title: Az EFTA Felügyeleti Hatóság ajánlása 55/04/COL (2004. március 30.) a gabonafélékben és egyes egyéb növényi eredetű termékekben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének való megfelelést biztosító 2004. évi összehangolt megfigyelési programról

text:
               2.6.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 139/20

      AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG AJÁNLÁSA

   55/04/COL
   (2004. március 30.)
   a gabonafélékben és egyes egyéb növényi eredetű termékekben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének való megfelelést biztosító 2004. évi összehangolt megfigyelési programról
   AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG,
   tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra, és különösen annak 109. cikkére és 1. jegyzőkönyvére,
   tekintettel az EFTA-államok közötti, a Felügyeleti Hatóság és a Bíróság létrehozásáról szóló megállapodásra, és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjára, valamint 1. jegyzőkönyvére,
   tekintettel az EGT-megállapodás II. melléklete XII. fejezetének 38. pontjában említett jogi aktusra (A gabonafélékben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1986. július 24-i 86/362/EGK tanácsi irányelv (1)), amelyet legutóbb az 1. jegyzőkönyvével módosítottak és igazítottak az EGT-megállapodáshoz, és különösen annak 7. cikke (2) bekezdésének b) pontjára,
   tekintettel az EGT-megállapodás II. melléklete XII. fejezetének 54. pontjában említett jogi aktusra (Az egyes növényi eredetű termékekben – többek között a gyümölcsökben és zöldségekben –, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1990. november 27-i 90/642/EGK tanácsi irányelv (2)), amelyet legutóbb az 1. jegyzőkönyvével módosítottak és igazítottak az EGT-megállapodáshoz, és különösen annak 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjára,
   az EFTA Felügyeleti Hatóságot támogató EFTA Élelmiszer Bizottsággal lefolytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az EFTA Felügyeleti Hatóságnak olyan rendszer kidolgozása felé kell haladnia, amely lehetővé teszi a peszticideknek való tényleges kitettség becslését az étrend alapján. A reális értékek meghatározása céljából ismerni kell a peszticid-szermaradványok megfigyeléséhez kapcsolódó adatokat több olyan élelmiszeripari termékre vonatkozóan, amelyek az Európában szokásos táplálkozás fő összetevőit képezik. Általánosan elfogadott nézet, hogy az Európában szokásos táplálkozás fő összetevőit mintegy 20–30 élelmiszeripari termék képezi. Tekintetbe véve a peszticid-szermaradványok megfigyelése céljából rendelkezésre álló nemzeti szintű forrásokat, a tagállamok évente mindössze nyolc termék mintáinak elemzését tudják elvégezni összehangolt megfigyelési program keretében. A peszticidek felhasználása hároméves ciklusonként változik. Ezért általánosságban hároméves ciklusonként valamennyi peszticid megfigyelését el kellene végezni 20–30 élelmiszeripari termék esetében.

               (2)

               Az ezen ajánlás hatálya alá tartozó peszticid-szermaradványokat megfigyelés alá kell vonni 2004 folyamán, mivel ez lehetővé teszi ezen adatok felhasználását az étrend alapján történő tényleges kitettség becsléséhez.
               A mintavételek számát illetően szisztematikus statisztikai megközelítésre van szükség az összehangolt megfigyelés során. Ilyen megközelítést dolgozott ki a Codex Alimentarius Bizottság (3). A binomiális valószínűségi eloszlás alapján kiszámítható, hogy 650 minta vizsgálata alapján 99 % feletti valószínűséggel azonosítható egy olyan minta, amely a kimutathatósági határt (LOD) meghaladó mértékben tartalmaz peszticid-szermaradványokat, amennyiben a növényi eredetű termékek kevesebb mint 1 %-a tartalmaz szermaradványokat a kimutathatósági határt túllépő mértékben. Ezeket a mintavételeket az Európai Gazdasági Térség teljes területén kell elvégezni. Az EFTA-államoknak ajánlott, hogy a népesség és a fogyasztók száma alapján termékenként és évenként legalább 12 mintát vegyenek.

               (3)

               A Bizottság közzétette a Peszticid-szermaradványok analízisére vonatkozó minőség-ellenőrzési eljárásokról szóló új iránymutatást (4). Ezeket az iránymutatásokat az EFTA-államok analitikai laboratóriumainak a lehető legteljesebb mértékben végre kell hajtaniuk, valamint ezeket a megfigyelési programok során szerzett tapasztalatok ismeretében folyamatosan felül kell vizsgálni.

               (4)

               A 90/642/EGK irányelv 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja, valamint a 86/362/EGK irányelv 7. cikke (2) bekezdésének a) pontja kötelezi az EFTA-államokat a nemzeti ellenőrzési programjaik kidolgozásakor alkalmazott kritériumok pontos megadására. Ezen információknak tartalmazniuk kell: i. a mintavételek számát és a lefolytatandó vizsgálatokat illetően alkalmazott kritériumokat, az alkalmazott jelentési szinteket, a jelentési szintek megállapításának kritériumait; ii. az EGT-megállapodás II. melléklete XII. fejezetének 54n pontjában említett jogi aktus (Az élelmiszerek hatósági ellenőrzésével kapcsolatos további intézkedésekről szóló, 1993. október 29-i 93/99/EGK tanácsi irányelv (5)) alapján az analízist lefolytató laboratóriumok akkreditálásának részletes adatait; iii. a jogsértések számát és jellegét, valamint a megtett intézkedéseket.

               (5)

               A megfigyelési programok eredményeihez kapcsolódó információk kezelésére, tárolására és továbbítására különösen alkalmasak az elektronikus/informatikai módszerek. Annak érdekében, hogy az EK-tagállamok elektronikus levelezés útján szolgáltathassanak adatokat a Bizottság számára, adatformátumokat fejlesztettek ki. Az EFTA-államok ugyanezeket az adatformátumokat használhatják, tehát az EFTA Felügyeleti Hatóság számára jelentéseiket egységes formátumban küldhetik meg. Ezen egységes formátum további fejlesztését leghatékonyabban a Bizottság végzi iránymutatások kialakításával,

         AJÁNLJA AZ EFTA-ÁLLAMOKNAK,

               1.

               Hogy mintavételt és analízist végezzenek az ezen ajánlás mellékletében meghatározott termék/peszticid-szermaradvány kombinációkra vonatkozóan, évenként és termékenként legalább 12 mintát vegyenek, értelemszerűen tükrözve az adott EFTA-állam piacán a nemzeti, EGT és harmadik országbeli termékek részesedését.
               A súlyos kockázatot jelentő peszticidek – pl. az OP-észterek, az endoszulfán és az N-metilkarbamátok – esetében az almán, a paradicsomon, a fejes salátán, a póréhagymán és a fejes káposztán vett ésszerű számú minta felhasználásával lehetőség szerint el kell végezni a második laboratóriumi minta egyes egységeinek egyedi analízisét is abban az esetben, ha ilyen peszticideket mutatnak ki, és különösen ha a termény egyetlen termelőtől származik. Az egységek számának összhangban kell lennie az EGT-megállapodás II. melléklete XII. fejezetének 54zz pontjában említett jogi aktussal (A növényi és állati eredetű termékekben és azok felszínén található peszticid-szermaradványok hatósági ellenőrzésére szolgáló közösségi mintavételi módszerek megállapításáról és a 79/700/EGK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2002. július 11-i 2002/63/EK bizottsági irányelv (6)).
               Két mintát kell venni. Amennyiben az első laboratóriumi minta kimutathatóan tartalmazza valamelyik vizsgált peszticidet, a második minta egységeit különállóan kell elemezni.

               2.

               Az ezen ajánlás mellékletében meghatározott termék/peszticid-szermaradvány kombinációk szempontjából vizsgált minták analízisének eredményeit legkésőbb 2005. augusztus 31-ig jelenteni kell, feltüntetve:

                           a)

                           az alkalmazott vizsgálati módszereket és a mért szinteket, a peszticid-szermaradványok analízisére vonatkozó minőségellenőrzési eljárásokról szóló iránymutatásban meghatározott minőség-ellenőrzési eljárásokkal összhangban;

                           b)

                           a jogsértések száma és jellege, valamint a megtett intézkedések.

                     A jelentést olyan formátumban kell elkészíteni – beleértve az elektronikus adatformátumot is – amely megfelel az összehangolt közösségi megfigyelési programokra vonatkozó ajánlások végrehajtásáról szóló EGT-államoknak címzett útmutatónak (7).

               3.

               Az EFTA Felügyeleti Hatóság és az EFTA-államok részére legkésőbb 2004. augusztus 31-ig el kell juttatni a 86/362/EGK irányelv 7. cikkének (3) bekezdése és a 90/642/EGK irányelv 4. cikkének (3) bekezdése alapján megkövetelt valamennyi, a 2003. évben végzett megfigyelésre vonatkozó információt, a peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékeinek való megfelelés legalább mintavételezéses ellenőrzés általi biztosítása érdekében. Az információknak tartalmazniuk kell:

                           a)

                           a peszticid-szermaradványokra vonatkozó nemzeti programok eredményeit;

                           b)

                           a laboratóriumok minőség-ellenőrzési eljárásaira vonatkozó információkat, különösen a peszticid-szermaradványok analízisére vonatkozó minőség-ellenőrzési eljárásokról szóló iránymutatások azon szempontjaira vonatkozó információkat, amelyeknek alkalmazása nem állt módjukban vagy nehézségekbe ütközött;

                           c)

                           az analízist lefolytató laboratóriumok akkreditációjával kapcsolatos információkat (beleértve az akkreditáció típusát, az akkreditációs testületet és az akkreditációs tanúsítvány másolatát) a 93/99/EGK irányelv 3. cikkének rendelkezéseivel összhangban;

                           d)

                           azon jártassági vizsgálatokkal és körtesztekkel kapcsolatos információkat, amelyekben a laboratórium részt vett.

               4.

               A 90/642/EGK és a 86/362/EGK irányelvek által a 2005. évre meghatározott peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének megfigyelését célzó nemzeti program tervezetét legkésőbb 2004. szeptember 30-ig el kell juttatni az EFTA Felügyeleti Hatóság számára, amelynek tartalmaznia kell az alábbi információkat:

                           a)

                           a mintavételek számát és a lefolytatandó vizsgálatok meghatározására alkalmazott kritériumokat;

                           b)

                           az alkalmazott jelentési szinteket, valamint a jelentési szintek megállapításának kritériumait; továbbá

                           c)

                           a 93/99/EGK irányelv alapján a vizsgálatokat lefolytató laboratóriumok akkreditációjának pontos adatait.

      Ennek az ajánlásnak a címzettje Izland, Liechtenstein és Norvégia.
      Kelt Brüsszelben, 2004. március 30-án.

            az EFTA Felügyeleti Hatóság részéről

         Bernd HAMMERMANN

            bizottsági testületi tag

         Niels FENGER

            igazgató

      (1)  HL L 221., 1986.8.7., 37. o.

      (2)  HL L 350., 1990.12.14., 71. o.

      (3)  Codex Alimentarius, Peszticid-szermaradványok az élelmiszerekben, Róma, 1994, ISBN 92-5-203271-1; II. kötet, 372. oldal

      (4)  SANCO/10476/2003 számú dokumentum, http://europa.eu.int/comm/food/plant/protection/resources/qualcontrol_en.pdf

      (5)  HL L 290., 1993.11.24., 14. o.

      (6)  HL L 187., 2002.7.16., 30. o.

      (7)  Az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottságnak évenként tudomásul vételre mutatják be.

      MELLÉKLET
      Megfigyelendő peszticid/termék kombinációk

                  A vizsgált peszticid-szer maradvány

                  Év

                  2004

                  2005 (1)

                  2006 (1)

                  Acefát

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Aldikarb

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Azinfosz-metil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Azoxisztrobin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Benomil-csoport

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Brómpropilát

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Kaptán

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Klórtalonil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Klórpirifosz

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Klórpirifosz-metil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Cipermetrin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Ciprodinil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Deltametrin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Diazinon

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Diklofluanid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Dikofol

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Dimetoát

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Difenil-amin (2)

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Endoszulfán

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Fenhexamid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Folpet

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Imazalil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Iprodion

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Krezoxim-metil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Lambda-cihalotrin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Malation

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Maneb-csoport

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Mekarbám

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Methamidofosz

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metalaxil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metidation

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metiokarb

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metomil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Miklobutanil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Ometoát

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Oxidemeton-metil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Paration

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Permetrin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Forát

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Pirimifosz-metil

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Procimidon

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Propizamid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Spiroxamin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Tiabendazol

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Tolilfluanid

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Triazofosz

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Vinklozolin

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                              (a)

                              Körte, barack, bab (friss vagy fagyasztott), burgonya, répa, narancs/mandarin, őszibarack/nektarin, paraj (friss vagy fagyasztott).

                              (b)

                              Karfiol, paprika, búza, padlizsán, rizs, szőlő, uborka, borsó (friss/fagyasztott, hüvely nélkül).

                              (c)

                              Alma, paradicsom, fejes saláta, szamóca, póréhagyma, narancslé, fejes káposzta, rozs/zab.

         (1)  A 2005. és 2006. évekre vonatkozó követelmények tájékoztató jellegűek; az ezen évekre javasolt programok szerint határozzák meg.

         (2)  A difenil-amint csak az alma és a körte esetében kell vizsgálni.

                  (a)

                  Körte, barack, bab (friss vagy fagyasztott), burgonya, répa, narancs/mandarin, őszibarack/nektarin, paraj (friss vagy fagyasztott).

                  (b)

                  Karfiol, paprika, búza, padlizsán, rizs, szőlő, uborka, borsó (friss/fagyasztott, hüvely nélkül).

                  (c)

                  Alma, paradicsom, fejes saláta, szamóca, póréhagyma, narancslé, fejes káposzta, rozs/zab.


title: A Tanács ajánlása ( 2012. július 10. ) Németország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Németország 2012–2016-os időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi vélemény adásáról

text:
               24.7.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 219/35

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2012. július 10.)
   Németország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Németország 2012–2016-os időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi vélemény adásáról
   2012/C 219/10
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), melyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Tanács 2011. július 12-én ajánlást (3) fogadott el Németország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményt adott Németország 2011–2014-es időszakra vonatkozó, aktualizált stabilitási programjáról.

               (4)

               A Bizottság 2011. november 23-án elfogadta a második éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció második európai szemeszterét. A Bizottság a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) alapján 2012. február 14-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Németországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes felülvizsgálatra kerül sor.

               (5)

               A Tanács 2011. december 1-jén következtetéseket fogadott el, amelyekben felhívta a szociális védelemmel foglalkozó bizottságot, hogy a Foglalkoztatási Bizottsággal és más bizottságokkal együttműködésben nyújtsa be a Tanácsnak az Európa 2020 szakpolitikai ciklus keretében javasolt intézkedésekkel kapcsolatos észrevételeit. Az említett észrevételek a Foglalkoztatási Bizottság véleményének részét képezik.

               (6)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2012. február 15-én elfogadta a 2012. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2012. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án jóváhagyta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás normál feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (8)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án arra is felkérte az Euro Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.

               (9)

               Németország 2012. április 18-án benyújtotta a 2012–2016-es időszakra vonatkozó stabilitási programját, 2012. április 12-én pedig 2012. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (10)

               A túlzotthiány-eljárás keretében Németország által a 2008–2011-es időszakra vonatkozóan tett, 2012. évi első bejelentésben szereplő hiány- és adósságadatok szerint a költségvetési hiány 2011-ben a Szerződésben a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték alatt volt. Emellett a Bizottság szolgálatainak 2012. tavaszi előrejelzése szerint a költségvetési hiány a Szerződés szerinti referenciaérték alatt marad és az előrejelzés időszakában tovább csökken. Ennek eredményeként és a Stabilitási és Növekedési Paktum előírásaival összhangban a Bizottság május 30-án a Németországban fennálló túlzott hiányról szóló határozat hatályon kívül helyezéséről szóló tanácsi határozatra irányuló ajánlást fogadott el a Szerződés 126. cikke (12) bekezdése szerint (5).

               (11)

               A stabilitási programnak az 1466/97/EK rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A stabilitási program 2012–2013-ra vonatkozó előrejelzései nagyjából összhangban vannak a Bizottság szolgálatainak 2012. tavaszi előrejelzésével a gazdasági növekedés üteme és szerkezete, valamint a munkaerőpiac alakulása tekintetében. A stabilitási program későbbi évekre vonatkozó, a gazdasági növekedést érintő előrejelzései nagyjából összhangban vannak a Bizottságnak Németország középtávú potenciális növekedési rátájára vonatkozó becslésével. A stabilitási programban felvázolt költségvetési stratégia célja a középtávú költségvetési cél elérése már 2012-ben, és a 2011. évi, a GDP 1,0 %-át kitevő – tehát jóval a 2013-ra kitűzött határidő előtt jelentősen a Szerződés szerinti 3 %-os referenciaérték alatti – nominális hiányból kiindulva 2014-től gyakorlatilag kiegyensúlyozott nominális költségvetés megvalósítása. A stabilitási program pontosítja az előzőleg a GDP 0,5 %-át kitevő (pontosabban a GDP 0,5 %-a körüli szűk tartományban mozgó) strukturális hiányban megállapított középtávú költségvetési célt, ami megfelelően tükrözi a Stabilitási és Növekedési Paktum előírásait, amelyek szerint a hiány nem haladhatja meg a GDP 0,5 %-át. A hiányra és az adósságra vonatkozó célokkal összefüggésben kockázatok különösen akkor merülhetnek fel, ha a pénzügyi szektor stabilizálásához további intézkedések válnak szükségessé. Az (újraszámított) strukturális költségvetési egyenleg (6) alapján Németország úgy tervezi, hogy a stabilitásiprogram-időszak egészében betartja középtávú költségvetési célját, ami a kockázatelemzést figyelembe véve is indokoltnak tűnik. A stabilitási programban szereplő adatok szerint és a kockázatelemzés figyelembevételével az államháztartási kiadások növekedési rátája – figyelembe véve a bevételi oldali diszkrecionális intézkedéseket – 2012-ben meghaladja a Stabilitási és Növekedési Paktumban meghatározott kiadási szintet, míg 2013-ban megfelel annak.
               A tervek szerint a bruttó államadósság aránya 2012-ben 0,8 százalékponttal növekszik, a GDP 82,0 %-ára, majd 2013-ban a GDP 80 %-ára esik vissza, és ezután csökkenő pályán marad. A túlzott hiány megszüntetését követően Németország az átmeneti időszakban tervei szerint elegendő előrelépést tesz ahhoz, hogy megfeleljen a Stabilitási és Növekedési Paktumban az adósságcsökkentésre vonatkozóan meghatározott referenciamértéknek.

               (12)

               A szövetségi kormány intézkedéseket tett az állami egészségügyre fordított kiadások hatékonyságának növelése érdekében, és javasolta a tartós ápolás-gondozás reformját. További erőfeszítésekre van szükség az egészségügy hatékonyságának javítása érdekében, a kiadások várható további növekedésének visszafogásához. A tartós ápolás-gondozás javasolt reformja szintén nem elegendő a jövőbeli várható költségnövekedés kezelésére. Tovább kell javítani az adórendszer hatékonyságát. A szövetségi kormány jó úton halad, hogy teljesítse kötelezettségvállalásait az oktatásra és kutatásra fordított, növekedést előmozdító kiadások terén. Továbbra is fontos azonban, hogy a tartományok és az önkormányzatok, amelyek az oktatási és kutatási kiadások nagy részét viselik, szintén elegendő és hatékony ráfordításokat biztosítsanak ezeken a területeken. Az új alkotmányos adósságfék bevezetése tovább erősítette a német költségvetési keretrendszert. A tartományok szintjén azonban nem történt lényeges előrelépés a költségvetési szabályok végrehajtása terén.

               (13)

               A pénzügyi ágazatnak nyújtott jelentős állami támogatás, az ágazat saját kiigazítási erőfeszítéseivel együtt, valamint a német gazdaság élénkülésének előnyös hatása összességében stabilizálta az ágazat helyzetét. Annak ellenére, hogy a pénzügyi ágazat összességében viszonylag stabil és nincs hitelválság, maradtak hiányosságok, különösen ami egyes tartományi bankok strukturális problémáit illeti, mindenekelőtt az életképes üzleti modell hiánya, a gyenge irányítási struktúra és a nagykereskedelmi finanszírozástól való nagyfokú függőségből eredő sérülékenység miatt.

               (14)

               A német munkaerőpiac jó teljesítménye, a növekvő foglalkoztatás és a mérsékelt munkanélküliség nem járt minden résztvevő szempontjából ugyanolyan mértékű előnnyel, és a bérek emelkedése nem volt minden esetben összhangban a termelékenységgel. A magas adóterhekből eredő, a foglalkoztatást hátráltató fiskális tényezők, különösen a magas társadalombiztosítási járulékok, továbbra is akadályozzák mindenekelőtt az alacsony jövedelműek munkaerő-piaci integrálódását. Az úgynevezett miniállások (minijob) kiterjedt alkalmazása ahhoz vezet, hogy a megszerzett nyugdíjjogosultságok szintje alacsony marad. Ezért javítani kell a miniállások és a stabilabb szerződési formák közötti átmenetet. A munkaerő-piaci eszközök legújabb reformjának mindenki számára foglalkoztatási lehetőséget kell biztosítania. Az oktatási rendszer hatékonyságának fokozása és a hátrányos helyzetű csoportok tanulmányi eredménye komoly kihívást jelent Németországban. A képzett munkaerő biztosítása közép- és hosszú távon alapvető lesz a demográfiai változások által a potenciális növekedésre gyakorolt negatív hatás enyhítése szempontjából. Problémát jelent, hogy a nők teljes munkaidős foglalkoztatása csekély mértékű. A második keresők munkavállalása ellen ható fiskális tényezők és az egész napos gyermekgondozási létesítmények és iskolák hiánya hátráltatják a nők munkaerő-piaci részvételét.

               (15)

               Németországban az energiarendszer jelentős reformja zajlik. Az energiarendszer átalakításának általános gazdasági költségeit minimalizálni kell a nemzeti és több országot érintő hálózatok kiterjesztésének felgyorsítása és az éghajlatváltozással, valamint a megújuló energiaforrásokkal összefüggő szakpolitikák költséghatékonyságának folyamatos növelése révén, valamint döntő intézkedéseket kell tenni az energiahatékonyság tovább előmozdítása terén, továbbá növelni kell a versenyt az energiapiacokon. Németország központi földrajzi fekvése miatt a német vasúti hálózatnak jelentős hatása van a teljes európai vasúti közlekedésre. Főként az infrastruktúra-kezelők és a vasúttársaságok hatékony szétválasztásának hiánya miatt a vasúti személy- és áruszállítás piacán a verseny továbbra is csekély. Annak ellenére, hogy az utóbbi években, többek között a a belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006. december 12-i 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (7) (szolgáltatási irányelv) végrehajtása révén előrelépés volt tapasztalható, néhány szolgáltató ágazatban (pl. az építőiparban) tovább kell ösztönözni a versenyt és a termelékenységnövekedést.

               (16)

               Németország számos vállalást tett az Euro Plusz Paktum keretében. A vállalások és a 2011-ben tett vállalások végrehajtása a foglalkoztatás előmozdításához, a versenyképesség javításához, az államháztartás fenntarthatóságának erősítéséhez és a pénzügyi stabilitás megerősítéséhez kapcsolódik. A Bizottság értékelte az Euro Plusz Paktum keretében tett vállalások végrehajtását. Ezen értékelés eredményeit a Tanács az alábbi ajánlásokban figyelembe vette.

               (17)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Németország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését. Értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Németország fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szintű szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (18)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és véleményét (8) különösen az 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Németország a 2012–2013-as időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Folytassa a határozott költségvetési politikát, hogy 2012-re elérje a középtávú költségvetési célt. Ennek érdekében a terveknek megfelelően hajtsa végre a költségvetési stratégiát, biztosítsa a kiadási referenciamérték betartását, és biztosítson elegendő előrelépést az adósságcsökkentésre vonatkozóan meghatározott referenciamértéknek való megfelelés felé. Az egészségügyre és a hosszú távú ápolás-gondozásra fordított állami kiadások hatékonyságának növelését célzó további erőfeszítések és az adórendszer hatékonyságának javítása terén rendelkezésre álló potenciál kiaknázása révén folytassa a növekedést ösztönző konszolidációs pályát; használja ki a rendelkezésre álló mozgásteret annak érdekében, hogy a közigazgatás minden szintjén az eddigieknél nagyobb mértékben és hatékonyabb módon eszközöljön növekedést előmozdító kiadásokat az oktatás és a kutatás területén. Következetes módon hajtsa végre az adósságféket valamennyi tartományban, időben történő és releváns ellenőrzési eljárások és korrekciós mechanizmusok biztosításával.

               2.

               Kezelje a pénzügyi szektor fennmaradó strukturális problémáit, többek között a megfelelően finanszírozott, életképes üzleti modellt igénylő tartományi bankok további szerkezetátalakítása révén, a hitelállomány túlzott szűkülésének elkerülése mellett.

               3.

               Költségvetés-semleges módon csökkentse a magas adóterheket, különösen az alacsony jövedelműek esetében, és tartson fenn megfelelő, az aktiválásra és integrációra irányuló intézkedéseket, különösen a tartósan munkanélküliek tekintetében. Teremtse meg annak a feltételeit, hogy a bérek a termelékenységgel összhangban növekedjenek. Tegyen intézkedéseket a hátrányos helyzetű csoportok tanulmányi teljesítményének fokozásához, különösen azáltal, hogy egyenlő feltételeket teremt az oktatási és képzési rendszerben. Fokozatosan szüntesse meg a második keresők foglalkoztatását hátráltató fiskális tényezőket, és bővítse az egész napos gyermekgondozási létesítmények és iskolák rendelkezésre állását.

               4.

               Folytassa az arra irányuló erőfeszítéseket, hogy az energiarendszer átalakításának általános gazdasági költségei minimálisak maradjanak, többek között a nemzeti és több országot érintő villamosenergia- és gázhálózatok kiterjesztésének felgyorsításával. Biztosítsa, hogy az intézményi felépítés garantálja a hatékony versenyt a vasúti piacokon. Tegyen intézkedéseket a szolgáltatási ágazatokban a verseny további ösztönzése érdekében, többek között a szakmai szolgáltatások és egyes kisipari szolgáltatások terén, különösen az építőiparban.

      Kelt Brüsszelben, 2012. július 10-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         V. SHIARLY

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  2012-re érvényben tartja a tagállamok foglalkoztatáspolitikájára vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2012. április 26-i 2012/238/EU tanácsi határozat (HL L 119., 2012.5.4., 47. o.).

      (3)  HL C 212., 2011.7.19., 9. o.

      (4)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (5)  Az ennek megfelelő 2012/369/EU tanácsi határozatot a Tanács 2012. június 22-én fogadta el (HL L 179., 2012.7.11., 17. o.).

      (6)  A Bizottság szolgálatai által a programban megadott információk alapján a közösen elfogadott módszertan alkalmazásával újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

      (7)  HL L 376., 2006.12.27., 36. o.

      (8)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Bizottság Ajánlása ( 2006. augusztus 17. ) a gabonákban és gabonakészítményekben a Fusarium -toxin-szennyezés megelőzéséről és csökkentéséről   (EGT vonatkozású szöveg)

text:
               29.8.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 234/35

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2006. augusztus 17.)
   a gabonákban és gabonakészítményekben a Fusarium-toxin-szennyezés megelőzéséről és csökkentéséről
   (EGT vonatkozású szöveg)
   (2006/583/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikke második francia bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               Az élelmiszerekre vonatkozó kérdések tudományos vizsgálatában a tagállamok által a Bizottságnak nyújtott támogatásról és a tagállamok együttműködéséről szóló, 1993. február 25-i 93/5/EGK tanácsi irányelvvel (1) összhangban az „Adatgyűjtés a Fusarium-toxinok élelmiszerben történő előfordulására és az EU-tagállamok lakossága étrendi bevitelének felmérése” című 3.2.10. számú tudományos együttműködési (SCOOP) feladatot (2) 2003 szeptemberében végrehajtották.
               A feladat eredményei azt mutatják, hogy a Fusarium-toxinok a közösségen belül igen elterjedtek az élelmiszerláncban. A Fusarium-toxinok étrendi bevitelének legfőbb forrásai a gabonából, különösen búzából és kukoricából készült készítmények. Bár a Fusarium-toxinok étrendi bevitele a teljes népesség és a felnőttek körében általában alacsonyabb, mint a megengedhető napi bevitel, a veszélyeztetett csoportok (csecsemők és kisgyermekek) esetében megközelíti vagy meg is haladja a megengedhető napi bevitelt.

               (2)

               Különösen a deoxinivalenol esetében közelíti meg a kisgyermekek és serdülők körében az étrendi bevitel a megengedhető napi bevitelt. A zearalenon esetében különös figyelmet kell fordítani a feladat során nem azonosított olyan népességi csoportokra, amelyek a nagy előfordulási arányú, zearalenonnal szennyezett készítményeket rendszeresen nagy mennyiségben fogyaszthatják. A fumonizinek esetében a 2003. évi betakarítás felmérési eredményei azt mutatják, hogy a kukorica és kukoricakészítmények fumonizinekkel erősen szennyezettek lehetnek.

               (3)

               Az élelmiszerekben előforduló egyes szennyező anyagok legmagasabb szintjének meghatározásáról szóló, 2001. március 8-i 466/2001/EK bizottsági rendelet (3) maximális szinteket határoz meg a deoxinivalenolra és a zearalenonra, és előírja, hogy 2007-től kezdődően a gabonákban és a gabonakészítményekben a fumonizinek, valamint a T-2 és HT-2 toxinok legmagasabb szintjét is állapítsák meg.

               (4)

               A gabonákban és gabonakészítményekben a Fusarium-toxinokra meghatározott legmagasabb szintek figyelembe veszik az elvégzett toxikológiai értékelést, az étrendi expozíciót és ezen legmagasabb szintek betarthatóságát. Megállapították azonban, hogy meg kell tenni minden szükséges saját erőfeszítést annak érdekében, hogy a gabonákban és gabonakészítményekben e Fusarium-toxinok előfordulása tovább csökkenjen.

               (5)

               A takarmányokat illetően az állati takarmánynak szánt készítményekben a deoxinivalenol, a zearalenon, az ochratoxin-A, a T-2 és HT-2 toxin, valamint a fumonizinek előfordulásáról szóló, 2006. augusztus 17-i 2006/576/EK bizottsági ajánlás (4) az állati takarmánynak szánt gabonákban és gabonakészítményekben és az összetett takarmányokban a Fusarium-toxinok előfordulásának fokozottabb ellenőrzését javasolja, és az állati takarmánynak szánt összetett takarmányok, valamint gabonák és gabonakészítmények elfogadhatóságának értékeléséhez irányértékeket ad meg.

               (6)

               Az állati takarmánynak szánt készítményekben a Fusarium-toxinok előfordulása valamennyi állatfajra mérgező hatást gyakorolhat, ami befolyásolja az állatok egészségét, bár az állatfajok között a fogékonyság igen változó. Az állat-egészségügy védelme, valamint az állattenyésztés terén a káros hatások elkerülése érdekében az állati takarmányoknak szánt gabonákban és gabonakészítményekben a Fusarium-toxinok előfordulásának megakadályozása, illetve a lehető legkisebb szintre csökkentése szintén fontos.

               (7)

               Ezért arra kell törekedni, hogy az élelmiszerlánc helyes gyakorlatokat alkalmazzon annak érdekében, hogy csökkenjen a Fusarium-toxin általi fertőzés, és mindezt az egész Közösségben egységesen alkalmazott elveken keresztül kell elérni. Az ebben az ajánlásban rögzített elvek teljes körű végrehajtása a fertőzöttségi szint további csökkenését kell, hogy eredményezze.

               (8)

               Ezek az elvek figyelembe veszik „A gabonákban a mikotoxin-szennyezés megelőzésére és csökkentésére szolgáló gyakorlati útmutatót, ideértve az ochratoxin-A-ról, a zearalenonról, a fumonizinekről és a trichotecénekről szóló mellékletet (CAC/RCP 51-2003)”, amelyet a Codex Alimentarius Bizottság 2003-ban fogadott el,

         AJÁNLJA:
   hogy az élelmiszerláncban részt vevő szereplőkre vonatkozó intézkedések elfogadásakor a tagállam vegye figyelembe a mellékletben meghatározott egységes elveket, hogy ellenőrizhesse és kezelhesse a gabonák Fusariumtoxin-szennyezettségét.

      Kelt Brüsszelben, 2006. augusztus 17-én.

            a Bizottság részéről

         Markos KYPRIANOU

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 52., 1993.3.4., 18. o. Az 1882/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL L 284., 2003.10.31., 1. o.) módosított irányelv.

      (2)  A beszámoló elérhető a Bizottság Egészségügyi és Fogyasztóvédelmi Főigazgatóságának weboldalán (http://ec.europa.eu/food/fs/scoop/task3210.pdf).

      (3)  HL L 77., 2001.3.16., 1. o. A legutóbb a 199/2006/EK rendelettel (HL L 32., 2006.2.4., 34. o.) módosított rendelet.

      (4)  HL L 229., 2006.8.23., 7. o.

      MELLÉKLET
      A FUSARIUMTOXIN-SZENNYEZETTSÉG MEGELŐZÉSÉNEK ÉS CSÖKKENTÉSÉNEK ELVEI A GABONÁKBAN
      BEVEZETÉS

                  1.

                  Több Fusarium-gomba, amely a talajban gyakran előfordul, a trichotecének osztályába tartozó többféle mikotoxint, úgymint deoxinivalenolt (DON), nivalenolt (NIV), T-2 és HT-2 toxint, illetve egyéb toxinokat – pl. zearalenont és fumonizin B1-t és B2-t – termel. A Fusarium gombák igen elterjedtek a mérsékeltövi amerikai, európai és ázsiai területeken termelt gabonafélékben. Számos toxintermelő Fusarium-gomba képes kettő vagy több ilyen toxin különböző mértékű előállítására.

                  2.

                  Bár a mikotoxinnal szennyezett áruk teljes mértékű kivonása jelenleg még nem valósítható meg, a cél az, hogy helyes mezőgazdasági gyakorlat segítségével ezeknek a toxinoknak az előfordulását minimálisra csökkentsük. A Fusariumtoxin-szennyezés megelőzésére és csökkentésére vonatkozó jelenlegi elvek célja az, hogy egységes iránymutatást adjanak valamennyi tagállam számára arra ösztönözvén őket, hogy próbálják meg ellenőrizni és befolyásolni az e mikotoxinok okozta szennyeződést. Annak érdekében, hogy ezek az elvek hatékonyak legyenek, az egyes tagállamok termelőinek hazai terményeik, éghajlatuk és agronómiai gyakorlataik fényében mérlegelniük kell ezeket az általános elveket, még mielőtt megpróbálnák őket alkalmazni. Fontos, hogy a termelők belássák, hogy a gabonafélék Fusarium-toxinokkal történő szennyezettsége szabályozásának legfőbb eszközét a helyes mezőgazdasági gyakorlatok alkalmazása jelenti, ezt követi az emberi fogyasztásra és állati takarmánynak szánt gabonák kezelése, tárolása, feldolgozása és elosztása során alkalmazott helyes termelési gyakorlat. Az általános elvek alapján történő nemzeti eljárási szabályzatok kidolgozásakor egyes gabonafélékre külön eljárási szabályzat felállítása javítja az alkalmazhatóságot, különösen olyan termények esetében, mint a kukorica.

                  3.

                  Ezek az elvek megadják azokat a tényezőket, amelyek a termelés szintjén a gabonafélékben előidézik a fertőzést, a növekedést és a toxintermelést, és meghatározzák az e tényezők kontrollálására alkalmazandó módszereket. Hangsúlyozni kell, hogy adott termény esetében a vetési, a betakarítás előtti és betakarítás utáni stratégiák az uralkodó éghajlati viszonyoktól függnek, figyelembe véve az adott ország vagy régió helyi terményeit és jelenlegi termelési gyakorlatait. Ezért az ellátási láncban valamennyi érintettnek rendszeresen el kell végeznie saját kockázatelemzését, hogy megállapítsák a Fusariumtoxin-fertőzés megelőzése vagy csökkentése céljából meghozandó intézkedések mértékét.
                  Ilyen elemzések különösen indokoltak a termesztendő terményfajtákra, pl. búzára vagy kukoricára vonatkozóan. A fertőzés terjedési iránya és a toxinképződés intenzitása terményenként más és más, és mindezt az agronómiai tényezők is befolyásolják. Az olyan termesztési rendszerek, amelyekben a kukorica vetésforgóban vesz részt, nagyobb kockázatnak vannak kitéve. Az ilyen vetésforgókban vagy közelükben termesztett búza és egyéb gabonafélék szintén gondos kezelést és ellenőrzést igényelnek.

                  4.

                  A gabonafélék Fusariumtoxin-szennyezettségét több tényező is előidézheti. A helyes gyakorlatok nem tudják az összes ilyen tényezőt, pl. az időjárási viszonyokat befolyásolni. Ezen túlmenően nem minden faktornak azonos a jelentősége, sőt egymással olyan kölcsönhatásba is léphetnek, ami Fusariumtoxin-szennyeződést idézhet elő. Ezért fontos, hogy olyan összehangolt megközelítést fogadjunk el, amely ésszerűen figyelembe vesz minden lehetséges kockázati tényezőt. A különféle kockázati tényezők együttes előfordulását különösen kerülni kell, mivel kölcsönhatásba léphetnek egymással.
                  Az is nagyon fontos, hogy az érintettek jelentsék az előző évek Fusarium gombák és toxinok megelőzése, illetve kialakulása terén szerzett tapasztalatokat, hogy fel lehessen őket használni az elkövetkező években a Fusarium kialakulásának elkerülése végett meghozandó intézkedések megállapításához.
                  Eljárásokat kell kialakítani az emberek és/vagy állatok egészségére veszélyt jelentő gabonatermések helyes kezelésére, melynek módja lehet az elkülönítés, helyreállítás, forgalomból való visszavonás vagy más területen történő felhasználás.

                  5.

                  Az alábbiakban leírt elvek a szántóföldi Fusariumtoxin-szennyezettség ellenőrzésére vonatkozó kulcsfontosságú tényezőket tárgyalják. A legfontosabbak a következők: vetésforgó, talajgazdálkodás, fajták vagy hibridek kiválasztása és a gombaölő szerek helyes használata.

            A HELYES MEZŐGAZDASÁGI GYAKORLATOKNÁL FIGYELEMBE VEENDŐ KOCKÁZATI TÉNYEZŐK
      VETÉSFORGÓ

                  6.

                  A vetésforgó rendszerint a fertőzésveszély csökkentésének hatékony módja a gombatörzstől és a termény fajtájától függően. Különösen hatékony az őszi gabonák szennyezésének csökkentésére. A fűféléken kívül olyan terményeket kell használni vetésforgóban, amelyek nem gazdanövényei a gabonákat megtámadó Fusarium-fajoknak – ilyen pl. a burgonya, a cukorrépa, a lóhere, a lucerna vagy zöldségfélék –, hogy a szántóföldön csökkenteni lehessen a fertőzésveszélyt. Kisszemű gabonafélék, pl. búza egymást követő vetéséről csak a Fusarium-fertőzés kockázatának felmérése után lehet dönteni.
                  Az előző termény és a talajgazdálkodás között talált jelentős kölcsönhatás rámutatott a fuzáriumos megbetegedés patogénjeinek életciklusában a gazdanövény törmelékének jelentőségére. Amikor Fusarium spp. gazdanövény, pl. kukorica vagy gabona után búzát vetettek, a deoxinivalenol szintje magasabb volt. Különösen magas volt deoxinivalenol-koncentráció akkor, amikor az előző termény kukorica volt, mivel a kukorica a Fusarium graminearum egyik alternatív gazdanövénye, amely igen aktív deoxinivalenol-termelőként ismert. A deoxinivalenol szintje azonban sokkal alacsonyabb volt búzában Fusarium gazdanövényt követően akkor, amikor szántásra került sor, mint amikor a földet csak minimális mértékben művelték meg.

            A FAJTA/HIBRID KIVÁLASZTÁSA

                  7.

                  Olyan hibrideket vagy fajtákat kell kiválasztani, amelyek a leginkább alkalmazkodnak a talajhoz, az éghajlati viszonyokhoz és a szokásos agronómiai gyakorlatokhoz. Így csökken a növény terhelése, és a termés kevésbé lesz hajlamos a gombafertőzésre. Kizárólag azokat a fajtákat szabad az adott területre ültetni, amelyek az adott tagállamban vagy a tagállamon belüli adott területre javasoltak. Lehetőleg olyan magfajtákat kell termeszteni, amelyek ellenállnak a magvakat megfertőző gombáknak és a rovarkártevőknek. A fajta kiválasztásánál figyelembe kell venni a Fusarium-fertőzéssel szembeni ellenállóképességet és a fertőzésveszélyt is.

            VETÉSTERV

                  8.

                  A vetéstervet amennyire lehetséges úgy kell kialakítani, hogy elkerülje azokat az időjárási viszonyokat, amelyek a szántóföldön a betakarítás előtt késleltetik az érést. A Fusarium-fertőzés kockázati tényezőjeként a szárazság okozta terheléssel is számolni kell.

                  9.

                  A termesztett fajok/fajták számára ajánlott sortávolság és vetési távolság betartásával el kell kerülni a növények túlzsúfolását. A vetéstávolságról a vetőmagokat forgalmazó vállalatok tudnak felvilágosítást adni.

            TALAJGAZDÁLKODÁS ÉS NÖVÉNYTERMESZTÉS

                  10.

                  Növénytermesztés során kellőképpen figyelembe kell venni az erózió kockázatát és a helyes területgazdálkodást. Minden olyan gyakorlat, amely a fertőzött termésmaradványok eltávolítását, lebomlását vagy elföldelését eredményezi, mint pl. a szántás, valószínűleg csökkenti a következő termés Fusarium-fertőzésének valószínűségét. A földet úgy kell megművelni, hogy a felület rögös, illetve a magágy egyenetlen maradjon, így a víz könnyebben felszívódhasson, és minimálisra csökkenjen a talaj- és a tápanyagerózió kockázata. Ha szántás mellett döntenének, erre ideális időszak a vetésforgón belül két Fusariumra hajlamos faj közötti időszak. Lásd még a 7. pontot.

                  11.

                  Amikor csak lehetséges, a magágyat a következő vetésre szántással vagy az olyan régi kalászok, szárak és egyéb betakarítási maradékok eltávolításával kell előkészíteni, amelyek esetlegesen a mikotoxintermelő gombák növekedéséhez közegként szolgálhatnak. Az erózióra érzékeny területeken konzerváló földművelő gyakorlatokra lehet szükség a talaj konzerválása érdekében. Ez utóbbi esetben különleges figyelmet kell fordítani az olyan betakarítási maradványok kezelésére, amelyek a következő vetést esetlegesen Fusarium gombákkal fertőzhetné meg: ezeket a betakarítási maradványokat az előző termény betakarítása alatt vagy után a lehető legfinomabbra kell aprítani, és bele kell dolgozni a talajba, hogy könnyebben lebomolhassanak (talajtakarás).

                  12.

                  A növény terhelését, amikor csak lehet, kerülni kell. Több tényező okozhat terhelést, ilyen pl. a szárazság, a hideg, a tápanyaghiány és ellenreakció a terményre használt anyagokkal szemben. A növény terhelése elkerülése érdekében tett lépések során, pl. öntözés után, a gombás fertőzés kockázatának minimalizálására kell törekedni pl. úgy, hogy virágzáskor kerülni kell az esőztető öntözést. Bizonyos helyzetekben az öntözés jó módszer a növény terhelésének csökkentésére. Az elgyengülés elkerülésére, amely elősegítheti a Fusarium-fertőzést, illetve a megdőlés csökkentése érdekében is fontos az ideális tápanyagellátás. A terület és a növény igényeihez alkalmazkodó tápanyagellátást kell fenntartani.

                  13.

                  A gabonafélék általános fuzáriumos megbetegedése során a rovarirtás kedvező hatása nem bizonyított. A kukoricán azonban a rovarirtás csökkentheti a cső fuzáriumos rothadásának előfordulását és a kukorica ebből következő fumonizintartalmát. A gombaölő szerrel történő vetőmagcsávázás hatékony sok vetőmaggal és a talajban terjedő száradással és rothadással szemben. A lehető legtöbb esetben megelőző intézkedéseket kell alkalmazni a termény gombafertőzései és rovar okozta károsodásai minimalizálására, és szükség esetén a toxikus Fusarium-gomba kontrollálására ajánlott és engedélyezett rovarirtó és gombaölő szereket lehet alkalmazni a gyártók javaslata szerint. Ha növényvédő szerek használatára nincs lehetőség, az integrált vagy organikus növényvédelmi program keretén belüli megfelelő eljárásokat kell alkalmazni. Hangsúlyozni kell, hogy a gombaölő szerek megfelelő időben történő alkalmazása kulcsfontosságú a gombafertőzés kontrollálásához, és azt a meteorológiai információkhoz és/vagy a termésvizsgálathoz kell igazítani. Virágzáskor gyakran fordul elő fertőzés, ami azt jelenti, hogy mikotoxinok képződhetnek. Ha ezután gombafertőzést vagy mikotoxinokat találnak a terményen, a vetőmag kezelését, keverését és felhasználását eszerint kell végezni.

                  14.

                  Sok egyszikű és kétszikű gyomfajból különítettek el Fusarium-fajokat, és a nagy gyomnövénysűrűség megnövekedett Fusarium-fertőzésre utalt. A terményben található gyomnövényeket mechanikus módszerekkel, engedélyezett gyomirtó szerek vagy egyéb biztonságos és megfelelő gyomirtó gyakorlatok alkalmazásával kell kontrollálni.

                  15.

                  Adatokkal lehet alátámasztani, hogy a megdőlésnek jelentős hatása van a magok Fusariumtoxin-szintjére. Ezért a megdőlt termény magvait a betakarításnál el kell kerülni, különösen akkor, ha nedves, és láthatóak a csírázás első jelei. Adott esetben a vetési norma kiigazításával, ésszerű trágyázással és ahol lehet, növekedésszabályzó készítmények használatával el kell kerülni a termés megdőlését. El kell kerülni a túlzott szárrövidülést is.

            BETAKARÍTÁS

                  16.

                  Időjárás- és előrejelző szolgáltatások igénybevételével lehetőség szerint fel kell ismerni a veszélyes helyzeteket. A betakarítás előtt meg kell határozni a gabona minőségét figyelembe véve a reprezentatív mintavétel és a helyszíni gyorsteszt korlátait. Lehetőség szerint el kell különíteni azokat a gabonaparcellákat, mint pl. a megdőlt gabonát, amelyekről ismeretes vagy gyanítható, hogy nagy mértékben Fusarium-fertőzöttek. Ha lehet, el kell különíteni a gabonát mind a piaci minőségi elvárások – mint pl. kenyérkészítés vagy állati takarmányra szánt gabona –, mind a helyszíni minőség – pl. megdőlt, nedves, tiszta vagy száraz – alapján.

                  17.

                  Amikor csak lehetséges, megfelelő nedvességtartalmú gabonát kell betakarítani. A Fusarium-fajokkal már megfertőzött gabona késedelmes betakarítása jelentősen növelheti a termés mikotoxintartalmát. Biztosítani kell, hogy abban az esetben, ha a termést nem lehet ideális nedvességtartalommal betakarítani, megfelelő eljárások – pl. időben igénybe vehető szárítási lehetőségek álljanak rendelkezésre.

                  18.

                  A betakarítási idő előtt meg kell róla bizonyosodni, hogy a betakarításhoz és tároláshoz használandó valamennyi berendezés megfelelően működik. E kritikus időszak alatt egy esetleges meghibásodás a gabonaminőség romlásához vezethet, és fokozhatja a mikotoxin-képződést. A fontos alkatrészeknek rendelkezésre kell állniuk a mezőgazdasági üzemben, hogy a javítások miatt elvesztett idő a lehető legrövidebb legyen. Meg kell róla bizonyosodni, hogy a nedvességtartalom méréséhez szükséges eszközök rendelkezésre állnak, és kalibrálva vannak.

                  19.

                  Amennyire csak lehet, kerülni kell a gabona mechanikai károsítását és a talajjal való érintkezést a betakarítás alatt. Az apró, elszáradt gabona több mikotoxint tartalmazhat, mint a normális, egészséges gabona. Az elszáradt gabona a kombájn helyes beállításával történő eltávolítása, vagy a károsodott magvak és egyéb idegen anyagok betakarítás utáni tisztítással történő eltávolítása csökkentheti a mikotoxinszintet. Míg néhány magtisztító eljárás, pl. rostálás, el tud távolítani néhány fertőzött magot, de a tüneteket nem mutató fertőzött magvak a szokásos magtisztító eljárásokkal nem távolíthatóak el.

            SZÁRÍTÁS

                  20.

                  A betakarítás során vagy közvetlenül utána meg kell határozni a termés nedvességtartalmát. A nedvességtartalom mérésére vett mintának a lehető legreprezentatívabbnak kell lennie. Szükség esetén a termést mielőbb meg kell szárítani az adott termés tárolásához javasolt nedvességtartalom eléréséig. A megszárítandó nedves gabona betakarítása esetén – ilyen különösen a kukorica – a betakarítás és a szárítás közötti időszakot a lehető legrövidebbre kell csökkenteni. Ilyen esetekben ezért a betakarítást a szárítók kapacitása szerint kell megtervezni.

                  21.

                  A gabonát úgy kell megszárítani, hogy a nedvességtartalom alacsonyabb legyen, mint a tárolás során a penészképződés előidézéséhez szükséges szint. A 15 %-nál kisebb nedvességtartalomnak általában a 0,65-nál kisebb vízaktivitás felel meg. A nedvességtartalomról konkrétabb iránymutatást a nemzeti szabályzatokban kell adni, figyelembe véve a helyi tárolási viszonyokat. Ez azért szükséges, hogy elkerülhető legyen a friss gabonán esetlegesen előforduló bizonyos gombafajok növekedése.

                  22.

                  Ha szárítás előtt álló nedves gabonát kell tárolni, pár napon belül penészképződés veszélye áll fenn, amelyet felmelegedés kísérhet. A gabonát úgy kell szárítani, hogy a szemek károsodásának veszélye a lehető legkisebb legyen. A nedves, frissen betakarított áru felhalmozását a szárítás vagy tisztítás előtt a lehető legrövidebb időre kell csökkenteni, hogy csökkenjen a gombanövekedés veszélye. A nedves gabonát levegőztetni kell, hogy elkerülhető legyen a szárítási folyamat előtti túlmelegedés. Lehetőség szerint a különböző fertőzési veszélynek kitett gabonatételeket nem jó összekeverni.

                  23.

                  Adott tételen belül a nedvességtartalom eltéréseinek csökkentése érdekében a szárítási folyamat után a gabona másik helyre vagy silóba vihető át.

            TÁROLÁS

                  24.

                  Zsákos kiszerelésű áru esetében meg kell bizonyosodni, hogy a zsákok tiszták, szárazak és rakodólapokra vannak helyezve, vagy vízhatlan réteget kell elhelyezni a zsákok és a padló közé.

                  25.

                  Lehetőség szerint a gabonát a tárolóhelyen légáramoltatással levegőztetni kell, hogy az egész tárolóhelyen fennmaradjon a megfelelő és azonos hőmérsékleti szint. A tárolási időszak alatt a tárolt gabona nedvességtartalmát és hőmérsékletét rendszeresen ellenőrizni kell. A gabona felmelegedését jellegzetes szag jelezheti, különösen ha a tároló zárt helyiség.

                  26.

                  A tárolás során rendszeres időközönként meg kell mérni a tárolt gabona hőmérsékletét. A hőmérséklet emelkedése mikrobaszaporodásra és/vagy rovarfertőzésre utalhat. Ilyenkor az egyértelműen fertőzött gabonarészeket el kell különíteni, és elemzésre mintákat kell küldeni. Az elkülönítés után csökkenteni kell a maradék gabona hőmérsékletét, és szellőztetni kell. Kerülni kell a fertőzött gabona élelmiszerként és takarmányként való felhasználását.

                  27.

                  A tárolóhelyiségekben a rovarok és gombák előfordulásának minimalizálása érdekében a helyes gazdálkodási gyakorlatot kell követni. Idetartozhat a megfelelő, engedélyezett rovarirtó és gombaölő szerek vagy megfelelő alternatív módszerek alkalmazása. Gondoskodni kell arról, hogy csak olyan vegyszereket válasszunk, amelyek nem okoznak károsodást vagy bármilyen hatást tekintettel a gabona kívánt végfelhasználására, és ezeket csak szigorúan korlátozottan kell használni.

                  28.

                  Megfelelő, engedélyezett tartósítószer – például szerves savak mint pl. propionsav – használata hasznos lehet a takarmánynak szánt gabona esetében. A propionsav és sói gombaölő hatásúak, és néha betakarítás után a gazdaságokban nedves gabona tartósítására is használják, hogy elkerüljék a kezelés előtti felmelegedést és penészedést. A kezelést azonnal, megfelelő eszközökkel kell elvégezni, annak érdekében, hogy a kezelés alatt álló teljes gabonatétel egyenletesen fedve legyen, mialatt a jó kezelői biztonság teljesül. Ha a gabonát bizonyos ideig történő nedves tárolás után kezelték, a tartósítószer nem garantálja a fertőzésmentességet.

            TÁROLÁS UTÁNI SZÁLLÍTÁS

                  29.

                  A szállítótartályoknak száraznak és látható gombától, rovaroktól és bármilyen fertőzött anyagtól mentesnek kell lenniük. Szükség esetén a szállítótartályokat használat és újrahasználat előtt tisztítani és fertőtleníteni kell, és alkalmassá kell tenni a szóban forgó rakomány szállításához. Erre az engedélyezett fertőtlenítő vagy rovarirtó szerek megfelelőek lehetnek. Kirakodáskor a szállítótartályt teljesen ki kell üríteni, és szükség esetén meg kell tisztítani.

                  30.

                  A gabonaszállítmányt fedett vagy légmentes tartályok vagy ponyva használatával meg kell védeni a további nedvességtől. El kell kerülni a hőmérséklet-ingadozást és az olyan tevékenységeket, amelyek a gabonán páralecspódást idézhetnek elő, ami helyi nedvesedéshez és ezáltal gombanövekedéshez és mikotoxinképződéshez vezethet.

                  31.

                  A szállítás során rovar- és rágcsálóbiztos tartályok és egyéb megfelelő módszerek, valamint szükség esetén rovar- és rágcsálóriasztó szerek – ha a gabona kívánt végfelhasználásával összeegyeztethetők – használatával el kell kerülni a rovarok, madarak és rágcsálók általi fertőzést.


				|

		52012PC0274

			Ajánlás A TANÁCS HATÁROZATA a Németországban fennálló túlzott hiányról szóló 2010/285/EU határozat hatályon kívül helyezéséről /* COM/2012/0274 final - 2012/ () */

			   	.
Ajánlás
A TANÁCS HATÁROZATA
a Németországban fennálló túlzott hiányról
szóló 2010/285/EU határozat hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 126. cikke (12)
bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
mivel:
(1)       A Szerződés 126. cikke
(6) bekezdésének megfelelően a Tanács a Bizottság javaslata alapján a
2009. december 2-i 2010/285/EU tanácsi határozattal[1] megállapította, hogy
Németországban túlzott hiány áll fenn. A Tanács megállapította, hogy az
államháztartási hiány a várakozások szerint 2009-ben eléri a GDP 3,7 %-át,
tehát túllépi a Szerződés által a GDP 3 %-ában meghatározott
referenciaértéket, míg a bruttó államadósság várhatóan a GDP 74,2 %-a lesz,
azaz a Szerződés által a GDP 60%-ában meghatározott referenciaérték fölött
marad[2].

(2)       2009. december 2-án a
Szerződés 126. cikkének (7) bekezdésével és a túlzott hiány esetén
követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról
szóló, 1997. július 7-i 1467/97/EK tanácsi rendelet[3] 3. cikkének (4) bekezdésével
összhangban a Tanács a Bizottság ajánlása alapján ajánlást intézett
Németországhoz azzal a céllal, hogy legkésőbb 2013-ig szüntesse meg a
túlzott hiányt. Az ajánlást nyilvánosságra hozták.
(3)       A Szerződésekhez
csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló
jegyzőkönyv 4. cikkével összhangban a Bizottság biztosítja a túlzott hiány
esetén követendő eljárás végrehajtásához kapcsolódó adatokat. A
jegyzőkönyv alkalmazásának részeként az Európai Közösséget létrehozó
szerződéshez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról
szóló jegyzőkönyv alkalmazásáról szóló, 2009. május 25-i 479/2009/EK
tanácsi rendelet[4]
3. cikkével összhangban a tagállamok évente kétszer, konkrétan április 1-jéig
és október 1-jéig kötelesek közölni a költségvetési hiányra, az államadósságra
és más kapcsolódó változókra vonatkozó adatokat.
(4)       Annak mérlegelésekor, hogy
indokolt-e a túlzott hiány fennállásáról szóló határozat hatályon kívül
helyezése, a Tanácsnak a közölt adatok alapján kell döntést hoznia. Emellett a
túlzott hiány fennállásáról szóló határozat csak akkor helyezhető hatályon
kívül, ha a Bizottság előrejelzései szerint a hiány az előrejelzésnek
megfelelő időtávon nem haladja majd meg a GDP 3 %-ában
meghatározott küszöbértéket[5].
(5)       A 479/2009/EK rendelet 14.
cikkével összhangban a Bizottság (Eurostat) által közölt adatok és a bizottsági
szolgálatok 2012. tavaszi előrejelzése alapján, valamint Németország
április 1-jét megelőző adatközlése nyomán az alábbi következtetések
vonhatók le:
–
Miután Németországban a költségvetési hiány
2009-ben a GDP 3,2 %-a, 2010-ben pedig 4,3 %-a volt, 2011-ben a GDP
1 %-ára sikerült leszorítani, így a Tanács által meghatározott
határidő előtt két évvel a 3 %-os referenciaérték alá került. Ez
a javulás a kedvező ciklikus feltételeknek, a stabil munkaerőpiacnak,
az ösztönző intézkedések fokozatos megszüntetésének, a konszolidációs
erőfeszítéseknek és annak az eredménye, hogy a pénzügyi ágazat
stabilizációját célzó intézkedések által az előző évi hiányra
gyakorolt egyszeri hatás megszűnt.
–
Németország 2012. évi stabilitási programja szerint
a hiány 2012-ben a GDP 1 %-a marad, majd 2013-ban a GDP 0,5 %-ára
esik vissza, ami nagyjából összhangban van a bizottsági szolgálatok
előrejelzésében a hiányra vonatkozóan megállapított GDP-arányos
0,9 %-kal 2012-ben és 0,7 %-kal 2013-ban. Így a tervek szerint a
hiány jóval a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték alatt marad. Emellett
a Bizottság szolgálatainak előrejelzése szerint a ciklikus hatásoktól
megtisztított, egyszeri és más átmeneti intézkedések nélküli költségvetési
hiány 2012-ben a GDP 0,4 %-a, 2013-ban pedig 0,3 %-a lesz.
Mindemellett a diszkrecionális bevételi intézkedések hatásától megtisztított
államháztartási kiadások növekedési rátája az előrejelzések szerint
2012-ben meghaladja a költségvetési egyenleg felügyeletének
megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és
összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5.
cikkének (1) bekezdésében meghatározott kiadásnövekedési referenciaértéket,
2013-ban pedig megfelel annak.
–
Az adósság GDP-hez viszonyított aránya 2010-ben 8,6
százalékponttal, 83,0 %-ra emelkedett mindenekelőtt annak következtében,
hogy a pénzügyi ágazat stabilizációja keretében az értékvesztett eszközöket ún.
„rossz bankokra” ruházták át. A bruttó adósságállomány 2011-ben a GDP
81,2 %-ára csökkent, majd a stabilitási program szerint 2012-ben újra
eléri a 82,0 %-ot az euróövezetet érintő stabilizációs intézkedések
következtében, ezután pedig 2013-ban a GDP 80 %-ára esik vissza, és a
későbbiekben csökkenő pályán marad. Ez nagyjából összhangban van a
Bizottság szolgálatainak előrejelzésével, amely szerint az
adósság-GDP-arány 2012-ben 82,2 % és 2013-ban 80,7 % lesz, a „rossz
bankok” felszámolásából eredő esetleges bevételek figyelembevétele nélkül.
(6)       A Szerződés 126. cikke
(12) bekezdésének megfelelően a túlzott hiány fennállásáról szóló tanácsi
határozatot hatályon kívül kell helyezni, ha a Tanács úgy ítéli meg, hogy az
érintett tagállamban megszüntették a túlzott hiányt.
(7)       A Tanács emlékeztet arra,
hogy a túlzott hiány megszüntetését követő évtől kezdődő
három éves átmeneti időszakban (2012–2014) az adósságkritériumra vonatkozó
követelmény akkor minősül teljesítettnek, ha Németország az 1467/97/EK
rendelet 2. cikkének (1a) bekezdésével összhangban elegendő
előrelépést tesz az adósságcsökkentésre vonatkozóan meghatározott
referenciaérték elérése felé. A Németország által a stabilitási programban
tervezett költségvetési kiigazítás kellő előrelépést biztosít az
adósságcsökkentésre vonatkozóan meghatározott referenciaértéknek az átmeneti
időszak végére történő eléréséhez.
(8)       A Tanács véleménye szerint
Németországban a túlzott hiány korrekciója megtörtént, ezért a 2010/285/EU
határozatot hatályon kívül kell helyezni,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Átfogó értékelés alapján megállapítást nyert,
hogy Németországban a túlzott hiány kiigazítása megtörtént.
2. cikk
A 2010/285/EU határozat hatályát veszti.
3. cikk
Ennek a határozatnak a címzettje a
Németországi Szövetségi Köztársaság.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az elnök
[1]               HL L 125., 2010.5.21., 38. o.
[2]               A 2009. évre vonatkozó államháztartási hiányt és az államadósságot
később a GDP 3,2 %-ának, illetve 74,4 %-ának megfelelő
értékre módosították.
[3]               HL L 209., 1997.8.2., 6. o.
[4]               HL L 145., 2009.6.10., 1. o.
[5]               A Tanács által 2012. január 24-én jóváhagyott „A
Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint
iránymutatások a stabilitási programok és konvergenciaprogramok tartalmára és
formájára vonatkozóan” c. útmutatóval összhangban. Lásd:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf


title: A Tanács ajánlása (2017. február 21.) az Európai Fejlesztési Alap (nyolcadik EFA) 2015. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről

text:
               23.2.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 58/1

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2017. február 21.)
   az Európai Fejlesztési Alap (nyolcadik EFA) 2015. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről
   (2017/C 58/01)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel az 1995. november 4-én Mauritiuson aláírt megállapodással (1) módosított, 1989. december 15-én Loméban aláírt negyedik AKCS-EGK-egyezményre (2),
   tekintettel a negyedik AKCS-EGK-egyezmény második pénzügyi jegyzőkönyve szerinti közösségi támogatás finanszírozásáról és kezeléséről szóló, a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői közötti belső megállapodásra (3) (a továbbiakban: a belső megállapodás), amely létrehozta többek között a nyolcadik Európai Fejlesztési Alapot (nyolcadik EFA), és különösen annak 33. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel a negyedik AKCS-EGK-egyezmény szerinti fejlesztésfinanszírozási együttműködésre alkalmazandó, 1998. június 16-i pénzügyi szabályzatra (4) és különösen annak 66-74. cikkére,
   megvizsgálva a nyolcadik EFA műveleteire vonatkozó, 2015. december 31-i bevételi és kiadási kimutatást és mérleget, valamint a Számvevőszéknek a 2015-ös pénzügyi évről szóló éves jelentését a nyolcadik, kilencedik, tizedik és tizenegyedik Európai Fejlesztési Alapból (EFA) finanszírozott tevékenységekről (5), a Bizottságnak az említett éves jelentésben szereplő válaszaival együtt,
   mivel:

               (1)

               A belső megállapodás 33. cikkének (3) bekezdése szerint a nyolcadik EFA pénzgazdálkodása tekintetében a mentesítést az Európai Parlament adja meg a Bizottságnak a Tanács ajánlása alapján.

               (2)

               A 2015. pénzügyi év során a Bizottság a nyolcadik EFA műveleteit összességében kielégítően hajtotta végre,

         AJÁNLJA, hogy az Európai Parlament adja meg a mentesítést a Bizottságnak a nyolcadik EFA 2015. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2017. február 21-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         E. SCICLUNA

      (1)  HL L 156., 1998.5.29., 3. o.

      (2)  HL L 229., 1991.8.17., 3. o.

      (3)  HL L 156., 1998.5.29., 108. o.

      (4)  HL L 191., 1998.7.7., 53. o.

      (5)  HL C 375., 2016.10.13., 287. o.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007SC0724

Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban a Cseh Köztársaság 2006–2009. közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról  /* SEC/2007/0724 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 30.5.2007SEC(2007) 724 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban a Cseh Köztársaság 2006–2009. közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁS1. ELőZMÉNYEKA Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. A Cseh Köztársaság első konvergenciaprogramját 2004 májusában nyújtotta be. A Tanács a konvergenciaprogramról a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 2004. július 5-én véleményt fogalmazott meg. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.2. AZ AKTUALIZÁLT PROGRAM ÉRTÉKELÉSÉNEK ELőZMÉNYEIA Bizottság, miután megvizsgálta a Cseh Köztársaság 2007. március 15-én benyújtott legfrissebb aktualizált konvergenciaprogramját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).Az aktualizált konvergenciaprogramban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:1.  az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét2.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ága alapján megítélt helyzetét (a túlzott hiány esetén követendő eljárást)3.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a konvergenciaprogram előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását); valamint4.  a Bizottság értékelését a 2006. novemberi nemzeti reformprogramról.2.1. A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítményeA cseh gazdaság erőteljesen növekedett az elmúlt hat évben, miután kilábalt a kilencvenes évek végi recesszióból. Az utóbbi két évben a gazdaság a GDP 6%-át kitevő, rekordszintű éves növekedést jegyzett. A munkaerőpiac folyamatosan fejlődött 2004 óta, a munkanélküliség 7% köré csökkent 2006-ban. Az egy főre eső GDP jelenleg az EU-átlag 76,2%-a. A HICP-infláció épphogy 2% felett volt 2006-ban.2004 óta a megcélzottnál alacsonyabb volt az éves költségvetés hiánya, ami főként annak köszönhető, hogy a vártnál magasabb volt a növekedés és az el nem költött költségvetési tételeket átvitték egy tartalékalapba, bár a középtávú költségvetési keretben meghatározott kiadási korlátokat ennek ellenére túllépték.2.2. Túlzott hiány esetén követendő eljárás a Cseh Köztársaság esetében2004. július 5-én a Tanács a 104. cikk (6) bekezdése szerinti határozatában megállapította, hogy a Cseh Köztársaság túlzott hiánnyal rendelkezik. Ezzel egy időben a Tanács a 104. cikk (7) bekezdése értelmében ajánlásokat tett a Cseh Köztársaságnak, amelyben előírta, hogy a túlzott hiányt 2008-ig meg kell szüntetni. A Cseh Köztársasaságnak különösen javasolták, hogy a túlzott hiányt a lehető legrövidebb időn belül szüntesse meg középtávú intézkedésekkel annak a célkitűzésnek a megvalósítása érdekében, hogy 2008-ra a hiányt – a 2004 májusában benyújtott konvergenciaprogramról szóló 2004. július 5-i tanácsi véleményben meghatározott hiánycsökkentő pályával összhangban – hiteles és fenntartható módon a GDP 3%-a alá csökkentsék. A Cseh Köztársaságnak javasolták, hogy szigorúan hajtsa végre a 2004. májusi konvergenciaprogramban előirányzott intézkedéseket, különös tekintettel a központi kormányzat bérköltségeinek csökkentésére és az egyes minisztériumok kiadásainak csökkentésére, valamint, hogy 2004. november 5-ig hozzon eredményes intézkedéseket a 2005-ös hiánycél elérésére.2004. december 22-én a Bizottság megállapította, hogy a cseh kormány a tanácsi ajánlásra válaszul a november 5-i határidőig eredményesen lépett fel a 2005-ös hiánycél elérésére előirányzott intézkedések tekintetében, és hogy nincs szükség további lépésekre a túlzott hiány esetén követendő eljárás keretében.2.3. Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés2006. január 24-én a Tanács véleményt fogadott el a konvergenciaprogram előző, 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó változatáról. A Tanács véleménye szerint „a program követi a tanácsi ajánlás által a 104. cikk (7) bekezdése alapján a hiány kiigazítására kijelölt utat”. A Tanács felkérte a Cseh Köztársaságot arra, hogy: „i. egy esetlegesen jobb 2005-ös költségvetési eredmény, valamint erőteljes növekedési eredmények és kilátások összefüggésében fokoznia kell a strukturális költségvetési kiigazításra tett erőfeszítéseket, tekintettel arra, hogy a túlzott hiány tervezett értéke csak kissé múlja alul a 2008-ra (ez a túlzott hiány kiigazításának határideje) elérni kívánt referenciaértéket, valamint a középtávú célkitűzés elérésének felgyorsítása érdekében; ii. javítania kell a költségvetési tervezés minőségét, elsősorban a jelentős mértékű kiadási áthozatok okainak elemzésén, valamint a középtávú kiadási plafonok megerősítésén keresztül; iii. javítania kell az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát, elsősorban a nyugdíjreform felgyorsításán, valamint az egészségügyi ellátási rendszer reformjának megkezdésén keresztül.”2.4. A Bizottság értékelése a 2006. novemberi nemzeti reformprogramrólA Cseh Köztársaság 2006. november 21-én nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. A Cseh Köztársaság nemzeti reformprogramja a következő kulcsfontosságú kihívásokat/prioritásokat azonosítja: az államháztartás reformjának folytatása; az ipari versenyképesség megerősítése és fokozása a fenntartható erőforrás-felhasználás szükségességének figyelembevételével; és a munkaerőpiac rugalmasságának növelése.A Bizottság a jelentés értékelése alapján (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés [2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy a Cseh Köztársaság korlátozott eredményeket ért el a nemzeti reformprogram végrehajtásában. Az előrelépés számos területen nem egyértelműen részletezett; néhány reformot elhalasztottak, míg másokat nem indítottak el. Az erős gazdasági növekedésnek azonban meg kellene könnyítenie a reformokat. Makrogazdasági területen bizonyos kockázatok tapasztalhatók, különösen ami a középtávú költségvetési konszolidációt, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát illeti, tekintettel a népesség elöregedésére. Bár mikrogazdasági területen a Cseh Köztársaság viszonylag jól halad előre, a K+F fejlődése visszafogott. Foglalkoztatási területen több erőfeszítésre van szükség, válaszul a munkaerő-piaci rugalmasság javítása jelentette fő kihívásra.A megállapított erősségeket és gyengeségeket értékelve a Cseh Köztársaságnak azt ajánlották, hogy hozzon intézkedéseket a következő területeken: i. a nyugdíj- és az egészségbiztosítási rendszer reformja; ii. a magánszférabeli és az állami kutatás-fejlesztési intézmények közti együttműködés; és iii. a munkahelyek védelme, valamint oktatási és képzési rendszerek.Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2007. tavaszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény[3] határozza meg; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |-  AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban a Cseh Köztársaság 2006–2009. közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:5.  [2007. július 10]-én a Tanács megvizsgálta a Cseh Köztársaság 2006–2009. közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját. A magatartási kódexben szereplő december 1-jei határidőhöz képest az aktualizált változat benyújtását 2007. március 15-re halasztották a cseh köztársaságbeli politikai helyzet miatt, mivel a 2006. júniusi országos választást követően az állandó kormányt 2007. január 19-én hagyta jóvá a parlament.6.  A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése a 2006-os 6,1%-ról 2007-ben 4,9%-ra csökken, és azután nagyjából stabilizálódik. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv megalapozott növekedési feltételezéseken alapul. A program inflációs előrejelzése is valószerűnek tűnik.7.  A Bizottság szolgálatainak 2007. tavaszi előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2006-ban a GDP 2,9%-a, szemben a konvergenciaprogram előző változatában foglalt, a GDP 3,8%-ának megfelelő céllal. A célzottnál alacsonyabb hiányhoz hozzájárult a GDP és a foglalkoztatás erősebb növekedése és az el nem költött költségvetési előirányzatok egy jelentős részének átvitele.8.  A program középtávú költségvetési stratégiájának fő célja az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának megvalósítása, főként a strukturális egyenleg (a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb intézkedések nélkül számított egyenleg) tekintetében a GDP 1 %-ának megfelelő középtávú költségvetési hiánycél felé tett előrelépés révén. A program szerint az államháztartási hiány – főként a szociális kiadások diszkrecionális növekedése miatt – 2007-ben a GDP 4%-ára bővül, majd fokozatosan csökken, 2008-ban a GDP 3,5%-ára és 2009-ben a GDP 3,2%-ára. Az elsődleges hiány az előrejelzések szerint a 2006-os 2,4 %-ról 2009-re a GDP 1,6%-ára szűkül. 2007 után a tervezett költségvetési konszolidáció a programidőszak alatt a GDP 0,4 százalékponttalát kitevő bevételnövekedésre támaszkodik, különösen az egyéb bevételekre (a tényleges intézkedések megnevezése nélkül, de feltehetően az uniós transzferekhez kapcsolódnak), amelyek messzemenően ellensúlyozzák az adók és a társadalombiztosítási járulékok csökkenését. A konszolidáció azonban lényegében a kiadási oldalra összpontosít, az állami kiadások következetes csökkentésével, főként a kormányzati szektorban a bérkorlátozás révén, amely nagymértékben ellensúlyozza az állami beruházások és a kamatkiadások emelkedését. Az előző változattal összehasonlítva a program legalább két évvel elhalasztja a hiánynak a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték alá történő tervezett csökkentését, kedvezőbb makrogazdasági forgatókönyv mellett. Meg kell jegyezni, hogy a program a kormányzat által mérlegelt alternatívát is tartalmaz, amelyben alacsonyabb a hiánycél, 2008-ban a GDP 3,2%-a és 2009-ben a GDP 2,8%-a. Ez szakpolitikai intézkedések sorozatára és a kötelező kiadások arányának csökkentésével az államháztartás rugalmasabbá tételére épül. Mindez azonban még véglegesítés és jóváhagyás előtt álló politikai intézkedésekre alapul és a program csak a fent említett magasabb hiánycélokra kínál koherens és megfelelően számszerűsített középtávú költségvetési keretet.9.  A közösen megállapított módszertannal összhangban számított strukturális hiány a tervek szerint a 2006-ban a GDP 3,5 %-át kitevő értékről 2007-ben a GDP 4,5%-ára romlik, majd 2009-ig fokozatosan a GDP 3,5 %-ára javul. A program az előző változatához hasonlóan középtávú költségvetési célkitűzésként a strukturális hiánynak a GDP 1%-át kitevő szintjét határozza meg. A korábbi változathoz képest a középtávú célkitűzés elérését egy évvel későbbre, 2013-ra halasztották. Mivel a középtávú célkitűzés szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 1,5 %-át kitevő hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés összhangban van az adósságrátával és a hosszú távú átlagos potenciális kibocsátással.10.  A programban szereplő költségvetési előrejelzésekkel kapcsolatos kockázatok összességében kiegyensúlyozottak. A makrogazdasági forgatókönyvből eredő kockázatok nagyjából semlegesek, míg az adó-előrejelzések egészében nézve úgy tűnik, hogy megbízható feltételezéseken alapulnak. A programban előirányzott költségvetési konszolidáció nagymértékben az államháztartási kiadások visszafogására épül, a program ugyanakkor nem ad megfelelő tájékoztatást arról, hogy ezt hogyan érik el. Másrészről a Cseh Köztársaság az elmúlt években jó eredményeket ért el, noha a költségvetési céljai elérését megkönnyítette a vártnál nagyobb növekedés. Politikai kockázat is fennáll a törékeny parlamenti egyensúllyal összefüggésben.11.  E kockázatértékelés alapján a programban szereplő költségvetési irányvonal nem tűnik alkalmasnak arra, hogy 2008-ig a Tanács 2004. július 5-i ajánlásának megfelelően megszüntessék a túlzott hiányt. Mivel a gazdaság jelenleg kedvező időszakot él át és a növekedés magasabb a 2004. júliusi tanácsi ajánlás idején vártnál, remek alkalom adódik a konszolidációs erőfeszítés fokozására és a programban előrejelzettnél nagyobb ütemű csökkenés elérésére.12.  A bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ban GDP 30,4%-a volt, azaz jóval a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaérték alatt maradt. A program előrejelzése szerint az adósságráta majdnem 2 százalékponttal nő a programidőszak során.13.  Az elöregedés hosszú távú költségvetési hatása a Cseh Köztársaságban jóval az EU-átlag feletti, főként a GDP-arányos nyugdíjkiadások lényeges növekedése és az egészségügyi kiadások jelentős emelkedése miatt. Az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok csökkentését a nyugdíjkiadások jelentős növekedését megfékező, főként a nyugdíjak és az egészségügy terén hozott strukturális reformintézkedések végrehajtásával lehet elérni. A programidőszak végére várt költségvetési egyenleg, amely a korábbi költségvetési évekhez képest romlott, még a népesség elöregedése okozta hosszú távú költségvetési hatások nélkül is kockázatot jelent az államháztartás fenntarthatóságára nézve. Az államháztartás jelenleg tervezettnél messzemenőbb konszolidációja ezért hozzájárulna az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok csökkentéséhez. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintve a Cseh Köztársaság összességében magas kockázattal szembesül.14.  A konvergenciaprogram a középtávú költségvetési stratégia szempontjából nem értékeli minőségileg a nemzeti reformprogram 2006. novemberi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program nem ad rendszerezett tájékoztatást a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről (vagy megtakarításokról) – kivéve a 2007-es költségvetésben szereplő kutatás-fejlesztési kiadások növekedését –, a program költségvetési előrejelzései azonban láthatólag figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban tervezett intézkedések államháztartási hatásait. A konvergenciaprogramnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal, különös tekintettel az adóterhek terén a közvetlenről a közvetett adózás felé való elmozdulásra és a kutatás-fejlesztés kiegészítő támogatására.15.  A programban szereplő költségvetési stratégia nincs összhangban a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal, különösen a Tanács által 2004. júliusában meghatározott kiigazítási pályától való eltérés és a nyugdíj- és az egészségügyi reformban tett előrelépés hiánya miatt.16.  Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program minden előírt adatot megad, és a nem kötelező adatok legtöbbjét is tartalmazza[6].Általános következtetésként megállapítható, hogy a jobb növekedési kilátások és a vártnál alacsonyabb 2006-os hiány ellenére a program 2010-re halasztja a túlzott hiány megszüntetését a 104. cikk (7) bekezdése szerinti 2004. júliusi tanácsi ajánlásban meghatározott 2008-as határidőhöz képest. A tartós növekedés miatt a halasztás – amely az elsősorban a szociális kiadások 2007-ben tervezett növekedésével magyarázható magasabb hiányt tükrözi – prociklikus expanzív költségvetési irányvonalat is eredményez.A fenti értékelés alapján a Tanács felkéri a Cseh Köztársaságot, hogy:i. mérsékelje a 2007-es költségvetés egyenlegének romlását, és biztosítsa a túlzott hiány legkésőbb 2008-ra való, hiteles és fenntartható módon történő kiigazítását;ii. a kötelező kiadások arányának csökkentése érdekében vizsgálja felül a kiadások összetételét;iii. a nyugdíjkiadások előre jelzett növekedésére tekintettel javítsa az államháztartás hosszútávú fenntarthatóságát a szükséges nyugdíj- és egészségügyi reformok végrehajtásával.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Reál-GDP (%-os változás) | KP 2007. március | 6,1 | 6,0 | 4,9 | 4,8 | 4,8 |BIZ 2007. május | 6,1 | 6,1 | 4,9 | 4,9 | nincs adat |KP 2005. november | 4,8 | 4,4 | 4,2 | 4,3 | nincs adat |HICP-infláció (%) | KP 2007. március | 1,6 | 2,4 | 2,6 | 2,5 | 2,5 |BIZ 2007. május | 1,6 | 2,1 | 2,4 | 2,9 | nincs adat |KP 2005. november | 1,5 | 2,2 | 2,0 | 2,1 | nincs adat |Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | KP 2007. március1 | -0,7 | 0,9 | 1,1 | 1,0 | 1,0 |BIZ 2007. május3 | -1,1 | 0,4 | 0,5 | 0,5 | nincs adat |KP 2005. november1 | -0,8 | -0,1 | 0,3 | 0,8 | nincs adat |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2007. március6 | -3,6 | -3,5 | -4,0 | -3,5 | -3,2 |BIZ 2007. május | -3,5 | -2,9 | -3,9 | -3,6 | nincs adat |KP 2005. november | -4,8 | -3,8 | -3,3 | -2,7 | nincs adat |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2007. március | -2,5 | -2,4 | -2,6 | -2,0 | -1,6 |BIZ 2007. május | -2,4 | -1,8 | -2,8 | -2,6 | nincs adat |KP 2005. november | -4,1 | -3,0 | -2,4 | -1,7 | nincs adat |Ciklikusan kiigazított egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2007. március1 | -3,4 | -3,9 | -4,4 | -3,9 | -3,5 |BIZ 2007. május | -3,1 | -3,1 | -4,1 | -3,8 | nincs adat |KP 20051. november | -4,5 | -3,8 | -3,4 | -3,0 | nincs adat |Strukturális egyenleg2 (a GDP %-ában) | KP 2007. március | -3,4 | -3,9 | -4,4 | -3,9 | -3,5 |BIZ 2007. május4 | -2,0 | -2,8 | -4,1 | -3,8 | nincs adat |KP 2005. november5 | -3,4 | -3,8 | -3,4 | -3,0 | nincs adat |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | KP 2007. március | 30,4 | 30,6 | 30,5 | 31,3 | 32,2 |BIZ 2007. május | 30,4 | 30,4 | 30,6 | 30,9 | nincs adat |KP 2005. november | 37,4 | 37,1 | 37,9 | 37,8 | nincs adat |Megjegyzések |1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. |2Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). |3A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 4,2%-os, 4,6%-os, 4,8%-os és 4,9%-os becsült potenciális növekedés alapján. |4 Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2007. tavaszi előrejelzései alapján. |(a GDP 1,1%-a 2005-ben és a GDP 0,2%-a 2006-ban - mindkettő hiánynövelő) |5Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a 2005-ös konvergenciaprogram szerint. |(a GDP 1,1%-a 2005-ben - hiánynövelő) |6A cseh kormány eddig nem jóváhagyott intézkedésein alapuló |alternatív hiánycélok: a GDP 3,2%-a 2008-ban, a GDP 2,8%-a 2009-ben |Forrás: |Konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szolgálatainak 2007. tavaszi gazdasági előrejelzései (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai |[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006) 816.[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM(2006) 574, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] A program nem szolgáltat adatot a 2009-es év államháztartási kiadásairól feladatkörök szerinti bontásban.