens szakosodási stratégián alapuló reformok teljes körű végrehajtása és a meglévő szakpolitikai eszközök teljes felhasználása ösztönözné az innovációra fordított magánberuházásokat.

               (14)

               A vállalkozások a beruházás akadályának tartják a fizetésképtelenségi keretet, mivel a követelések visszafizetési rátája alacsony, és a felszámolók felügyelete csekély mértékű.

               (15)

               Lettország számos sikeres kezdeményezést indított el az igazságszolgáltatási rendszer hatékonyságának és minőségének javítása céljából. Mindazonáltal a köztisztviselők összeférhetetlenségét megelőző szabályozás – bár átfogó – bonyolult és rugalmatlan, és a formális megfelelést részesíti előnyben a konkrét esetek megítélése helyett. Emellett a korrupció elleni küzdelemmel és -megelőzéssel foglalkozó hivatalt belső feszültségek gyengítették, ezáltal destabilizálódott, és a nyilvánosság bizalma csökkent egyrészt általában az intézkedései, másrészt az iránt, hogy ténylegesen kész-e az ügyek közül a nagy horderejűekre koncentrálni.

               (16)

               A közigazgatás általános hatékonysági problémái, amelyek nagyrészt a személyzet viszonylag magas fluktuációjával és a közszolgálati reform késedelmeivel, valamint a gyenge projektmenedzsmenttel magyarázhatók, nem ösztönzik a kedvező befektetési környezet kialakulását. A közszférában a javadalmazás nem függ elegendő mértékben a felelősség mértékétől.

               (17)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Lettország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt a 2016. évi országjelentésben közzétette. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Lettországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Mivel az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzásának erősítése érdekében a jövőbeli nemzeti döntések során az uniós szempontokra is tekintettel kell lenni, a Bizottság nemcsak azt vette figyelembe, hogy az intézkedések milyen jelentőséggel bírnak a fenntartható lettországi költségvetési és társadalmi-gazdasági politika szempontjából, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–3. ajánlás tükrözi.

               (18)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot; véleményét (5) mindenekelőtt az 1. ajánlásban foglaltak tükrözik.

         AJÁNLJA, hogy Lettország 2016–2017-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Biztosítsa, hogy a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való eltérés 2016-ban és 2017-ben a rendszerszintű nyugdíjreformhoz és az egészségügyi ágazatban végrehajtandó jelentős strukturális reformokhoz kapcsolódó engedményre korlátozódjon. Az adóknak a környezetvédelmi és vagyonadók felé való, növekedést ösztönző elmozdításának kihasználásával csökkentse az alacsony jövedelműeket terhelő magas adóéket és javítsa az adózási fegyelmet.

               2.

               Javítsa a szociális ellátások megfelelőségét és gyorsítsa fel azokat az intézkedéseket, amelyek támogatják a kedvezményezettek elhelyezkedését és munkájuk megtartását, többek között az aktivizálási intézkedések hatókörének kiterjesztésével. Gyorsítsa fel a szakképzésben a tantervek reformját, a szociális partnerek bevonásával hozza létre a munkaalapú tanulás szabályozási keretét és növelje e programok kínálatát. Javítsa az egészségügyi rendszer elérhetőségét, minőségét és költséghatékonyságát.

               3.

               Folytassa a kutatóintézetek konszolidációját és biztosítson ösztönzőket az innovációra irányuló magánberuházásokhoz. Erősítse meg az összeférhetetlenség megelőzésére irányuló szabályozást, és állítson fel valamennyi közalkalmazottra vonatkozó, egységes jogi keretet. Növelje a felszámolók elszámoltathatóságát és állami felügyeletét.

      Kelt Brüsszelben, 2016. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. KAŽIMÍR

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (3)  HL C 96., 2016.3.11., 1. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.