				|

		52012PC0676

			Ajánlás A TANÁCS HATÁROZATA a Máltán fennálló túlzott hiányról szóló 2009/587/EK határozat hatályon kívül helyezéséről /* COM/2012/0676 final */

			   	_
Ajánlás
A TANÁCS HATÁROZATA
a Máltán fennálló túlzott hiányról szóló
2009/587/EK határozat hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 126. cikke (12)
bekezdésére,
tekintettel a Bizottság ajánlására,
mivel:
(1)       Az
Európai Közösséget létrehozó szerződés (a továbbiakban: Szerződés)
104. cikke (6) bekezdésének megfelelően a Tanács a Bizottság ajánlása
alapján a 2009. július 7-i 2009/587/EK tanácsi határozattal[1] megállapította, hogy Máltán
túlzott hiány áll fenn. A Tanács megállapította, hogy a máltai államháztartási
hiány 2008-ban elérte a GDP 4,7 %-át és így jóval meghaladta a GDP
3 %-ának megfelelő referenciaértéket, míg a bruttó államadósság
szintje 2003 óta meghaladta a GDP 60 %-ában meghatározott
referenciaértéket, 2008-ban a GDP 64,1 %-át tette ki[2].
(2)       Továbbá
2009. július 7-én a Szerződés 104. cikkének (7) bekezdésével és a túlzott
hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és
pontosításáról szóló 1467/97/EK rendelet[3]
3. cikkének (4) bekezdésével összhangban a Tanács a Bizottság ajánlása alapján
ajánlást intézett Máltához azzal a céllal, hogy legkésőbb 2010-ig
szüntesse meg a túlzott hiányt. Az ajánlást nyilvánosságra hozták.
(3)       2010.
február 16-án a Tanács a Bizottság ajánlása alapján megállapította, hogy Málta
a Szerződés 104. cikkének (7) bekezdése alapján kiadott tanácsi ajánlásnak
megfelelően eredményes intézkedéseket tett, azonban a tanácsi ajánlás
elfogadása után az országban az államháztartásra jelentős negatív hatással
lévő, előre nem látható kedvezőtlen gazdasági események
következtek be. Így a Tanács az Európai Unió működéséről szóló
szerződés (EUMSZ) 126. cikkének (7) bekezdése szerinti, módosított
ajánlást fogadott el Máltára vonatkozóan, egy évvel, azaz 2011-ig
meghosszabbítva a túlzott hiány kiigazítására vonatkozó határidőt. Az
ajánlást nyilvánosságra hozták.
(4)       Az EUMSZ
126. cikkének (12) bekezdésével összhangban, amennyiben a Tanács véleménye
szerint az érintett tagállamban kiigazították a túlzott hiányt, hatályon kívül
kell helyezni a túlzott hiány fennállásáról szóló tanácsi határozatot.
(5)       Az
EUMSZ-hez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló
jegyzőkönyv 4. cikkével összhangban a Bizottság biztosítja a túlzott
hiány esetén követendő eljárás végrehajtásához kapcsolódó adatokat. A
jegyzőkönyv alkalmazásának részeként az Európai Közösséget létrehozó
szerződéshez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról
szóló jegyzőkönyv alkalmazásáról szóló, 2009. május 25-i 479/2009/EK
tanácsi rendelet[4]
3. cikkével összhangban a tagállamok évente kétszer, konkrétan április 1-jéig
és október 1-jéig kötelesek közölni a költségvetési hiányra, az államadósságra
és más kapcsolódó változókra vonatkozó adatokat.
(6)       Annak
mérlegelésekor, hogy indokolt-e a túlzott hiány esetén követendő eljárás
megszüntetése, a Bizottságnak és a Tanácsnak a közölt adatok alapján kell
döntést hoznia. Emellett a túlzott hiány esetén követendő eljárás csak
akkor szüntethető meg, ha a Bizottság előrejelzései szerint a hiány
az előrejelzésnek megfelelő időtávon nem haladja majd meg a GDP
3%-ában meghatározott küszöbértéket.
(7)       A
479/2009/EK rendelet 14. cikkével összhangban a Bizottság (Eurostat) által
közölt adatok és a bizottsági szolgálatok 2012. őszi előrejelzése
alapján, valamint Málta 2012. április 1-jét megelőző adatközlése
nyomán az alábbi következtetések vonhatók le:
–
A 2008-as csúcsot követően az államháztartási
hiány fokozatosan csökkent, és 2011-ben a GDP 2,7 %-ára, a GDP
3 %-ában meghatározott referenciaérték alá esett vissza. 2010-ben az
államháztartási hiány a GDP 3,6 %-át tette ki, az azóta bekövetkezett
jelentős javulás főként a GDP 0,7 %-ának megfelelő
mértékű bevételnövekedésnek köszönhető. A bizottsági szolgálatok
2012. őszi előrejelzésében szereplő becslés szerint a hiány
csökkentésére szolgáló egyszeri intézkedések hatása 2011-ben a GDP 0,7 %-a
volt. A strukturális egyenleg (azaz az egyszeri és ideiglenes
intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított költségvetési egyenleg) a
becslések szerint 2011-ben a GDP 1 százalékpontjával javult, ami meghaladja a
Tanács által ajánlott, a GDP legalább 0,75 %-át kitevő igényelt
erőfeszítést.
–
A bizottsági szolgálatok 2012. őszi
előrejelzése szerint a hiány 2012-ben tovább csökken, elérve a GDP
2,6 %-át, főként azoknak a bevételt növelő intézkedéseknek
köszönhetően, amelyek közül a legtöbb egyszeri intézkedésnek tekinthető;
az egyszeri intézkedések hiánycsökkentő nettó hatása a GDP 1 %-ára
becsülhető. Változatlan politikát feltételezve, azaz az előrejelzés
határnapját követően elfogadott 2013. évi költségvetésben foglalt
konszolidációs intézkedések figyelembevétele nélkül az államháztartási hiány
2013-ban várhatóan a GDP 2,9 %-ára nő, majd újra csökkenni kezd és
2014-ben eléri a GDP 2,6 %-át, tehát az előrejelzés időszakában
a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték alatt marad. A 2012. áprilisi
stabilitási programban alacsonyabb hiánycélok szerepelnek: 2012-ben a GDP
2,2 %-a, 2013-ban a GDP 1,7 %-a, 2014-ben pedig a GDP 1,1 %-a. A
bizottsági szolgálatok 2012. őszi előrejelzése és a 2012-es
stabilitási programban megfogalmazott hiánycél közötti különbséget
elsősorban az utóbbiban szereplő dinamikusabb bevételnövekedés
magyarázza.
–
A Tanács által meghatározott 2011-es határidőt
követő évekre vonatkozóan a bizottsági szolgálatok 2012. őszi
előrejelzése azt vetíti előre, hogy 2012-ben nem javul az egyszeri és
más ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított
költségvetési egyenleg, míg 2013-ban a GDP 0,25 százalékpontját kitevő
javulás várható. Ez alatta marad a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós
ága, nevezetesen az 1466/97/EK rendelet[5]
által előírt középtávú költségvetési cél (MTO) elérését célzó korrekcióra
vonatkozóan a GDP 0,5 %-ában meghatározott referenciaértéknek. Erre a
lassú ütemű korrekcióra várhatóan nagyjából egyensúlyban lévő
ciklikus feltételek mellett kerül sor, azaz a kibocsátási rés a becslések
szerint közel nulla lesz. Ugyanakkor a növekedés összetételében a vártak
szerint viszonylag alacsony lesz az adóbevétel szintje. A gazdasági növekedést
– különösen 2012-ben – a nettó exportok vezérlik, míg a belföldi kereslet
előreláthatólag meglehetősen gyenge lesz a múltbeli tendenciákhoz
képest. 2014-ben a GDP 0,5 százalékpontjának megfelelő javulás várható. Emellett
a diszkrecionális bevételi intézkedések hatásától megtisztított államháztartási
kiadások reálnövekedési rátája az előrejelzések szerint 2012-ben alatta
marad a potenciális GDP-növekedésre vonatkozó, az 1466/97/EK tanácsi rendelet
5. cikkében meghatározottak szerinti középtávú referenciaértéknek. Mindamellett
a kiadások nettó reálnövekedése – változatlan politikát feltételezve – 2013-ban
és 2014-ben jelentősen meghaladná ezt a referenciaértéket.
–
A GDP-arányos bruttó államadósság 2008 óta
növekvő tendenciát mutat, és 2011-ben elérte a GDP 70,9 %-át. A
bizottsági szolgálatok 2012. őszi előrejelzése szerint az adósság
aránya tovább növekszik és 2012-ben a GDP 72,4 %-a, 2013-ban a GDP
73,1 %-a, míg 2014-ben a GDP 72,8 %-a lesz. Ezzel szemben a 2012-es
stabilitási program várakozásai szerint az adósság aránya 2011 után csökkenni
kezd, majd 2014-ben eléri a GDP 67,4 %-át. A két előrejelzés közötti
különbséget az őszi előrejelzésben szereplő alacsonyabb
elsődleges többlet és magasabb egyéb tételek okozzák.
(8)       A Tanács
felhívja a figyelmet arra, hogy Máltának 2012-től kezdődően –
azaz a túlzott hiány kiigazításának évét követő évtől – egy hároméves
időszakon át kellő előrehaladást kell tennie az
adósságkritériumra vonatkozó követelmény teljesítése felé, összhangban az
1467/97/EK rendelet 2. cikkének (1a) bekezdésével.
(9)       A Tanács
véleménye szerint a máltai túlzott hiány kiigazítása a 2011-es határidőre
megtörtént, ezért a 2009/587/EK határozatot hatályon kívül kell helyezni,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Az általános értékelésből az következik,
hogy Máltán a túlzott hiány kiigazítása megtörtént.
2. cikk
A 2009/587/EK határozat hatályát veszti.
3. cikk
Ennek a határozatnak a Máltai Köztársaság a
címzettje.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az elnök
[1]               HL L 202., 2009.8.4., 42. o.
[2]               A 2008. évre vonatkozó államháztartási hiányt és az
államadósságot később módosították, ezek értéke jelenleg a GDP
4,6 %-ának, illetve 62,0 %-ának felel meg.
[3]               HL L 209., 1997.8.2., 6. o.
[4]               HL L 145., 2009.6.10., 1. o.
[5]               HL L 209., 1997.8.2.,
1. o.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52005SC0011

Ajánlás a Tanács Véleménye az 1997. július 7-i, 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikke (3) bekezdése értelmében Hollandia aktualizált, a 2004-2007-re szóló stabilitási programjáról  /* SEC/2005/0011 végleges */

	Brüsszel, 11.1.2005SEC(2005) 11 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i, 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikke (3) bekezdése értelmében Hollandia aktualizált, a 2004-2007-re szóló stabilitási programjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKLÁSA költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásának megerősítéséről szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1] előírja, hogy a részt vevő tagállamoknak, vagyis a közös valutát bevezető tagállamoknak 1999. március 1-jéig stabilitási programokat kell benyújtaniuk a Tanácsnak és a Bizottságnak. E rendelet 5. cikkével összhangban a Tanács a Bizottságtól és a Szerződés 114. cikke alapján létrehozott bizottságtól (Gazdasági és Pénzügyi Bizottságtól) kapott értékelés alapján megvizsgált minden egyes stabilitási programot. A Tanács a Bizottságtól kapott ajánlás alapján, és a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően a vizsgálat után véleményezte a programot. A rendelet értelmében a tagállamok az aktualizált stabilitási programokat évente nyújtják be, melyet a Tanács hasonló eljárások szerint ellenőrizhet.A 2003-ban mért, a 3,2%-os GDP arányos költségvetési hiány tekintetében a Tanács 2004. június 2-án megállapította, hogy Hollandiában túlzott hiány lépett fel és ajánlotta, hogy a túlzott hiányt legkésőbb 2005-re igazítsák ki. Különösen ajánlották, hogy a 2005-ig meghozandó kiigazító intézkedések alapvetően strukturális természetűek legyenek és legalább a GDP fél százalékpontját tegyék ki. A 2004. október 21-én tartott ülésén az Ecofin Tanács felülvizsgálta a Hollandia által foganatosított intézkedéseket, és a Bizottság értékelésével összhangban arra a következtetésre jutott, hogy az akkori szinten meghozott intézkedések megfelelőek a túlzott hiány megszabott határidőn belül történő kiigazítására. A Bizottság és a Tanács továbbra is figyelemmel kíséri a foganatosított intézkedéseket. Az aktualizált stabilitási program értékelése a folyamatos megfigyelés részét képezi.Hollandia első, az 1999-2002-es időszakot átfogó stabilitási programját 1998. november 4-én nyújtotta be, amelyet a Tanács 1998. december 1-én értékelt. A következő évek mindegyikében benyújtották az aktualizált programokat, a legutóbbit 2004. november 23-án. A Bizottság szolgálatai a 2004. őszi gazdasági előrejelzéseik eredményeinek, a magatartási kódexnek[2], a potenciális kibocsátás és a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenlegek értékelésének közösen megállapított módszertana, a 2003-2005 közötti időszakra szóló átfogó gazdaságpolitikai iránymutatás ajánlásai, valamint a költségvetési politikák koordinációjának megerősítéséről szóló, a Tanácsnak és Európai Parlamentnek címzett 2002. november 27-i, a Tanács által jóváhagyott bizottsági közleményben[3] kifejtett elvek figyelembe vételével technikailag értékelték az aktualizált stabilitási programot. Az értékelés következtetései:-  Hollandia 2004-es aktualizált stabilitási programját, amely a 2004-2007 közötti időszakot fogja át, 2004. november 23-án nyújtotta be, a kormány jóváhagyását követően. Az aktualizált program több évre szóló előrejelzései elsősorban a 2005-ös költségvetésből származnak, amelyet 2004. szeptember 21-én nyújtottak be a parlamentnek[4]. Az aktualizált program nagymértékben megfelel a “stabilitási és konvergenciaprogramok tartalmáról és formájáról szóló magatartási kódex” adatkövetelményeinek. A program lefedi az összes meghatározott területet és szolgáltatja valamennyi kötelezően előírt változót, valamint a legtöbb választható változót, kivéve a potenciális kibocsátás egyes adatait.-  Az aktualizált programban szereplő makrogazdasági szcenáriót Hollandia Gazdaságpolitikai Elemző Irodája (CPB) készítette. Az aktualizált program a gazdaság fokozatos megerősödését feltételezi, amely mellé 2005-ben 1½ %-os reál GDP növekedés párosul, és 2006-tól 2½ %-ra emelkedik. A 2004-2006 közötti időszakra a kulcsváltozókra vonatkozó előrejelzések meglehetősen közelítik a Bizottság szolgálatainak 2004. őszi előrejelzéseiben szereplő adatokat. Ugyanakkor, a legutóbbi rendelkezésre álló árak, árfolyamok és kereskedelmi volumen alapján arra lehet következtetni, hogy a 2005-re és 2006-ra vonatkozó aktualizált program optimista makrogazdasági szcenáriót sejtet. Különösen kedvezőnek tűnik a 2005-re feltételezett gazdasági növekedés. A 2007-re vonatkozó növekedési feltételezések valószínűnek tűnnek a becsült potenciális növekedési ráta, valamint a negatív kibocsátási rés fellendülés alatti fokozatos csökkenését előrejelző várakozások tekintetében. Az aktualizálás makrogazdasági szcenáriójából származó, a meghatározott módszertan szerint képzett potenciális növekedési és kibocsátási rés hányadai indokoltnak tűnnek. A program inflációs előrejelzései reálisnak tűnnek.-  Az aktualizálásban szereplő költségvetési stratégia elsődleges célja, hogy a GDP arányos költségvetési hiány 2005-re a Szerződésben meghatározott 3%-os referenciaszint alá csökkenjen. Emiatt a program olyan konszolidációs erőfeszítéseket tartalmaz, amelyek a 2004-2005-ös évekre összpontosítanak. A 2005. évi kiigazító intézkedések a GDP fél százalékpontját teszik ki. A költségvetési konszolidáció és a várt fokozatos gazdasági fellendülés kombinált hatása révén, az aktualizált program előrevetíti, hogy a GDP arányos költségvetési hiány 2005-ben a 2004. évi 3%-ról 2,6%-ra, 2006-ban a GDP 2,1%-ára és 2007-ben a GDP 1,9%-ára csökken. A ciklikus hatásoktól megtisztított hiány várhatóan alacsonyabban alakul a vonatkozó időszakban: a GDP 1,6%-áról (2004-ben) 2005-ben a GDP 1,2%-ára csökken. Ugyanakkor, a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg 2006-ban nem fog tovább javulni, 2007-ben pedig enyhe romlása várható, a GDP 1,3%-át kitevő hiánnyal. A költségvetési stratégia, összhangban az előző aktualizálás stratégiájával, a reálkiadások felső határának megállapítását tartalmazza, annak érdekében, hogy ellenőrizzék az állami pénzügyek, illetve azok hosszú távú fenntarthatóságának célját. Az állami beruházási hányad várhatóan állandó marad a lefedett időszakban, amely kissé túllépi a GDP 3%-át, szemben a GDP 2,4%-át kitevő 2004. évi uniós átlaggal.-  Az aktualizált program költségvetési előrejelzései indokoltnak tűnnek és az előrejelzésekkel kapcsolatos bizonytalanságok nagyjából kiegyensúlyozottak. Néhány, a hiány előrejelzésével kapcsolatos veszély a makrogazdasági kitekintés veszélyeire vezethető vissza. Ezen kívül, az aktualizálás még nem tartalmazta a kormány és a társadalmi partnerek között létrejött, 2004. november 5-i szociális megállapodás államháztartási költségeit, emellett az egészségügyi és nyugdíjreformok végrehajtása körüli bizonytalanság is a hiány növekedését eredményezheti. Bár ezeket a veszélyeket mérsékli a magas olajáraknak a földgázeladásokból származó bevételekre gyakorolt pozitív hatása, valamint az a tény, hogy az aktualizált program óvatos feltételezéseket alkalmaz a kiinduló szcenárióban a gazdasági tevékenységek adóintenzitása tekintetében. Figyelembe véve a költségvetési célok kockázategyenlegét, úgy tűnik, hogy Hollandia jó úton halad a túlzott hiánynak a Tanács által megszabott 2005. évi határidőre történő kiigazításában. Azonban a túlzott hiány kiigazítását követően előirányzott költségvetési konszolidációs pálya nélkülözi az ambíciót a tekintetben, hogy nem biztosítja a program időszaka alatt a költségvetés egyensúlyközeli helyzetére vonatkozó középtávú célkitűzést. Sőt úgy tűnik, hogy ebben az időszakban (2006-2007) az aktualizálásban szereplő költségvetési irányvonal nem nyújt elég széles biztonsági sávot a GDP 3%-os küszöbét meghaladó normális makrogazdasági ingadozásokkal szemben.-  Az aktualizálás szerint a GDP arányos adósságmutató a 60%-os referenciaérték alatt fog maradni, amely 2004-ben enyhén a GDP 56%-a fölé emelkedik, majd a 2005 és 2007 közötti években a GDP 58%-ára nő, miközben a folyamatosan fennálló hiány miatt megnövekedett adóssághányadot többnyire kompenzálja a nominális GDP növekedés. Az aktualizált program szerint az állományok alkalmazkodása enyhén hozzájárul az adósság növekedéséhez 2005-2007 között a 2000-2003 közötti, a privatizációból származó bevételekre visszavezethető, adósságcsökkentő állományalkalmazkodást követően; az alkalmazkodások viszonylag kismértékűek, a GDP fél százalékpontja alatt maradnak. Ezek az előrejelzések igen közel vannak a Bizottság szolgálatainak 2004. évi őszi előrejelzéseinek adataihoz. A adóssághányaddal kapcsolatos veszélyek a hiányra vonatkozó előrejelzésekre vezethetők vissza, és nagymértékben kiegyensúlyozottnak tűnnek.-  Az aktualizált program röviden felülvizsgálja a kormány strukturális reformokra irányuló programját, amely a társadalombiztosítási, a nyugdíj- és egészségügyi rendszerek messzemenő átalakítását irányozza elő, az állami pénzügyek fenntarthatóságának javítása és a foglalkoztatás növelése érdekében. Ugyancsak kifejti az adminisztrációs terhek csökkentésének foglalkoztatásra és gazdasági tevékenységre gyakorolt pozitív hatását. Összességében, a reformok hozzájárulhatnak a holland állami pénzügyek fenntarthatóságának javításához. Bár, számos olyan területen, mint az egészségügyi és nyugdíjreform, kétségek merülnek fel a tekintetben, hogy a javasolt intézkedések mennyire befolyásolják a gazdasági szereplők viselkedését, és hogy ezáltal szavatolhatók-e a szándékolt költségvetési megtakarítások. Ezen túlmenően úgy tűnik, hogy a potenciális növekedést elősegítő strukturális reformok pozitív költségvetési hatásai leginkább az aktualizálás által lefedett időszakot követően válnak érezhetővé, miközben a nettó bevételt rövid távon növelő intézkedések a gazdasági struktúra javítása tekintetében nem tűnnek optimálisnak, pl. az alacsony és közepes jövedelmű munkavállalókat sújtó marginális terhelés növelése.-  Hollandia az idősödő lakosság okozta várható költségvetési terhek ellenére viszonylag kedvező helyzetben van az állami pénzügyek hosszú távú fenntarthatósága tekintetében. Mindazonáltal a társadalombiztosítási, a nyugdíjrendszer és az egészségügy területén zajló reformok ellenére a jelenlegi politikák a fenntarthatóság tekintetében veszélyeket hordoznak. A programban kifejtett stratégia alapvetően olyan intézkedéseken alapul, amelyek a foglalkoztatás növelésére és a nyugdíjkiadások visszafogására irányulnak. Tekintettel az egy keresőre jutó időskori eltartottak arányának előrejelzett növekedésére, a további olyan reformok, amelyek módosítanák az idősödéshez kapcsolódó kiadások trendjét és növelnék a foglalkoztatási rátákat, a hosszú távú fenntarthatóság biztosításának kulcsfontosságú tényezői.-  Összegezve, az aktualizálásban bemutatott gazdaságpolitikák részben konzisztensek az országspecifikus átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal az állami pénzügyek területén. A költségvetési keret kiadási plafonjait ehhez igazították, és jól halad a túlzott költségvetési hiány kiigazítása. Ugyanakkor, a 2006. évi – és különösen a 2007. évi – költségvetési hiány főösszegében várt csökkenésének mértéke meglehetősen alacsony, és a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg mindegyik évben nem fog a GDP legalább 0,5 százalékára csökkenni. Ezen túlmenően, nem számítanak a költségvetési egyenleg egyensúly közeli, vagy többletet tartalmazó helyzetének elérésére az aktualizálás által lefedett időszakban.-  A fenti értékelés tekintetében, Hollandiának ajánlják azoknak a szükséges intézkedéseknek a megtételét, amelyek révén biztosítható a költségvetési egyenleg egyensúly közeli helyzetének elérése és annak a túlzott hiány kiigazítását követő fenntartása.A fő makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Reál GDP (változás %-ban) | SP 2004. nov. november | 1¼ | 1½ | 2½ | 2½ |COM | 1,4 | 1,7 | 2,4 | nincs adat |SP 2003. okt. | 1 | 2½ | 2½ | 2½ |HICP infláció (%) | SP 2004. nov. | 1¼ | 1¼ | 1½ | 1½ |COM | 1,2 | 1,3 | 1,4 | nincs adat |SP 2003.okt. | 1,5 | 1½ | 1½ | 1½ |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2004.nov. | -3,0 | -2,6 | -2,1 | -1,9 |COM | -2,9 | -2,4 | -2,1 | nincs adat |SP 2003.okt. | -2,3 | -1,6 | -0,9 | -0,6 |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2004.nov. | -0,1 | 0,3 | 0,7 | 0,8 |COM | 0,0 | ½ | 0,9 | nincs adat |SP 2003.okt. | 0,6 | 1,2 | 1,8 | 2,1 |Ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2004.nov.1 | -1,6 | -1,2 | -1,2 | -1,3 |COM | -1,4 | -1,0 | -1,0 | nincs adat |SP 2003.okt.1 | -0,7 | -0,3 | -0,2 | -0,2 |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | SP 2004.nov. | 56,3 | 58,1 | 58,6 | 58,3 |COM | 55,7 | 58 | 58,4 | nincs adat |SP 2003.okt. | 54, 5 | 53,7 | 53,0 | 52,2 |1 A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott adatok alapján. Források: Stabilitási programok (SP); A Bizottság szolgálatainak 2004. évi őszi gazdasági előrejelzései (COM); A Bizottság szolgálatai által készített számítások. Az aktualizált program előrejelzett növekedési rátáit a százalékpont legközelebbi negyedére kerekítették.. |A Bizottság ezen értékelés alapján fogadta el a mellékelt ajánlást a Tanács véleményére Hollandia aktualizált, a 2004-2007-re szóló stabilitási programjáról, amelyet továbbított a Tanácsnak.AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i, 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikke (3) bekezdése értelmében Hollandia aktualizált, a 2004-2007-re szóló stabilitási programjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 5. cikkének (3) bekezdéséretekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Szociális Bizottsággal folytatott konzultációt követően;ELFOGADTA EZT A VÉLEMÉNYT:1.  A Tanács 2005. január 18-án megvizsgálta Hollandia aktualizált stabilitási programját, amely a 2004-2007 közötti időszakot fedi le. Az aktualizált program nagyjából megfelel a felülvizsgált “stabilitási és konvergenciaprogramok tartalmáról és formájáról szóló magatartási kódex” adatkövetelményeinek.2.  A program alapjául szolgáló makrogazdasági szcenárió azzal számol, hogy a GDP 2004-ben 1%-ról 1½ %-ra nő 2005-ben és a fennmaradó programidőszak alatt átlagosan -os lesz. Úgy tűnik, hogy ez a szcenárió a nyersanyagárak, az árfolyamok és a releváns kereskedelmi volumenek legutóbbi alakulására támaszkodó, meglehetősen előnyös növekedési feltételezéseket tükröz. A program inflációs előrejelzései reálisnak tűnnek.3.  A Tanács 2004. június 2-án megállapította, hogy Hollandiában túlzott hiány lépett fel és azt ajánlotta, hogy azt 2005-re igazítsák ki. Ezen ajánlással összhangban a program költségvetési stratégiájának elsődleges célja, hogy a GDP arányos költségvetési hiány 2005-re a Szerződésben meghatározott 3%-os referenciaérték alá csökkenjen. Emiatt a program olyan konszolidációs erőfeszítéseket tartalmaz, amelyek a 2004-2005-ös évekre összpontosítanak. A költségvetési stratégia tartalmazza továbbá a reálkiadás- plafonok alkalmazását a kiadások növekedésének és a fenntartható állami pénzügyek hosszú távú céljának ellenőrzése érdekében. Folytatódnak ugyanakkor a jelentős állami beruházások, amelyek a programidőszak alatt enyhén a GDP 3%-a feletti átlagos állami beruházási hányadot eredményeznek, szemben a 2004. évi, a GDP 2,4%-át kitevő uniós átlaggal.4.  A program költségvetési előrejelzéseihez kapcsolódó kockázatok nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek. Különösen, a makrogazdasági szcenárióból valamint a kormány és a társadalmi partnerek között létrejött, 2004. november 5-i szociális megállapodásból eredő negatív kockázatokat nagyjából kiegyenlíti a magas olajáraknak a földgázeladásokból származó bevételekre gyakorolt hatásának pozitív kockázata, valamint a fellendülés idején a gazdasági tevékenységek feltételezett adóintenzitásának óvatos megközelítése. A kockázatértékelés tekintetében, a program költségvetési irányvonala elégségesnek tűnik ahhoz, hogy 2005-re a GDP arányos hiány 3% alá csökkenjen, de úgy tűnik, hogy nem biztosítja azt az elég széles biztonsági sávot, amely a következő évek alatt a GDP 3%-os küszöbét meghaladó normális makrogazdasági ingadozásai ellen nyújtana védelmet. Ugyancsak nem tűnik elégségesnek a Stabilitási és Növekedési Paktum középtávú céljának, a költségvetési egyenleg egyensúly közeli, vagy többletet tartalmazó helyzet elérésének biztosítására.5.  A GDP arányos adósság tekintetében prognosztizálják, hogy az 2004-ben eléri a GDP 56,3%-át, amely a Szerződésben meghatározott 60%-os referenciaérték alatt van. A program előrevetíti, hogy az adóssághányad a programidőszak alatt két százalékponttal fog növekedni.6.  A programban bemutatott költségvetési stratégia Hollandiát viszonylag kedvező helyzetbe hozza az állami pénzügyek hosszú távú fenntarthatósága tekintetében, az idősödő lakosság jelentette, előre jelzett költségvetési kiadások ellenére. Az egy keresőre jutó időskori eltartottak arányának előre jelzett növekedése tekintetében, és a további, a költségvetési egyenleg egyensúly közeli, vagy többletet tartalmazó helyzetéhez középtávon vezető fiskális konszolidáció hiányában, az olyan további reformok, amelyek megváltoztatják az idősödéssel összefüggő kiadások alakulását, valamint amelyek növelnék a foglalkoztatási arányt, hosszútávon hozzájárulnának a fenntarthatóságot veszélyeztető kockázatok csökkentéséhez.7.  A programban bemutatott gazdaságpolitikák részben konzisztensek az országspecifikus átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal az állami pénzügyek területén Továbbra is kitartanak a kiadási plafonokat tartalmazó költségvetési keret mellett, a túlzott hiány kiigazítására tett költségvetési alkalmazkodás jól halad. Bár 2006-ban és különösen 2007-ben a hiány főösszegének várható csökkenésének üteme meglehetősen lassú, miközben a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg nem mutat elmozdulást a 2005 után a középtávú cél, a költségvetési egyenleg egyensúlyközeli állapotának irányába.* * *A fenti értékelés tekintetében Hollandiának ajánlják, hogy továbbra is biztosítsa a GDP arányos költségvetési hiány 3% alá történő csökkenését 2005-re, és ezt követően a költségvetési egyenleg egyensúlyközeli állapotának eléréséhez szükséges intézkedések foganatosítását.Hollandia aktualizált stabilitási programjának főbb előrejelzései2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Reál GDP növekedés (%) HICP infláció (%) Költségvetési egyenleg (GDP %-a) Elsődleges egyenleg (GDP %-a) Ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg (GDP %-a)1 Bruttó államadósság (GDP %-a) | -0,9 2,2 -3,2 -0,3 -1,9 54,1 | 1¼ 1¼ -3,0 -0,1 -1,6 56,3 | 1½ 1¼ -2,6 0,3 -1,2 58,1 | 2½ 1½ -2,1 0,7 -1,2 58,6 | 2½ 1½ -1,9 0,8 -1,3 58,3 |1 A Bizottság szolgálatainak számításai a program adataira alkalmazott, közösen megállapított módszertan alapján.[1] HL L209., 1997.8.2. Valamennyi, az ebben a szövegben előforduló dokumentum megtalálható a következő honlapon: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] A Gazdasági és Pénzügyi Bizottságnak a stabilitási és konvergenciaprogramok tartalmára és formájára vonatkozó felülvizsgált véleménye, amelyet az ECOFIN Tanács 2001.7.10-én hagyott jóvá.[3] COM(2002) 668, 2002.11.27.[4] A parlament a 2005-ös költségvetést számos olyan módosítással fogadta el, amelyek nem gyakorolnak értékelhető hatást a főbb költségvetési aggregátumokra.[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Valamennyi, az ebben a szövegben előforduló dokumentum megtalálható a következő honlapon: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: A Tanács ajánlása ( 2008. november 20. ) a fiatal önkéntesek európai mobilitásáról

text:
               13.12.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 319/8

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2008. november 20.)
   a fiatal önkéntesek európai mobilitásáról
   (2008/C 319/03)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 149. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   MIVEL:

               (1)

               A fiatal önkéntesek mobilitása szerves része a személyek szabad mozgásának, amelyet a Szerződés 18. cikke védelemben részesít.

               (2)

               A Szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően a Közösség intézkedéseket hozhat annak érdekében, hogy az önkéntes tevékenységek szervezői közötti együttműködés révén előmozdítsa a fiatal önkéntesek mobilitását. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az ajánlás nem lépi túl a e célok eléréséhez szükséges mértéket.

               (3)

               A szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14-i 1408/71/EGK tanácsi rendelet (1) és a kapcsolódó rendelkezések csak azokra az önkéntesekre terjednek ki, akik a szociális biztonságra vonatkozó nemzeti jogszabályok értelmében a biztosítottak körébe tartoznak, aminek az a következménye, hogy a szociális biztonsággal kapcsolatos kérdések olykor visszatartó erőként hatnak a másik országban vállalt önkéntes munkával szemben.

               (4)

               A tanulók, szakképzésben részt vevők, önkéntesek, tanárok és oktatók Közösségen belüli mobilitásáról szóló, 2001. július 10-i 2001/613/EK európai parlamenti és tanácsi ajánlás (2) felkéri a tagállamokat, hogy a közösségi joggal összhangban és a nemzeti jog keretében hozzák meg az általuk megfelelőnek ítélt intézkedéseket, hogy az önkénteseket és családtagjaikat ne érje hátrányos megkülönböztetés a vonatkozó szociális biztonsági kérdések tekintetében, mint az egészségügyi ellátási és a szociális jóléti politikák, amely gátolhatja a mobilitásukat.

               (5)

               A 2001/613/EK ajánlás, és „A Közösségen belüli, oktatási és képzési célú transznacionális mobilitásról: az európai mobilitásminőségi charta” című, 2006. december 18-i 2006/961/EK európai parlamenti és tanácsi ajánlás (3) kifejezetten megemlíti az önkénteseket.

               (6)

               A harmadik országok állampolgárai tanulmányok folytatása, diákcsere, javadalmazás nélküli gyakorlat, illetve önkéntes szolgálat céljából történő beutazásának feltételeiről szóló, 2004. december 13-i 2004/114/EK tanácsi irányelv (4) rendelkezik különleges tartózkodási engedély kiadásának lehetőségéről olyan harmadik országbeli állampolgárok számára, akik önkéntes munka céljából kérelmezik a valamely tagállam területére való belépést.

               (7)

               A fiatalok önkéntes tevékenységeire vonatkozó közös célkitűzésekről szóló, a Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői által 2004. november 15-én elfogadott állásfoglalás, valamint a fiatalok önkéntes tevékenységeire vonatkozó közös célkitűzések végrehajtásáról szóló, a Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői által 2007. november 16-án elfogadott állásfoglalás (5) közös célkitűzéseket határozott meg a fiatalok önkéntes tevékenységét illetően, és az állásfoglalások hatékonyabb végrehajtása érdekében javaslatot tett a bevált gyakorlatok cseréjére és az egymástól tanulásra, továbbá felkérte a tagállamokat, hogy gondolják át, melyek lennének a megfelelő gyakorlati eszközök az előrehaladás mérésére. Az utóbbi állásfoglalás arra is felkérte a Bizottságot, hogy tegyen további javaslatokat a fiatalok önkéntes tevékenységének támogatására és elismerésére.

               (8)

               Az Európai Parlament 2008. áprilisában elfogadta az önkéntességnek a gazdasági és társadalmi kohézióban betöltött szerepéről szóló jelentést, amely arra ösztönözte a tagállamokat és a regionális és helyi hatóságokat, hogy ismerjék fel az önkéntesség értékét a társadalmi és gazdasági kohézió előmozdítása terén, és a határokon átnyúló önkéntes projektek támogatását javasolta,

         ELISMERI, HOGY:

               1.

               ezen ajánlás alkalmazásában a határokon átnyúló önkéntes tevékenység a valamennyi fiatal számára nyitott, saját szabad akaratból vállalt, hosszabb időszakra szóló, egyértelmű keretek között javadalmazás nélkül vagy jelképes fizetésért és/vagy a költségek fedezése mellett a köz érdekében, a fiatal tartózkodási országától eltérő országban végzett tevékenység. Az önkéntes tevékenységek nem korlátozhatják a potenciális vagy létező fizetett munkavégzést, és nem helyettesíthetik azt;

               2.

               az önkéntes tevékenységek gazdag, nem formális oktatási és informális tanulási keretek között szerzett tapasztalatot jelentenek, amely erősíti a fiatalok szakmai készségeit és alkalmasságát, hozzájárul foglalkoztathatóságukhoz, szolidaritásérzékükhöz, fejleszti szociális készségeiket és megkönnyíti társadalmi beilleszkedésüket, továbbá fokozza az aktív polgári szerepvállalást;

               3.

               Európában a civil társadalom és a hatóságok által szervezett önkéntes tevékenységek széles palettája létezik. E tevékenységeket meg kell őrizni, tovább kell fejleszteni és az ilyen tevékenységek szervezői közötti együttműködést meg kell könnyíteni;

               4.

               a határokon átnyúló európai mobilitás az oktatás, a foglalkoztatás, a regionális és társadalmi kohézió fontos eszköze lehet, és segítheti a kölcsönös megértés javítását és az aktív társadalmi részvételt. Ez különösen igaz a fiatalokra egy, az alkalmazkodóképességet és a rugalmasságot egyre inkább értékelő munkaerőpiacon;

               5.

               a fiatal önkénteseket befogadó helyi közösségek nagymértékben hasznát látják a fiatalok tevékenységeinek, amelyek a legkülönbözőbb területeket érinthetik, így a társadalmi integráció előmozdítását, a kulturális örökség megőrzését, a nemzedékek közötti szolidaritás fokozását, a környezet védelmét. Az ilyen tevékenységek egyben tovább gazdagítják a befogadó közösségek kulturális sokszínűségét is;

               6.

               az önkéntes tevékenységek az ifjúság témakörében a nyílt konzultációs módszer prioritásának számítottak, s ez már számos bevált gyakorlatot meghatározott. Az Európai Önkéntes Szolgálat (EVS), amely 1996 óta az Unió Ifjúság programjának része, lehetővé tette a fiatalok számára, hogy számos területen önkéntes szolgálatba álljanak. A jelenleg futó „A tevékeny ifjúság” program megerősíti ezt a fellépést;

               7.

               ezen erőfeszítések ellenére továbbra is akadályok állhatnak a fiatal önkéntesek határokon átnyúló európai mobilitásának útjában, ezért ez az ajánlás elsősorban arra irányul, hogy keretet biztosítson a tagállamok számára együttműködésük szorosabbá fűzésére, nemzeti helyzetük sokféleségének sérelme nélkül;

               8.

               az önkéntes tevékenységek szervezői közötti jobb együttműködés és a fokozottabb információcsere arra ösztönözheti valamennyi fiatal európait, állampolgárságukra való tekintet nélkül, hogy továbbra is kivegyék részüket a harmadik országokban végzett önkéntes munkából;

               9.

               különös figyelmet kell fordítani a kevesebb lehetőséggel rendelkező fiatalokra, mivel az önkéntes tevékenység igen értékes mobilitási lehetőséget kínál azon fiatalok számára, akik máskülönben kevésbé, vagy egyáltalán nem részesülnének a mobilitási programok nyújtotta előnyökben.

         AJÁNLJA, HOGY A TAGÁLLAMOK:

               A.

               támogassák a fiatal önkéntesek európai mobilitását azáltal, hogy megteremtik a feltételeket az önkéntes tevékenységek különböző országokban működő, akár a civil társadalomból, akár a hatóságok köréből kikerülő szervezői közötti jobb együttműködéshez, hogy ezáltal minden érdeklődő fiatalnak lehetősége nyíljon az önkéntes tevékenységre szerte Európában;

               B.

               az önkéntes tevékenységekre vonatkozó nemzeti jogszabályi kereteket, valamint általános nemzeti prioritásaikat és a meglévő helyi lehetőségeket kellőképpen figyelembe véve, továbbá a közkiadásokra vonatkozó szabályok betartásával e célból könnyítsék meg az alábbi cselekvési irányvonalak megvalósítását:

                           1.

                           javítsák a nemzeti területükön működő önkéntes tevékenységekre vonatkozó ismeretek szintjét és ezek további terjesztése érdekében tájékoztassák e tevékenységekről az Európai Bizottságot;

                           2.

                           tegyék könnyen elérhetővé a külföldi önkéntes munkalehetőségekről szóló információt a fiatalok, valamint a fiatalokat érintő területeken és az ifjúsági szervezetekben aktív tevékenységet folytatók számára;

                           3.

                           juttassák el valamennyi érdekelt félhez a határokon átnyúló önkéntes tevékenységet érintő európai és nemzeti szintű rendelkezésekből fakadó jogokra és lehetőségekre vonatkozó információkat;

                           4.

                           támogassák az önkéntes tevékenységre vonatkozó információknak a többi tagállammal való cseréjét, és a szükséges eljárások egyszerűsítését a célból, hogy megkönnyítsék az egyik tagállam fiatal önkéntesei számára a részvételt a többi tagállam önkéntes tevékenységeiben;

                           5.

                           adott esetben fogadjanak el a határokon átnyúló önkéntes tevékenységek lehetőségeinek kialakítására vonatkozó, például az alábbiakra kiterjedő rugalmas megközelítést:

                                       —

                                       a határokon átnyúló tevékenységet végző önkéntesek befogadására szolgáló kapacitások fejlesztésének támogatása,

                                       —

                                       amennyiben megvalósítható, a „A tevékeny ifjúság” program nemzeti ügynökségeivel együtt kapcsolattartási pontok létrehozásának a támogatása a fiatal európai önkéntesek számára,

                                       —

                                       a fiatalok mobilitását segítő meglévő európai mechanizmusok, mint például a mobilitási kártyák alkalmazásának a támogatása,

                                       —

                                       a fiatalokkal és az ifjúsági szervezetekkel foglalkozók határokon átnyúló mobilitásának a támogatása,

                                       —

                                       a fiatalok határokon átnyúló önkéntes tevékenységével foglalkozó tájékoztatási és képzési lehetőségek kifejlesztésének a támogatása az ifjúsági szervezeteknél, helyi hatóságoknál és civil szolgálatoknál a fiatalokkal foglalkozók számára;

                           6.

                           a fiatalok határokon átnyúló mobilitása előtti akadályok csökkentése érdekében fokozzák a fiataloknak az interkulturális készségek és a nyelvtanulás fontosságával kapcsolatos tudatosságát;

                           7.

                           ösztönözzék az önkéntes tevékenységek szervezőit, hogy – az Európai Önkéntes Szolgálattal (EVS) kapcsolatos tapasztalatok figyelembe vételével – alakítsanak ki önértékelési eszközöket annak érdekében, hogy az önkéntesek biztosíthassák az általuk vállalt határokon átnyúló önkéntes tevékenység jó minőségét;

                           8.

                           mind a küldő, mind a fogadó tagállamokban ösztönözzék a szervezőket arra, hogy működjenek együtt a fiatal önkéntesek és a szolgáltatások igénybe vevőinek a védelmét szolgáló biztosítékok kialakításában. Ennek ki kellene terjednie az önkéntes tevékenységgel, annak szervezőivel és az önkéntessel kapcsolatos kellő tájékoztatásra, ami mindkét fél számára lehetővé teszi a tevékenység megfelelőségével kapcsolatos megalapozott döntést és a jogi követelmények teljesítését;

                           9.

                           a megfelelő uniós fórumok révén vizsgálják meg a vonatkozó szociális biztonsági rendelkezéseket annak érdekében, hogy teljes körűen kihasználják az uniós és a nemzeti jog nyújtotta lehetőségeket;

                           10.

                           a közösségi előírásokkal összhangban és adott esetben a megfelelő nemzeti képesítési rendszer vagy keretrendszer keretében támogassák az önkéntes tevékenységen keresztüli tanulási eredmények megfelelő elismerését;

                           11.

                           támogassák az uniós szintű eszközök – például az Europass, a Youthpass és az európai képesítési keretrendszer – használatát, amelyek a képesítések átláthatóságának biztosítása révén megkönnyíthetik a határokon átnyúló önkéntes tevékenységet;

                           12.

                           fordítsanak különös figyelmet a kevesebb lehetőséggel rendelkező fiatalokra annak érdekében, hogy javítsák hozzáférésüket az önkéntes tevékenységekhez és különösen azok határokon átnyúló formájához.

         TÁMOGATJA A BIZOTTSÁG AZON SZÁNDÉKÁT, HOGY:

               1.

               támogassa a tagállamokat a fenti feladatok elvégzésében az ifjúság területén meglévő uniós együttműködési keret, és különösen a koordináció nyílt módszere, valamint „A tevékeny ifjúság” program segítségével;

               2.

               a tagállamokkal együtt ösztönözze és szervezze meg az információ- és tapasztalatcserét az önkéntes tevékenységek különböző országokban működő, akár a civil társadalomból, akár a hatóságok köréből kikerülő) szervezői közötti együttműködésről;

               3.

               az európai fiatal önkéntesek számára alakítson ki az önkéntes tevékenységekkel foglalkozó portált, amely – amennyiben léteznek ilyenek – a fiatal önkéntesek nemzeti portáljain, adatbázisokon vagy meghatározott honlapokon alapul;

               4.

               ezen ajánlás elfogadása után négy évvel készítsen jelentést a Tanácsnak annak megállapítására, hogy a javasolt intézkedések hatékonyak-e, és hogy szükség van-e további fellépésre.

         Kelt Brüsszelben, 2008. november 20-án.

      (1)  HL L 149., 1971.7.5., 2. o.

      (2)  HL L 215., 2001.8.9., 30. o.

      (3)  HL L 394., 2006.12.30., 5. o.

      (4)  HL L 375., 2004.12.23., 12. o.

      (5)  HL C 241., 2008.9.20., 1. o.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52006SC0885

A Bizottság ajánlása a Tanácsnak a Szerbia és Montenegróval stabilizációs és társulási megállapodás elérése érdekében folytatott tárgyalás irányelveinek a Szerb Köztársasággal folytatandó tárgyalásokra tekintettel történő módosításáról  /* SEC/2006/0885 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 6.7.2006SEC(2006) 885 véglegesA BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAKa Szerbia és Montenegróval stabilizációs és társulási megállapodás elérése érdekében folytatott tárgyalás irányelveinek a Szerb Köztársasággal folytatandó tárgyalásokra tekintettel történő módosításáról1. INDOKOLÁSA stabilizációs és társulási folyamat (SAP)[1] keretét az EU 1999-ben állította fel azért, hogy szorosabb kapcsolat létesüljön az EU és a Nyugat-Balkán államai között, különösen a megállapodások új fajtája, a stabilizációs és társulási megállapodások (STM) révén.A Szerbia és Montenegró bonyolult intézményrendszere jelentette nehézségek leküzdésére, valamint annak érdekében, hogy új lendületet nyerjen Szerbia és Montenegró előrehaladása az EU felé, a Bizottság "kétsebességes" megközelítést javasolt az államszövetséggel és az azt alkotó két köztársasággal az STM elérése érdekében folytatott tárgyalásokban, a kompetenciák megosztásának megfelelően.2004 októberében a Tanács, illetve Szerbia és Montenegró politikai vezetői jóváhagyták ezt a megközelítést, ami alapján a Bizottság 2005 áprilisában előterjeszthette a Szerbia és Montenegróval kötendő STM megvalósíthatósági jelentését[2]. Ez a jelentés arra a következtetésre jut, hogy Szerbia és Montenegró megfelelően felkészült az STM-tárgyalásokra, de a folyamat különböző szakaszain történő végighaladás érdekében mind a tárgyalások előtt, mind azok alatt Szerbia és Montenegrónak folytatnia kell az együttműködést az ICTY-vel, és haladéktalanul teljes együttműködést kell megvalósítania. A Bizottság arra is rámutatott, hogy az államközösségnek és a két köztársaságnak cselekvési tervében folytatnia kell az Európai Partnerség prioritásainak végrehajtását, és különös figyelmet kell fordítaniuk számos, a jelentésben felsorolt ügyre, amelyek rendkívül jelentősek az STM szempontjából. Ezt a jelentést a Tanács 2005. április 25-én jóváhagyta. 2005-ös időközi jelentésében a Bizottság az STM szempontjából lényeges területeken további javulást állapított meg.A Bizottság ajánlása alapján a Tanács 2005. október 3-i határozatával felhatalmazta a Bizottságot, hogy az egyidejűleg elfogadott tárgyalási irányelveknek[3] megfelelően tárgyalásokat folytasson Szerbia és Montenegróval stabilizációs és társulási megállapodás elérése érdekében. A Szerbia és Montenegróval kötendő stabilizációs és társulási megállapodás elérése érdekében folytatott tárgyalások 2005. október 10-én kezdődtek meg. Eddig két hivatalos (Belgrád, 2005. november 7. és 2006. április 5.), valamint két technikai fordulóra (2005. december 20-21. és 2006. február 22-23.) került sor. Jelentős haladást értek el, a leendő STM számos rendelkezésével kapcsolatban előzetes megállapodást kötöttek.A Bizottság 2006. május 3-án azonban úgy döntött, hogy lemondja a május 11-re tervezett tárgyalási fordulót, mivel Szerbia és Montenegró nem működött teljes mértékben együtt a volt Jugoszláviával foglalkozó nemzetközi büntetőtörvényszékkel (ICTY). A Bizottság továbbra is együttműködik Szerbiával a stabilizációs és társulási folyamat minden egyéb vonatkozását illetően.A Montenegróban 2006. május 21-én megtartott népszavazás a függetlenség melletti 55,5%-os többséget eredményezett. A montenegrói parlament ezért 2006. június 3-án függetlenségi nyilatkozatot fogadott el. A Montenegrói Köztársaság kilépett Szerbia és Montenegró Államszövetségéből.Az alkotmányos charta 60. cikkének megfelelően Szerbia és Montenegró Államszövetségének jogutódja Szerbia, amely örökli annak nemzetközi jogi személyiségét. Az Általános Ügyek és Külkapcsolatok Tanácsának 2006. június 12-i ülésén a Tanács tudomásul vette a szerb parlament azon határozatát, amely Szerbiát nyilvánítja Szerbia és Montenegró Államszövetsége jogutód államának. A szerb kormány továbbá rendeletet fogadott el, amellyel átvette az államszövetség főbb intézményeinek felelősségét, és a következőkben átveszi az államszövetség helyét a nemzetközi szervezetekben.***Ennek következtében szükséges, hogy a Szerbia és Montenegró Államszövetségével stabilizációs és társulási megállapodás elérése érdekében folytatott tárgyalások jelenlegi kereteit ezen fejleményekhez igazítsák. A Bizottság javasolja, hogy folytassa a tárgyalásokat az eddig elért eredmények alapján, két külön megállapodás elérése céljából, Montenegróval, illetve Szerbiával.A Bizottság 2005 áprilisi megvalósíthatósági jelentése Szerbia és Montenegró azon képességéről, hogy stabilizációs és társulási megállapodást kössön, főbb következtetéseit tekintve még mindig érvényes, tekintettel arra, hogy Szerbia és Montenegró felkészült volt STM-tárgyalásokra. Szerbia az eddigiekben figyelemre méltó képességet mutatott stabilizációs és társulási megállapodás elérése érdekében folytatott tárgyalásokra. A Bizottság ez év őszi időközi jelentésében különös hangsúlyt fog fektetni Szerbia azon képességére, hogy megfelelően végrehajtsa a leendő megállapodást. A Bizottság a jelentésben fel fogja mérni Szerbia azon képességét is, hogy a megvalósíthatósági jelentésnek és a Tanács 2005. október 3-i következtetésének[4] megfelelően lezárja a tárgyalásokat.Mivel a Szerb Köztársaság az államszövetség jogutód állama, a Tanács 2005. október 3-i határozatát az új jogi helyzet figyelembevételével kell módosítani. Csupán azon technikai módosításra van azonban szükség, hogy az államszövetségre történő utalást a Szerb Köztársaságra tett utalással helyettesítsék, és töröljék a Montenegróra tett összes utalást. Ezáltal a Bizottság lényegileg a 2005. október 3-án elfogadott tárgyalási irányelvek alapján folytathatja a tárgyalásokat, arról a pontról, ahol azokat 2006. május 3-án félbeszakították. A szerb oldal jelezte készségét, hogy a tárgyalásokat erről az alapról folytassák.Ez az ajánlás nem érinti a Bizottság 2006. május 3-i határozatát, amely szerint az STM-tárgyalásokat befagyasztják, amíg Szerbia nem teljesíti kötelezettségét az ICTY-vel folytatott teljeskörű együttműködéssel kapcsolatban. Ezen módosítás elfogadása azonban lehetővé teszi a Bizottság számára a tárgyalások gyors újrafelvételét, amint teljesülnek az ICTY-vel szembeni kötelezettségek.Ezen ajánlás beterjesztésekor a Bizottság tájékoztatni fogja a támogatására kinevezett különbizottságot (COWEB) a tárgyalások eddig elért eredményeiről, és hozzáférhetővé teszi az STM tervezett szövegét.2. AJÁNLÁSA fent említettekre tekintettel a Bizottság a következőket ajánlja a Tanácsnak:- állapítsa meg, hogy a 2005. október 3-án elfogadott, a Szerbia és Montenegró Államszövetségével stabilizációs és társulási megállapodás elérése érdekében folytatott tárgyalásokra szóló felhatalmazás a továbbiakban alkalmazható a Szerb Köztársasággal kötendő stabilizációs és társulási megállapodás elérése érdekében folytatott tárgyalásokra;- határozzon úgy, hogy a Szerbia és Montenegróval kötendő STM 2005. október 3-án elfogadott tárgyalási irányelvei a következőképpen módosuljanak:- a "Szerbia és Montenegró Államszövetségére" vagy "a két köztársaságra" tett utalásokat a Szerb Köztársaságra történő utalásokkal kell helyettesíteni,- a Montenegrói Köztársaságra utaló rendelkezéseket törölni kell,- az 1. rész harmadik bekezdését és a 3.1 rész tizenharmadik és tizennegyedik francia bekezdését törölni kell;- a 3.6.2 rész első francia bekezdésének utolsó mondatát törölni kell; a 3.6.6 rész utolsó mondatát és a 3.7.3 rész második francia bekezdésének utolsó mondatát törölni kell.- erősítse meg, hogy a Bizottságot a tagállamok képviselőiből álló különbizottság fogja támogatni ebben a feladatban. [1] Albániával, Bosznia-Hercegovinával, Macedónia Volt Jugoszláv Köztársasággal, valamint Szerbia és Montenegróval. Lásd 1999. május 26-i COM(1999) 235[2] COM(2005) 476 végleges, 2005. április 12.[3] 12882/05, 12708/05, 12589/05 és 12590/05 tanácsi dokumentum.[4] 12591/05 tanácsi dokumentum.


   HU
HU    HU
 ---pagebreak---                    EURÓPAI BIZOTTSÁG
                                                    Brüsszel, 2011.3.11.
                                                    SEC(2011) 304 végleges
                      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAK
           az Európai Uniónak a nagy távolságra jutó, országhatárokon átterjedő
   levegőszennyezésről szóló 1979. évi egyezményhez csatolt, a nehézfémekről szóló 1998.
    évi jegyzőkönyv módosítására irányuló tárgyalásokon való részvételéről szóló, 2010.
                        július 26-i tanácsi határozat módosításáról
HU                                                                                HU
 ---pagebreak---                                    A.     INDOKOLÁS
   1. CÉLKITŰZÉSEK
      Ezen ajánlás célja az Európai Uniónak a nagy távolságra jutó, országhatárokon
      átterjedő levegőszennyezésről szóló 1979. évi egyezményhez csatolt, a
      nehézfémekről szóló 1998. évi jegyzőkönyv módosítására irányuló tárgyalásokon
      való részvételéről szóló, 2010. július 26-i tanácsi határozat (a továbbiakban: tanácsi
      határozat) módosítása, tekintettel arra a határozatra, melyet az egyezmény végrehajtó
      szerve 2010 decemberében a tárgyalások körének a higanytartalmú termékekre való
      kiterjesztéséről, valamint a tárgyalások lezárására vonatkozó ütemezés módosításáról
      fogadott el.
   2. ÁLTALÁNOS HÁTTÉR
      Az Európai Unió részes fele 1982. július 15. óta a nagy távolságra jutó,
      országhatárokon átterjedő levegőszennyezésről szóló ENSZ-EGB-egyezménynek (a
      továbbiakban: egyezmény), valamint 2001. május 3. óta a nehézfémekre vonatkozó
      jegyzőkönyvnek (a továbbiakban: jegyzőkönyv). A jegyzőkönyv a részes felekre
      nézve kötelezettségeket állapít meg a nehézfémek – különösen a kadmium, az ólom
      és a higany – levegőbe történő kibocsátásának csökkentése céljából.
      Az egyezmény végrehajtó szerve 2009 decemberében a jegyzőkönyv felülvizsgálata
      mellett döntött annak érdekében, hogy a nem részes felek számára megkönnyítse a
      módosított jegyzőkönyvhöz való csatlakozást, továbbá megbízta a stratégiai és
      felülvizsgálati munkacsoportot a tárgyalások megkezdésével. Az említett időpontban
      a higanytartalmú termékekről (VI. és VII. melléklet) szóló tárgyalások nem képezték
      a megbízatás részét, mivel további információra volt szükség a higany tekintetében
      létrehozandó, jogilag kötelező érvényű nemzetközi eszközről az UNEP keretein belül
      nemrégen megkezdett tárgyalások előrehaladására vonatkozóan. A stratégiai és
      felülvizsgálati munkacsoport azt a megbízatást kapta, hogy törekedjen a
      tárgyalásokat 2011 végéig lezárni.
      A Tanács 2010. július 26-án felhatalmazta a Bizottságot, hogy az EU nevében részt
      vegyen a jegyzőkönyv módosításáról szóló tárgyalásokon. A tanácsi határozat
      elfogadására a stratégiai és felülvizsgálati munkacsoportnak 2009 decemberében
      adott megbízatásra tekintettel került sor, és így az nem tartalmaz felhatalmazást a
      higanytartalmú termékekkel (VI. és VII. melléklet) kapcsolatos kötelezettségek
      tárgyalására. Ezzel kapcsolatban a tanácsi határozat 1. cikkének (4) bekezdése
      rögzíti, hogy a Tanács mindenképpen mérlegelheti a tárgyalási irányelvek
      felülvizsgálatát, ha a végrehajtó szerv úgy dönt, hogy kiterjeszti a megbízatást a VI.
      melléklet módosítására, és ezzel megváltoztatja a jegyzőkönyv más részeit és annak
      mellékleteit.
      Továbbá a Bizottság felhatalmazást kapott arra, hogy összhangban az egyezmény
      eredeti tárgyalási tervével, 2011 végéig az EU nevében részt vegyen a tárgyalásokon.
HU                                           2                                               HU
 ---pagebreak---    3.        A LEGÚJABB FEJLEMÉNYEK
             Az egyezmény végrehajtó szerve 2010. december 17-én1 úgy döntött, hogy a
             tárgyalásokat kiterjeszti a higanytartalmú termékek (VI. és VII. melléklet)
             szempontjaira és a jegyzőkönyv más részeinek ezzel járó megváltoztatására. Emellett
             megbízta a stratégiai és felülvizsgálati munkacsoportot, hogy folytassa a
             tárgyalásokat, arra törekedve, hogy legkésőbb 2012-ben lezáruljanak a
             megbeszélések és előterjesztésre kerüljenek a jegyzőkönyv javasolt módosításai. A
             tárgyalások körének kiterjesztésére elsősorban azért került sor, mert pozitív
             visszajelzések érkeztek egyes nem részes felektől – különösen Belarusz és az Orosz
             Föderáció részéről – arra vonatkozóan, hogy a VI. és a VII. melléklet módosításai
             fontosak lennének ezen országok számára a módosított jegyzőkönyvhöz való
             csatlakozáshoz. A tanácsi határozat 1. cikkének (4) bekezdésére való figyelemmel és
             az Európai Unió működéséről szóló szerződés 218. cikkének (3) bekezdésével
             összhangban a Bizottság ajánlásokat nyújt be a Tanácsnak, és a Tanács felhatalmazza
             a Bizottságot arra, hogy az EU nevében a fent említett további elemek tekintetében is
             részt vegyen a tárgyalásokon. Emellett az ajánlás javaslatot tesz a felhatalmazás
             időkeretének módosítására is annak érdekében, hogy a Bizottság 2012 végéig részt
             tudjon venni a tárgyalásokon.
   4.        MEGLÉVŐ UNIÓS RENDELKEZÉSEK
             A VI. melléklet (termékösszetételt szabályozó intézkedések) és a VII. melléklet
             (termékforgalmat szabályozó intézkedések) tárgyát európai uniós jogszabályok
             rendezik. Ilyen jogszabály a benzin és a dízelüzemanyagok minőségéről szóló, 1998.
             október 13-i 98/70/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv2 és az elemekről és
             akkumulátorokról, valamint a hulladékelemekről és -akkumulátorokról szóló, a
             2008/103/EK irányelvvel3 módosított 2006/66/EK irányelv4.
             A jelenleg a VII. mellékletben szereplő, termékforgalmat szabályozó intézkedésekről
             többek között az elemek és akkumulátorok címkézésére vonatkozó 1103/2010/EU
             rendelet5, az egyes veszélyes anyagok elektromos és elektronikus berendezésekben
             való alkalmazásának korlátozásáról szóló 2002/95/EK irányelv6, az elektromos és
             elektronikus berendezések hulladékairól szóló 2002/96/EK irányelv7 és a bizonyos
             higanytartalmú mérőeszközök forgalomba hozatalát érintő korlátozásokra vonatkozó
             2007/51/EK irányelv8 rendelkezik.
                                             B.       AJÁNLÁS
   Figyelemmel a fentiekre a Bizottság a tanácsi határozatnak az alábbiak szerinti módosítását
   ajánlja:
   1
            Az egyezmény végrehajtó szervének 28. üléséről készült jelentés (VI.B. szakasz).
   2
            HL L 350., 1998.12.28., 58. o.
   3
            HL L 327., 2008.12.5., 7. o.
   4
            HL L 266., 2006.9.26., 1. o.
   5
            HL L 313., 2010.11.30., 3. o.
   6
            HL L 37., 2003.2.13., 19. o.
   7
            HL L 37., 2003.2.13., 24. o.
   8
            HL L 257., 2007.10.3., 13. o.
HU                                                      3                                          HU
 ---pagebreak---    a) Az 1. cikk (1) bekezdésében a „2010-ben és 2011-ben” szövegrész helyébe a „2011-
      ben és 2012-ben” lép.
   b) Az 1. cikk (4) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
      „(4) A Tanács bármikor felülvizsgálhatja a tárgyalási irányelvek tartalmát. A Tanács
      különösen akkor mérlegelheti a felülvizsgálatot, ha 2011 és 2012 során jelentős
      fejlemények következnek be. E célból a Bizottság rendszeres időközönként jelentést
      tesz a Tanácsnak a tárgyalások alakulásáról.”
   c) A tanácsi határozat mellékletében foglalt tárgyalási irányelvek 1. pontja helyébe a
      következő szöveg lép:
      „1. Az ENSZ-EGB keretében folytatott tárgyalási folyamat során a Bizottság annak
      biztosítására törekszik, hogy a célkitűzések összhangban álljanak a nagy távolságra
      jutó, országhatárokon átterjedő levegőszennyezésről szóló egyezmény végrehajtó
      szerve által a stratégiai és felülvizsgálati munkacsoportnak 2010. december 17-én
      adott megbízatással, azaz:
      »a) Folytassa a tárgyalásokat, arra törekedve, hogy legkésőbb 2012-ben
      lezáruljanak a megbeszélések és a végrehajtó szerv 30. ülésén előterjesztésre
      kerüljenek a nehézfémekről szóló jegyzőkönyv javasolt módosításai. A végrehajtó
      szerv felkérte a munkacsoportot, hogy vizsgáljon meg a következőkre kiterjedő
      lehetséges módosításokat a nehézfémekre vonatkozó jegyzőkönyvet illetően:
            i.      esetleges felülvizsgálat esetén elsődleges prioritásként lehetőség legyen
            a jegyzőkönyvet megerősítő felek számának növelésére, figyelembe véve a
            nehézfémekkel foglalkozó munkacsoport által előterjesztett megoldási
            lehetőségeket is;
            ii.     módosítani lehessen a jegyzőkönyv és az I–VII. melléklet szövegét,
            figyelembe véve a nehézfémekkel foglalkozó munkacsoport által előterjesztett
            megoldási lehetőségeket, valamint a környezetben tartósan megmaradó szerves
            szennyező anyagokról szóló jegyzőkönyv elfogadott vonatkozó módosításait és
            a göteborgi jegyzőkönyv javasolt módosításait, feltéve, hogy e módosítások
            nem nehezítik meg a szélesebb körben történő megerősítés céljának elérését;
            iii.    lehetőség nyíljon a jegyzőkönyvnek a jövőbeli fejlemények fényében
            történő kiigazítására az elérhető legjobb technikákra vonatkozó útmutatást
            tartalmazó, a III. melléklet alapján összeállítandó és szükség szerint frissítendő
            dokumentum elkészítése révén.«
      b)    A 2011-es kérésnek megfelelően a tárgyalások során azokra a javasolt
      módosításokra helyezze a hangsúlyt, amelyek a megerősítő felek számának
      növelésére és a göteborgi jegyzőkönyv módosítása során is felmerülő kérdések
      rendezésére irányulnak.
      c)    A VI. és VII. mellékletnek a higanytartalmú termékek tekintetében történő
      módosítására irányuló (az Európai Unió javaslatán és a nehézfémekkel foglalkozó
      munkacsoport munkáján alapuló) javaslatok megfogalmazása során vegye
      figyelembe az ENSZ Környezetvédelmi programjának védnöksége alatt működő
      kormányközi tárgyalóbizottság munkáját, mivel az említett tárgyalóbizottság a
HU                                           4                                                 HU
 ---pagebreak---    higanyra és a higanytartalmú termékekre vonatkozóan jogilag kötelező érvényű
   nemzetközi eszköz létrehozásán munkálkodik.”
HU                                   5                                          HU


title: A Tanács ajánlása ( 2013. július 9. ) Románia 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Románia 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről

text:
               30.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/67

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2013. július 9.)
   Románia 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Románia 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről
   2013/C 217/17
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedéstcélzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállami állam-, illetve kormányfők 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               A Tanács 2012. július 10-én ajánlást (3) fogadott el Románia 2012. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Románia 2012–2015-es időszakra vonatkozó konvergenciaprogramját.

               (5)

               A Bizottság 2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindítja a gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2012. november 28-án a Bizottság a makrogazdasági egyensúlytalanságok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Romániát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes felülvizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2013. február 7-én elfogadta a 2013. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2013. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2012. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (8)

               Románia 2013. április 30-án benyújtotta a 2013. évi nemzeti reformprogramját és a 2012–2016-es időszakra vonatkozó stabilitási programját és. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (9)

               A 2013. évi konvergenciaprogramnak az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott, és összhangban van a Bizottság szolgálatainak 2013. tavaszi előrejelzésével. Jelentős konszolidációs erőfeszítéseknek következtében és a Tanács ajánlásaival összhangban Románia 2012-ben 3 % alá csökkentette költségvetési hiányát. A konvergenciaprogram a GDP -1 %-át (korábban a GDP -0,7 %-át) kitevő középtávú költségvetési célt tűzött ki, amely összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktummal. A programban felvázolt költségvetési stratégia célja, hogy 2014-re elérjék a középtávú költségvetési célt, amely a Bizottság által a közösen elfogadott módszertan alapján újraszámolva megfelel a középtávú költségvetési cél 2015-ig való elérésének. A középtávú költségvetési cél felé való haladás strukturális értelemben 2013-ban magasabb a GDP 0,5 %-ánál, illetve 2014-ben a 0,4 %-ánál. A Stabilitási és Növekedési Paktum által megállapított kiadási referenciaértéknek a programidőszak során sikerült megfelelni. 2013-ban a kiigazítások a bevételnövelő intézkedések, amilyenek például az adóból jóváírható tételek csökkentése, a mezőgazdasági adózás fejlesztése, a gázárak deregulációját követően egyszeri adó kivetése, valamint az elektromosság és gáz transzmissziójára kivetett különadó révén az időszak elejére összpontosultak. A konvergenciaprogramhoz kapcsolódó fő kockázatok az uniós alapok felhasználásával kapcsolatban esetleg szükségessé váló további pénzügyi korrekciók vagy a kiemelt projektek nemzeti költségvetésből való finanszírozása, a hátralékok ismételt felhalmozódása, különösen a helyi önkormányzatok szintjén, valamint az állami tulajdonú vállalatok szerkezetátalakításának lassúsága. A román államadósság viszonylag alacsony maradt, 2012-ben a GDP 37,8 %-a volt. 2014-ben várhatóan 38,6 %-ra fog emelkedni, de a programidőszak során jóval a 60 %-os GDP küszöb alatt fog maradni.

               (10)

               A Bizottság és az IMF Románia 2011. február 7-i kérését követően előzetes gazdasági módosító programról állapodott meg a román hatóságokkal. Románia az Unió elővigyázatossági támogatásával összefüggésben vállalta, hogy átfogó gazdasági programot hajt végre, amely különös hangsúlyt fektet a munkaerő- és termékpiacok működésének javítására, és a román gazdaság ellenállóképességének és növekedési potenciáljának növelésére irányuló szerkezetei reformintézkedésekre. A program ezzel párhuzamosan biztosította a költségvetési konszolidáció folytatását, a költségvetés végrehajtásának és ellenőrzésének javulását, és reformokat a külső-, a monetáris, a pénzügyi stabilitási és a pénzpiaci szakpolitikák terén. 2013 márciusában Románia hivatalosan kérelmezte az IMF program három hónapos meghosszabbítását. Noha 2013 márciusától megszűnt az a lehetőség, hogy uniós alapokat vegyenek igénybe, a program végső felülvizsgálatára 2013 júniusában fog sor kerülni.

               (11)

               Románia költségvetési helyzete javult, 2012-ben 3 % alá csökkent a költségvetés hiánya, és 2013-ban további költségvetési konszolidáció várható. Az adózási kötelezettség teljesítésének alacsony szintje komoly kihívást jelent a román adórendszer számára, különösen a héa és a munkához kapcsolódó adók terén. A környezetvédelmi adók az uniós átlag alatt maradnak. Noha Romániát rövid vagy közép távon nem fenyegeti költségvetési feszültség, az életkorhoz kapcsolódó kiadások miatt hosszú távon közepes mértékű veszélynek van kitéve. A foglalkoztatottak nyugdíjasokhoz viszonyított alacsony aránya miatt aggodalmak fogalmazódnak meg a nyugdíjrendszer fenntarthatóságával és megfelelőségével kapcsolatban. Románia jelenleg egyike azon két tagállamnak, amelyek nem döntöttek a férfiakra és nőkre érvényes nyugdíjkorhatár kiegyenlítéséről, továbbá az idősebb munkavállalók foglalkoztatottsági aránya jelentősen az uniós átlag alatt marad (2012-ben 41,4 %). A román kormány amellett döntött, hogy folytatja a nyugdíjreformot és a szociális partnereket bevonja az átalakítások megtervezésébe, növelve ezzel a folyamatban való részvételüket.

               (12)

               A román egészségügyi szektorban jelentős egyenlőtlenségek mutatkoznak az ellátásokhoz való hozzáférés és a szolgáltatások minősége tekintetében. Ez, többek között, a rendelkezésre álló források nem kellően hatékony felhasználásának és a rossz vezetésnek is a következménye. Az egészségügyi szektor hatékonyságának növelésére irányuló reformok megkezdődtek, de folyamatos erőfeszítésekre van szükség. Növelni lehetne a rendszer költséghatékonyságát a túlzott kórházi betegellátás csökkentése, valamint az elsődleges ellátó és betegirányító rendszerek megerősítése révén.

               (13)

               2012-ben Romániában továbbra is alacsony, 63,8 %-os maradt a foglalkoztatottság szintje, noha az előző évi 62,8 %-os szintről kismértékű előrelépés történt. Továbbra is kihívást fog jelenteni az ország Európa 2020 keretében megfogalmazott 70 %-os célkitűzésének elérése. A román munkatermelékenység továbbra is az egyik legalacsonyabb az Unióban. A közfoglalkoztatás aktiválásának és a munkakereső és újraképző szolgáltatásoknak a minősége továbbra is viszonylag alacsony. Az igazgatási kapacitás korlátozottsága nem teszi lehetővé sem minőségi, személyre szabott szolgáltatások révén az aktív munkaerő-piaci politikák hatékony végrehajtását, sem az aktív és passzív munkaerő-piaci politikák jobb integrációját. A felnőttek részvétele az élethosszig tartó tanulásban nagyon alacsony szinten stagnál, a 2011-ben mért 1,6 %-os szint jóval alacsonyabb a 8,9 %-os uniós átlagnál. A fiatalok foglalkoztatásának és aktivitásának arányai 23,9 %-os és 30,9 %-os szinttel a legalacsonyabbak közé tartoztak 2012-ben az Unióban, miközben a fiatalok körében a munkanélküliség aránya 2012-ben magas – 22,7 % – volt. Romániában magasan, 2012-ben 16,8 %-on állt és tovább növekszik azon fiatalok aránya, akik sem a foglalkoztatásban, sem pedig az oktatásban és képzésben nem vesznek részt.

               (14)

               A szegénység csökkentése továbbra is komoly kihívás. 2011-ben Romániában a népesség 40,3 %-át fenyegette szegénység és társadalmi kirekesztés, ami majdnem kétharmaddal több az uniós 24,2 %-os átlagnál. A gyermekek különösen érintettek (49,1 %). A szociális transzferek hatása (a nyugdíjakat ide nem értve) a szegénység csökkentése terén jelentősen alatta marad a transzferek átlagos hatékonyságának az Unióban, mind a népesség egésze (2011-ben 23,7 % Romániában az uniós 37,5 %-hoz képest), mind a gyermekek (22 % az uniós 42,8 %-hoz képest) tekintetében. A szociális juttatások felvételének, lefedettségének és megfelelőségének alacsony szintje továbbra is rontja a szociális juttatások hatékonyságát a szegénység csökkentése terén. A szociális támogatások terén 2012-ben több jogszabályt is elfogadtak a 2011-es reformok következtében. A hátramaradó jogszabályok elfogadása fontos lépés lenne a reform teljeskörű végrehajtása irányába. Ugyanakkor tovább kellene erősíteni az aktiválási intézkedésekkel való kapcsolatot. 2012-ben megkezdődött a Nemzeti Roma Integrációs Stratégia végrehajtása, ám az eredmények szerények. A különböző érintettek közötti jobb koordinációra lenne szükség a stratégia hatékony végrehajtásához, ideértve a források elosztását.

               (15)

               A 2011-es oktatási törvény, amely egy olyan nagyszabású reform, amely az oktatás minden szintje tekintetében hosszú távú célokat állapított meg a minőség növelése érdekében, mindig nem érvényesül minden tekintetben. Az oktatási reform sikeres végrehajtásához rá kell fordítani az igazgatási kapacitási kiépítéséhez és a politikaalkotáshoz szükséges pénzügyi és emberi erőforrásokat. Románia jelentős kihívásokkal néz szembe oktatási és képzési rendszere minőségének javítása terén. Komoly kihívás a korai iskolaelhagyás. A 2012-es 17,4 %-os román korai iskolaelhagyási arány jóval az uniós átlag (13,5 %) és a nemzeti 11,3 %-os cél fölött volt. A problémák különösen a mezőgazdasági és távol eső területeket, valamint a romákat érintik. Romániában hiányoznak a korai iskolaelhagyók tekintetében a megfelelő adatgyűjtési mechanizmusok; az ez év során elfogadandó átfogó stratégia várhatóan segíteni fog e tekintetben. A minőségi, megfizethető korai gyermekkori oktatás és gondozás továbbra is problémás. A képzettségek és a munkaerő-piaci kereslet illeszkedésének hiánya jellemzi a szakképzési és felsőoktatási programok jelentős részét, emellett külön kihívás a szakmai készségek alacsony szintje. A felsőoktatásban végzettek körében a munkanélküliség magas aránya és a túlképzettség kiemelten fontossá teszik a felsőoktatás további összehangolását a munkaerőpiaccal. Lassú fejlődés volt tapasztalható a szülőiktől külön nevelkedő gyermekek intézményi ellátásáról a minőségi alternatív gondozásra való átállás terén, ám további erőfeszítésekre van szükség.

               (16)

               Az igazgatási kapacitás alacsony szintje alapvető probléma Romániában. A közigazgatást következetlen jogi keretek, a vészhelyzeti utasításokhoz való gyakori folyamodás, a minisztériumközi együttműködés alacsony szintje és a bürokrácia magas foka jellemzi. A helyzetet tovább rontja a képzettségek hiánya, a személyzet felvételének átláthatatlansága, és a felsővezetés gyakori cseréje. Az igazgatási kapacitás gyengesége hozzájárul az uniós finanszírozás felhasználásának alacsony mértékéhez. A felhasználás jelentősen elmaradt az EU pénzügyi segítségnyújtási programja keretében elfogadott 2012 végi céltól. 2012 végén az összesített felhasználás 5,53 milliárd EUR volt, vagyis az összes elérhető strukturális, kohéziós és mezőgazdasági alap 20,2 %-a. Ez 2,47 milliárd EUR-val volt kevesebb a programban lefektetett 8 milliárd EUR-s 2012 végi céltól. A strukturális és kohéziós alapok felhasználási aránya a 2012. április végi 7,5 %-os szintről 2013. május végéig 15,2 %-ra emelkedett. A felhasználások további növelése és a visszavonások kockázatának csökkentése érdekében a román hatóságoknak, többek között, azon intézkedésekre kell összpontosítaniuk, amelyek az uniós alapokat kezelő és ellenőrző rendszereket hatékonyabbá tudják tenni, valamint a közbeszerzési rendszer igazgatási kapacitásait meg tudják erősíteni.

               (17)

               Romániának több problémával is szembe kell néznie a gazdasági versenyképesség terén, miközben az ipari és szolgáltatási szektorokban alacsony maradt a termelékenység. A fő kihívások a gyenge üzleti környezet és a kutatásfejlesztés támogatásának alacsony szintje. Az üzleti környezet javításának egy szélesebb, összefüggő e-kormányzati stratégiába kell illeszkednie, amely előremozdítja az átlátható, jogbiztonságot nyújtó igazgatási kultúrát, és jobb online közszolgáltatásokat biztosít. Romániának lépéseket kellene tennie annak érdekében, hogy a kis- és középvállalkozások könnyebben férjenek hozzá forrásokhoz, és csökkenjenek adminisztratív terheik. A kutatásfejlesztés intenzitása 2011-ben rendkívül alacsony, (0,48 % volt, és komoly javulásra van szükség a befektetések hatékonysága és hatásossága terén. A kutatásfejlesztésbe befektetőknek előnyben kell részesítenie azokat a tevékenységeket, amelyek potenciálisan magánbefektetéseket vonzhatnak. Romániának meg kell erősíteni a szellemi alkotások védelmének jogi kereteit, tekintettel a kutatási eredmények növekvő kereskedelmi hasznosítására.

               (18)

               Romániában alacsony az energia-és közlekedési szektorban a verseny és a hatékonyság szintje. E területeken komoly kihívást jelent a hatékonyság hiánya és az állami tulajdonú vállalatok nem átlátható vezetése. Az épületek, a távfűtés, az ipar és a közlekedés területén történő energiafelhasználás hatékonyságnak növelése további alapvető fontosságú kihívást jelent.. Románia harmadik legenergiaigényesebb gazdaság az Unióban, az energiaigénye az uniós átlag 2,5-szerese. Románia egyben az Unió harmadik legnagyobb szén-dioxid-kibocsátó gazdasága. Romániában a lakóépületek az EU-15 átlagánál 8-szor több energiát használnak a nem hatékony távfűtési rendszer következtében, illetve az épületek megfelelő szigetelésének hiánya következtében. Továbbra se fejeződött be a román elektromos és gázpiacok integrációja az uniós piacokba, és meg kell valósítani a gázvezetékek határon átnyúló összekötését.

               (19)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Románia gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a nemzeti reformprogramot és a konvergenciaprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Románia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–8. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (20)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot, és arról alkotott véleményét (5) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Románia 2013–2014-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Fejezze be az EU/IMF pénzügyi segítségnyújtási programot.

               2.

               Biztosítsa a növekedésbarát fiskális konszolidációt és a tervezettek szerint hajtsa végre a 2013-ra és az azt követő évekre szóló költségvetési stratégiát, ezáltal biztosítva, hogy a középtávú célok 2015-ig megvalósuljanak. Az adózási kötelezettségek teljesítésére irányuló átfogó stratégia végrehajtása révén javítsa az adóbehajtást és lépjen fel a be nem vallott munka ellen. Ezzel párhuzamosan keresse meg a környezetvédelmi adókra való fokozottabb támaszkodás lehetőségeit. Folytassa a 2010-ben megkezdett nyugdíjreformot a férfiakra és a nőkre vonatkozó nyugdíjkorhatár egyenlővé tételével és az idősebb dolgozók foglalkoztatása megkönnyítésének támogatásával.

               3.

               Hajtson végre a hatékonyság, a minőség és a hozzáférhetőség növelésére irányuló reformokat az egészségügyi szektorban, különösen a hátrányos helyzetűek, valamint a távoli és elzárt közösségek tekintetében. Csökkentse a túlzott kórházi ápolást, többek között a kórházon kívüli ápolás erősítésével.

               4.

               Az aktív munkaerő-piaci politikák felülvizsgálata és megerősítése, képzés és személyre szabott szolgáltatások nyújtása, valamint az élethosszig tartó tanulás előmozdítása révén növelje a munkaerő-piaci részvételt, ideértve a foglalkoztatás megkönnyítését és a munkaerő termelékenységének növelését. Növelje a Nemzeti Foglalkoztatási Ügynökség kapacitását annak érdekében, hogy javuljon a szolgáltatások minősége és nőjön a lefedettség. A fiatal munkanélküliség elleni küzdelem érdekében minél hamarabb valósítsák meg a fiatalok foglalkoztatásáról szóló nemzeti programot, többek között például az ifjúsági garancia létrehozásán keresztül. A szegénység csökkentése érdekében növelje a szociális transzferek hatékonyságát és hatásosságát, különös figyelmet fordítva a gyermekekre. A vonatkozó jogszabályok elfogadása és az aktivációs intézkedésekkel való kapcsolat megerősítése révén fejezze be a szociális támogatások reformját. Biztosítsa a nemzeti roma integrációs stratégia konkrét végrehajtását.

               5.

               Gyorsítsa fel az oktatási reformot, ideértve mind központi, mind helyi szinten az igazgatási kapacitás kiépítését, és a reformok hatásának kiértékelését. Gyorsítsa fel a szakképzés reformját. Hozza összhangba a felsőoktatást a munkaerő-piaci igényekkel, valamint segítse elő a hátrányos helyzetűek hozzáférését. Hajtsa végre a korai iskolaelhagyókra vonatkozó nemzeti stratégiát, külön figyelmet fordítva a koragyermekkori minőségi oktatáshoz való hozzáférésre, elérhetővé téve azt a roma gyermekek számára is. Gyorsítsa fel a szüleiktől külön nevelkedő gyermekek intézményi ellátásáról az alternatív gondozásra való átállást.

               6.

               Erősítse a kormányzást, valamint javítsa az intézmények és a közigazgatás minőségét, különösen a stratégiai- és költségvetési tervezési kapacitás növelése, a közigazgatásban jobb humánerőforrás menedzsmenttel megvalósított fokozottabb szakmaiság, valamint az államigazgatás különféle szintjei közötti koordinációs mechanizmusok erősítése révén. Hatásvizsgálatok és rendszeres értékelések révén jelentős mértékben javítsa a szabályozás minőségét. Fokozza az uniós források felhasználására irányuló erőfeszítéseket, különösen a vezetési és ellenőrzési rendszerek megerősítése és a közbeszerzések javítása révén.

               7.

               Fejlessze és egyszerűsítse az üzleti környezetet, különösen a kis- és középvállalkozások igazgatási terheinek csökkentése és átfogó e-kormányzási stratégia végrehajtása révén. Tegye egyszerűbbé és sokszínűbbé a kis- és középvállalkozások forrásokhoz való hozzáférését. Építsen ki szorosabb kapcsolatokat a kutatás, az innováció és az ipar között, különösen a potenciálisan magánbefektetéseket vonzó kutatási és fejlesztési tevékenységek között prioritások felállítása révén. Fokozza az ügyek eldöntésére és a korrupció elleni hatékonyabb fellépésre irányuló erőfeszítéseket az igazságügyi rendszer minőségének, függetlenségének és hatékonyságának fejlesztése céljából.

               8.

               A nemzeti szabályozó hatóságok függetlenségének és kapacitásának biztosítása, valamint az energia- és közlekedési iparágakban az állami tulajdonú vállalatok vállalatirányítási reformjának folytatása révén fokozza a versenyt és a hatékonyságot a hálózati iparágakban. Fogadjon el egy hosszú távú, átfogó közlekedési tervet, valamint fejlessze a szélessávú infrastruktúrát. Folytassa a hatósági gáz- és elektromos árak felszámolását, és az energiahatékonyság növelését. Fejlessze az energiahálózatok határon átnyúló integrációját, és gyorsítsa fel a gázvezetékek összekötésére irányuló projektek végrehajtását.

      Kelt Brüsszelben, 2013. július 9-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         R. ŠADŽIUS

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2013. április 22-i 2013/208/EU tanácsi határozat (HL L 118., 2013.4.30., 21. o.) alapján 2013-ra is érvényben marad

      (3)  HL C 219., 2012.7.24., 72. o.

      (4)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése értelmében.


title: A Tanács ajánlása ( 2007. március 19. ) a Bizottságnak az Európai Fejlesztési Alap (hatodik EFA) 2005. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében adandó felmentésről

text:
               8.5.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 103/1

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2007. március 19.)
   a Bizottságnak az Európai Fejlesztési Alap (hatodik EFA) 2005. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében adandó felmentésről
   (2007/C 103/01)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel az 1984. december 8-án Loméban aláírt harmadik AKCS-EK-egyezményre (1),
   tekintettel a közösségi támogatás finanszírozásáról és kezeléséről szóló 86/126/EGK belső megállapodásra (2), és különösen annak 29. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel a hatodik Európai Fejlesztési Alapra (hatodik EFA) alkalmazandó, 1986. november 11-i pénzügyi szabályzatra (3), és különösen annak 66-73. cikkére,
   megvizsgálva a hatodik EFA műveleteire vonatkozó, 2005. december 31-i bevételi és kiadási kimutatást, illetve eredmény-kimutatást, valamint a Számvevőszéknek a 2005. pénzügyi évre vonatkozó jelentését, a Bizottság válaszaival együtt (4),
   mivel:

               (1)

               A belső megállapodás 29. cikkének (3) bekezdése szerint a Bizottságnak a hatodik EFA pénzgazdálkodása tekintetében a mentességet az Európai Parlamentnek kell megadnia, a Tanács ajánlására.

               (2)

               A 2004. pénzügyi év során a Bizottság a hatodik EFA műveleteit összességében kielégítően hajtotta végre,

         JAVASOLJA, hogy az Európai Parlament a Bizottságot mentse fel a hatodik EFA 2004. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2007. március 19-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         H. SEEHOFER

      (1)  HL L 86., 1986.3.31., 3. o.

      (2)  HL L 86., 1986.3.31., 210. o. A 86/281/EGK határozattal (HL L 178., 1986.7.2., 13. o.) módosított megállapodás.

      (3)  HL L 325., 1986.11.20., 42. o.

      (4)  HL C 263., 2006.10.31., 205. o.