title: A Bizottság (EU) 2017/1936 ajánlása (2017. október 18.) a robbanóanyag-prekurzorok visszaélésszerű felhasználásának megelőzését célzó azonnali lépésekről (EGT-vonatkozású szöveg. )

text:
               24.10.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 273/12

         A BIZOTTSÁG (EU) 2017/1936 AJÁNLÁSA
   (2017. október 18.)
   a robbanóanyag-prekurzorok visszaélésszerű felhasználásának megelőzését célzó azonnali lépésekről
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A közelmúltban történt terrortámadások és biztonságot érintő események azt mutatják, hogy a házilag készített robbanóanyagok továbbra is komoly fenyegetést jelentenek Európában. A robbanóanyag-prekurzorok hozzáférhetőségének eredményes korlátozását és ellenőrzését célzó erőfeszítések ellenére az ilyen anyagok továbbra is elérhetőek és azokat felhasználják házi készítésű robbanószerek előállításához.

               (2)

               2370 (2017) sz. határozatában az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsa hangsúlyozza, hogy mindenképpen meg kell akadályozni, hogy a terroristák robbanóanyagok előállítására alkalmas nyersanyagokhoz vagy összetevőkhöz férjenek hozzá vagy ilyen anyagokat használjanak fel, valamint többek között a bevált gyakorlatok kiadása, a határokon átnyúló információcsere és partnerségek kialakítása révén megvalósuló fokozott éberségre szólít fel.

               (3)

               A 98/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) összehangolt szabályokat állapít meg a robbanóanyagok jogellenes előállítására visszaélésszerűen felhasználható anyagok vagy keverékek rendelkezésre bocsátására, behozatalára, birtoklására és felhasználására vonatkozóan annak érdekében, hogy korlátozza azok rendelkezésre állását a lakosság számára, és biztosítsa a gyanús tranzakciókra vonatkozó megfelelő jelentéstételt az ellátási lánc egészében.

               (4)

               Valamennyi tagállamnak megfelelően alkalmaznia kell a 98/2013/EU rendeletet, annak érdekében, hogy megvalósuljon a rendelet azon célkitűzése, amely a vegyi anyagok és keverékek belső piacon történő szabad mozgásának javítására és a versenytorzulások lehető legnagyobb mértékű kiküszöbölésére irányul a lakosság biztonságának magas szintű védelme szavatolása mellett. A rendelet megfelelő alkalmazása továbbá elősegíti az (EU) 2017/541 európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) azon célkitűzéseinek teljesülését is, amelyek a robbanóanyagok előállítását, birtoklását, megszerzését, szállítását, rendelkezésre bocsátását vagy felhasználását magukban foglaló terrorista bűncselekmények, valamint a robbanóanyagok előállítására vagy használatára vonatkozó útmutatás adásának vagy igénybevételének a megelőzésére vonatkoznak.

               (5)

               Ez az ajánlás – azáltal, hogy iránymutatást nyújt a tagállamoknak a 98/2013/EU rendelet alkalmazásával kapcsolatban – azt kívánja biztosítani, hogy lehetővé váljon a rendelet célkitűzéseinek eredményesebb megvalósítása. Kiegészíti a Bizottság és a prekurzorokkal foglalkozó állandó bizottság (3) által elfogadott iránymutatásokat (4) és figyelembe veszi az említett bizottságban, valamint a tagállami hatóságok részvételével 2016-ban és 2017-ben megrendezett regionális műhelytalálkozó-sorozat keretében folytatott egyeztetéseket.

               (6)

               Korlátozni kell a robbanóanyag-prekurzorok lakosság számára való rendelkezésre állását, hogy terroristák ne tudjanak beszerezni ilyen anyagokat. A 98/2013/EU rendelet hét vegyi anyag (a 98/2013/EU rendelet I. mellékletében felsorolt korlátozás alá vont robbanóanyag-prekurzorok) (5) tekintetében korlátozza a lakossági személyek hozzáférését, valamint azok lakossági személyek általi felhasználását.

               (7)

               E tilalom ellenére a tagállamok dönthetnek úgy, hogy kizárólag egy engedélyezési és regisztrációs rendszer keretében hozzáférést nyújtanak a lakosságnak az említett anyagokhoz. 2017. január 1-jétől 16 tagállam tilalom helyett engedélyezési és/vagy regisztrációs rendszert alkalmaz (6). Ezért ezekben a tagállamokban a lakossági személyek továbbra is hozzáférnek a korlátozás alá vont robbanóanyag-prekurzorokhoz, és fel tudják használni azokat.

               (8)

               A tagállamoknak azonosítaniuk kell és előnyben kell részesíteniük a biztonsági szempontból kevésbé aggályos, alacsonyabb koncentrációjú és alternatív anyagokat, valamint meg kell állapítaniuk a robbanóanyag-prekurzorok tárolásának feltételeit. Az engedélyezési rendszert alkalmazó tagállamoknak ellenőrizniük kell az engedélyt kérő személyek hátterét.

               (9)

               Ez az ajánlás továbbá a 98/2013/EU rendelettel megállapított korlátozások és ellenőrzések jobb végrehajtására és ágazatközi együttműködésre szólít fel. A szállítói lánc szereplői – köztük az online tevékenységet folytatók – tudatosságának növelése megkönnyíti számukra, hogy teljesítsék a 98/2013/EU rendelet értelmében rájuk rótt kötelezettségeket.

               (10)

               Ez az ajánlás – anélkül, hogy sértené a határokon átnyúló, terrorista bűncselekményekkel kapcsolatos nyomozásokkal összefüggő (7) vagy vámügyi kérdésekben folytatott (8) információcsere jogi keretét – felszólít a gyanús ügyletekkel, eltűnésekkel, lopásokkal és egyéb gyanús biztonsági eseményekkel vagy engedélykérelmekkel kapcsolatos információk cseréjére, minden olyan esetben, amikor az ilyen eseményeknek valószínűsíthetően határokon átnyúló eleme van.

               (11)

               Habár a közelmúltban történt támadások és biztonságot érintő események során főként triaceton-triperoxidot (TATP) használtak, a fenyegetést jelentő házilag készített robbanóanyagok és robbanóanyag-prekurzor anyagok köre ennél szélesebb. Az Uniónak és tagállamainak az érintett érdekelt felekkel és felhasználókkal együttműködve továbbra is éberen észlelnie és kezelnie kell az e területen jelentkező fejleményeket.

               (12)

               A Bizottság a prekurzorokkal foglalkozó állandó bizottsággal szorosan együttműködve a rendelet elfogadása óta nyomon követte és segítette annak alkalmazását. 2017 februárjában a Bizottság jelentést (9) fogadott el, amelyben arra a következtetésre jutott, hogy – habár a rendelet hatálybalépése hozzájárult a robbanóanyag-prekurzorok jelentette fenyegetés csökkenéséhez Európában – azonosítani kell olyan intézkedéseket és fellépéseket, amelyek megerősítik a házilag készített robbanószerekkel kapcsolatos ellenőrzési rendszereket. 2017 májusában a Bizottság egy értékelés elkészítésével kezdte meg a robbanóanyag-prekurzorokról szóló rendelet felülvizsgálatával (10) kapcsolatos munkát, majd ezt követően 2018 első felében hatásvizsgálatot fog végezni. Az értékelés megvizsgálja a rendelet relevanciáját, eredményességét, hatékonyságát és hozzáadott értékét, valamint azonosítja azokat a problémákat és akadályokat, amelyek további fellépést tehetnek szükségessé. A hatásvizsgálat az azonosított eseteges problémák és akadályok kezelését célzó különböző szakpolitikai alternatívák vizsgálatát fogja magában foglalni. Addig is, amíg a rendelet felülvizsgálata eredményt hoz, az ajánlás azt ajánlja, hogy a tagállamok a meglévő rendelet keretein belül tegyenek azonnali lépéseket a robbanóanyag-prekurzorok lakosság számára való rendelkezésre állásának eredményes korlátozása érdekében,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

      A robbanóanyag-prekurzorok lakosság számára való rendelkezésre állásának korlátozása

               1.

               A tagállamoknak a 98/2013/EU rendeletben foglalt minden szükséges intézkedést meg kell tenniük annak érdekében, hogy korlátozzák a robbanóanyag-prekurzorok lakosság számára való rendelkezésre állását és megakadályozzák, hogy terroristák robbanóanyag-prekurzorokhoz férjenek hozzá, valamint biztosítaniuk kell, hogy az ellátási lánc minden tagja megfelelően jelentést tegyen a gyanús ügyletekről. E célból a tagállamoknak gondosan értékelniük kell, hogy az általuk alkalmazott tilalom, illetve engedélyezési vagy regisztrációs rendszer biztosítja-e az említett célkitűzések tényleges teljesülését. A tagállamoknak az ezen ajánlás elfogadást követő négy hónapon belül tájékoztatniuk kell a Bizottságot az általuk végzett értékelés eredményéről. Ezeket az információkat figyelembe veszik majd az esetlegesen meghozandó további, uniós szintű intézkedések értékelése során.

               2.

               A tagállamoknak továbbá sürgősen meg kell tenniük a következő lépéseket:

                           a)

                           olyan, alternatív vagy alacsonyabb koncentrációjú anyagok használatának elősegítése és – amennyiben lehetséges és helyénvaló – előírása, amelyek ugyanarra a jogszerű tevékenységre használhatóak, és biztonsági szempontból kevésbé aggályosak;

                           b)

                           a robbanóanyag-prekurzorokat jogszerűen birtokló gazdasági szereplők, foglalkozásszerű felhasználók és lakossági személyek által alkalmazandó biztonsági feltételek megállapítása a robbanóanyag-prekurzorok tárolására vonatkozóan;

                           c)

                           egyértelmű iránymutatás nyújtása a gazdasági szereplőknek arra vonatkozóan, hogy miként lehet eredményesen és hatékonyan ellenőrizni, hogy egy személy lakossági személynek minősül-e vagy nem. E célból a tagállamok alkalmazhatják a „foglalkozásszerű felhasználó” fogalmát, amely azt jelenti, hogy egy személynek kereskedelmi, üzleti vagy foglalkozással összefüggő célból van szüksége egy korlátozás alá vont robbanóanyag-prekurzorra;

                           d)

                           amennyiben a tagállam a 98/2013/EU rendelet 4. cikkének (2) bekezdése értelmében engedélyezési rendszert alkalmaz, az engedélyt kérő személy hátterének ellenőrzése, különös figyelmet fordítva a kérelmező bűnügyi előéletének ellenőrzésére valamennyi olyan államban, amely a kérelem benyújtását megelőző öt évben a kérelmező lakóhelyeként szolgált; valamint

                           e)

                           ellenőrzési rendszerek kialakítása a gazdasági szereplők meg nem felelésének azonosítása érdekében.

      Az együttműködés megerősítése és az elosztási lánc tagjainak bevonása

               3.

               Az együttműködés megerősítése és az elosztási lánc tagjainak bevonása érdekében a tagállamoknak

                           a)

                           képzést kell nyújtaniuk annak biztosítása érdekében, hogy a bűnüldözési hatóságok, az elsődleges beavatkozók és a vámhatóságok feladataik végzése során képesek legyenek felismerni a robbanóanyag-prekurzor anyagokat és keverékeket, valamint kellő időben és megfelelő módon tudjanak reagálni a gyanús tevékenységekre;

                           b)

                           ösztönözniük kell a robbanóanyag-prekurzorok végfelhasználóit, hogy a 98/2013/EU rendelet 9. cikkének (4) bekezdése szerinti meglévő jelentéstételi kötelezettségeken túl a jelentős eltűnésekről és lopásokról is tegyenek jelentést,

                           c)

                           a lehető leggyorsabban és a nemzeti jognak, valamint a vonatkozó nemzetközi jogi eszközöknek megfelelően biztosítaniuk kell az információcserét a többi érintett tagállammal a gyanús ügyletekkel, eltűnésekkel, lopásokkal és egyéb gyanús eseményekkel vagy engedélykérelmekkel kapcsolatban minden olyan esetben, amikor az ilyen eseményeknek határokon átnyúló eleme lehet, amennyiben az uniós jogszabályokban megállapított meglévő kötelezettségek ezekre nem terjednek ki; valamint

                           d)

                           azonosítaniuk kell az összes releváns ágazatot – beleértve az online tevékenységet végző ágazatokat is –, a tudatosságnövelő intézkedéseket célzottan, a különböző ágazatok sajátosságaira szabva kell meghozniuk, valamint párbeszédet kell fenntartaniuk az ellátási lánc tagjaival és a végfelhasználókkal annak érdekében, hogy jobban megismerjék a robbanóanyag-prekurzorok jogszerű foglalkozásszerű és nem foglalkozásszerű felhasználási módjait.

      Kelt Brüsszelben, 2017. október 18-án.

            a Bizottság részéről

         Julian KINGS

            a Bizottság tagja

      (1)  Az Európai Parlament és a Tanács 98/2013/EU rendelete (2013. január 15.) a robbanóanyag-prekurzorok forgalmazásáról és felhasználásáról (HL L 39., 2013.2.9., 1. o.).

      (2)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2017/541 irányelve (2017. március 15.) a terrorizmus elleni küzdelemről, a 2002/475/IB tanácsi kerethatározat felváltásáról, valamint a 2005/671/IB tanácsi határozat módosításáról (HL L 88., 2017.3.31., 6. o.).

      (3)  http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetail=3245=HU

      (4)  https://ec.europa.eu/home-affairs/sites/homeaffairs/files/what-we-do/policies/crisis-and-terrorism/explosives/explosives-precursors/docs/guidelines_on_the_marketing_and_use_of_explosives_precursors_en.pdf

      (5)  Hidrogén-peroxid, nitrometán, salétromsav, kálium-klorát, kálium-perklorát az I. mellékletben meghatározott megfelelő határértéknél magasabb koncentrációban, ideértve az olyan keverékeket vagy más anyagokat, amelyek valamely felsorolt anyagot a megfelelő határértéket meghaladó koncentrációban tartalmazzák.

      (6)  A Bizottság jelentése a robbanóanyag-prekurzorok forgalmazásáról és felhasználásáról szóló 98/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet alkalmazásáról, valamint az e rendelet szerinti felhatalmazásról, COM (2017) 103 final, 2017. február 28.

      (7)  A Tanács 2005/671/IB határozata (2005. szeptember 20.) a terrorista bűncselekményekre vonatkozó információcseréről és együttműködésről (HL L 253., 2005.9.29., 22. o.).

      (8)  A Tanács 515/97/EK rendelete (1997. március 13.) a tagállamok közigazgatási hatóságai közötti kölcsönös segítségnyújtásról, valamint a vám- és mezőgazdasági jogszabályok helyes alkalmazásának biztosítása érdekében e hatóságok és a Bizottság együttműködéséről (HL L 82., 1997.3.22., 1. o.).

      (9)  A Bizottság jelentése a robbanóanyag-prekurzorok forgalmazásáról és felhasználásáról szóló 98/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet alkalmazásáról, valamint az e rendelet szerinti felhatalmazásról, COM (2017) 103 final, 2017. február 28.

      (10)  https://ec.europa.eu/home-affairs/what-is-new/work-in-progress/initiatives/revision-regulation-marketing-and-use-explosives-precursors_en


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on Austria’s 2013 national reform programme and delivering a Council opinion on Austria’s stability programme for 2012-2017

text:
                       EURÓPAI
                       BIZOTTSÁG
                                               Brüsszel, 2013.5.29.
                                               COM(2013) 370 final
                                      Ajánlás
                              A TANÁCS AJÁNLÁSA
                  Ausztria 2013. évi nemzeti reformprogramjáról
   és Ausztria 2012-2017-os időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi
                                 véleményezéséről
                               {SWD(2013) 370 final}
HU                                                                               HU
 ---pagebreak---                                                     Ajánlás
                                          A TANÁCS AJÁNLÁSA
                           Ausztria 2013. évi nemzeti reformprogramjáról
        és Ausztria 2012-2017-os időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi
                                              véleményezéséről
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2)
   bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
   felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre1 és
   különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására2,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira3,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:
   (1)     Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta a Bizottság „Európa 2020”
           elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és
           növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a
           kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség
           annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a
           versenyképesség terén.
   (2)     A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az
           Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–
           2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira
           vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot4, melyek együtt alkotják az „integrált
           iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és
           foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.
   (3)     Az Európai Unió állam-, illetve kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a
           Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a
           minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós
   1
           HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
   2
           COM(2013) 370 final.
   3
           P7_TA(2013)0052 és P7_TA(2013)0053.
   4
           A Tanács 2013. április 22-i 2013/208/EU határozata.
HU                                                      2                                          HU
 ---pagebreak---        és euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó
       intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az Európa 2020 stratégia
       céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.
   (4) A Tanács 2012. július 6-án ajánlást fogadott el Ausztria 2012. évi nemzeti
       reformprogramjáról, valamint véleményezte Ausztria 2011–2016-os időszakra
       vonatkozó, aktualizált stabilitási programját.
   (5) A Bizottság 2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést5, amely
       elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak
       2012. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a
       riasztási mechanizmus keretében készült jelentést6, amelyben Ausztriát nem sorolta
       azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.
   (6) Az Európai Tanács 2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a
       költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására
       irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát
       költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak
       történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a
       versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi
       következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
   (7) Ausztria 2013. április 16-án benyújtotta a 2012–2017-es időszakra vonatkozó, 2013.
       évi stabilitási programját és 2013. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási
       pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.
   (8) A 2013. évi stabilitási programnak az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti értékelése
       alapján a Tanács úgy véli, hogy Ausztria jelentős konszolidációs erőfeszítéseket tett
       annak érdekében, hogy a költségvetést a túlzott hiány kiigazításának útjára állítsa.A
       2013. évi program tekintetében a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó
       makrogazdasági forgatókönyv optimista. A programban felvázolt költségvetési
       stratégia elsődleges célja az államháztartási hiány fokozatos csökkentése a névleges
       értelemben kiegyensúlyozott költségvetés 2016-ig történő elérése és a középtávú
       költségvetési cél 2015-ig történő teljesítése érdekében. A program megerősíti a GDP
       0,45 %-át kitevő strukturális hiányra vonatkozó korábbi középtávú költségvetési
       célkitűzést. A középtávú költségvetési célkitűzés összhangban van a Stabilitási és
       Növekedési Paktum követelményeivel. A jelenlegi előrejelzések alapján Ausztria jó
       úton halad, hogy 2013-ra kiigazítsa túlzott hiányát, tekintve, hogy a Bizottság
       előrejelzései alapján az államháztartási hiány 2012-ben a GDP 2,5 %-át tette ki és
       2013-ban várhatóan a GDP 2,2 %-ára, 2014-ben pedig a GDP 1,8 %-ára fog tovább
       csökkenni. Adódhatnak azonban lehetséges többletköltségek egy nagy bank
       felszámolásával kapcsolatban, amelyeknek jelentős hiánynövelő hatása lehet. A 2012-
       ben az EDP-ben előírt kiigazítási pályát felülmúló, nagymértékű javulást követően a
       strukturális egyenleg hiánya az előrejelzések szerint 2013-ban 1,8 %-ra fog emelkedni.
       A strukturális hiány 2013-as csekély mértékű emelkedését a Bizottság előrejelzése is
       megerősítette. A programban foglalt adatok szerint 2014-től kezdve az újraszámított
       strukturális egyenleg 2014-ben és 2015-ben 0,5 %-ot felülmúló strukturális kiigazítást
       irányoz elő, amelynek következtében Ausztria a programban felvázolt
       forgatókönyvhöz képest két évvel korábban, azaz 2017 helyett már 2015-ben
       teljesíteni tudja a középtávú célkitűzést. A kiadásokra vonatkozó referenciaértéket
       illetően a programban foglalt információk szerint az államháztartási kiadások
   5
       COM(2012) 750 final.
   6
       COM(2012) 751 final.
HU                                              3                                              HU
 ---pagebreak---         növekedési üteme (a diszkrecionális intézkedések nélkül) a 2014-es és 2016-os
        években várhatóan a GDP 0,5 %-ával járul majd hozzá a középtávú célkitűzést
        szolgáló éves strukturális kiigazításhoz. A program forgatókönyvében a
        kiadások/GDP-arány vonatkozásában előre jelzett jelentős csökkenés rendkívül
        ambiciózus, mivel a becslések szerint a kiadások szintje a GDP-hez viszonyítva az
        elmúlt több mint 15 évben az egyik legalacsonyabb szintet fogja elérni. Ausztria az
        adósságkritériumnak való megfelelés tekintetében várhatóan 2014-től 2016-ig
        átmeneti időszakban lesz, és a tervek biztosítani fogják a megfelelés irányába tett
        elegendő mértékű előrelépést.
        A költségvetési keret megerősítése alig változtatott a kormány különböző rétegei
        közötti költségvetési kapcsolatokon. Továbbra is kihívást jelentenek az egymást átfedő
        felelősségi körök és a finanszírozási és kiadási hatáskörök közötti következetlenségek.
        A nemzeti kormány, a társadalombiztosítást nyújtók és a szövetségi szint alatti szint
        közötti folyamatos megállapodások komplex mechanizmusa végrehajtási kockázatot
        jelent az egészségügyi kiadások visszafogását célzó intézkedésekre. Az oktatás terén
        egy hat pontból álló javaslatról, egyebek mellett a kerületek iskolaigazgatási
        hatóságainak eltörléséről folyó tárgyalások üdvözlendő lépést jelentenek afelé, hogy
        egyszerűsödjenek a kormányzat különböző szintjei közötti felelősségi körök, ám
        további egyszerűsítésre lenne szükség ahhoz, hogy a hatáskörök szétaprózottsága még
        nagyobb mértékben csökkenhessen.
   (9)  Az előrejelzések szerint 2020-tól romlani kezd Ausztria munkaerő-potenciálja, a
        gazdaság egyre inkább igényli a szakképzettséget. Optimalizálható a munkaképes korú
        népességben rejlő potenciál kihasználása, különösen a nők, a migránsok és az idősebb
        munkavállalók körében.
   (10) Az idősebb munkavállalók foglalkoztatási aránya az uniós átlag alatt van (43,1 %
        szemben a 48,8 %-kal), és a nyugdíjba vonulást megelőzően az emberek mintegy
        30 %-a tölt 1,5 és 3 év közötti időszakot munkanélküliként vagy betegszabadságon. A
        korai nyugdíjba vonulási és rokkantsági nyugdíjrendszerek viszonylag széleskörű
        alkalmazása, valamint a nők viszonylag alacsony törvényes nyugdíjkorhatára (60 év),
        amely csak nagyon fokozatosan fog emelkedni, negatív hatást gyakorol az idősebb
        munkavállalók munkaerő-kínálatára.
   (11) Jóllehet a nők foglalkoztatottsági aránya viszonylag magas Ausztriában (2012-ben
        70,3 % az uniós szintű 62,4 %a-hoz képest), a munkaerőpiacon tapasztalt nemek
        közötti szegmentálódás csökkentése által még van lehetőség ezen arány növelésére. A
        részmunkaidőben foglalkoztatott nők aránya a legmagasabbak között van az EU-ban
        és korlátozott mértékben állnak rendelkezésre a gyermekgondozási és a tartós ápolás-
        gondozási szolgáltatások. A női foglalkoztatottság teljes munkaidős egyenértékesben
        mért aránya (2012-ben 55,6 %) azt jelzi, hogy Ausztria számára különösen nehéz teljes
        mértékben kihasználni a női munkaerőben rejlő potenciált. Ezen felül a nőket
        majdnem kétszer olyan gyakran foglalkoztatják marginális területeken, s nagy
        számban alkalmazzák őket alacsony bérezésű munkák esetében. Ez a nemek között
        24 %-os fizetési különbséget eredményez, ami uniós viszonylatban a harmadik
        legmagasabb arány. Az alacsony keresetűek adóterheinek csökkentése nagyobb
        ösztönzőt jelentene munkaerő-piaci részvételük növelésére. Az osztrák adórendszer
        szerkezete lehetővé teszi, hogy az adózás a növekedés szempontjából kevésbé káros
        egyéb források felé tolódjon el. Az ingatlanadó-bevételek Ausztriában csupán a GDP
        0,5 %a-át teszik ki és jóval a GDP 2,1 %a-át kitevő uniós átlag alatt vannak. Az
        ingatlanvagyonhoz kapcsolódó rendszeres adókból származó bevételek, amelyek a
HU                                              4                                               HU
 ---pagebreak---         növekedés szempontjából a legkevésbé károsak, a harmadik legalacsonyabb értéket
        mutatják az EU-ban, 2011-ben a GDP 0,2 %-át tették ki (uniós átlag: 1,3 %).
   (12) 2011-ben a munkaképes korú népesség 19 %-a külföldi születésű volt, ezzel az
        aránnyal Ausztria a munkaképes korú migránsok egyik legmagasabb arányát képviseli
        az OECD-ben. A migránsok gyakran nehézségekkel találják szembe magukat a
        munkaerőpiacon, és körükben jóval magasabb a munkanélküliségi ráta (9,7 %
        szemben a 3,6 %-kal), valamint a foglalkoztatottsági arány is alacsonyabb (az EU-27-
        en kívüli állampolgárok 62,8 %-os aránya szemben az osztrák polgárok 76,4 %-os
        arányával). Ezen túlmenően a migráns háttérrel rendelkezők képzettségi szint alatti
        foglalkoztatása és bérezése háromszor olyan gyakran fordul elő, mint az osztrák
        polgárok esetében (2008-ban 27,5 % volt szemben a 9,7 %-kal). A migránsok oktatási
        eredményei is alacsonyabbak, a szegénység kockázata pedig kétszer olyan nagy
        eséllyel fenyegeti őket (26,6 % szemben a 12,6 %-kal).
   (13) Az előrejelzett közép- és hosszú távú nyugdíj- és egészségügyi kiadások
        veszélyeztetik az államháztartás fenntarthatóságát. A tartós ápolás-gondozás
        előrejelzett kiadásai is fenntarthatósági kockázatot hordoznak, jóllehet kisebb
        mértékben. A nyugdíjrendszer közelmúltbeli reformja valószínűleg bizonyos fokig
        csökkenti a fenntarthatósági kockázatokat, ha a munkaerő-piaci feltételek olyan jellegű
        javítása kíséri őket, amely lehetővé teszi az idősebb munkavállalók számára, hogy
        tovább maradjanak a munka világában. Azonban még várat magára a férfiak és nők
        nyugdíjkorhatárának       gyorsított   harmonizációja,       valamint   a    törvényes
        nyugdíjkorhatárnak a várható élettartam növekedéséhez kapcsolása. Az egészségügyi
        és a tartós ápolás-gondozási rendszer pénzügyi fenntarthatóságának kérdésével
        foglalkozni kell, többek között amiatt is, hogy folyamatosan nő a tartós ápolás-
        gondozás iránti igény és kereslet. Az egészségügyi ágazatokban a közelmúltban tett
        szakpolitikai intézkedések valószínűleg a helyes irányba mutatnak, bár hatékonyságuk
        alapos értékelését a következő években el kell végezni. Elő kell mozdítani a
        megelőzést, a rehabilitációt és a független életvitelt, hogy megfékezhetőek legyenek a
        tartós ápolás-gondozás jövőbeni költségei.
   (14) Egyes összehasonlító nemzetközi tanulmányok és vizsgálatok alapján az osztrák
        oktatási eredmények a 10–15 évesek körében az átlag alatt maradnak annak ellenére,
        hogy Ausztria oktatásra fordított kiadásai jóval az 5,41 %-os uniós átlag felettiek, a
        GDP 6,01 %-át teszik ki. A 15 éves fiatalok több mint 25 %-a nem rendelkezik
        megfelelő olvasási készségekkel, és matematikából is csak valamelyest jobbak az
        eredmények. A migráns háttérrel rendelkező fiatalok és osztrák születésű diáktársaik
        közötti teljesítménykülönbségek a legmagasabbak között szerepelnek az EU-ban. A
        felsőoktatásban a hallgatók növekvő száma nyomást gyakorol a pénzügyi és szervezeti
        rendszerekre, ám a tanulmányaikat sikeresen befejező hallgatók aránya alacsony. Az
        oktatási rendszer igazgatása és finanszírozása terén érvényes felelősségi körök
        megosztása is szétaprózódott.
   (15) Ausztria azon tagállamok egyike, amelyek a leginkább profitálhatnának (GDP-ben) a
        határokon átnyúló szolgáltatásnyújtást gátló tényezők visszaszorításából. A
        szolgáltatói ágazatban azonban még mindig jelentős korlátok gátolják a piacra lépést
        és a hatékony versenyt. E korlátok különösen a szabadfoglalkozások és a vasúti
        szállítás terén jelentkeznek. A szakmai szolgáltatások lényeges szerepet játszanak az
        üzleti szolgáltatások piacain: a GDP 10 %-át, a teljes foglalkoztatásnak pedig 11 %-át
        teszik ki. A szolgáltatói ágazatban továbbra is fennállnak a hozzáférés megszerzésére
        és egyes szakmák gyakorlására vonatkozó, például a jogi formát és a részesedési
        követelményeket illető korlátozások. Nagy szükség van annak értékelésére, hogy
HU                                              5                                               HU
 ---pagebreak---           mennyire indokoltak e korlátozások, és hogy ugyanazon közérdekű célkitűzések
          teljesíthetők-e enyhébb szabályozási rendszerek alkalmazásával. A nemrégiben
          bekövetkezett versenyjogi változás eredményeként meg fognak szilárdulni az osztrák
          versenyhatóságok hatáskörei, pénzügyi és emberi erőforrásai azonban még mindig a
          hasonló vagy kisebb gazdaságokban megfigyelt szintek alatt maradnak.
   (16)   Ausztria előrelépett a határokon átnyúló, származási és fogadó tagállam közötti pénzügyi
          felügyeleti együttműködés terén. Ezenfelül további előrelépés történt azon teljesen vagy
          részben államosított bankok átszervezése terén, amelyek szerkezetátalakítási
          támogatásban részesültek. E bankok eszközeinek további minőségromlásával
          összefüggő kockázatok miatt azonban még mindig vannak olyan veszélyeztetett
          területek, amelyeket szorosan figyelemmel kell kísérni.
   (17)   Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Ausztria
          gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a stabilitási programot és a nemzeti
          reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Ausztria fenntartható
          költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott
          jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és
          iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását az
          uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell
          megerősíteni. Az alábbi 1–7. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében
          tett ajánlásait.
   (18)   A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta Ausztria stabilitási programját, és
          arról alkotott véleményét7 különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.
   (19)   Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte az euróövezet
          gazdaságpolitikájának átfogó elemzését is, amely alapján a Tanács külön ajánlásokat
          intézett azon tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euró. Ausztriának ezen ajánlások
          teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is gondoskodnia kell.
   AJÁNLJA, hogy Ausztria a 2013–2014-es időszakban tegyen intézkedéseket a következők
   érdekében:
   1.       A tervezetteknek megfelelően hajtsa végre a 2013. évi költségvetést, hogy
            fenntartható módon kiigazítsa a túlzott hiányt és hajtsa végre a tanácsi ajánlásokban a
            túlzotthiány-eljárás keretében meghatározott strukturális kiigazítási erőfeszítést. A
            túlzott hiány kiigazítását követően megfelelő ütemben hajtsa végre a strukturális
            kiigazítási erőfeszítést, hogy 2015-re teljesítse a középtávú költségvetési célt.
            Egyszerűsítse a kormányzat különböző szintjei közötti költségvetési kapcsolatokat,
            például a szervezeti felépítés egyszerűsítése és a finanszírozási és kiadási hatáskörök
            összehangolása révén.
   2.       Gyorsítsa fel a férfiak és nők nyugdíjkorhatárának harmonizációját, igazítsa a
            törvényes nyugdíjkorhatárt a várható élettartamhoz, hajtsa végre és kövesse
            figyelemmel a korai nyugdíjba vonulás korlátozására irányuló, nemrégiben hozott
            reformokat, valamint javítsa az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságát a
            tényleges nyugdíjkorhatár és az idősebb munkavállalók foglalkoztatási rátájának
            felemelése érdekében.
   3.       Tegyen új intézkedéseket a nők munkaerő-piaci részvételének növelése érdekében,
            nevezetesen a gyermekgondozás és a tartós ápolás-gondozási szolgáltatások további
   7
          Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése értelmében.
HU                                                    6                                             HU
 ---pagebreak---            fejlesztése révén, valamint foglalkozzon a nemek közötti bérszakadékkal és a
           nyugdíjak közötti különbséggel. Aknázza ki teljes mértékben a migráns háttérrel
           rendelkező személyek munkaerő-piaci lehetőségeit, végzettségük és oktatási
           eredményeik elismerésének javítása révén. Csökkentse a munkára nehezedő magas
           adó- és társadalombiztosítási terheket az alacsony keresetűek esetében, mégpedig
           költségvetési szempontból semleges módon, az adózás egyéb, a növekedés
           szempontjából kevésbé káros formáira, például rendszeres ingatlanadókra
           támaszkodva.
   4.      Hajtsa végre hatékonyan az egészségügyi rendszer nemrégiben hozott reformjait,
           hogy meggyőződhessen arról, hogy megvalósulnak a költséghatékonyság-növelésből
           származó várt megtakarítások. Dolgozzon ki pénzügyileg fenntartható modellt a
           tartós ápolás-gondozási szolgáltatások nyújtására és helyezzen nagyobb hangsúlyt a
           megelőzésre, a rehabilitációra és a független életvitelre.
   5.      Javítsa az oktatás eredményeit, különösen a hátrányos helyzetű fiatalok körében,
           egyebek mellett a korai gyermekkori oktatás ösztönzése és a korai differenciálás
           negatív hatásainak csökkentése révén. Javítsa a stratégiai tervezést a felsőoktatásban
           és szorgalmazza az iskolaelhagyást visszaszorító intézkedéseket.
   6.      Szilárdítsa tovább a versenyhatóság hatáskörét és erőforrásait, valamint kövesse
           figyelemmel a versenyjogi reform végrehajtását. Távolítsa el a szolgáltatók munkáját
           megnehezítő akadályokat. Ezen belül vizsgálja felül, hogy a piacra lépést és a
           szabályozott szakmák gyakorlását gátló korlátozásokat a közérdek indokolja-e,
           valamint ösztönözze a versenyt a vasúti ágazatban.
   7.      A pénzügyi stabilitás fenntartása céljából tartsa továbbra is szoros felügyelet alatt a
           teljes mértékben és részben államosított bankokat és gyorsítsa fel átszervezésüket.
   Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                a Tanács részéről
                                                az elnök
HU                                                7                                                HU


				|

		52013DC0605

			A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAK az Energiaközösségről szóló szerződés módosításairól az Európai Unió nevében folytatandó tárgyalásokkal összefüggésben a Bizottságnak adandó felhatalmazásról /* COM/2013/0605 final - 2013/ () */

			   	A
BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAK
az
Energiaközösségről szóló szerződés módosításairól az Európai Unió
nevében folytatandó tárgyalásokkal összefüggésben a Bizottságnak adandó
felhatalmazásról

1.
INDOKOLÁS

Az
Energiaközösséget létrehozó szerződés, melyet az Európai Közösség,
valamint kilenc délkelet-európai szerződő fél 2005. október 25-én írt
alá Athénban, 2006. július 1-jén lépett hatályba. Az
Energiaközösségről szóló szerződés 16. cikkének meghatározása szerint
„a környezetvédelemre vonatkozó közösségi vívmányok” alatt a következők
értendők:
·
az 1997. március 3-i 97/11/EK tanácsi irányelvvel
és a 2003. május 26-i 2003/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel
módosított, az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak
vizsgálatáról szóló, 1985. június 27-i 85/337/EGK tanácsi irányelv,
·
a Tanács 1999. április 26-i 1999/32/EK irányelve az
egyes folyékony tüzelőanyagok kéntartalmának csökkentéséről, valamint
a 93/12/EGK irányelv módosításáról,
·
az Európai Parlament és a Tanács 2001. október 23-i
2001/80/EK irányelve a nagy tüzelőberendezésekből származó egyes
szennyező anyagok levegőbe történő kibocsátásának korlátozásáról
(a továbbiakban: a nagy tüzelőberendezésekről szóló irányelv),
·
a vadon élő madarak védelméről szóló,
1979. április 2-i 79/409/EGK irányelv 4. cikkének (2) bekezdése.
Az Energiaközösséget
létrehozó szerződés 12. cikke megállapítja, hogy a környezetvédelemre
vonatkozó közösségi vívmányokat minden szerződő félnek a
Szerződés II. mellékletében meghatározott ütemterv szerint kell
végrehajtania.
A nagy
tüzelőberendezésekről szóló irányelv helyébe – az új
tüzelőberendezések vonatkozásában 2013. január 7-től, a meglévő
tüzelőberendezések vonatkozásában pedig legkésőbb 2016. január
1-jétől – az ipari kibocsátásokról (a környezetszennyezés integrált
megelőzése és csökkentése) szóló, 2010. november 24-i 2010/75/EU európai
parlamenti és tanácsi irányelv III. fejezete 72. cikkének (3) és (4) bekezdése
és V. melléklete lépett. A nagy
tüzelőberendezésekről szóló irányelv e későbbi időponttól
hatályát veszti. Az Energiaközösséget létrehozó
szerződés 16. cikkében meghatározott, a környezetvédelemre vonatkozó
közösségi vívmányokat és a Szerződés II. mellékletében meghatározott
végrehajtási ütemtervet ennek megfelelően módosítani kell.
A Bizottság 2013.
április 29-én elfogadta a C(2013) 2364 végleges határozatot az Energiaközösség
Miniszteri Tanácsának ülésén a nagy tüzelőberendezésekből származó
egyes szennyező anyagok levegőbe történő kibocsátásának
korlátozásáról szóló, 2001. október 23-i 2001/80/EK európai parlamenti és
tanácsi irányelv végrehajtása, valamint az ipari kibocsátásokról (a
környezetszennyezés integrált megelőzése és csökkentése) szóló, 2010.
november 24-i 2010/75/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv III.
fejezetének, V. mellékletének és 72. cikke (3)–(4) bekezdésének végrehajtása,
illetve az Energiaközösséget létrehozó szerződés 16. cikkének és II.
mellékletének módosítása érdekében a Bizottság által előterjesztendő
javaslatok meghatározásáról.
Az Energiaközösséget
létrehozó szerződés Európai Közösség általi megkötéséről szóló, 2006.
május 29-i 2006/500/EK tanácsi határozat 5. cikkének (2) bekezdése megállapítja
az EU által az Energiaközösséget létrehozó szerződés módosításával
kapcsolatban az Energiaközösségben képviselendő álláspont kialakításának
eljárását.
Ezek alapján a Bizottság
ajánlást fogalmaz meg arra vonatkozóan, hogy a Tanács adjon felhatalmazást az
Energiaközösség intézményein belüli, az Energiaközösséget létrehozó
szerződés szükséges módosításaival összefüggő tárgyalások
lefolytatására.

2.
AJÁNLÁS

A Bizottság azt ajánlja,
hogy:
·      a Tanács hatalmazza fel a Bizottságot arra, hogy az Európai Unió
nevében tárgyalásokat folytasson az Energiaközösséget létrehozó szerződés
szükséges módosításairól,
·      a Szerződéssel összhangban a Tanács felhatalmazza a Bizottságot
arra, hogy a tárgyalásokon képviselje az Európai Uniót, és az Energiaközösséget
létrehozó szerződés módosítására irányuló tárgyalásokon a jelen ajánlás
mellékletét képező ajánlásokban (a tárgyalási irányelvekben)
meghatározottak szerint járjon el,
·      a Tanács jelölje ki azt a bizottságot, amellyel a Bizottság a
tárgyalások során konzultálni fog, valamint
·      a Tanács bocsássa ki a tárgyalási irányelveket.
MELLÉKLET
Irányelvek
az Energiaközösséget létrehozó szerződés módosításaira vonatkozó
tárgyalásokhoz
Az Európai Unió nevében jóváhagyásra kerülő
módosításoknak a Bizottság C(2013) 2364 végleges határozatában javasolt
módosításokon kell alapulniuk, és törekedniük kell arra, hogy a nagy
tüzelőberendezések kibocsátása tekintetében a lehető legrövidebb
időn belül biztosítsák a környezetvédelemre vonatkozó, aktualizált
közösségi vívmányokkal való konvergenciát.


Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Írország 2005-2008-ra szóló aktualizált stabilitási programjáról


Fontos jogi nyilatkozat

|

52005SC0142

Ajánlás a Tanács véleménye az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Írország aktualizált, a 2004–2007. közötti időszakra szóló stabilitási programjáról  /* SEC/2005/0142 végleges */

	Brüsszel, 2.2.2005SEC(2005) 142 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Írország aktualizált, a 2004–2007. közötti időszakra szóló stabilitási programjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSA költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásnak megerősítéséről szóló, 1466/97/EK tanácsi rendelet[1] előírja, hogy a résztvevő tagállamoknak, azaz akik elfogadták a közös valutát, 1999. március 1-ig stabilitási programokat kell benyújtaniuk a Tanácsnak és a Bizottságnak. E rendelet 5. cikkével összhangban a Tanácsnak valamennyi stabilitási programot meg kellett vizsgálnia a Bizottság értékelései és a Szerződés 114. cikke által felállított Gazdasági és Pénzügyi Bizottság által készített értékelések alapján. A program vizsgálata után a Tanács a Bizottság javaslata alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően előterjesztette véleményét. A rendeletnek megfelelően a tagállamoknak be kell nyújtaniuk a stabilitási programjaik éves aktualizálását, amelyeket szintén megvizsgálhat a Tanács ugyanezen eljárásokkal összhangban.Írországnak az 1999–2001. közötti időszakot felölelő első stabilitási programját 1998. december 2-án terjesztették elő, és azt a Tanács 1999. január 18-án értékelte. Mindegyik ezt követő évben nyújtottak be aktualizálásokat. Írország stabilitási programjának legfrissebb aktualizálását 2004. december 1-én nyújtotta be. A Bizottság szolgálatai elvégezték ezen aktualizálás technikai értékelését, figyelembe véve a Bizottság szolgálatai 2004. őszi gazdasági előrejelzéseinek eredményeit, valamint tekintettel a magatartási kódexre[2], a várható kibocsátás és a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertanra, a 2003–2005. közötti időszak átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásainak ajánlásaira, valamint a költségvetési politikák összehangolásának erősítéséről szóló, a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek 2002. november 27-én tett, a Tanács által megerősített bizottsági közleményre[3]. Az értékelés eredménye a következő:-  A 2007-ig terjedő időszakot felölelő ír stabilitási program friss aktualizálását 2004. december 1-én tették közzé és terjesztették a Bizottság elé; ugyanezen a napon a kormány előterjesztette a 2005. évre vonatkozó költségvetést. Az aktualizálás megfelel „a stabilitási és konvergencia programok tartalmáról és formájáról szóló magatartási kódex[4]” adatkövetelményeinek.-  A programban az ír gazdaság számára megállapított kilátásokat javították a 2003. évi aktualizálásban tervezettekhez képest. A reál GDP növekedés a becslések szerint 2004-ben visszaállt 5,3 %-ra, szemben a megelőző programban várt 3,3 %-kal, amely tükrözi a magasabb hazai és külső hozzájárulást. A 2005–2007 közötti időszakra az aktualizálás úgy tervezi, hogy a reálnövekedés évente átlagosan a GDP 5,2 %-a körül marad. A megegyezés szerinti módszertannak a program adataira való alkalmazásával származtatott lehetséges növekedési ütem kezdetben meghaladja, de a későbbi évek során fokozatosan közelíti a programban előrevetített növekedési ütemet. A harmonizált fogyasztói árindex (HICP) inflációja a feltételezések szerint esni fog – szemben a Bizottság szolgálatai 2004. őszi előrejelzéseinek (amely időben megelőzi az ír költségvetést) magasabb és lanyhább profiljával –, és a programidőszak végére 2 % alá fog csökkenni. A jelenleg rendelkezésre álló információk alapján a program alapját képező makrogazdasági forgatókönyv összességében elfogadhatónak tűnik, nagyjából megfelel a Bizottság szolgálatai értékelésének, ideértve a 2004. őszi előrejelzést, jóllehet a HICP-inflációra tett kivetítés alacsonyabbnak tűnik.-  Az aktualizálás 2004-ben a GDP 0,9 %-ára becsüli az államháztartási többletet, amely jelentősen jobb a korábbi hivatalos előrejelzéseknél (és 2,0 százalékponttal erősebb a 2003. évi aktualizálásban meghatározott tervezett hiánynál). Ez az eredmény a vártnál magasabb adóbevételeknek köszönhető, ideértve az egyszer felmerülő tényezők hatását és különösen a bevételi biztosok (Revenue Commissioners) által végzett különleges vizsgálati eljárásból származó bevételeket (az aktualizálás becslései szerint a GDP 0,5 %-ának felelnek meg), valamint az előirányzottnál alacsonyabb (különösen közberuházási) kiadásoknak. A 2005-től 2007-ig terjedő időszakban a költségvetési stratégia 2005-re a GDP 0,8 %-ának, a program két utolsó évére pedig a GDP 0,6 %-ának megfelelő államháztartási hiányt irányoz elő. A korábbi programhoz képest az előrejelzett államháztartási hiány ráták 2005-ben és 2006-ban a kedvezőbb makrogazdasági forgatókönyv ellenében a GDP 0,6 illetve 0,5 százalékpontjával állnak közelebb az egyensúlyhoz. Eltekintve a kiadási hányad 2005. évi kezdeti növekedésétől, amely a közelmúlt költségvetési intézkedéseinek eredménye, mind a kiadási, mind a bevételi hányad csökkenő tendenciát mutat. A ciklus becsült hatásának a közös módszertannal történő kiigazításával a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg az előrejelzési időszak egészén keresztül többletet mutat, a 2005-ben a GDP 0,2 %-ának megfelelő csekély hiány kivételével. Az ír gazdaság megkülönböztető tulajdonságai azt sejtetik, hogy az ilyen számítások alapját képező kibocsátási különbség-becslések tekintetében szokatlanul magas a bizonytalansági fok. Az írországi költségvetési hiányokat tovább kell pontosítani, mivel egy jelentős közberuházási programot hajtanak végre, amelynek eredményeképp az állami befektetések átlagos aránya a program egészén keresztül jóval meghaladja az elmúlt évek EU-átlagát.-  A költségvetési előrejelzésekkel kapcsolatos kockázatok nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek. Egyrészt, a bevételi előrejelzés valószínűnek tűnik, és a rendkívüli tartalékalapok megléte az előrejelzettnél jobb kibocsátásra utalhat. A kiadások tekintetében Írország a közelmúltban szintén biztató előrelépést tett a kiadási céloknak való megfelelés során, ami arra utal, hogy eredményesnek bizonyulnak az ellenőrzés szigorítására hozott különféle intézkedések. Másrészt fennáll annak kockázata, hogy az általános költségvetési egyenleg gyengébbnek bizonyul az aktualizálásban előrejelzetthez képest. Különösen a kiadások növekedési üteme tűnik némileg visszafogottnak a program utolsó éveiben. A kockázatfelmérés fényében a programban kirajzolódó költségvetési irányvonal elegendőnek tűnik ahhoz, hogy a programidőszak egészén át fenntartsák a Stabilitási és Növekedési Paktum „egyensúlyközeli állapot vagy többlet” követelményét. Ezen kívül elég széles a biztonsági sáv ahhoz, hogy szokásos makrogazdasági ingadozások mellett ne lépjék túl a GDP 3 %-ában meghatározott hiány-határértéket.-  A bruttó államadósság a becslések szerint 2004-ben a GDP 30,5 %-ára csökkent, jóval a Szerződésben a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték alá. Az adóssághányad az előrejelzések szerint nagyjából a GDP 30 %-ának közelében állandósul a 2005–2007. közötti időszakban. A megelőző programhoz hasonlóan mind az elsődleges egyenleg, mind a kamatfizetések és a nominális GDP növekedés közötti kölcsönhatás az előrejelzések szerint az adóssághányad csökkentéséhez járul hozzá, de ezt nagyjából egyensúlyozzák a jelentős stock-flow (tőkefolyam) kiigazítások. Ez utóbbi elsősorban annak hatását tükrözi, hogy a National Pensions Reserve Fund (NPRF, Nemzeti Nyugdíjtartalék-alap) nem államháztartási vagyoni eszközöket szerzett meg; az NPRF-et 2001-ben alapították jövőbeni nyugdíjkötelezettségek előfinanszírozására, az államháztartási forrásokból évente a GNP 1 %-ának megfelelő összeget kap. Amennyiben ezen alapban nem gyülemlenének fel nem államháztartási vagyoni eszközök, a bruttó államadósság a programidőszak egészén keresztül csökkenne.-  Az aktualizálás áttekinti a kormány szerkezeti reformprogramját, amely a közszolgáltatások minőségének javítására, a közkiadások hatékonyságának javítására és az ír gazdaság infrastrukturális igényeire irányul. Az aktualizálás szintén áttekinti az egészségügyi szolgáltatások folyamatban lévő reformját, amely a hatékonysági törekvések egyik eleme. Az aktualizálásban vázolt gazdaságpolitikák az államháztartás területén összességében megfelelnek az országokra lebontott, a 2003–2005. közötti időszakra meghatározott átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak, amelyek azt ajánlották az ír hatóságoknak, hogy fokozzák a közkiadások hatékonyságát, javítsák a középtávú költségvetési keretet és részesítsék előnyben a nemzeti fejlesztési terv infrastrukturális elemeit.-  Úgy tűnik, Írország viszonylag kedvező helyzetben van az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát illetően, a népesség elöregedésével összefüggésben becsült jelentős költségvetési költségek ellenére. Írország viszonylag alacsony adóssághányada, a már meghozott nyugdíjreform-intézkedések és a források NPRF-ben történő felhalmozódása mind hozzájárul a költségvetési fenntarthatósághoz, és segítenek megbirkózni a népességelöregedés kihatásaival. A programban vázolt stratégia a Stabilitási és Növekedési Paktum keretével való összhangon és az NPRF-ben történő további eszközfelhalmozáson alapul. Írország viszonylag alacsony adóhányada képes megkönnyíteni minden olyan fenntarthatósági hézag kisimítását, amely hosszú távon felmerülhet.Ezen értékelés alapján a Bizottság elfogadta az Írország aktualizált stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményre tett mellékelt ajánlást, és továbbítja azt a Tanácsnak.AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Írország aktualizált, a 2004–2007. közötti időszakra szóló stabilitási programjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásának megerősítéséről szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK[5] tanácsi rendeletre, és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:1.  [2005. február 17]-én a Tanács megvizsgálta Írországnak a 2004–2007. közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját. A program megfelel „a stabilitási és konvergenciaprogramok tartalmáról és formájáról szóló magatartási kódex” adatkövetelményeinek.2.  A program alapját képező makrogazdasági forgatókönyv úgy tervezi, hogy 2004-ben a reál GDP növekedés 5,3 % lesz, és az átlagosan 5,2 %-on állandósul a programidőszak fennmaradó részében. A jelenleg rendelkezésre álló információk alapján úgy tűnik, hogy ez a forgatókönyv valószínűsíthető növekedési feltételezéseket tükröz. A HICP-inflációra tett programelőrejelzések azonban alacsonynak tűnnek.3.  A kezdeti, nem tervezett 2004. évi többletet követően – amely tükrözi a vártnál több bevételt (ideértve az egyszeri tényezőkből eredő bevételeket is) és az előirányzott kiadások egy részének elmaradását – az aktualizálásban megfogalmazott stratégia 2005-től kezdődően kis mértékű és nagyjából állandó hiányt tervez. A programidőszak során mind a kiadási, mind a bevételi hányad csökkenő tendenciát mutat, noha az előbbi 2005-ben növekedik a közelmúlt költségvetési intézkedéseinek eredményeként. Ezzel egy időben egy jelentős közberuházási programot hajtanak végre, amelynek eredményeképp az állami beruházási hányad a programidőszakban éppen csak a GDP 4 %-a alatt marad. A ciklus becsült hatásának a közös módszertannal történő kiigazításával a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg az előrejelzési időszak egészén keresztül többletet mutat, egy csekély hiány kivételével 2005-ben. Meg kell azonban állapítani, hogy a kibocsátási különbségre és ennélfogva a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenlegekre tett becslés tekintetében szokatlanul magas a bizonytalansági fok az ír gazdaság megkülönböztető tulajdonságai miatt. A megelőző programhoz képest a mostani aktualizálás erősebb általános költségvetési egyenlegeket tervez a kedvezőbb makrogazdasági forgatókönyv fényében.4.  A költségvetési előrejelzésekkel kapcsolatos kockázatok nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek. Egyrészt a bevételi előrejelzés valószínűnek tűnik, és a rendkívüli tartalékalapok figyelembe vétele a 2006-ra és 2007-re vonatkozó előrejelzésekben az előrejelzettnél jobb kibocsátás lehetőségére utalhat. A kiadások tekintetében Írország a közelmúltban szintén biztató előrelépést tett a kiadási céloknak való megfelelés során, ami arra utal, hogy eredményesnek bizonyulnak a kiadások ellenőrzésének szigorítására nemrég hozott intézkedések. Másrészt fennáll a magasabb összesített hiányok kockázata. Különösen a kiadások növekedési üteme tűnik némileg visszafogottnak a program utolsó éveiben.5.  E kockázatfelmérés fényében a program költségvetési irányvonala elégségesnek tűnik ahhoz, hogy a programidőszak egészén át 2007-ig fenntartsák a Stabilitási és Növekedési Paktum azon középtávú célkitűzését, hogy az egyenleg egyensúlyhoz közeli vagy többlettel jellemezhető legyen. Elég széles biztonsági sávot is nyújt ahhoz, hogy szokásos makrogazdasági ingadozások mellett ne lépjék túl a GDP 3 %-ában meghatározott hiány-határértéket a programidőszak egészén keresztül.6.  Az államadósság a becslések szerint 2004-ben a GDP 30,5 %-ára csökken, jóval a Szerződésben a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték alá. Az adóssághányad a program előrejelzése szerint a GDP 30 %-ának közelében állandósul a 2005–2007. közötti időszakban Amennyiben a National Pensions Reserve Fund (NPRF) nem szerzett volna meg nem államháztartási vagyoni eszközöket, úgy az adóssághányad jelentős mértékben csökkenne a programidőszak egészén keresztül.7.  Úgy tűnik, Írország viszonylag kedvező helyzetben van az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát illetően. Írország viszonylag alacsony adóssághányada, a már meghozott nyugdíjreform-intézkedések és a tartalékok NPRF-ben történő felhalmozódása hozzájárulnak a költségvetési fenntarthatósághoz, és segítenek megbirkózni a népességelöregedés kihatásaival. A programban vázolt stratégia a Stabilitási és Növekedési Paktum keretével való összhangon és az NPRF-ben történő további eszközfelhalmozáson alapul. Írország viszonylag alacsony adóhányada összességében képes megkönnyíteni minden olyan fenntarthatósági hézag kisimítását, amely hosszú távon felmerülhet.8.  Az aktualizálás áttekinti a kormány szerkezeti reformprogramját, amely a közszolgáltatások minőségének javítására, a közkiadások hatékonyságának javítására és az ír gazdaság infrastrukturális igényeire irányul. Az aktualizálásban vázolt gazdaságpolitikák az államháztartás területén összességében megfelelnek az országokra lebontott, a 2003–2005. közötti időszakra meghatározott átfogó gazdaságpolitikai iránymutatások nak, amelyek azt ajánlották az ír hatóságoknak, hogy fokozzák a közkiadások hatékonyságát, javítsák a középtávú költségvetési keretet, és részesítsék előnyben a nemzeti fejlesztési terv infrastrukturális elemeit.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Reál GDP (%-os változás) | SP 2004. december | 5,3 | 5,1 | 5,2 | 5,4 |COM2 | 5,2 | 4,8 | 5,0 | nincs adat |SP 2003. december | 3,3 | 4,7 | 5,2 | nincs adat |HICP-infláció (%) | SP 2004. december | 2,3 | 2,1 | 2,0 | 1,9 |COM 2004. október2 | 2,3 | 2,4 | 2,4 | nincs adat |SP 2003. december | 2,3 | 2,0 | 2,0 | nincs adat |Általános költségvetési egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2004. december | 0,9 | -0,8 | -0,6 | -0,6 |COM 2004. október2 | -0,2 | -0,6 | -0,5 | nincs adat |SP 2003. december | -1,1 | -1,4 | -1,1 | nincs adat |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2004. december | 2,1 | 0,6 | 0,6 | 0,7 |COM 2004. október2 | 1,2 | 0,7 | 0,8 | nincs adat |SP 2003. december | 0,3 | 0,1 | 0,3 | nincs adat |Ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2004. december1 | 1,2 | -0,2 | 0,1 | 0,0 |COM 2004. október2 | 0,1 | 0,0 | 0,3 | nincs adat |SP 2003. december1 | -0,7 | -0,8 | -0,5 | nincs adat |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | SP 2004. december | 30,5 | 30,1 | 30,1 | 30,0 |COM 2004. október2 | 30,7 | 30,7 | 30,6 | nincs adat |SP 2003. december | 33,3 | 33,5 | 33,3 | nincs adat |Megjegyzések: 1 A Bizottság szolgálatainak számításai a programban lévő információk alapján 2 A Bizottság szolgálatainak 2004. őszi előrejelzése Források: Aktualizált ír stabilitási program, 2003. december és 2004. december (SP); a Bizottság szolgálatainak 2004. őszi gazdasági előrejelzései (COM); a Bizottság szolgálatainak számításai. |[1] HL L 209, 1997.8.2. Az e szövegben említett valamennyi dokumentum megtalálható a következő internetes oldalon: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] A Gazdasági és Pénzügyi Bizottságnak a stabilitási és konvergencia programok tartalmáról és formájáról szóló, az ECOFIN-Tanács által 2001.7.10-én jóváhagyott, átdolgozott véleménye.[3] COM(2002) 668, 2002.11.27.[4] A Gazdasági és Pénzügyi Bizottságnak a stabilitási és konvergencia programok tartalmáról és formájáról szóló, az ECOFIN-Tanács által 2001.7.10-én jóváhagyott, átdolgozott véleménye.[5] HL L 209, 1997.8.2, 1. o. Az e szövegben említett dokumentumok megtalálhatók a következő internetes oldalon: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


				|

		52013DC0374

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Szlovénia 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Szlovénia 2012-2016-os időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2013/0374 final - 2012/ () */

Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Szlovénia 2013. évi nemzeti
reformprogramjáról
és Szlovénia 2012-2016-os időszakra vonatkozó stabilitási programjának
tanácsi véleményezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke
(2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i
1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és különösen annak 6. cikke (1)
bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[4],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Az Európai Tanács
2010. március 26-án elfogadta az Európai Bizottság „Európa 2020”
elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a
növekedést és foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát,
amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken
intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa
lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.
(2)       A Bizottság javaslatai
alapján a Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió
gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást
(2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok
foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[5], melyek együtt alkotják az
„integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti
gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált
iránymutatásokat.
(3)       Az állam-, illetve
kormányfők 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és
Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges
ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és
euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó
intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az
Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások
végrehajtása iránt.
(4)       A Tanács
2012. július 6-án ajánlást fogadott el Szlovénia 2012. évi nemzeti
reformprogramjáról, valamint véleményezte Szlovénia 2011–2015-ös időszakra
vonatkozó, aktualizált stabilitási programját.
(5)       A Bizottság
2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést[6], amely elindította a
gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak
2012. november 28-án a Bizottság a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséréről és kiigazításáról szóló 1176/2011/EU rendelet alapján
elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[7], amelyben Szlovéniát azon
tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül
sor.
(6)       Az Európai Tanács
2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési
konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló
prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési
konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak
történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a
versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi
következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(7)       A Bizottság
2013. április 10-én az 1176/2011/EU rendelet 5. cikkének
megfelelően közzétette a Szlovéniára vonatkozó részletes vizsgálat
eredményeit[8].
Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Szlovéniában
súlyos makrogazdasági egyensúlyhiány tapasztalható. Az egyensúlyhiány gyors
kiépülésének megállításához és megszüntetésének kezeléséhez sürgős
politikai intézkedésre van szükség. A magánszektor és az államháztartás
adósságállományának szintje mindeddig az eredménytábla riasztási küszöbértékei
alatt maradt, és a nettó külső adósságállomány is viszonylag korlátozott.
A problémát azonban nem az adósság szintje, hanem a struktúrája jelenti, mivel
jelentős mértékben a vállalati szektorban koncentrálódik. Az egyre
gyorsuló negatív gazdasági tendenciák kontextusában ez aláássa a pénzügyi
szektor stabilitását és bonyolítja a hitelállomány-leépítési folyamatot, többek
között az államadósság szintjével való kölcsönös kapcsolat révén. E
kockázatokhoz társul a munkaerő- és tőkepiacok korlátozott
alkalmazkodóképessége és egy olyan gazdasági szerkezet, amelyben az állami
tulajdon dominál. A politikai bizonytalanság időszakai és a reformok
előtt álló jogi akadályok megakadályozták Szlovéniát abban, hogy
megfelelő módon tudja kezelni az egyensúlyhiányokat és fokozni tudja
alkalmazkodóképességét, így sérülékenysége nőtt a súlyos állami
finanszírozási problémákkal jellemzett időszakban.
(8)       Szlovénia
2013. május 9-én benyújtotta a 2012–2016-os időszakra vonatkozó,
2013. évi stabilitási programját és 2013. évi nemzeti
reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két
program értékelésére egyidejűleg került sor.
(9)       2013. május 23-án a szlovén
hatóságok levelet küldtek a Bizottságnak, amelyben összefoglalják, módosítják
és tisztázzák a nemzeti reformprogramban található fő
kötelezettségvállalásokat.
(10)     A 2013. évi stabilitási
programnak az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács
úgy véli, hogy a jelentős, bár a programidőszak végére ütemezett – a
hiányt a GDP 2009. évi 6,2 %-áról 2012-ben 4,0 %-ára csökkentő –
konszolidációs erőfeszítések ellenére Szlovénia várhatóan nem fogja
megszüntetni a túlzott hiányt 2013-ra, a 2009. végi tanácsi ajánlásban
meghatározott határidőre. Ez elsősorban az említett időpontban
vártnál rosszabb gazdasági környezettel magyarázható. A programban
szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági
forgatókönyv 2013 vonatkozásában nagyjából megalapozott, míg 2014 tekintetében
optimista. Mindenekelőtt a hatóságok azzal számolnak, hogy miután a GDP
2012-ben 2,3 %-kal, 2013-ban pedig 1,9 %-kal visszaesik, 2014-ben
0,2 %-kal növekedni fog, feltételezve, hogy költségvetési intézkedésekre
kerül sor, amelyek következtében az államháztartási hiány (kizárva a banki
feltőkésítést) a GDP 2013. évi 4,2 %-áról 2014-ben a GDP
2,6 %-ára csökken. A Bizottság – változatlan politika feltételezésén
alapuló és csak a 2013. április közepéig elfogadott intézkedéseket figyelembe
vevő – előrejelzése szerint azonban a GDP 2014-ben 0,1 %-kal
visszaesik, a hiány pedig a GDP 4,9 %-a lesz. A programban vázolt
költségvetési stratégia fő célkitűzése a túlzott hiány 2014-ig
történő megszüntetése egy évvel a Tanács által 2009 végén megállapított
határidőt követően, kiegyensúlyozott strukturális egyenleg elérése
2017-re és az adósság arányának stabilizálása a GDP 55 %-a alatt. A
program megerősíti a strukturális értelemben kiegyensúlyozott
költségvetésben meghatározott középtávú költségvetési célt. A középtávú
költségvetési cél nincs összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum
követelményeivel, mert nem veszi megfelelően figyelembe az
idősödéshez kapcsolódó rejtett kötelezettségeket. Az államháztartási
hiányra vonatkozóan tervezett, program szerinti célok összhangban vannak a
túlzott hiány 2014-ig történő megszüntetésével. Tekintettel azonban az
említett évre vonatkozó optimista növekedési előrejelzésre, a bevételi
előrejelzésekkel és a nem kellő mértékben részletezett kiadási
intézkedésekkel összefüggő jelentős kockázatokra [a Tanács úgy ítéli
meg, hogy nem valószínű a túlzott hiány 2014-ig történő
megszüntetése]. E körülmények között további strukturális konszolidációs
intézkedéseket kell meghatározni, elfogadni és végrehajtani annak
biztosításához, hogy az ország a Tanács [2013. június 21-i] ajánlásának
megfelelően legkésőbb 2015-ig hiteles és tartós módon megszüntesse a
túlzott hiányt. A GDP-arányos államadósság több mint megduplázódott a 2008. évi
22,0 %-ról 2012-ben 54,1 %-ra, és a Bizottság 2013. tavaszi
előrejelzése alapján várhatóan 2014-ig tovább növekszik 66,5 %-ra. A
hatóságok szerint a GDP-arányos államadósság 2014-ben és 2015-ben
63,2 %-kal eléri a csúcsot, majd 2016-ban 62,8 %-ra esik vissza. A
GDP-arányos államadóssággal összefüggő kockázatok miatt azonban az arány
magasabb is lehet, többek között a jelentős függő kötelezettségek és
a banki eszközkezelő társaságba transzferált eszközökből eredő
valószínű SFA-tételek következtében, amelyeket a program
előrejelzései nem tartalmaznak.
(11)     2013 májusában a hatóságok
fontos intézkedéseket tettek az államháztartás konszolidációja érdekében.
Megállapodást értek el a szociális partnerekkel a közszféra bruttó alapbéreinek
további 1,25 %-os csökkentéséről az államháztartás egyensúlyáról
szóló 2012. májusi törvényben meghatározott 3 %-os csökkentésen felül. Emellett
a parlament jóváhagyta a strukturális értelemben kiegyensúlyozott/többletet
felmutató költségvetési egyenlegre vonatkozó szabály kidolgozásához szükséges
alkotmányos alap létrehozását. Azonban a költségvetési paktum előírásainak
teljes átültetése különálló alkotmányos végrehajtási törvény révén történik
majd, amelyet a tervek szerint 2013 novemberében terjesztenek a parlament elé
jóváhagyásra. Végül, a parlament csaknem egyhangúlag szigorította a népszavazás
kiírására és eredményességére vonatkozó alkotmányos szabályokat, ami várhatóan
megkönnyíti a költségvetési konszolidációs intézkedések bevezetését.
Tekintettel a gyorsan növekvő adósságra, még fontosabb a 2013. évi
költségvetési stratégia megerősítése és határozott végrehajtása, valamint
a lényeges konszolidációs erőfeszítések eltökélt folytatása a
következő években. Bár egyes adók az uniós átlag alatt vannak, nem lehet
kizárólag az adónövelésre támaszkodni és határozatlan ideig figyelmen kívül
hagyni a kiadások dinamikájának kezelését. Indokoltnak tűnik ezért a
bevételnövelő intézkedéseket további, a strukturális kiadások
visszafogására irányuló költségvetési kiigazítással kiegészíteni. A középtávú
költségvetési keret és a kiadási szabály továbbra sem összpontosít
elegendő mértékben a középtávú célkitűzés elérésére és a hosszú távú
fenntarthatóság biztosítására. Emellett úgy tűnik, hogy egyes
államháztartási szervezetek, különösen a közvetett költségvetési források
felhasználói esetében nem érvényesülnek teljes mértékben a kiadási korlátok.
Végül, nemzetközi és hazai becslések egyaránt arra utalnak, hogy a szlovén
feketegazdaság mérete az uniós átlag felett van, ami jelzi, hogy az adózási
fegyelem javítására van szükség.
(12)     2012 decemberében elfogadásra
került a nyugdíjreform, amely 2013 januárjában lépett hatályba. A reform kezeli
a 2012. évi ajánlásokban azonosított kihívásokat, de nem kellő mértékben,
mivel várhatóan az államháztartásra csak középtávon (2020-ig) gyakorol hatást.
Bár az említett nyugdíjreform fontos lépés, nem tartalmaz konkrét
intézkedéseket az elöregedéssel összefüggő költségek 2020-on túli
visszafogására. További reform-erőfeszítésekre van szükség a
nyugdíjkiadások hosszú távú fenntarthatóságának javításához, többek között a
törvényes nyugdíjkorhatárnak a várható élettartam növekedéséhez való
hozzákapcsolása és az előrehozott nyugdíjazás további visszaszorítása
révén. A tartós ápolás terén a szolgáltatások iránti kereslet meghaladja a
kínálatot, miközben a kiadások szintje viszonylag alacsony. Az
előrejelzések szerint a tartós ápolás iránti kereslet és a kapcsolódó
kiadások az elöregedési trend ismeretében lényegesen növekedni fognak. A
hatályos intézkedések további értékelése hozzájárul a tényeken alapuló
szakpolitikai döntéshozatalhoz ezen a téren.
(13)     Bár a szlovén bankszektor
viszonylag kisméretű (nem éri el az euróövezeti átlag felét), a
legfontosabb bankoknál tartós nyomás nehezedik a – regionális
összehasonlításban továbbra is csekély – tőketartalékra és komoly veszélyt
jelent a gazdaságra nézve az, hogy a tőke tekintetében ezek a bankok az
államtól függnek. Az ismétlődő feltőkésítési igény az állami
tulajdonú belföldi bankoknál koncentrálódik. Bár a magánszektor teljes
adósságának szintje az euróövezeti átlag és a makrogazdasági egyensúlyhiányhoz
kapcsolódó eredménytábla riasztási küszöbértékei alatt van, a probléma
strukturális jellegű. Az adósság nagy része a vállalati szektorban
koncentrálódik és számos vállalkozás túlzottan eladósodott, ami a
nemteljesítő hitelek állományának további növekedéséhez vezet. 2012 végén
a vállalati hitelek 23,7 %-a 90 napos vagy azt meghaladó késedelemben
volt. A beruházások megkönnyítése, a termelékenység és a versenyképesség
fokozása érdekében szükség van a vállalati szektornak történő hitelnyújtás
visszaállítására. A stabilitási program további feltőkésítéseket irányoz
elő. A hatóságok írásban megerősítették arra vonatkozó kötelezettségvállalásukat,
hogy szükség esetén további tőkét biztosítanak. A hitelnyújtás
szűkül, és a gyenge bankok, valamint az állam közötti kölcsönhatás
erősödik. A vállalati hitelek kamata (az 1 millió eurót meghaladó hitelek
esetén) Szlovéniában 2 százalékponttal magasabb, mint az euróövezet egészében
és ez a felár 2012-ben tovább nőtt. Elfogadták a banki
szerkezetátalakításra vonatkozó keretszabályozást, de annak hatékony
végrehajtására még szükség van. A banki eszközkezelő társaság marad a
bankok szanálásának központi intézményi platformja. A kormány által biztosított
legújabb adatokkal kiegészített nemzeti reformprogram ismerteti a banki
eszközkezelő társaság felé lebonyolítandó, a szlovén nemzeti bank által
végrehajtott, alulról felfelé haladó stresszteszteken alapuló eszköztranszferre
vonatkozó terveket. A hatóságok írásban megerősítették, hogy készen állnak
az együttműködésre a Bizottsággal és az EKB-val annak biztosítása
érdekében, hogy egyes bankok esetében független eszközminőségi felülvizsgálatokra
kerüljön sor. A folyamatnak az egész rendszerre ki kell terjednie, hogy
biztosítsa a bankszektor tartós stabilitását. Ez a módszer más országokban
alapvető fontosságúnak bizonyult a bizalom, a hitelesség és a piaci
hozzáférés visszaállítása szempontjából. Az átfogó pénzügyi ágazati stratégia
fontos alapját jelentik az alapos külső értékelés nyomán szerzett
információk.
(14)     A nemzeti reformprogram nem
részletez a banki felügyelet erősítésére irányuló további lépéseket, amit
a 2013. évi részletes vizsgálat szükségesnek ítélt meg. A bankokra vonatkozó
felügyeleti intézkedések tekintetében a programban új információ csak a szlovén
nemzeti bank által végzendő stressztesztekhez kapcsolódik. Az
intézkedések, például a megfelelő makroprudenciális szakpolitikák további
vizsgálatát nem tartalmazza a program.
(15)     2013 márciusában
munkaerő-piaci reformot fogadtak el a munkaerő-piaci szegmentáció
csökkentése és a munkaerő-piaci rugalmasság erősítése érdekében. A
reform az egyéni és csoportos elbocsátások esetén alkalmazott elbocsátási
eljárás egyszerűsítése és az elbocsátási költségek csökkentése révén
csökkenti a határozatlan idejű szerződések védelmét. A határozott
idejű szerződésekre vonatkozó szabályokat a visszaélések felszámolása
érdekében tovább szigorították, és korlátozták a munkaerő-kölcsönzés
keretében történő munkavégzést. Bár a reform jó irányt jelent, még nem
látható, hogy kellően ambiciózus-e ahhoz, hogy lényeges hatást gyakoroljon
a munkaerő-piaci szegmentációra és rugalmasságra, és Szlovénia vonzerejére
a közvetlen külföldi befektetések szempontjából. Nem történtek intézkedések a
diákmunkára vonatkozó szabályok által létrejött duális munkaerőpiac
kezelésére. A nemzeti reformprogram a jó irányba ható intézkedéseket javasol.
2012-ben a fiatalkori munkanélküliségi ráta Szlovéniában jelentősen, 4,9
százalékponttal nőtt, 20,6 %-ra, az általános munkanélküliségi ráta
pedig 0,7 százalékponttal emelkedett, 9 %-ra. A növekvő
munkanélküliség ellenére az Európai Szociális Alap által társfinanszírozott
aktív munkaerő-piaci intézkedésekben részt vevő munkanélküliek száma
az előzetes nemzeti adatok szerint 2012-ben jelentősen csökkent. Nem
történtek intézkedések a munkakörnyezetnek a hosszabb aktív életkorhoz való
igazítása terén, és nem fogadtak el a személyre szabott, egész életen át tartó
tanulást érintő intézkedéseket vagy aktív munkaerő-piaci
intézkedéseket a felsőfokú végzettségű fiatalok, az idősebb
munkavállalók és az alacsony végzettségűek foglalkoztatásának növelése
érdekében. Szlovénia tett néhány intézkedést a készségek és a
munkaerő-piaci igények összehangolásának javítása terén. Az állami
foglalkoztatási szolgálat kísérleti projektet valósított meg, amelyben azt
vizsgálta, hogyan lehet felmérni ezeket az igényeket, de az érdekeltekkel való
együttműködés további fejlesztést igényel. Többet kell tenni a releváns
szakképzési és -oktatási programok vonzerejének növelése érdekében. A kkv-k
tekintetében is sor kerül további, pályaválasztási tanácsadást szolgáló
intézkedésekre. Erősíteni kell a munkaadók szakképzésben és -oktatásban
betöltött szerepét is. Az e téren végrehajtott fejlesztés növelné a
termelékenységet és a versenyképességet.
(16)     A költség-versenyképesség
javítására irányuló szakpolitikai intézkedések csak részlegesek voltak. A
kormány 2012-ben a közszférában körülbelül 3 %-kal csökkentette a
munkavállalónkénti bruttó nominálbért. 2013. május közepén megállapodás
született a szociális partnerekkel a közszférabeli munkaerőköltségek
további csökkentéséről. Az infláció alapján indexált minimálbér – az
átlagbér arányában kifejezve – a legmagasabbak között van az EU-ban, és
2010-ben jelentős diszkrecionális béremelést hajtottak végre. Bár a
munkavállalónkénti nominálbér növekedési rátája 2012-ben negatív volt
(–0,4 %), a fajlagos munkaerőköltségekre mérsékelt pozitív növekedés
volt jellemző (0,7 %), mivel a termelékenység csökkenése
erőteljesebb volt (–1,1 %). A termelékenységnövekedést
erősítő és a fajlagos munkaerőköltségek tartós csökkentését
elősegítő intézkedések hozzájárulnának a versenyképesség
visszaállításához.
(17)     A szlovén gazdaságban fontos
szerepet játszik az állami tulajdon, amelynek számos jellemzője az 1990-es
években lezajlott rendszerváltás óta változatlan maradt. A 90-es években
elfogadott privatizációs és vállalati szerkezetátalakítási eszközök azt
eredményezték, hogy az állam – különösen a pénzügyi szektorban – domináns
maradt. 2011-ben az állami tulajdonú vállalatok a szlovén gazdaság teljes hozzáadott
értékének egyhatodát, a vállalati szektor teljes veszteségének pedig mintegy a
felét termelték, és az összes munkavállaló egynyolcadát foglalkoztatták.
Emellett az állami ellenőrzésű alapok és vállalatok a megnövekedett
adósságszintek, a feltőkésítési igények és a jelentős állami
garanciák kölcsönhatása révén hatást gyakorolnak az államháztartásra. Az állami
tulajdonú vállalatok mérete és gyengesége visszafogja a gazdaság
fejlődését és növekedését, és hozzájárul a fennálló egyensúlyhiányhoz. Az
állami dominancia és az állami eszközök gyakran rosszul működő
kezelése akadályozza a belföldi és külföldi magánbefektetéseket, csökkenti a
termelékenységet és a versenyképességet. A nem pénzügyi szektorbeli állami
vállalatok és az állami tulajdonú pénzügyi intézmények közötti
kereszttulajdonlás továbbterjedési kockázatot teremt, korlátozza a kiigazítást
és torzítja a forráselosztást, különös tekintettel az új befektetésekre.
(18)     A nemzeti
reformprogram vázolja az állami tulajdonlás és a vállalati tőkeáttétel-csökkentés
területére vonatkozó szakpolitikai prioritásokat, de nem részletezi a tervezett
intézkedéseket. A 2013. évi részletes vizsgálat körvonalazta az állami
tulajdonnal összefüggő gazdasági eredményeket, a közvetlen és a függő
fiskális költségek szempontjából, valamint a szokásos kereskedelmi műveletek
torzulása tekintetében. A nemzeti reformprogram azonban a pénzügyi vállalatok
állami tulajdonlásával összefüggésben csak az összehangolás hiányát említi
hátrányként. Összességében a nemzeti reformprogram ugyan tartalmaz pozitív
elemeket, de nem nyújt elegendő információt az állami tulajdonban maradó
vállalatok stratégiai orientációja tekintetében, és nem tartalmaz részletes,
határidőhöz kötött, pénzügyi teljesítményük és irányításuk javítására
vonatkozó kötelezettségvállalásokat. A 2012. évi országspecifikus ajánlásoknak
megfelelően történt néhány intézkedés a vállalatirányítás javítása és az
állami tulajdonú vállalatok privatizációja terén. Elfogadták a Slovenia
Sovereign Holding (SSH – a jövőbeli szlovén állami vagyonkezelő)
létrehozásáról szóló jogszabályt, de annak hatékony végrehajtására van szükség.
Az állami vállalatok vezető testületeibe és felügyelőbizottságaiba
való kinevezések nyilvántartása, valamint az érdekeltségek közzétételére
vonatkozó előírás hozzájárulhat az átláthatóság növeléséhez. A nemzeti
reformprogram bejelentette, hogy 2013 utolsó negyedévére elkészül a
privatizációs stratégia, ezt a 2013. május 23-i levél szerint előrehozták
a harmadik negyedévre. Időközben a kormány egy listát terjesztett a
parlament elé, amelyben 15 vállalatot privatizációra javasolt. A kisebbségi
részesedések és a kkv-k mellett a lista jelentős vállalatokat is
tartalmaz, például a második legnagyobb bankot, az NKBM-et.
(19)     Szlovéniában nagy a
szabályozott szakmák száma és van mozgástere a belépési korlátok jelentős
csökkentésének, ami a foglalkoztatás és a verseny szempontjából pozitív
hatással járna. A szlovén hatóságok 2012-ben reformfolyamatot indítottak számos
szabályozott szakma felülvizsgálatára a jelenlegi szabályozott szakmák jobb
meghatározása, az adminisztratív költségek csökkentése és a szakma
gyakorlásához való hozzáférés egyszerűsítése céljából. A jogszabályok
első – a kézműipar, az idegenforgalom és az építőipar területét
érintő – csomagjának elfogadását 2013 elejére tervezték. A kisipar
kivételével azonban a reform elmaradt az ütemtervtől. Szlovénia
megteremtette a jogi feltételeket egy független versenyhivatal létrehozása
számára, de még biztosítania kell, hogy megfelelő személyzet folyamatosan
rendelkezésre álljon. A jogszabályt módosítani kell, hogy a hivatal pénzügyi
függetlenségének biztosítása érdekében külön költségvetési sort kapjon. Az
elsőfokú bírósági eljárás a polgári és kereskedelmi peres ügyekben,
valamint a csődeljárásokban indokolatlanul hosszú. Bár vannak pozitív
jelek arra vonatkozóan, hogy rövidül a polgári és kereskedelmi ügyek
időtartama, további erőfeszítésre van szükség e kérdések kezeléséhez,
mivel akadályozzák az üzleti tevékenységet és csökkentik Szlovénia vonzerejét a
közvetlen külföldi befektetések szempontjából. Ebben az összefüggésben az egy
lakosra jutó bírók számának a nemzeti reformprogramban vázolt,
előirányzott csökkentését a hatékonyság jelentős fokozásával kell
ellensúlyozni.
(20)     A nemzeti
reformprogram megerősíti annak szükségességét, hogy a pénzügyi
nehézségekkel küzdő nem pénzügyi vállalatokat át kell alakítani, de a
vállalati szerkezetátalakítással összefüggő szakpolitikai kihívás és
válasz további, a piaci alapú megoldásokra összpontosító kidolgozást igényel. További
intézkedésekre van szükség ahhoz, hogy az ország vonzóvá váljon a
magánbefektetések, többek között a közvetlen külföldi befektetések számára, és
biztosítani kell a magánszektorral való tehermegosztást, az adófizetők
forrásainak megőrzése érdekében. A szerkezetátalakításnak az átalakított
vállalatok állami finanszírozás nélküli értékesítéséhez kell vezetnie.
(21)     Szlovéniában jelenleg zajlik a
jogszabályok módosítása a fizetésképtelenségi eljárás hatékonyságának fokozása
érdekében. A kormány 2013 áprilisában módosította a pénzügyi
műveletekről, a fizetésképtelenségi eljárásról és a kötelező
megszüntetésről szóló törvényt. A módosítások pontosítják a
fizetésképtelenség fogalommeghatározását és ösztönzőket vezetnek be annak
érdekében, hogy a vállalatvezetők időben jelentsék be a
fizetésképtelenséget. A jelenlegi fizetésképtelenségi szabályok nem
biztosítanak elegendő ösztönzőt és szankciót annak biztosításához,
hogy a fizetésképtelenség bejelentésére korai szakaszban sor kerüljön. A
kötelező elszámolási eljárások (bírósági eljárásban történő
reorganizáció) bonyolultak és az adóst részesítik előnyben, különösen a
kkv-k és a mikrovállalkozások esetén. Nincs kellő ösztönzés a bíróságon
kívüli, korai rendezésre, ami hozzájárulhatna az életképes vállalkozások
folytatásának biztosításához. Új jogszabályokat jelentettek be, amelyek
lehetővé teszik a túlzottan eladósodott vállalatok pénzügyi átalakítását a
folyamat elején, és 2013. május végén az igazságügyminisztérium olyan
jogszabályi módosításokat terjeszt elő, amelyek megkönnyítik a bíróságon
kívüli szerkezetátalakítást és az adósságátütemezést. A megfelelő jogi
szabályozás, amely összeegyeztethető ösztönzőket biztosít a
hitelezők, a tulajdonosok és a vezetés számára, alapvető lenne a
fizetésképtelen, de életképes vállalkozások pénzügyi átalakításának
megkönnyítéséhez.
(22)     Az európai szemeszterrel
összefüggésben a Bizottság elvégezte Szlovénia gazdaságpolitikájának átfogó
elemzését, értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot,
valamint bemutatta a részletes vizsgálat eredményeit. Figyelembe vette nemcsak
a programok Szlovénia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és
gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy
azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy
az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a
jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az
alábbi 1–9. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett
ajánlásait.
(23)     A Tanács ezen értékelés
fényében megvizsgálta Szlovénia stabilitási programját, és arról alkotott
véleményét[9]
különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.
(24)     A Bizottság által elvégzett
részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Szlovénia
nemzeti reformprogramját és stabilitási programját. A Tanács 1176/2011/EU
rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi ajánlások tükrözik.
(25)     Az európai szemeszter
keretében a Bizottság elkészítette az euróövezet egészének gazdaságpolitikájára
vonatkozó elemzését is, amely alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon
tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euró. Szlovéniának ezen ajánlások teljes
körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is
gondoskodnia kell,
AJÁNLJA, hogy Szlovénia 2013–2014-ben
tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           2013-ban és azt követően
kellően meghatározott strukturális intézkedésekkel alátámasztva hajtsa
végre és erősítse meg a költségvetési stratégiát, hogy biztosítsa a
túlzott hiány fenntartható módon történő kiigazítását 2015-ig, valamint a
túlzotthiány-eljárás keretében a tanácsi ajánlásban meghatározott
strukturálisegyenleg-javítást. A túlzott hiány megszüntetését követően
hajtson végre olyan strukturális kiigazítást, amely lehetővé teszi, hogy 2017-ig
elérje a középtávú költségvetési célt. A költségvetési egyensúlyhiányok tartós
kiigazítása ambiciózus strukturális reformok végrehajtását teszi szükségessé,
amelyek javítják a gazdaság alkalmazkodóképességét és élénkítik a potenciális
növekedést, valamint a foglalkoztatást. Biztosítson növekedést
elősegítő kiadási politikát, fogadjon el intézkedéseket az adózási
fegyelem javítása érdekében és hajtson végre intézkedéseket a kiadási oldalon,
a közkiadásoknak az államháztartás valamennyi szintjén történő rendszeres
felülvizsgálatával alátámasztva. A konszolidáció hitelességének javítása
érdekében 2013 végéig fejezze be a strukturális értelemben
kiegyensúlyozott/többletet felmutató költségvetési egyenlegre vonatkozó szabály
elfogadását, tegye kötelezővé, átfogóvá és átláthatóvá a középtávú
költségvetési keretet és erősítse meg a költségvetési politikát
ellenőrző független testületek szerepét. Tegyen intézkedéseket az
állam függő kötelezettségeinek fokozatos csökkentésére.
2.           Erősítse meg a
nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságát 2020-on túl is a releváns
paraméterek további kiigazításával, többek között a törvényes
nyugdíjkorhatárnak a várható élettartam növekedésével való összekapcsolása
révén, megőrizve a nyugdíjak megfelelőségét. Fogja vissza a tartós
ápolással összefüggő, az elöregedéshez kapcsolódó kiadásokat és javítsa a
szolgáltatásokhoz való hozzáférést azáltal, hogy az intézményi ápolás helyett
az otthoni ápolást helyezi előtérbe, erősítse meg az ellátások
célzottságát és a rászorultság vizsgálatát és a betegség miatti
korlátozottság/ráutaltság kialakulásának csökkentése érdekében erősítse
meg a megelőzést.
3.           Biztosítsa, hogy a bérek
alakulása, beleértve a minimálbért is, támogassa a versenyképességet és a
munkahelyteremtést. Szorosan kövesse nyomon a legutóbbi munkaerő-piaci
reform hatásait és szükség esetén állapítsa meg, hogy mely területeken van
szükség további intézkedésre a munkahelyteremtés előmozdítása és a
szegmentáció felszámolása érdekében, beleértve a diákmunka szabályozását is.
Tegyen további intézkedéseket a felsőfokú végzettségű fiatalok, az
idősebb munkavállalók és az alacsony végzettségűek foglalkoztatásának
növelése érdekében, az erőforrásokat a személyre szabott aktív
munkaerő-piaci politikára összpontosítva, és javítva azok hatékonyságát.
Kezelje a készségigények és a készségkínálat közötti összhang hiányát a
releváns szakképzési és -oktatási programok vonzerejének növelésével és az
érdekeltekkel való együttműködés további fejlesztésével a
munkaerő-piaci igények értékelése terén.
4.           Európai partnerekkel való
együttműködésben tegye meg a szükséges intézkedéseket ahhoz, hogy 2013
júniusáig független külső tanácsadót bízzon meg a rendszerszintű
banki eszközminőségi felülvizsgálat elvégzésével. 2013-ban fejezze be ezt
a folyamatot, a már állami támogatási eljárás hatálya alá tartozó két bank
esetében felgyorsítva azt, hogy mérlegük helyreállítása minél előbb
megtörténhessen. Álljon készen további tőke biztosítására, amennyiben az
eszköztranszfer vagy az eszközminőségi felülvizsgálat során további
hiányosságok merülnek fel. Valamennyi intézkedést, ideértve a tőkeigények
objektív értékelését, a banki eszközkezelő társasághoz irányuló
eszköztranszfert, az eszközvédelmi programot, a szerkezetátalakítási
intézkedések operatív megvalósítását az állami támogatásra vonatkozó szabályok
teljes körű betartásával kell végrehajtani, amennyiben állami támogatás
nyújtására sor került. Ezzel párhuzamosan 2014 márciusáig hajtson végre átfogó
ágazati stratégiát, hogy biztosítsa az átalakított bankok magas színvonalú
vállalatirányítását és lényegesen javítsa az ágazat irányítását,
kockázatkezelését és nyereségességét, többek között konszolidáció révén,
amennyiben szükséges. Haladjon előre az NKBM bejelentett privatizációjának
előkészítésével és 2013 szeptemberéig dolgozzon ki ambiciózus ütemtervet a
bankok közvetett és közvetlen állami részesedéseinek elidegenítésére.
5.           2013 végéig vizsgálja felül a
banki szabályozási keretet és e felülvizsgálat alapján erősítse meg a
felügyeleti kapacitást, az átláthatóságot és a statisztikai közzétételt.
6.           Gyorsítsa fel a szabályozott
szolgáltatások reformját, többek között a belépési korlátok jelentős
csökkentésével. A versenyhivatal függetlenségének és megfelelő, valamint
autonóm finanszírozásának biztosítása révén javítsa az üzleti környezetet.
7.           A korábbi
erőfeszítésekre építve csökkentse tovább a polgári és kereskedelmi peres
ügyek elsőfokú bírósági eljárásának időtartamát és a lezáratlan
ügyek, különösen a végrehajtási ügyek számát.
8.           A kormány tervezett – 2013
szeptemberéig lezárandó – stratégiájának részeként gazdasági kritériumok
alapján sorolja be az alapvető és nem alapvető állami eszközöket, a
nem alapvető eszközök elidegenítésének céljával. Megfelelő
időben tegye teljes mértékben működőképessé a szlovén állami
vagyonkezelőt és ruházza át valamennyi részesedés tulajdonjogát és
kezelését a holdingra, esetleg kizárva azokat, amelyek szerepelnek azon
vállalatok listáján, amelyeket azonnali teljes privatizációra jelöltek ki.
Kezdettől fogva biztosítsa a szlovén vagyonkezelő szakmai
irányítását, esetleg nemzetközi szakértők bevonásával és biztosítva az
egyértelműen meghatározott, szokásos piaci feltételek szerinti kapcsolatot
az érintett vállalatokkal. Az alapvető részesedések vonatkozásában
dolgozzon ki ágazatspecifikus stratégiát a nyereségesség és a vállalatirányítás
javítására. Vezesse be az állami vállalatok vezető testületeibe és
felügyelőbizottságaiba való kinevezések kötelező és a nyilvánosság
számára hozzáférhető nyilvántartását, az érdekeltségek közzétételére
vonatkozó előírásokkal. Biztosítsa, hogy a szabályozási keret könnyítse
meg a nem alapvető eszközök elidegenítését, valamint azt, hogy az
adminisztratív korlátok a minimálisra csökkenjenek.
9.           Állapítsa meg a túlzottan
eladósodott/alultőkésített, de életképes vállalatok tartós
szerkezetátalakítása előtt álló valamennyi jogi és adminisztratív akadályt
és kezdje meg azok – piaci alapú megoldások révén történő – felszámolását.
Ezzel összefüggésben tegyen intézkedéseket a magánszférával való megfelelő
tehermegosztás biztosításához, a magánbefektetések fokozásához, beleértve a
külföldi közvetlen befektetéseket, és ahhoz, hogy a szerkezetátalakítás
részeként a bajba jutott vállalatoknál hatékonyságnövelést lehessen
megvalósítani. 2013 szeptemberéig fogadja el a bíróságon kívüli átalakításhoz
szükséges jogi keretet, biztosítva, hogy az összhangban van a
fizetésképtelenségre vonatkozó előírásokkal és mind a hitelezőket,
mind a részvényeseket ösztönzi arra, hogy bíróságon kívüli átalakítási megállapodásra
jussanak. Javítsa a vállalati fizetésképtelenségi eljárások és a bírósági
eljárásban történő elszámolások végrehajtását, beleértve a
csődeljárásokhoz kapcsolódó, folyamatban lévő bírósági ügyek gyors
lezárását, az elidegenítési érték maximalizálása és a nemteljesítő hitelek
időben történő és hatékony szanálásának megkönnyítése érdekében.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL L 306., 2011.11.23., 25. o.
[3]               COM(2013) 374 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 és P7_TA(2013)0053.
[5]               A Tanács 2013. április 22-i 2013/208/EU határozata.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 122 final.
[9]               Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése
értelmében.