				|

		52012PC0104

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA a Magyarországon fennálló túlzott költségvetési hiány megszüntetéséről /* COM/2012/0104 final - 2012/ () */

			   	INDOKOLÁS
A Tanács 2004. július 5-én az
Európai Közösséget létrehozó szerződés (EKSZ) 104. cikkének (6) bekezdése
alapján megállapította, hogy Magyarországon túlzott hiány áll fenn. 2012. január 24-én
a Tanács az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 126. cikkének
(8) bekezdése alapján határozatot hozott arról, hogy Magyarország nem tett
eredményes intézkedéseket a Szerződés 104. cikkének (7) bekezdése
szerinti legutóbbi, 2009. július 7-i tanácsi ajánlás nyomán.
A 2012. január 24-i tanácsi határozatot
követő intézkedésként és az EUMSZ 126. cikkének (7) bekezdése,
illetve az 1467/97/EK tanácsi rendelet 3. cikke alapján [2012. március 6-án]
a Bizottságnak új tanácsi ajánlásra irányuló ajánlást kell elfogadnia a
Magyarországon fennálló túlzott államháztartási hiány megszüntetésére
vonatkozóan.
Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
a Magyarországon fennálló túlzott
költségvetési hiány megszüntetéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre (EUMSZ) és különösen annak 126. cikke
(7) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
mivel:
(1)
Az EUMSZ 126. cikke szerint a tagállamoknak
kerülniük kell a túlzott költségvetési hiányt.
(2)
A Stabilitási és Növekedési Paktum az árstabilitás
és az erős, fenntartható, munkahelyteremtéshez vezető növekedés
eszközeként a rendezett államháztartás célkitűzésén alapul.
(3)
A Tanács 2004. július 5-én – az Európai Közösséget
létrehozó szerződés (EKSZ) 104. cikke (6) bekezdésével összhangban –
határozatában megállapította, hogy Magyarországon túlzott hiány állt fenn, és
az EKSZ 104. cikkének (7) bekezdésével összhangban ajánlásokat tett a
túlzott hiány 2008-ig történő megszüntetésére.
(4)
A Tanács 2005 januárjában az EKSZ 104. cikkének
(8) bekezdése alapján megállapította, hogy Magyarország nem tett
eredményes intézkedéseket az ajánlás nyomán, és 2005 márciusában az EKSZ 104.
cikkének (7) bekezdésén alapuló újabb ajánlást tett közzé, megerősítve a
túlzott hiány megszüntetésére vonatkozóan kitűzött 2008-as határidőt.
2005 novemberében a Tanács határozatában megállapította, hogy Magyarország
másodszor sem tett eleget az EKSZ 104. cikkének (7) bekezdése alapján
elfogadott ajánlásoknak. Ennek megfelelően a Tanács 2006 októberében az
EKSZ 104. cikkének (7) bekezdésével összhangban egy harmadik ajánlást
intézett Magyarországhoz, amelyben a túlzott hiány kiigazításának határidejét 2009-ig
meghosszabbította. 2009 júliusában a Tanács arra a megállapításra jutott, hogy
a magyar hatóságok által a 2006. októberi ajánlás nyomán tett intézkedések
eredményesnek tekinthetők, továbbá a súlyos gazdasági visszaesés
figyelembevételével az EKSZ 104. cikkének (7) bekezdése alapján
felülvizsgálta az ajánlásokat és újfent módosította a korrekcióra megállapított
határidőt, ezúttal 2011-re. 2010. január 27-én a Bizottság megállapította,
hogy Magyarország eredményes intézkedéseket tett a Tanács legutóbbi ajánlásai
nyomán, de egyben jelentős kockázatokra is figyelmeztetett.
(5)
Az EUMSZ 126. cikke (8) bekezdésének
rendelkezései alapján a Tanács 2012. január 24-i határozatában megállapította,
hogy a 2009. júliusi tanácsi ajánlás nyomán Magyarország nem tett
eredményes intézkedéseket az említett ajánlásban meghatározott időszakon
belül. Jóllehet a GDP 3 %-ában meghatározott nominális referenciaértéket a
hiány 2011-ben nem haladta meg, ennek alapját nem strukturális és fenntartható
kiigazítás adta, és jelentős mértékben egyszeri bevételektől függött.
Ezt 2010 és 2011 folyamán a strukturális egyenlegnek a GDP több mint 2 %-át
kitevő romlása kísérte, szemben az ajánlott, a GDP 0,5%-ának megfelelő
kumulatív egyenlegjavulással. Emellett, bár a hatóságok által 2012-ben
végrehajtott strukturális intézkedések a várakozások szerint nagyrészt
ellensúlyozzák a korábbi egyenlegromlást, a Szerződés alapján a GDP 3 %-ában
meghatározott referenciaérték betartása 2012-ben ismét csak a GDP közel 1 %-át
kitevő egyszeri intézkedéseknek lenne köszönhető, 2013-ban pedig
újfent nem teljesülne. [E tanácsi határozat nyomán a Tanács [2012. március 13-án]
(az 1084/2006/EK tanácsi rendelet 4. cikkével összhangban) határozatot
hozott a Kohéziós Alapból Magyarországra jutó 2013. évi kötelezettségvállalások
egy részének felfüggesztéséről.]
(6)
Az EUMSZ 126. cikke (7) bekezdésének és a
túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és
pontosításáról szóló (a Stabilitási és Növekedési Paktum részét képező) 1467/97/EK
tanácsi rendelet 3. cikkének megfelelően a Tanácsnak a túlzott hiány
meghatározott időszakon belül történő megszüntetésére irányuló
ajánlásokat kell tennie az érintett tagállam részére. Az ajánlás az érintett
tagállam számára legfeljebb hathónapos határidőt állapíthat meg a túlzott
hiány megszüntetésére irányuló eredményes intézkedések meghozatalára, az
ajánlásnak továbbá határidőt kell szabnia a túlzott hiány megszüntetésére
vonatkozóan, amelyet a túlzott hiány megállapítását követő évben
teljesíteni kell, kivéve, ha különleges körülmények állnak fenn. Annak
megállapításakor, hogy fennállnak-e különleges körülmények, figyelembe kell
venni az 1467/97/EK rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében
meghatározott „érdemleges tényezőket”. Továbbá a túlzott hiány
megszüntetéséről szóló ajánlásban a Tanácsnak olyan éves költségvetési
célok elérését kell előírnia, amelyek az ajánlást alátámasztó
előrejelzések alapján összhangban vannak a strukturális egyenlegben, azaz
az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélküli, ciklikusan kiigazított
egyenlegben elért, viszonyítási alapként a GDP legalább 0,5 %-ának
megfelelő egyenlegjavulással.
(7)
A magyar gazdaság 2010-ben kilépett a recesszióból,
a GDP 1,3 %-kal nőtt. A 2010-es növekedés számottevően gyorsabb
volt a Bizottság szolgálatai által 2009 tavaszán (azaz a tanácsi ajánlás
időpontjában) előrejelzett -0,3%-os visszaeséshez képest. A
várakozások szerint 2011-ben a GDP 1,7 %-os visszafogott ütemben tovább
bővült, a növekedést továbbra is kizárólag a külső egyenleg hajtotta.
Mindazonáltal a nemzetközi környezet több csatornán keresztül is mutatkozó
általános gyengülése, valamint a hazai keresletnek részben a gazdaságpolitikai
bizonytalanságokra visszavezethető további csökkenése miatt a növekedési
kilátások romlottak 2011 folyamán. Ennek megfelelően a Bizottság
szolgálatainak 2012. februári időközi előrejelzése a gazdaság
enyhe, 0,1 %-os visszaesését, majd ezt követő növekedését vetíti
előre.
(8)
A GDP 4,2 %-át kitevő 2010-es hiányt
követően az államháztartás egyenlege várhatóan többletet fog mutatni 2011-ben,
de ez csupán a GDP közel 10 %-ának megfelelő, a magán-nyugdíjpénztári
rendszerből átvett vagyonhoz kapcsolódó egyszeri bevételnek
köszönhető. A 2011-es költségvetési többletre vonatkozó hivatalos
becslés a GDP 3,9 %-ának felel meg a túlzotthiány-eljárás keretében
készített 2011. decemberi jelentés alapján. Figyelembe véve a költségvetés
pénzforgalmi eredményére vonatkozó, egyes bevételi tételek, illetve az önkormányzati
alrendszer tekintetében a vártnál kedvezőbb legutóbbi információkat a
többlet némileg akár magasabb is lehet (a bizottsági szolgálatok frissített
értékelése szerint elérheti a GDP 4,1 %-át).
(9)
Ami a 2012-es évet illeti, az elfogadott
költségvetés a GDP 2,5 %-ának megfelelő, több – jórészt a Széll
Kálmán Terv részeként és a konvergenciaprogram 2011-es frissítésében
jelzett – kiigazítási csomag árán elérendő hiánnyal számol. E csomagok
részben azon számottevő, a GDP valamivel több mint 2 %-ának
megfelelő adócsökkentések hatását hivatottak ellensúlyozni,
amelyekről 2010 második felében döntöttek. Egyúttal a GDP 1,1 %-ának
megfelelő rendkívüli tartalékot (zárolt kiadások) is képeznek. A
kitűzött cél elérését egyszeri, az átmeneti különadókból befolyó, a GDP 0,7 %-ának
megfelelő összegű bevételek is segítik. A legutóbbi gazdasági és
költségvetési fejlemények alapján a Bizottság szolgálatainak frissített
előrejelzése jelenleg a GDP 3 %-ának megfelelő, azaz a magyar
hatóságok hivatalos célértéke feletti hiánnyal számol. Az elfogadott
költségvetéshez képest a hiányra vonatkozó magasabb bizottsági előrejelzés
többek között a fél százalékponttal alacsonyabbra várt gazdasági
növekedésből, valamint a bevételek és kiadások alakulásának óvatosabb
értékeléséből fakad. Az előrejelzés ugyanakkor azzal számol, hogy a
rendkívüli tartalékok nem kerülnek felhasználásra (azaz a zárolt kiadási
tételeket elvonják). A Bizottság szolgálatainak a GDP 3 %-ának
megfelelő frissített előrejelzése a GDP 0,2 %-ával magasabb,
mint a 126. cikk (8) bekezdése szerinti tanácsi határozat
elfogadásának időpontjában előrejelzett érték. Ennek hátterében az
áll, hogy a vártnál jobb bázishatás (2011 tekintetében) nem elegendő a 2012-es
évre vonatkozó gazdasági kilátások további romlásából és a magasabb kötvényhozamokból
fakadó költségvetési hatások ellensúlyozására. Az uniós költségvetési
felügyelet bevett gyakorlatának megfelelően a magyar hatóságok által 2012. február 21-én
bejelentett, a GDP 0,4 %-ának megfelelő kiigazítási csomag nem
építhető be a Bizottság szolgálatainak előrejelzéseibe, mivel a
tervek egyelőre nincsenek kellőképpen alátámasztva.
(10)
A hiány 2013-ban várhatóan ismét emelkedni fog, (a
GDP 3 %-áról) megközelítőleg a GDP 3,6 %-ának megfelelő
szintre, meghaladva ezáltal a bizottsági szolgálatoknak a GDP 3,25 %-át
elérő hiányra vonatkozó, abban az időpontban készített
előrejelzését, amikor az EUMSZ 126. cikkének (8) cikke alapján
elfogadták a tanácsi határozatot, amelyben megállapították, hogy Magyarország
nem tett eredményes intézkedéseket. A magasabb hiányszám elsősorban a GDP 0,4 %-ának
megfelelő azon hiánynövelő fejleményekre (például a 2012-es
alacsonyabb várható növekedés miatti alacsonyabb adóbevételek) vezethető
vissza, amelyek a 2012-es magasabb hiány-előrejelzést is megalapozták.
Ezen felül a kamatkiadások is nagyobb mértékben (a GDP 0,1 %-ával)
emelkednek 2013-ban, mint 2012-ben. Ezeket a hatásokat csak részben
ellensúlyozzák olyan egyéb hatások, mint a központi banknak a korábban vártnál
(a GDP 0,25 %-ával) alacsonyabb 2013-as finanszírozási szükséglete. A 2012-es
évvel összehasonlítva megállapítható, hogy a 2013-as hiány 3,6 %-ra
emelkedése alapvetően a szektorális különadók kivezetéséből fakad,
amelynek nettó költségvetési hatása a GDP 0,7 %-ának felel meg 2013-ban.
Emellett a magasabb adósságszolgálati kiadások a GDP 0,5 %-ának, a
személyi jövedelemadó adóalapjának szűkülése pedig a GDP 0,3 %-ának
megfelelő hatást okoz. Az összességében mintegy a GDP 1,5 %-ának
megfelelő hiánynövelő hatásokat a Széll Kálmánról elnevezett
strukturális reformprogram további végrehajtása révén jelentkező, a GDP 0,4 %-ának
megfelelő megtakarítások, illetve a GDP 0,4 %-át kitevő egyéb
megtakarítások – például a közszféra nominális béreinek befagyasztása –
várhatóan csak részben fogják tudni ellensúlyozni. Végezetül a költségvetési
egyenleget némileg pozitív irányba tolhatja el az előrevetített gazdasági
fellendülés.
(11)
A Bizottság szolgálatainak legutóbbi becslései
szerint a 2010-ben 1,5 %-os, 2011-ben 0,5 %-os egyenlegromlást
követően a strukturális egyenleg várhatóan közel 2 %-kal javul 2012-ben,
mielőtt ismét a GDP 0,5 %-ának megfelelő egyenlegromlás
következne be 2013-ban. Amennyiben a kormány megtenné a költségvetési céljai
eléréséhez szükséges intézkedéseket 2012-ben és 2013-ban, a strukturális
javulás a GDP nagyjából 2,5 %-ának felelne meg 2012-ben, illetve a GDP 0,5 %-ának
2013-ban.
(12)
A fenti költségvetési kilátások a GDP több mint 0,5 %-ának
megfelelő mértékben javíthatók lennének 2013-ban, ha a Széll Kálmán
Tervben felvázolt reformokat sikerülne kellőképpen részletezni és
végrehajtani. A 2012. február 21-én nyilvánosságra hozott további
megtakarítási intézkedéseket alá kell támasztani, különösen olyan területeken,
mint a tömegközlekedési vállalatoknak juttatott támogatások csökkentése és a
gyógyszerkiadások. Másrészről pótlólagos bevételek várhatók az
elektronikus útdíj tervezett bevezetéséből. A túlzott hiány tartós
korrekciója érdekében az említett intézkedéseken túl Magyarországnak érdemes
megfontolnia a gyermekek után alanyi jogon járó támogatás célzottabbá tételét
(adott esetben a közelmúltban bevezetett nagyvonalú családi adókedvezményekhez
kapcsolódóan), egy központosított értékalapú ingatlanadó bevezetését és az
egykulcsos jövedelemadó-rendszer progresszív jellegének erősítését. Ez
utóbbi kérdéssel az európai szemeszter keretében 2011 júliusában
Magyarországnak címzett tanácsi ajánlás is foglalkozott.
(13)
Az államadósságnak a GDP 79,7 %-áról (2009) 81,3 %-ra
emelkedését követően (2010) a bruttó államadósság 2011-ben enyhén, a GDP 80,3 %-ának
megfelelő értékre csökkent. Az enyhe javulás hátterében az elsődleges
egyenleg jelentős, a GDP 8 %-ának megfelelő többlete áll, amit a
magán-nyugdíjpénztári vagyon átvételéből származó egyszeri bevétel
generált, amit viszont nagyrészt ellensúlyoz az árfolyam leértékelődése.
Messzebbre tekintve az látható, hogy az előrejelzett hiányszámok alapján
és a 2011 végihez képest erősebb technikai árfolyam-feltételezéssel élve,
továbbá a magán-nyugdíjpénztáraktól átvett vagyon további, a GDP 1 %-ának
megfelelő értékesítését feltételezve, a bruttó államadósság várhatóan a
GDP 76 %-a körül alakul 2012-ben, de 2013-ban várhatóan ismét növekedésnek
indul.
(14)
A költségvetés alakulásával kapcsolatos korábbi
tapasztalatok hiányosságokat jeleznek a költségvetési irányítás, illetve a
költségvetési tervezés és végrehajtás átláthatósága tekintetében. A 2010
második felében még mindig kiépülőben lévő korábbi költségvetési
irányítási keret hathatós meggyengítését követően a magyar hatóságok az új
(2012. január 1-je óta hatályos) Alaptörvénnyel bevezették a
megváltoztatott rendszer kulcselemeit. Legfontosabb elem a GDP 50 %-ában
megállapított nominális adósságplafon (amelyet folyamatos adósságcsökkentéssel
kell elérni a mostani magas szintről), valamint az átalakított
Költségvetési Tanácsnak a költségvetés feletti vétójoga. A központi és a helyi
szintekre vonatkozó, számszerűsített új szabályok meghatározásáról szóló
jogszabályt, valamint a Költségvetési Tanácsra vonatkozó rendelkezéseket
sarkalatos törvényben fogadták el 2011 végén. Az elfogadott,
számszerűsített éves szabály továbbra is túl nagy hangsúlyt látszik
helyezni az éves költségvetési ciklusra, és vélhetően nem eredményez
középtávú költségvetési tervezést, jóllehet az európai szemeszter keretében
tett 2011. júliusi ajánlásban a Tanács ezt javasolta. Az említett
országspecifikus ajánlásban a Tanács arra is felkérte Magyarországot, hogy
szélesítse ki a Költségvetési Tanács elemzési hatáskörét (például rendszeres
makroszintű költségvetési alappálya készítésével), erre azonban még a
gazdasági stabilitásról szóló törvény 2011. decemberi elfogadását
követően sem került sor.
(15)
A túlzott hiány korrekciójára irányuló
költségvetési konszolidációs stratégia végrehajtása terén elért
előrehaladás rendszeres és megfelelően időzített monitoringját
támogatja az 1467/97/EK tanácsi rendelet 10a. cikke, amelynek értelmében a
tagállamnak minden szükséges információt rendelkezésre kell bocsátania. Ennek
keretében – összhangban a magyar hatóságok vállalásával – Magyarország
frissített konvergenciaprogramjában 2012-től kezdődően, illetve
a féléves előrehaladási jelentésekben külön fejezetet kell készíteni a
túlzotthiány-eljárás lezárásáig.
(16)
A költségvetési konszolidációs intézkedéseknek úgy
kell biztosítaniuk az államháztartási egyenleg tartós javulását, hogy közben az
államháztartás minőségének fokozására és a gazdaság növekedési
képességének erősítésére is irányulnak,
ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
1)           A magyar hatóságoknak 2012-ig meg
kell szüntetniük a jelenleg fennálló túlzott hiányt.
2)           A magyar hatóságoknak az
államháztartás hiányát hiteles és fenntartható módon kell a GDP 3 %-ában
megállapított referenciaérték alá vinniük, összhangban Magyarország 2011. április 15-i
frissített, a Tanács 2011. július 12-i véleményével jóváhagyott
konvergenciaprogramjában felvázolt többéves pályával. Kifejezetten e célból a magyar
hatóságoknak:
a)      Biztosítaniuk kell a 2012-re
kitűzött, a GDP 2,5 %-ának megfelelő hiánycél elérését, szemben
a Bizottság szolgálatainak 2012. februári időközi
előrejelzésében felvázolt makrogazdasági pályára alapozott, a GDP 3 %-ának
megfelelő várt hiányszámmal. Ehhez további, legalább a GDP 0,5 %-ának
megfelelő költségvetési kiigazításra van szükség a már előrevetített,
a GDP 1,9 %-át elérő kiigazításon felül. Ezt elsősorban a Széll
Kálmán Tervben és a konvergenciaprogram 2011-es frissítésében felvázolt
hiánycsökkentő intézkedések részletesebb kidolgozásával és következetes
végrehajtásával, valamint szükség szerint további strukturális jellegű
konszolidációs intézkedések elfogadásával kell elérni. Az esetleges rendkívüli
bevételeket, így a magán-nyugdíjpénztári tagoknak a nyugdíjrendszer állami
pillérébe történő visszalépéséből származó esetleges egyszeri
bevételeket a költségvetés egyenlegének javítására kell felhasználni.
b)      Szükség szerint további strukturális
intézkedéseket kell tenniük annak érdekében, hogy a 2013-as hiány – amely a
Bizottság szolgálatainak 2012. februári időközi előrejelzésében
szereplő makrogazdasági pálya alapján a GDP 0,6 %-ával túl fogja
lépni a Szerződésben megállapított, a GDP 3 %-ának megfelelő
küszöbértéket – bőven a küszöbérték alatt maradjon, még a GDP közel 1 %-ának
megfelelő összegű egyszeri bevételek várakozások szerinti és ajánlott
teljes körű kivezetését követően is. Ezen intézkedések között a Széll
Kálmán Tervben felvázolt strukturális reformok részletesebb kidolgozása és
végrehajtása is szerepelhet.
c)      A költségvetési céloknak még az
előre nem látható események felmerülése esetén is biztosítható teljesülése
érdekében a következő költségvetési törvényekbe megfelelő tartalékot
kell beépíteniük (az államháztartási törvény által előírt általános
tartalékon felül).
3)           A fenti költségvetési kiigazításnak
hozzá kell járulnia a bruttó államadósság csökkenő pályára állításához.
Ennek részeként az 1467/97/EK rendelet 2. cikkének (1a) bekezdésével
összhangban a túlzott hiány korrekcióját követő három év egészében
biztosítani kell a szükséges mértékű előrehaladást az
adósságcsökkentésre vonatkozó referenciaértéknek való megfelelés érdekében.
4)           A Tanács 2011. júliusi
ajánlásának megfelelően a magyar hatóságoknak a gazdaság stabilitásáról
szóló sarkalatos törvény kiigazításával működőképessé kell tenniük az
alapvető alkotmányos költségvetési szabályokat. A számszerűsített
szabályoknak biztosítaniuk kell a költségvetési folyamatnak egy kötelező
érvényű középtávú keretbe helyezését, és szélesíteni kell a Költségvetési
Tanács elemzési hatáskörét.
5)           A Tanács a túlzott hiány tartós
korrekciója irányába tett előrehaladáshoz szükséges eredményes
intézkedések megtételéhez, illetve az intézkedések meghatározásához a magyar
kormány számára határidőként [2012. szeptember 13-át] tűzi ki. Az
eredményes intézkedések értékelésekor az e tanácsi ajánlásra vonatkozó
bizottsági ajánlást kísérő szolgálati munkadokumentumban bemutatott
frissített előrejelzésekhez viszonyított gazdasági mutatók tényleges
alakulása is figyelembevételre kerül.
A magyar hatóságoknak – Magyarország
vállalásával összhangban – 2012-től kezdődően a frissített
konvergenciaprogramban, illetve a féléves előrehaladási jelentésekben a
túlzotthiány-eljárás lezárásáig külön fejezetet kell szentelniük az ezen
ajánlások végrehajtása terén elért előrehaladásnak.
Ezen felül a Tanács felhívja a figyelmet a
középtávú cél elérésének fontosságára az államháztartás fenntarthatóságának
biztosítása, illetve a fenntarthatóság irányába való gyors elmozdulás
szempontjából. A Tanács következésképp felkéri a magyar hatóságokat arra, hogy
a 2013-ra vonatkozóan a GDP 2,2 %-ában megjelölt költségvetési hiánycéljuk
eléréséhez szükséges strukturális intézkedéseket oly módon tegyék meg, hogy az
biztosítsa – a jelenleg a GDP -1,5%-ának megfelelő strukturális
egyenlegként meghatározott – középtávú cél fenntartását a túlzott hiány tartós
korrekciója mellett.
Ennek az ajánlásnak Magyarország a címzettje.
Kelt Brüsszelben, .-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök


title: A Tanács ajánlása ( 2013. július 9. ) az Egyesült Királyság 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és az Egyesült Királyságnak a 2012/13 és 2017/18 közötti időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről

text:
               30.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/93

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2013. július 9.)
   az Egyesült Királyság 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és az Egyesült Királyságnak a 2012/13 és 2017/18 közötti időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről
   2013/C 217/23
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (3), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállamok állam- és kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               A Tanács 2012. július 10-én ajánlást (4) fogadott el az Egyesült Királyság 2012. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte az Egyesült Királyság 2012–2017-es időszakra vonatkozó konvergenciaprogramját.

               (5)

               A Bizottság 2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2012. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben az Egyesült Királyságot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK tanácsi rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2013. február 7-én elfogadta a 2013. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2013. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (8)

               A Bizottság 2013. április 10-én az 1176/2011/EU rendelet 5. cikkének megfelelően közzétette az Egyesült Királyságra vonatkozó részletes vizsgálat eredményeit. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az Egyesült Királyságban makrogazdasági egyensúlyhiány tapasztalható, amely nyomon követést és szakpolitikai intézkedéseket tesz szükségessé. Mindenekelőtt a háztartások adósságállománya (amely a magas jelzáloghitel-szintekhez és a lakáspiac sajátosságaihoz kapcsolódik), valamint a külső versenyképesség kedvezőtlen alakulása terén (különösen az áruexport és a gyenge termelékenységnövekedés tekintetében) tapasztalható makrogazdasági fejlemények igényelnek továbbra is figyelmet.

               (9)

               Az Egyesült Királyság 2013. április 30-án benyújtotta a 2012/13 és 2017/18 közötti időszakra vonatkozó konvergenciaprogramját és 2013. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (10)

               Az egyes, Nagy Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságára vonatkozó rendelkezésekről szóló (15.) jegyzőkönyv 4. pontja értelmében az Európai Unió működéséről szóló szerződés 126. cikkének (1) bekezdésében előírt, a túlzott államháztartási hiány elkerülésére vonatkozó kötelezettség nem vonatkozik az Egyesült Királyságra. Az említett jegyzőkönyv 5. pontja kimondja, hogy az Egyesült Királyság törekszik a túlzott költségvetési hiány elkerülésére. A Tanács 2008. július 8-án az Európai Közösséget létrehozó szerződés 104. cikkének (6) bekezdésével összhangban megállapította, hogy az Egyesült Királyságban túlzott hiány áll fenn.

               (11)

               A konvergenciaprogramnak az 1466/97/EK rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A konvergenciaprogramban felvázolt költségvetési stratégia célja ciklikusan kiigazított, egyensúlyközeli jelenlegi költségvetés megvalósítása egy ötéves gördülő időszak végére. Az államháztartási hiány 2009/10-ben (5) tetőzött a GDP 11,5 %-án, majd 2012/13-ban – a hiányt 2 százalékponttal csökkentő egyszeri intézkedéseknek köszönhetően – a GDP 5,6 %-ára csökkent. Mindazonáltal a konvergenciaprogram előrevetíti, hogy a kormány nem fogja teljesíteni a Tanács által a túlzott hiány kiigazítására szabott, 2014/15-ös határidőt: a program az említett évre a GDP 6,0 %-ára becsli a hiányt. A konvergenciaprogram előrejelzései szerint az Egyesült Királyság a túlzott hiányt 2017/18-ban tudja korrigálni (a GDP 2,3 %-a), ez hároméves késést jelent a Tanács által a 2009. decemberi ajánlásában megállapított határidőhöz képest. A konvergenciaprogram a (Bizottság által újraszámított) strukturális államháztartási hiány kismértékű javulását vetíti előre a 2013/14-es, a GDP 5,6 %-át kitevő értékről 2014-15-re a GDP 5,1 %-ára. A 2010/11 és 2012/13 közötti időszakban az átlagos ki nem igazított költségvetési erőfeszítés becsült értéke a GDP 1,1 %-a volt, ami jelentősen elmarad a Tanács által ajánlott, a GDP 1,75 %-át kitevő értéktől, a módosított potenciális kibocsátásnövekedés, a váratlan bevételek vagy hiányok hatását figyelembe vevő kiigazítás előtt. A költségvetési előrejelzésekkel kapcsolatban a fő kockázatok a háztartások fogyasztását fékező, tartósan magas inflációnak betudható, a vártnál alacsonyabb növekedésből, valamint a nemzetközi környezet kereskedelmet és beruházást esetlegesen érintő potenciális romlásából erednek.
               A konvergenciaprogram nem tartalmaz a Stabilitási és Növekedési Paktumban előirányzott középtávú költségvetési célkitűzést. A kormány folytatta költségvetési konszolidációs stratégiáját, az automatikus stabilizátorok működése miatt a vártnál magasabb kiadások, valamint a vártnál alacsonyabb adóbevételek miatt azonban a hiány magasabb az előrejelzettnél. Emellett az eddig meghozott konszolidációs intézkedések nem voltak elegendőek a túlzott hiány kiigazításához szükséges, ajánlott éves átlagos költségvetési erőfeszítés eléréséhez. Ezenfelül továbbra sem aknázzák ki teljes mértékben a strukturális reformban, például az adórendszernek a héakulcs-struktúra felülvizsgálata révén történő hatékonyságnövelésében rejlő bevételnövelési lehetőségeket. A GDP-arányos államadósság a 2008/09. évi 56,1 %-ról 2012/13-ra 90,7 %-ra emelkedett. A konvergenciaprogram szerint az államadósság-ráta 2015/16-ban és 2016/17-ben 100,8 %-ra nő, mielőtt 2017/18-ban 99,4 %-ra esne vissza.

               (12)

               2012-ben folytatódott a háztartások hitelállományának leépítése, ám a GDP 96 %-ának megfelelő szinttel az Egyesült Királyságban jóval az euroövezeti átlag felett van a háztartások adósságállománya, és előfordulhat, hogy a hitelállomány-leépítés nem lesz fenntartható, ha a gazdaság javulásnak indul és a lakáspiaci tranzakciók visszatérnek a szokásos szintre. A lakásárak továbbra is magasak és átláthatatlanok; a lakáspiacot túlkereslet jellemzi. A magas lakásáraknak és a változó kamatlábú jelzáloghitelek széles körű alkalmazásának együttes eredményeként a háztartások különösen ki vannak téve a kamatláb-változásnak és a munkanélküliség növekedésének. A kormány lépéseket tett a területfejlesztési jogszabályok megreformálására, de a lakásépítés szintje továbbra is alacsony, a területfejlesztési rendszer pedig – többek között a zöldövezeti korlátozások révén – továbbra is jelentős akadályt képez a lakáspiac kínálati oldalán. A lakáspiaci keresletet a kínálatnál erőteljesebben ösztönző kormányzati beavatkozások, többek között a lakásvásárláshoz segítséget nyújtó, nemrég bejelentett „Help to Buy” program a lakásárak és a háztartások adósságállományának növekedése révén súlyosbíthatják a helyzetet. Az Egyesült Királyság vagyonadó-rendszere a regresszív, ismétlődő adó (council tax) és a progresszív tranzakciós adó (Stamp Duty Land Tax – SDLT) kombinációját alkalmazza. A magas lakásárak, a háztartások túlfeszített költségvetése, valamint a felelősségteljesebb hitelnyújtási feltételek együttesen valószínűleg továbbra is sok közepes jövedelmű háztartást akadályoznak meg a lakástulajdonossá válásban. Ebben a kontextusban a magánbérlemények rendszere a lakástulajdonlásnál vonzóbb és életképesebb hosszú távú alternatívává tehető.

               (13)

               Az Egyesült Királyságnak mind a munkanélküliség, mind az alulfoglalkoztatottság kihívásával meg kell küzdenie, különösen a fiatal munkavállalók esetében. 2013 elején a munkanélküliségi ráta 7,8 %-os volt a 10,9 %-os uniós átlaghoz képest, és az előrejelzések szerint 2013 és 2014 során nagyjából változatlan marad. Az ifjúsági munkanélküliség sokkal magasabb, 20,7 %; 2007 óta, amikor 14,3 %-os volt, folyamatosan növekvő tendenciát mutat. Az ún. NEET-fiatalok aránya, akik nem foglalkoztatottak, oktatásban és képzésben nem részesülnek, 14,0 %. Tekintettel a GDP lassú növekedésére, a magánszektorbeli foglalkoztatás az elmúlt évben erőteljesen nőtt, a termelékenység- és a bérnövekedés azonban gyenge volt. Mindezek mellett az Egyesült Királyságban túlkínálat van alacsonyan képzett munkavállalókból, akik iránt folyamatosan csökken a kereslet. Ezzel egyidejűleg hiány mutatkozik magas szakképzettséggel és műszaki szakképzettséggel rendelkező munkavállalókból, ami hozzájárul az Egyesült Királyság gyenge külső versenyképességéhez. Az elmúlt években elért előrelépés ellenére a fiatalok egy jelentős része nem rendelkezik a munkaerő-piaci sikeres versenyzéshez szükséges készségekkel és képesítéssel. Az alacsony képzettségű 15–25 évesek körében 37,2 %-os a munkanélküliség, ez jóval meghaladja az uniós átlagot. A meglévő szakoktatási és -képzési politika túlságosan is az alapvető képességekre és a 2. szintű képesítésekre összpontosít, miközben a gazdaság egyre inkább a felsőbb szintű képesítéseket igényli. Bár történtek erőfeszítések a gyakornoki programok minőségének javítására, e téren többet kell tenni. A képesítések rendszere továbbra is nagyon összetett, ami negatívan befolyásolhatja a vállalkozások részvételét a gyakornoki programokban. Az Egyesült Királyság a jelenlegi „Youth Contract” elnevezésű kezdeményezésre építve végrehajthatná az ifjúsági garanciát és kezelhetné az ifjúsági munkanélküliség, valamint a NEET-fiatalok problémáját.

               (14)

               A munkavállalás ösztönzésének gyenge volta tartós problémát jelent az Egyesült Királyságban. A hatóságok a „Universal Credit” elnevezésű program bevezetésével kívánják orvosolni ezt a problémát; a program lehetővé tenné a munkába állók számára, hogy az eddigieknél többet tartsanak meg a szociális juttatásokból. Bár a Universal Credit pozitív hatással lehet a foglalkoztatásra, sok múlik majd a hatékony végrehajtáson és a támogató szolgáltatásokon, többek között az egyéb juttatásokkal való interakción. Ezzel párhuzamosan számos, a munkaképes korúaknak járó juttatást és adókedvezményt évi 1 %-kal növelni fognak 2016-ig (ez a növekedés elmarad az előrejelzett inflációs rátától), de a munkavállalás ösztönzésén javítani kell. A jóléti ellátásokra vonatkozóan reformok egész sorát vezették be 2013 áprilisában. Azon háztartások esetében, amelynek tagjai nem találnak munkát, fennáll a szegénység mélyülésének kockázata, beleértve a gyermekszegénység növekedését. Ezzel szemben az általános és a rászorultsági alapon nyújtott nyugellátások köre, szintje és indexálása nagyrészt mentesült a csökkentések alól. A munkaprogram első eredményei arra utalnak, hogy mind a végrehajtás, mind az eredmények terén van még javítanivaló. Az Egyesült Királyság számára ugyancsak folyamatos kihívást jelent a gyermekesek foglalkoztatásának növelése és a jó minőségű, megfizethető gyermekgondozási lehetőségekhez való hozzáférés javítása. 17,3 %-kal az Unióban az Egyesült Királyságban a második legmagasabb azon gyermekek aránya, akik kereső nélküli háztartásban élnek. A gyermekgondozás költsége jelenleg az Unión belül a legmagasabbak között van az Egyesült Királyságban, ami különösen a párok második keresőjének és az egyedülálló szülőknek jelent problémát. 2010-ben a három év alatti gyermekeknek csupán 4 %-a vett igénybe egész napos ellátást formális gyermekgondozás keretében – ez jelentősen elmarad a 14 %-os uniós átlagtól.

               (15)

               Az Egyesült Királyságban meglehetősen magas a vállalati adósságállomány, ennek ellenére egyes vállalkozásoknak nehézséget okoz a hitelhez jutás és a vállalati beruházás továbbra is nagyon alacsony szintű. A vállalati beruházások 2007 utáni, korábban soha nem tapasztalt mértékű visszaesése következtében a bruttó állóeszköz-felhalmozás a GDP 14,2 %-ára csökkent 2012-ben. Ez a harmadik legalacsonyabb szint az Unióban. Az Egyesült Királyságban alacsony a vállalati K+F-kiadások szintje: a 2001. évi, a GDP 1,17 %-át kitevő szintről 2011-re a GDP 1,09 %-ára csökkent. A vállalati beruházások mértéke lassú növekedésnek indult (2012-ben az éves növekedés 4,9 % volt), de továbbra is alacsony. A vállalati szektornak történő nettó hitelnyújtás 2012-ben is negatív maradt. Miközben az erős mérleggel rendelkező nagyobb cégek minden eddiginél alacsonyabb költséggel tudnak hitelt felvenni, sok más vállalatnak, különösen a kkv-knak nehézséget okoz a hitelhez jutás. A helyzetet súlyosbítja a bankszektorban tapasztalható, korlátozott mértékű verseny. A pénzügypolitikai bizottságnak a banki tőkekövetelmények prudens követésére, valamint az azonosított tőkehiányoknak a gazdaságnak történő hitelnyújtás akadályozása nélküli kezelésére vonatkozó ajánlásai megfelelően végrehajtva elősegítenék az egyesült királyságbeli bankrendszer pénzügyi stabilitásának megerősítését.

               (16)

               Az Egyesült Királyság számára megoldandó kihívás az energia- és közlekedési infrastruktúra megújítása és fejlesztése. Továbbá, az Egyesült Királyságnak 2020-ig új villamosenergia-termelő kapacitásba történő, jelentős beruházást kell végrehajtania, egyrészt a bezárásra váró régi erőművek kiváltására, másrészt azért, hogy megfeleljen a megújuló energiára vonatkozó kötelezettségeinek és a szigorúbb szén-dioxid-kibocsátási normáknak. A végső energiafogyasztáson belül a megújuló energiaforrások aránya 3,8 %, ezzel az Egyesült Királyság a 25. helyen áll a 27 uniós tagállam között (az uniós átlag: 13,0 %). A megfelelő és kellő időben történő beruházás elősegítéséhez szabályozási biztonságra van szükség. Az Egyesült Királyság közlekedési hálózatainak minőségében és kapacitásában mutatkozó hiányosságok strukturális problémát jelentenek a gazdaság, különösen az árutermelők, a forgalmazók és az exportőrök számára. Jelenleg számottevő különbség van az előirányzott állami és magánforrások, illetve a közlekedési beruházási szükségletek között, ezt a kormány az állami forrásoknak az infrastruktúra felé csatornázásával és további magánberuházások ösztönzésével kívánja kezelni. A közlekedési infrastruktúra fajlagos építési és karbantartási költsége továbbra is magas az Egyesült Királyságban.

               (17)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte az Egyesült Királyság gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot, valamint bemutatta a részletes vizsgálat eredményeit. Figyelembe vette nemcsak a programoknak az Egyesült Királyság fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–6. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (18)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot, és arról alkotott véleményét (6) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

               (19)

               A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a konvergenciaprogramot. Az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlását a 2., 3., 5. és 6. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy az Egyesült Királyság a 2013-2014-es időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Megerősített, kellőképpen konkrét intézkedésekkel támogatott költségvetési stratégiát hajtson végre a 2013/14-es évre és azt követően. Biztosítsa a túlzott hiány 2014/15-re történő, fenntartható kiigazítását, a túlzotthiány-eljárás keretében a tanácsi ajánlásban meghatározott költségvetési erőfeszítés elérését, és állítsa tartósan csökkenő pályára a magas államadósság-rátát. A költségvetési egyensúlyhiányok tartós korrekciójához olyan ambiciózus strukturális reformok hiteles végrehajtására van szükség, amelyek növelik a kiigazítási kapacitást és élénkítik a potenciális növekedést. Hajtson végre differenciált és növekedést elősegítő költségvetési megszorítást, többek között azáltal, hogy prioritást biztosít a kellő időben teljesített, magas gazdasági megtérülésű tőkekiadásoknak, valamint hogy egyensúlyt teremt a konszolidációs intézkedések összetétele és a közép- és hosszú távú költségvetési fenntarthatóság ösztönzése között. A bevételek növelése érdekében alkalmazza szélesebb körben az általános héakulcsot.

               2.

               Hozzon további intézkedéseket a lakáspiaci kínálat növelésére, többek között a területfejlesztési jogszabályok további liberalizációja és a területfejlesztési rendszer hatékony működtetése révén. Biztosítsa, hogy a lakáspolitika, egyebek mellett a „Help to Buy” program ne ösztönözze a túlzott és a prudens működéssel ellentétes jelzáloghitelnyújtást és nagyobb kínálatot tegyen lehetővé a lakásárak emelkedésének elkerülése érdekében. Reformálja meg az ingatlan- és vagyonadó-rendszert a torzítások csökkentése és a közeljövőben megvalósuló lakásépítés ösztönzése érdekében. Tegyen lépéseket a bérleményi piac működésének javítására, mindenekelőtt azáltal, hogy mind a bérlő, mind a bérbeadó számára vonzóbbá teszi a hosszabb bérleti időszakot.

               3.

               A „Youth Contract” programra építve fokozza az ifjúsági munkanélküliség kezelését célzó intézkedéseket, például az ifjúsági garancia alkalmazása révén. Javítsa a gyakornoki programok minőségét és időtartamát, egyszerűsítse a képesítések rendszerét és fokozza a munkaadók részvételét, különösen a közép- és felsőfokú technikai készségek nyújtása terén. Csökkentse azon 18 és 24 év közötti fiatalok számát, akik nagyon gyenge alapkészségekkel rendelkeznek, többek között a gyakornoki program hatékony végrehajtása révén.

               4.

               Fokozza az alacsony jövedelmű háztartások támogatására és a gyermekszegénység csökkentésére tett erőfeszítéseket annak biztosítása révén, hogy a „Universal Credit” és egyéb jóléti reformok az adókedvezmények méltányos rendszerét eredményezzék, a munkavállalás egyértelműbb ösztönzésével és világosabb támogató szolgáltatásokkal. Gyorsítsa fel a gyermekgondozás költségeinek csökkentését, minőségének és elérhetőségének javítását célzó, tervezett intézkedések végrehajtását.

               5.

               Tegyen további lépéseket annak érdekében, hogy a vállalati szektor számára elérhetőbbé váljon a banki és nem banki finanszírozás, egyúttal biztosítsa, hogy az intézkedések elsősorban az életképes vállalatokat, különösen a kkv-kat célozzák. Csökkentse a bankszektorba való belépés korlátait, a bankváltás költségeit és banki eszközök értékesítése révén segítse elő új bankok (challenger banks) alapítását. Hatékonyan hajtsa végre a pénzügypolitikai bizottságnak a banki tőkekövetelmények prudens követésére, valamint az azonosított tőkehiányok kezelésére vonatkozó ajánlásait.

               6.

               Hozzon intézkedéseket a hálózati infrastruktúrákba történő beruházások rövid időn belüli növelésének elősegítésére, különösen a hatékonyabb és megbízhatóbb tervezési és döntéshozatali folyamat ösztönzése révén. Biztosítson stabil szabályozási keretet az új energiatermelő kapacitásba, többek között a megújuló energiába történő beruházáshoz. Javítsa a közlekedési hálózatok kapacitását és minőségét a tervezés és a finanszírozás nagyobb fokú előrejelezhetőségének és megbízhatóságának biztosítása, valamint az állami és magán tőkeforrások leghatékonyabb kombinációjának kihasználása révén.

      Kelt Brüsszelben, 2013. július 9-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         R. ŠADŽIUS

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2013. április 22-i 2013/208/EU tanácsi határozat (HL L 118., 2013.4.30., 21. o.) alapján 2013-ra is érvényben marad.

      (4)  HL C 219., 2012.7.24., 91. o.

      (5)  A „2009/10”-es időszak a 2009. április 1-jén kezdődő és 2010. március 31-én végződő pénzügyi évet jelöli.

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése értelmében.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007SC0188

Ajánlás a Tanács Véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Portugália 2006-2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról  /* SEC/2007/0188 végleges */

	Brüsszel, 13.2.2007SEC(2007) 188 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Portugália 2006-2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSElőzményekA Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Portugália első ízben 1998 decemberében nyújtott be stabilitási programot. A Tanács a stabilitási programról a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 1999. február 8-án véleményt fogalmazott meg. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.Az aktualizált program értékelésének előzményeiA Bizottság, miután megvizsgálta Portugália 2006. december 15-én benyújtott legfrissebb aktualizált stabilitási programját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).Az aktualizált stabilitási programban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:1.  az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét2.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ága alapján megítélt helyzetét (a túlzott hiány esetén követendő eljárást)3.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a stabilitási program előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint4.  a Bizottság értékelését a 2006. októberi nemzeti reformprogramról.A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítményeA dinamikus hazai keresletnek és a termelékenységnek az 1990-es évek második felében, az euro bevezetését felvezető időszakban történő ugrásszerű növekedését tükröző erős gazdasági növekedéssel jellemezhető időszakot követően a 2000. évet követő alacsony növekedés megakasztotta a konvergenciafolyamatot. Ennek oka a gazdaság kulcsfontosságú jellemzőinek a lassú fejlődése volt. Először is úgy tűnik, hogy az ellátási oldali kiigazítás nem volt elégséges a felzárkózási folyamat jelentősebb elősegítéséhez. Ugyanakkor még mindig számos ágazatban végeznek kiigazításokat a globalizációhoz való alkalmazkodás érdekében. Másodszor, mivel a bevétel nem nőtt a kiadásokkal egyenlő mértékben, magas szintet ért el az adósság és jelentős lett a külső hiány, amelyet főként a kereskedelmi hiány okozott. Harmadszor, az államháztartás instabil volt, leginkább a gazdaságilag kedvező időkben való konszolidáció elmulasztása, valamint a visszaesés alatti jelentős hiánynövekedés miatt.Túlzott hiány esetén követendő eljárás Portugália esetében2005. szeptember 20-án a Tanács a 104. cikk (6) bekezdése szerinti határozatában megállapította, hogy Portugália túlzott hiánnyal rendelkezik. Ezzel egy időben a Tanács a 104. cikk (7) bekezdése értelmében ajánlásokat tett Portugáliának, amelyben előírta, hogy a túlzott hiányt 2008-ig meg kell szüntetni. Portugáliának különösen a költségvetési egyenleg romlásának 2005-re megvalósuló csökkentését, és a strukturális hiánynak 2006-ban a GDP mintegy 1,5 %-át kitevő kiigazítását ajánlották, amelyet 2007-ben és 2008-ban is a GDP legalább 0,75 %-át elérő további csökkenés követ.A 2006-os hiánycél elérése érdekében eredményes intézkedések tételéhez a Tanács által a portugál kormány számára meghatározott 6 hónapos határidő lejártát követően a Bizottság értékelte a portugál hatóságok által tett erőfeszítéseket. A 2006. június 22-én elfogadott bizottsági közlemény következtetései a következők: az akkor rendelkezésre álló információk alapján úgy tűnt, hogy Portugália a Tanács által meghatározott időkereten belül megfelelő eredményeket hozó intézkedéseket tett a túlzott hiány megszüntetéséhez, és nem volt szükséges további lépéseket tenni a túlzott hiány esetén követendő eljárás során Portugália esetében. 2006. július 11-i ülésén a Tanács egyetértett ezen értékeléssel.Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés2006. március 24-én a Tanács véleményt fogadott el a stabilitási program előző, 2005–2009 közötti időszakra vonatkozó változatáról. A Tanács véleménye szerint „program nagyjából összhangban van a túlzott hiány 2008-ra való kiigazításával, feltéve, hogy teljes mértékben végrehajtják a programban bejelentett intézkedéseket, melyeket meg kell erősíteni 2007-re és az utána következő évekre annak érdekében, hogy a költségvetési célokat érintő kockázatok csökkenjenek.” A Tanács felhívta Portugáliát, hogyi. fogadja el és hajtsa szigorúan végre a programban tervezett strukturális intézkedéseket, hogy biztosítani lehessen a túlzott hiány 2008-ra való, hiteles és fenntartható módon történő kiigazítását; mikor a túlzott hiányt már kijavították, biztosítsa a program középtávú célkitűzéseihez való igazodást a Stabilitási és Növekedési Paktumban előírtak szerint; és hozzon létre biztonsági sávot az előre jelzettnél esetleg alacsonyabb gazdasági növekedés költségvetési hatásának kezelésére;ii. határozott módon léptesse életbe a tervezett kiadásellenőrzési intézkedéseket; javítsa a költségvetési eljárást az államháztartás valamennyi szintjén, esetleg a kötelező kiadási plafonok szélesebb körű használatán keresztül, valamint – a programban ismertetettekkel összhangban – a kiadásokkal és bevételekkel kapcsolatos nyomon követési, ellenőrzési és jelentési mechanizmusok erősítésén keresztül;iii. javítsa az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát, elsősorban a programban már tervezett intézkedések végrehajtásán, illetve a további nyugdíj- és egészségügyi reformok életbe léptetésén keresztül;iv. állítsa a bruttó államadósság arányát határozottan csökkenő pályára annak biztosításával, hogy ez az arány az államháztartási hiány csökkenésének menetét és az előre jelzett privatizációs bevételeket egyaránt tükrözi, valamint azáltal, hogy körültekintően figyelembe veszik a főbb állami beruházási projektek (ideértve a magánszektorral partnerségben végzett projekteket is) adósságra gyakorolt hatását.”A Bizottság értékelése a 2006. októberi nemzeti reformprogramrólPortugália 2006. október 20-án nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. Portugália nemzeti reformprogramja a következő kulcsfontosságú kihívásokat/prioritásokat azonosítja: a költségvetési konszolidáció megerősítése, a közigazgatás reformja, a tudományos és technológiai kutatás ösztönzése, valamint a lakosság képzettségi szintjének növelése.A Bizottság értékelésében (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés[2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy Portugália jó eredményeket ér el a nemzeti reformprogram intézkedéseinek végrehajtásában, különösen a makro- és mikrogazdasági területeken. A foglalkoztatáshoz kapcsolódó politikák területén, különösen az oktatás és a képzés reformjában is jelentős előrelépés történt, nem foglalkoztak azonban még elegendő mértékben a munkaerőpiac alkalmazkodóképességével és a rugalmas biztonsággal. Valamennyi szakpolitikai területen jelentős erőfeszítésekre van még szükség a program összes célkitűzésének az eléréséhez, tekintve azok ambícióit és Portugália kiindulási helyzetét.Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[3]; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |-  AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Portugália 2006-2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:5.  [2007. február 27-én] a Tanács megvizsgálta Portugália 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját.6.  A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése a 2006-os 1,4 %-ról 2007-ben 1,8 %-ra, 2008-ban pedig 2,4 %-ra nő, és a programidőszak hátralévő részében a GDP évente körülbelül további 3 %-kal növekszik. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv a kibocsátási rés gyors bezáródását előrevetítő, kedvező növekedési feltételezéseken alapul, főként a későbbi évek vonatkozásában. A program inflációs előrejelzése valószerűnek tűnik.7.  A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése és az új változat szerint az államháztartási hiány 2006-ban a GDP 4,6 %-a lesz, amely megegyezik a stabilitási program előző változatában meghatározott célkitűzéssel. Az új változat szerint mind a kormányzati bevételekre, mind a kiadási szintre irányuló célkitűzéseket nagyjából teljesítették. A GDP százalékában kifejezve mindkét arány enyhén alatta marad a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzésében foglaltaknak.8.  A program középtávú költségvetési stratégiájának fő célja a nagyobb költségvetési egyensúlyzavarok tartós megszüntetése, különösen az államháztartási hiánynak a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték alá csökkentése 2008-ban, majd azt követően további költségvetési konszolidáció. A tervek szerint az egész programidőszak alatt jelentős további lépéseket tesznek a költségvetési konszolidáció érdekében: az államháztartási hiány a tervek szerint 2006-ban a GDP 14,6 %-áról 2010-re fokozatosan 0,4 %-ra csökken, az elsődleges egyenleg tekintetében hasonló a kiigazítási pálya, amely szerint a GDP 1,7 %-át kitevő 2006. évi a hiány 2,5 %-os többletre javul 2010-re. A tervezett hiánycsökkentést főként az elsődleges kiadások megfékezésével kívánják elérni, amelynek általános szintje reálértékét tekintve csökken a programidőszak alatt, köszönhetően azoknak a strukturális jellegű korrekciós intézkedéseknek, amelyek a központi kormányzat, továbbá a magán- és közszolgáltatások átalakítását, valamint a társadalombiztosítási kiadások ellenőrzését célozzák. A program korábbi éveiben a költségvetési konszolidációhoz a főként az egyes adókulcsok emelkedése és az alacsonyabb adókedvezmények miatti magasabb adóbevételek is hozzájárulnak. A stabilitási program 2005. decemberi változatával összehasonlítva a program nagyjából változatlan makrogazdasági forgatókönyv mellett ugyanazt a kiigazítást tervezi.9.  A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a tervek szerint a GDP mintegy 3,5 %-át kitevő 2006. évi hiányról a GDP 0,5 %-át kitevő hiányra javul 2010-re. A strukturális egyenleg a programidőszak alatt a tervek szerint évente átlagosan a GDP mintegy 0,75 %-ával javul. A program a GDP 0,5 %-át kitevő strukturális hiányt határoz meg középtávú költségvetési célkitűzésként, amelyet az előző változatnál egy évvel korábban, 2010-re szándékoznak elérni. Mivel a középtávú célkitűzés szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 1,5 %-át kitevő hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok számára kijelölt sávon belül van, és megfelelően tükrözi a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedését és az adósságrátát.10.  A költségvetés teljesítményét a főként a kormányzati kiadásokat visszaszorító intézkedések hatásából eredő negatív kockázatok is befolyásolják. Nehéz makrogazdasági környezettel szembesülve a kormány nemrég döntő intézkedéseket hozott a kiadásnövekedés megfékezésére, különösen a közigazgatás, az egészségügy és a szociális jólét területén, a regionális és a helyi kormányzatok költségvetésének fejlesztésére irányuló új jogi keretet kiegészítve. További intézkedések bevezetése várható a kormányzati szektor tekintetében. Az ezen intézkedésektől várható költségvetési hatást azonban jelentős bizonytalanság övezi 2008 és az azt követő évek tekintetében. Mivel a költségvetési konszolidáció alapvetően a kiadások lefaragásán alapszik, a költségvetési célkitűzések elérésében nagy szerepe lesz a költségvetési keret folyamatban lévő további fejlesztésének, valamint a költségvetés végrehajtását értékelő és ellenőrző mechanizmusok alkalmazásának. A fentiek értelmében a kedvező makrogazdasági forgatókönyv felveti annak a kockázatát, hogy a gazdasági konjunktúra és így az államháztartás tehermentesítése a vártnál gyengébb lesz. Az adóbevételeknek a gazdasági fejlődéshez kötődő feltételezett rugalmassága kissé optimistának tűnik 2007 tekintetében, és az adóbehajtás további javításától függ, bár a programidőszak hátralévő része tekintetében megalapozottnak tűnik. Végül, az állami vállalatok teljesítménye középtávú költségvetési kockázatot jelent.11.  E kockázatértékelés alapján a programban szereplő költségvetési irányvonal nagyjából alkalmas arra, hogy 2008-ig a Tanács ajánlásának megfelelően megszüntessék a túlzott hiányt, feltéve hogy teljes mértékben és hatékonyan végrehajtják a programban bejelentett intézkedéseket a tervezettnél alacsonyabb gazdasági növekedés esetében. A túlzott hiány megszüntetését követően a program a Paktummal összhangban lévő kiigazítást tervez. Mindazonáltal a költségvetési célkitűzésekhez kapcsolódó kockázatot figyelembe véve a programban szereplő költségvetési irányvonal normál makrogazdasági ingadozások esetén a a programidőszak végéig nem képes elegendő biztonsági tartalékot nyújtani a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben. Következésképpen a programban tervezettektől eltérően nem érnék el a középtávú költségvetési célkitűzést 2010-re. Így a túlzott hiány megszüntetését követő években a középtávú célkitűzés irányába ható program szerinti kiigazításhoz az intézkedéseket összhangba kell hozni a Stabilitási és Növekedési Paktummal, amely az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében előírja, hogy a strukturális egyenleg éves javításának irányadó mértéke a GDP 0,5 %-a, kedvező gazdasági időszakokban viszont magasabbnak kell lennie, kedvezőtlen időszakokban pedig lehet alacsonyabb.12.  A bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ban elérte a GDP 67,5 %-át, azaz meghaladta a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaértéket. A program előrejelzése szerint az adósságráta 2007-ben nőni fog, majd csaknem 6 százalékponttal csökken a programidőszak hátralévő része alatt. Az adósságráta alakulása a költségvetési célokat fenyegető fent említett kockázatok és az előző éveket tekintve jelentős és főként adósságnövelő hatású, bizonytalan kimenetelű állományalkalmazkodás függvénye. E kockázatértékelés alapján úgy tűnik, hogy az adósságráta a programidőszak végére elegendően csökkenni kezd a referenciaérték felé.13.  Portugália nemrég nyugdíjreformot fogadott el az államháztartás fenntarthatósága erősítésének érdekében. A program szerint az elöregedéssel kapcsolatos kiadások növekedése a reformnak köszönhetően azonban jelentősen lassulni fog a következő évtizedekben, bár továbbra is jelentős marad. A kiinduló költségvetési egyenleg – noha 2005-höz képest javult – a népesség elöregedése okozta hosszú távú költségvetési hatások nélkül is még mindig kockázatot jelent az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára nézve. Sőt, a bruttó adósság jelenlegi szintje meghaladja a Szerződésben foglalt referenciaértéket. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintve Portugália összességében magas kockázattal szembesül. A tervezett költségvetési konszolidáció és az elöregedéssel kapcsolatos kiadások visszaszorítása hozzájárul e kockázat csökkentéséhez.14.  A stabilitási program a középtávú költségvetési stratégia szempontjából minőségileg értékeli a nemzeti reformprogram 2006. októberi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program emellett rendszerezett tájékoztatást ad a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, költségvetési előrejelzései pedig kifejezetten figyelembe veszik az abban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A stabilitási programnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. Mindkét program foglalkozik a közigazgatási reform és a költségvetési konszolidációra irányuló stratégia közötti kapcsolattal, valamint további információval szolgál számos szakpolitikai intézkedés tekintetében.15.  A programban szereplő költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak.16.  Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program minden előírt adatot megad, és a nem kötelező adatok legtöbbjét is tartalmazza[6]. Néhány lényeges ponton eltér azonban a magatartási kódexben meghatározott szerkezettől[7].Általános következtetésként megállapítható, hogy a program nagyjából összhangban van a túlzott hiány 2008-ra való kiigazításával, feltéve, hogy teljes mértékben és hatékonyan végrehajtják a programban bejelentett intézkedéseket, és a tervezettnél alacsonyabb gazdasági növekedés esetében kikényszerítik ezeket az intézkedéseket. A túlzott hiány kiigazítását követően a program megfelelő eredményeket hoz a középtávú célkitűzés megvalósításában, kockázatos azonban a költségvetési célkitűzések elérése. A fenti értékelés alapján és a 2005. szeptember 20-i, a 104. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlás fényében Portugáliát a következők megvalósítására kérik:i. szigorúan hajtsa végre a programban tervezett strukturális intézkedéseket, hogy 2008-ra megszüntetesse a túlzott hiányt, és álljon készen arra, hogy ezeket az intézkedéseket az előre jelzettnél esetleg alacsonyabb gazdasági növekedés költségvetési hatásával szemben is kikényszerítse;ii. a túlzott hiány kiigazítását követően hajtsa végre a középtávú költségvetési cél felé tartó kiigazítást, szükség esetben kikényszerített intézkedésekkel támogatva, és biztosítsa, hogy megfelelően csökkenjen az adósság/GDP-arány;iii. folytassa a közigazgatás folyamatban lévő reformját, erősítse tovább a költségvetési keretet, az államháztartás valamennyi szintjén értékelve és ellenőrizve a költségvetés végrehajtását, a tervezett kiadás-visszaszorítás elérése érdekében;iv. az adósságszint és az elöregedéssel kapcsolatos kiadások előre jelzett növekedése fényében javítson az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságán, a középtávú célkitűzés elérése révén, valamint biztosítva és esetleg erősítve az elfogadott nyugdíjreform kedvező hatásait.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Reál-GDP (%-os változás) | SP 2006. december | 0,4 | 1,4 | 1,8 | 2,4 | 3,0 | 3,0 |BIZ 2006. november | 0,4 | 1,2 | 1,5 | 1,7 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. december | 0,5 | 1,1 | 1,8 | 2,4 | 3,0 | nincs adat |HICP infláció (%) | SP 2006. december6 | 2,5 | 3,2 | 2,2 | 2,2 | 2,1 | 2,1 |BIZ 2006. november | 2,1 | 2,9 | 2,2 | 2,1 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. december6 | 2,3 | 2,3 | 2,2 | 2,2 | 2,1 | nincs adat |Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | SP 2006. december1 | -2,5 | -2,6 | -2,4 | -1,8 | -0,7 | 0,2 |BIZ 2006. november5 | -2,0 | -2,0 | -1,8 | -1,5 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. december1 | -2,3 | -2,7 | -2,5 | -,.8 | -0,7 | nincs adat |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. december | -6,0 | -4,6 | -3,7 | -2,6 | -1,5 | -0,4 |BIZ 2006. november | -6,0 | -4,6 | -4,0 | -3,9 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. december | -6,0 | -4,6 | -3,7 | -2,6 | -1,5 | nincs adat |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. december | -3,3 | -1,7 | -0,7 | 0,4 | 1,5 | 2,5 |BIZ 2006. november | -3,3 | -1,7 | -1,0 | -0,7 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. december | -3,2 | -1,7 | -0,6 | 0,6 | 1,5 | nincs adat |Ciklikusan kiigazított egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. december1 | -4,9 | -3,4 | -2,6 | -1,8 | -1,2 | -0,5 |BIZ 2006. november | -5,1 | -3,7 | -3,2 | -3,2 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. december1 | -5,0 | -3,4 | -2,6 | -1,8 | -1,2 | nincs adat |Strukturális egyenleg2 (a GDP %-ában) | SP 2006. december3 | -4,9 | -3,4 | -2,6 | -1,8 | -1,2 | -0,5 |BIZ 2006. november4 | -5,1 | -3,7 | -3,2 | -3,2 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. december | -5,0 | -3,4 | -2,6 | -1,8 | -1,2 | nincs adat |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | SP 2006. december | 64,0 | 67,4 | 68,0 | 67,3 | 65,2 | 62,2 |BIZ 2006. november | 64,0 | 67,4 | 69,4 | 70,7 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. december | 65,5 | 68,7 | 69,3 | 68,4 | 66,2 | nincs adat |Megjegyzések: |1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. |2Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). |3A programban nem szerepelnek egyszeri vagy egyéb átmeneti intézkedések. |4A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzésében nem szerepelnek egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések. |5A 2005–2007 közötti időszakra vonatkozóan 1,2 %-ra, 2008 esetében 1,4 %-ra, becsült potenciális növekedés alapján. |6Magánfogyasztás-deflátor. |Forrás: |Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi gazdasági előrejelzései (BIZ), a Bizottság szolgálatainak számításai |[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006)816.[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM (2006) 574. végleges, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Különösen a HICP-inflációra és a kormányzati alkalmazottak ellentételezésére vonatkozó adatok hiányoznak.[7] A program öt fejezetet tartalmaz: Vezetői összefoglaló, makrogazdasági és költségvetési helyzet, makrogazdasági és költségvetési előrejelzések, az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, valamint intézmények, eljárások és költségvetési rendelkezések.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007SC0723

Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Ausztria 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról  /* SEC/2007/0723 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 30.5.2007SEC(2007) 723 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Ausztria 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁS1. ELőZMÉNYEKA Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Ausztria első ízben 1998 novemberében nyújtott be stabilitási programot. A Tanács a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 1999. január 18-án véleményt fogalmazott meg a stabilitási programról. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.2. AZ AKTUALIZÁLT PROGRAM ÉRTÉKELÉSÉNEK ELőZMÉNYEIA Bizottság, miután megvizsgálta Ausztria 2007. március 29-én benyújtott legfrissebb aktualizált stabilitási programját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).Az aktualizált stabilitási programban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:1.  az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét2.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a stabilitási program előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint3.  a Bizottság értékelését a 2006. szeptemberi nemzeti reformprogramról.2.1. A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítményeAz elmúlt évtizedben az osztrák gazdaság teljesítményét a valamivel az euro-övezet átlaga feletti tartós növekedés és a nagy torzulások elmaradása jellemezte. A nagyrészt az export által előidézett reál-GDP-növekedés 2001–2003 között jelentősen lelassult, a globális és különösen az euro-övezetbeli gazdaság gyengülését tükrözve. Földrajzi fekvésének köszönhetően Ausztria jelentős mértékben ki tudta használni a Közép- és Kelet-Európával szorosabbá váló kapcsolataiból és különösen a szomszédos országok EU-csatlakozásából származó előnyöket. Az ország munkanélküliségi és inflációs rátája az euro-övezetben a legalacsonyabbak közé tartozik. A rég bevált, konszenzusra törekvő, nagymértékben centralizált bérmeghatározási politikája révén Ausztriának sikerült az euro-övezet tagjainak átlagához képest gyorsabban csökkenteni a fajlagos munkerőköltségeit, ami nagymértékben erősítette az ország versenypozícióját.Az államháztartás tekintetében az utóbbi tíz évben Ausztria jelentős konszolidációs erőfeszítéseket tett, az 1990-es évek közepétől csökkentve a magas költségvetési hiányt, ami 2001-ben egyensúlyi pozícióhoz vezetett, de a következő években ismét kismértékű hiány alakult ki. Az államháztartás hiány csökkenésére irányuló jelentős államigazgatási, nyugdíj- és egészségügyi reformokat hajtottak végre, de még mindig marad javítanivaló ezeken a területeken.2.2. Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés2006. február 14-én a Tanács véleményt fogadott el a stabilitási program előző, 2005-2008 közötti időszakra vonatkozó változatáról. A Tanács örvendetesnek tekintette „a programidőszakra tervezett ambiciózus strukturális kiigazítást”, de felkérte Ausztriát, „hogy – a program két utolsó évére tervezett költségvetési konszolidációt támogató szükséges intézkedések pontosabb meghatározása és végrehajtása révén – az aktualizálás által felölelt időszak végére biztosítsa a program középtávú célkitűzésének a megvalósítását”.2.3. A Bizottság értékelése a 2006. szeptemberi nemzeti reformprogramrólAusztria 2006. szeptember 25-én nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. Ausztria nemzeti reformprogramja hét stratégiai fontosságú területet azonosít: az államháztartás fenntarthatósága, K+F és innováció, infrastruktúra, nemzetközi versenyképesség, környezet, munkaerőpiac valamint oktatás és képzés.A Bizottság a program értékelése alapján (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés [2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy Ausztria jó eredményeket ért el a nemzeti reformprogram végrehajtásában, különösen mikrogazdasági területen. Az azonosított erősségek és gyengeségek tükrében Ausztriának azt ajánlották, hogy hozzon intézkedéseket a foglalkoztatás területén, különös tekintettel az egész életen át tartó tanulásra, az adókedvezmények rendszerére és a fiatalok képzésére. Ezenkívül fontosnak tartották Ausztria számára többek között, hogy 2008-ban elérje a költségvetés egyensúlyi pozícióját.Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2007. tavaszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény[3] határozza meg; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |-  AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Ausztria 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:4.  [2007. július 9]-én a Tanács megvizsgálta Ausztria aktualizált stabilitási programját, amely a 2006–2010. közötti időszakra vonatkozik. A 2006. októberi országos választások után az új kormány 2007. januárjában alakult meg, a 2007/2008-as kétéves költségvetést pedig 2007. március 29-én terjesztette elő a parlamentnek. Ugyanazon a napon benyújtották az aktualizált stabilitási programot, két és fél hónappal a magatartási kódexben Ausztria számára meghatározott december 15-i határidő után.5.  A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése a 2006-os 3,1 %-os ciklikus csúcsról átlagosan 2,5 %-ra lassul a programidőszak hátralévő részében. A jelenleg rendelkezésre álló információ alapján úgy tűnik, ez a forgatókönyv némileg óvatos növekedési feltételezéseken alapul 2008-ig, mivel a legfrissebb adatok némileg erőteljesebb növekedésre utalnak. A programidőszak későbbi éveit tekintve az előrejelzés megalapozottnak tűnik, még ha a növekedés mértéke valamivel magasabb is mint a Bizottság szolgálatai által számított átlagos potenciális növekedési ráta. A program inflációs előrejelzése valószerűnek tűnik.6.  2006-ban az államháztartási hiány a stabilitási program előző változatában foglalt, a GDP 1,7 %-ának megfelelő céllal szemben a GDP 1,1%-a volt. Ez a célon túlmutató javulás a ciklusok vártnál jobb alakulásából ered. Bár a bevétel/GDP arány az előző évhez képest enyhén romlott, több mint egy százalékponttal magasabb lett a célnál. A vártnál magasabb GDP-növekedés hozzájárult a kiadási hányad előző évhez viszonyított csökkenéséhez. Mindazonáltal a kiadási hányad több mint fél százalékponttal a célérték fölé emelkedett, jelezve, hogy a költségvetés végrehajtása nem volt olyan szigorú, mint tervezték.7.  A költségvetési stratégia fő célja költségvetési egyensúly elérése a ciklus alatt, kihasználva a közigazgatási reform előnyeit és megerősítve számos kategóriában a kiadásokat. A korábbi változatokhoz képest ez utóbbi a költségvetési konszolidációnak a programidőszak későbbi éveire való elhalasztásában tükröződik. Az aktualizált változat előrejelzése szerint az államháztartás helyzete a 2006-ban a GDP 1,1%-át kitevő hiányról 2010-ben 0,4%-os többletre javul. A programidőszak utolsó két évére ütemezett konszolidáció a tervek szerint a kiadásoldalra összpontosít, központi eleme a szociális kiadások visszafogása és néhány egyedi kiadás fokozatos megszüntetése. A program előző változatával összehasonlítva az új változat nagyjából kedvezőbb makrogazdasági forgatókönyv mellett későbbre ütemezi a tervezett kiigazítást.8.  A költségvetési kiigazítás elhalasztása tükröződik a közös módszertannak megfelelő strukturális egyenlegben (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenlegben) is, amely csak apránként javul a GDP mintegy 1,0 %-át kitevő 2006. évi hiányról és csak a programidőszak végén vált át csekély többletre. A program szerint a kiigazítás profilját befolyásolja a katonai felszerelések 2007 és 2009 közötti beszerzése, amit a Bizottság szolgálatainak tavaszi előrejelzéseivel szemben hiánynövelő egyszeri intézkedésnek tekintenek. A stabilitási program az előző változatához hasonlóan középtávú költségvetési célkitűzésként strukturális egyensúlyi pozíciót határoz meg. A program célja azonban a középtávú költségvetési célkitűzés 2009-es megközelítése és csekély meghaladása 2010-ben, a korábbi változatban szereplő 2008-as elérés helyett. Mivel a középtávú célkitűzés szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 1,5 %-át kitevő hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok számára kijelölt sávon belül van, és megfelelően tükrözi a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedését és az adósságrátát.9.  A programban szereplő költségvetési előrejelzések kockázatai 2007 és 2008 tekintetében nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek, 2009-ben és 2010-ben azonban az előre jelzettnél rosszabbul alakulhat a költségvetés teljesítménye, a megalapozott makrogazdasági feltételezések ellenére. A kiadás/GDP arány az előrejelzések szerint jelentősen visszaesik az utolsó két évben. Az egyedi – főként katonai felszerelésre fordított – kiadások fokozatos megszüntetése és a kiadások megtakarítása a munkanélküli ellátások és – a 2004-es nyugdíjreform révén – a nyugdíjak terén hozzájárulhat a kiadási arány csökkenéséhez a későbbi években. Másfelől további ráfordítások merülnének fel az oktatás, a K+F és az infrastruktúra terén a programidőszak alatt, az államigazgatásban várt hatékonyságnövelés pedig bizonytalan marad. Végül a program utal a tervezett kiadásmegtakarításokból finanszírozott további adócsökkentések lehetőségére.10.  E kockázatértékelés alapján előfordulhat, hogy a programban szereplő költségvetési irányvonal nem lesz elégséges ahhoz, hogy a programban tervezettek szerint 2010-ra megvalósítsák a középtávú célkitűzéseket. A Bizottság szolgálatainak tavaszi előrejelzése szerint a strukturális hiány 2007-ben és 2008-ban bővülni fog. A programidőszak alatt azonban elegendő biztonsági tartalékot tartanak fenn normál makrogazdasági ingadozások esetén a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben. A középtávú célkitűzés irányába ható kiigazítás program szerinti üteme elégtelen, és különösen 2007-ben és 2008-ban összhangba kellene hozni a Stabilitási és Növekedési Paktummal, amely az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében előírja, hogy a strukturális egyenleg éves javításának irányadó mértéke a GDP 0,5 %-a, kedvező gazdasági időszakokban viszont magasabbnak kell lennie, kedvezőtlen időszakokban pedig lehet alacsonyabb. Különösen 2007–2009 között, amikor Ausztria várhatóan kedvező időszakban lesz, a strukturális egyenleg a tervek szerint csak korlátozott mértékben javul. Ez a következtetés akkor is megalapozott, ha a katonai felszerelések beszerzését hiánynövelő egyszeri intézkedésnek tekintjük, ahogyan azt a program teszi.11.  A bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ban a GDP 62,2 %-ára csökkent, azaz még mindig a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaérték felett van. A program előrejelzése szerint az adósságráta 2008-ra a referenciaérték alá esik és a programidőszak utolsó évében tovább csökken, a GDP 56,8%-ára. A kockázatértékelés alapján úgy tűnik, hogy az adósságráta a programidőszak korai szakaszában elegendő mértékben csökken a referenciaérték irányába, és a tervek szerint 2007-re el is éri azt.12.  Az elöregedés hosszú távú költségvetési hatása Ausztriában jóval az EU-átlag alatti, mivel a GDP-arányos nyugdíjkiadások az előrejelzések szerint hosszútávon csökkenni fognak, a kiadások 2004-es nyugdíjreformtól várt jelentős megfékezéséből eredően. A strukturális elsődleges többletet tartalmazó kiinduló költségvetési egyenleg enyhíti a népesség elöregedése által okozott hosszú távú költségvetési hatásokat. Az elsődleges többletek programban bejelentett középtávú emelése, valamint az idősebb munkavállalók foglalkoztatottságának növelése hozzájárulna az államháztartás fenntarthatóságára jelentett kockázatok megfékezéséhez. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintve Ausztria összességében alacsony kockázattal szembesül.13.  A stabilitási program a középtávú költségvetési stratégia szempontjából nem értékeli minőségileg a nemzeti reformprogram 2006. szeptemberi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program nem ad rendszerezett tájékoztatást a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, költségvetési előrejelzései pedig nem veszik kifejezetten figyelembe a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A stabilitási programnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. Mindkét program a közigazgatási reformtól és a K+F-re fordított kiadások megerősítésétől várt megtakarításokra épül.14.  A programban szereplő költségvetési stratégia részben megfelel a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak.15.  Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program minden előírt adatot megad, és a nem kötelező adatok legtöbbjét is tartalmazza[6].Általános következtetésként megállapítható, hogy erőteljes növekedési kilátások mellett a program szerint lassú lesz az előrehaladás a középtávú költségvetési célkitűzés felé, viszonylag a programidőszak végére ütemezett kiigazítással, amelynek alapja főként a kiadások nem teljesen részletezett korlátozása. 2008 után a költségvetési célok elérésének vannak kockázatai és előfordulhat, hogy nem érik el a középtávú célkitűzést a programidőszak végére. Az államadósság 2007-ben megközelítheti a GDP 60%-ában meghatározott referenciaértéket és tovább csökken a következő években.A fenti értékelés alapján Ausztriát felkérik, hogy használja ki a jó gazdasági feltételeket és a célzottnál alacsonyabb 2006-os hiányt arra, hogy a középtávú költségvetési cél felé tartó kiigazítást előbbre ütemezze és megerősítse, különösen a kiadáskorlátozások szigorú végrehajtásával és minden nem várt adóbevétel konszolidációra való fordításával.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Reál-GDP (%-os változás) | SP 2007. március | 2,0 | 3,1 | 2,7 | 2,3 | 2,5 | 2,6 |BIZ 2007. május | 2,0 | 3,1 | 2,9 | 2,5 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. november | 1,7 | 1,8 | 2,4 | 2,5 | nincs adat | nincs adat |HICP-infláció (%) | SP 2007. március | 2,1 | 1,5 | 1,6 | 1,7 | 1,7 | 1,8 |BIZ 2007. május | 2,1 | 1,7 | 1,8 | 1,7 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. november | 2,3 | 2,1 | 1,7 | 1,5 | nincs adat | nincs adat |Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | SP 2007. március1 | -1,1 | -0,3 | 0,1 | -0,1 | 0,1 | 0,3 |BIZ 2007. május5 | -1,1 | -0,2 | 0,5 | 0,8 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. november1 | -0,7 | -1,1 | -0,9 | -0,5 | nincs adat | nincs adat |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2007. március | -1,6 | -1,1 | -0,9 | -0,7 | -0,2 | 0,4 |BIZ 2007. május | -1,6 | -1,1 | -0,9 | -0,8 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. november | -1,9 | -1,7 | -0,8 | 0,0 | nincs adat | nincs adat |Elsődleges egyenleg6 (a GDP %-ában) | SP 2007. március | 1,3 | 1,9 | 2,0 | 2,1 | 2,6 | 3,1 |BIZ 2007. május | 1,3 | 1,6 | 1,8 | 1,7 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. november | 1,1 | 1,2 | 2,0 | 2,7 | nincs adat | nincs adat |Ciklikusan kiigazított egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2007. március1 | -1,1 | -1,0 | -0,9 | -0,7 | -0,2 | 0,2 |BIZ 2007. május | -1,1 | -1,0 | -1,1 | -1,2 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. november | -1,6 | -1,2 | -0,4 | 0,2 | nincs adat | nincs adat |Strukturális egyenleg2 (a GDP %-ában) | SP 2007. március3 | -1,1 | -1,0 | -0,8 | -0,4 | -0,2 | 0,2 |BIZ 2007. május4 | -1,1 | -1,0 | -1,1 | -1,2 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. november | -1,6 | -1,2 | -0,4 | 0,2 | nincs adat | nincs adat |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | SP 2007. március | 63,5 | 62,2 | 61,2 | 59,9 | 58,5 | 56,8 |BIZ 2007. május | 63,5 | 62,2 | 60,6 | 59,2 | nincs adat | nincs adat |SP 2005. november | 63,4 | 63,1 | 61,6 | 59,5 | nincs adat | nincs adat |Megjegyzések: |1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján, a 2006–2010 közötti időszakban 2,3%-os, 2,3%-os, 2,4%-os, 2,4%-os és 2,3%-os becsült potenciális növekedéssel. |2Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz) |3Hiánynövelő egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a program szerint (katonai repülőgépek beszerzése a GDP 0,2%-a 2007-ben, 0,4%-a 2008-ban és 0,1%-a 2009-ben). |4 A programhoz képest (lásd 3. megjegyzés) a Bizottság szolgálatainak 2007. tavaszi előrejelzése a katonai repülőgépek beszerzését nem tekinti egyszeri intézkedésnek, mivel több évre eloszlik és nem emeli meg lényegesen az államháztartási kiadások összegét. |5A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 2,3%-os, 2,0%-os, 2,2%-os és 2,2%-os becsült potenciális növekedés alapján. |6A FISIM eltérő kezelése miatt a programban és a Bizottság szolgálatainak előrejelzéseiben szereplő, elsődleges egyenlegre vonatkozó adatok közvetlenül nem hasonlíthatók össze. A programban szereplő adatok a magatartási kódex előírásai szerint készültek. A programban szereplő adatokkal való összehasonlíthatóság érdekében a Bizottság szolgálatainak adatait az elsődleges egyenleg tekintetében a GDP mintegy 0,1-0,2%-ának megfelelő mértékben ki kell igazítani. |Forrás: |Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2007. tavaszi gazdasági előrejelzései (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai |[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006) 816.[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM(2006) 574, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] A foglalkoztatásra és a ledolgozott órák számára, valamint a közszféra béreire vonatkozó nem kötelező adatokat azonban nem adták meg.