Fontos jogi nyilatkozat

|

52007SC0972

A Bizottság ajanlasa a Tanacsnak az Európai Közösség és tagállamai részéről a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról szóló stockholmi egyezmény A. mellékletének módosítása céljából beterjesztendő javaslatokról  /* SEC/2007/0972 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 11.7.2007SEC(2007)972 véglegesA BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAKaz Európai Közösség és tagállamai részéről a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról szóló stockholmi egyezmény A. mellékletének módosítása céljából beterjesztendő javaslatokrólA. INDOKOLÁS1.  A környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról szóló stockholmi egyezmény (a továbbiakban: egyezmény) 2004. május 17-én lépett hatályba. Az egyezménynek az a célja, hogy a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokkal (a továbbiakban: POP) szemben megvédje az emberi egészséget és a környezetet. Az egyezmény az elővigyázatosság elve alapján olyan jogszabályi keretet hoz létre, amely megtiltja a kezdeti jegyzéken szereplő tizenkét elsődleges fontosságú POP gyártását, felhasználását, importját és exportját, rendelkezik biztonságos kezelésükről és ártalmatlanításukról, és kiküszöböli, illetve mérsékli szándékolatlan környezetbe jutásuk egyes eseteit.2.  Az Európai Közösség és a legtöbb tagállama részes fele az egyezménynek.[1]3.  Az egyezmény 8. cikke értelmében a titkársághoz benyújtott javaslat formájában bármely részes fél kezdeményezheti vegyi anyagok felvételét az egyezmény mellékletébe. A műszaki vizsgálatokat követően a Részes Felek Konferenciája a 22. cikk (4) bekezdésében előírt mellékletmódosítási eljárással dönthet arról, hogy a kérdéses vegyi anyag bekerüljön-e az egyezmény mellékleteibe, és milyen védekezési intézkedések vonatkozzanak rá. Annak a követelménynek az alapján, hogy a Közösség egységes nemzetközi képviselete érdekében szoros együttműködést kell folytatni, kívánatos, hogy a javaslatokat a Közösség és a tagállamok együttesen nyújtsák be.4.  Az egyezmény mellékleteinek módosítására irányuló tárgyalások előkészítő eljárásainak megkezdése érdekében a Bizottság a közösségi hatáskörbe tartozó kérdések tekintetében saját és az egyezmény részes felének minősülő tagállamok nevében 2005-ben és 2006-ban javaslatot terjesztett az egyezmény ügyvezető titkára elé, amelyben kezdeményezte az egyezmény mellékleteinek módosítását a következő anyagok felvétele céljából: hexabróm-bifenil, klórdekon, oktabróm-difenil-éter, pentaklór-benzol és rövid láncú klórozott paraffinok.5.  A rendelkezésre álló információk és vizsgálati jelentések alapján, valamint az egyezmény D. mellékletében foglaltak megfelelő figyelembevételével megállapítható, hogy az endoszulfán és a trifluarin POP-ként viselkedik. A növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló 91/414/EGK tanácsi irányelv[2] alapján sor került e két anyag értékelésére. Ennek alapján az endoszulfánt tartalmazó növényvédő szereket 2007 decemberéig,[3] a trifluarint tartalmazó növényvédő szereket 2008 decemberéig[4] teljes mértékben és véglegesen ki kell vonni a forgalomból. Mivel ezek az anyagok hajlamosak a környezetben nagy területen szétterjedni, nemzeti vagy közösségi szinten bevezetett intézkedésekkel nem biztosítható kellőképpen a környezet és az emberi egészség magas szintű védelme, így szélesebb nemzetközi fellépésre van szükség. Ennek megfelelően kívánatos, hogy a Közösség és az egyezmény részes felének minősülő tagállamok javaslatot terjesszenek elő az egyezmény megfelelő mellékleteinek e két anyag felvétele céljából történő módosítására.B. AJÁNLÁSA fentieknek megfelelően a Bizottság ajánlja, hogy:– a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról szóló stockholmi egyezmény mellékleteinek módosítására irányuló tárgyalások előkészítő eljárásainak megkezdése céljából a Tanács hatalmazza fel a Bizottságot, hogy a közösségi hatáskörbe tartozó kérdések tekintetében nyújtson be javaslatot a stockholmi egyezmény végrehajtó titkárához a Közösség és az egyezmény részes felének minősülő tagállamok nevében, kellő időben ahhoz, hogy a POP Felülvizsgálati Bizottság 2007 novemberében esedékes ülése a javaslatot megtárgyalhassa, amelyben kezdeményezi az egyezmény megfelelő mellékleteinek módosítását a következő anyagok felvétele céljából:– endoszulfán,– trifluralin.– A Bizottság a tagállamokkal együtt köteles gondoskodni arról, hogy a javaslatot alátámasztó lényeges információkat a titkárság megkapja.[1] A nemzetközi környezetvédelmi kérdésekkel foglalkozó munkacsoport 2007. január 9-i ülésén a Bizottság emlékezetett arra, hogy a Közösség egységes nemzetközi képviseletének elve alapján valamennyi tagállamnak mihamarabb meg kellene erősítenie a stockholmi egyezményt.[2] HL L 230., 1991.8.19., 1. o. A legutóbb a 2005/58/EK bizottsági irányelvvel (HL L 246., 2005.9.2., 27. o.) módosított irányelv.[3] HL L 317., 2005.12.3., 25. o.[4] A trifluarinnak a 91/414/EGK tanácsi irányelv I. mellékletébe történő felvétele megtagadásáról szóló bizottsági határozat elfogadása a közeljövőben várható.


title: A Tanács ajánlása ( 2011. július 12. ) Spanyolország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és a Spanyolország 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről

text:
               19.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 212/1

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2011. július 12.)
   Spanyolország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és a Spanyolország 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről
   2011/C 212/01
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az EU-ban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első európai szemeszterét.

               (4)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács 2011. február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban és a Bizottság éves növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció és a strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget élvez majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.

               (5)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én arra is felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.

               (6)

               Spanyolország 2011. április 29-én benyújtotta a 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó, 2011. évi aktualizált stabilitási programját, valamint 2011. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (7)

               A spanyol gazdaságot súlyosan érintette a válság kitörése és erőteljes kiigazításon ment át 2008–2009-ben. 2008 eleje és 2010 vége között a reál-GDP 4,3 %-kal esett, a foglalkoztatás pedig több mint 10 %-kal csökkent. Ennek következtében a munkanélküliségi ráta 2010 végén 20,1 %-ra emelkedett, a legmagasabbra az EU-ban. Nagy részben a fiatalok (41,6 %-os munkanélküliség) és a kevésbé képzett munkavállalók (26,4 %-os munkanélküliség) viselték a spanyol visszaesés nehezét. Az államadósság hozama emelkedett az euróövezeten belül az államadósság tekintetében bekövetkezett kedvezőtlen fejlemények miatt, és a bankrendszer, különösen a takarékbankok az ingatlanbuborék kipukkanása és az építőipar erőteljes szűkülése miatt nyomás alá kerültek. A fellendülés időszakában kialakult nagy makrogazdasági egyensúlytalanságok feloldásának jelenlegi folyamata még jó ideig eltart. E kihívásokra válaszul a spanyol kormány költségvetési konszolidációra, az állami nyugdíj reformjára, a takarékbankok szerkezetátalakítására, valamint munkaerő- és termékpiaci reformokra kiterjedő ambíciózus reformmenetrendet indított.

               (8)

               Az 1466/97/EK rendeletnek megfelelően az aktualizált konvergenciaprogram értékelése alapján a Tanács véleménye szerint a stabilitási programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv 2011-ben és 2012-ben optimista. A stabilitási program tervei szerint a hiány 2013-ra a GDP 3 %-ában megállapított referenciaérték alá csökken, a 2009. áprilisi tanácsi ajánlással összhangban, majd a hiány 2014-ben tovább, a GDP 2,1 %-ára csökken. A stabilitási program nem irányozza elő a középtávú célkitűzés – a továbbra is kiegyensúlyozott költségvetés – elérését a stabilitásiprogram-időszakban. Ez a kiigazítási pálya megfelelő. A strukturális egyenleg éves átlagos javulása 2010–2013 között átlagosan a GDP 1,5 %-a, összhangban a tanácsi ajánlással, és 2014-ben ehhez adódik még GDP-arányosan 0,3 %. Az adósság-GDP arány az előrejelzések szerint a GDP 60,1 %-át kitevő 2010. évi értékről 2013 végére 69,3 %-ra emelkedik, és enyhén csökken 2014-ben. A konszolidációs pályának a mögöttes makrogazdasági feltételezésekhez és a költségvetési célok regionális szinten történő betartásához kapcsolódóan lefelé mutató kockázatai vannak. A régiók számlájára írható a teljes államháztartási kiadás nagy része, és 2010-ben tizenhétből kilencen túllépték költségvetési célkitűzéseiket. Ugyanakkor a regionális kormányokra vonatkozó deficit és adósság mechanizmust már megerősítették, és a spanyol kormány vállalta, hogy meghozza a költségvetési célkitűzések eléréséhez szükséges kiegészítő intézkedéseket.

               (9)

               Az előirányzott költségvetési konszolidáció 2011. és 2012. évi eléréséhez a regionális kormányok számára létrehozott hiány- és adósságellenőrző mechanizmusok szigorú alkalmazása szükséges. Abban az esetben, ha a makrogazdaság és a költségvetés 2011-ben és 2012-ben a vártnál rosszabbul alakul, a költségvetési célkitűzések megvalósításához kiegészítő intézkedésekre lesz szükség, melyek meghozatalára a spanyol kormány kötelezettséget vállalt. 2013-ra vonatkozóan a kiadások felülvizsgálatára vonatkozó terv meghatároz néhány intézkedést a költségvetési célok alátámasztására. A Bizottság legutóbbi értékelése szerint az államháztartás hosszútávú fenntarthatóságára vonatkozó kockázatok magasnak tűnnek.

               (10)

               A középtávú költségvetési keret Spanyolországban nagymértékben hozzájárult a többéves költségvetési tervezés elősegítéséhez és összességében jó eredményt mutat. A válság azonban próbára tette ezt a keretet és rávilágított, hogy tovább kell erősíteni a költségvetési stabilitást és a költségvetési politika prevenciós jellegét. Ezt erősítené a középtávú nominális GDP-növekedésre épülő kiadási szabály bevezetése az új uniós gazdasági szabályozási kerettel összhangban. A spanyol hatóságok által a stabilitási programban javasolt szabály automatikusan kötelező lenne a központi kormányzatra és a helyi önkormányzatokra. A kormány azt is tervezi, hogy a szabály autonóm közösségekbeli alkalmazásával kapcsolatosan konszenzust próbál elérni a költségvetési és pénzügy-politikai tanácson belül.

               (11)

               Reform nélkül az idősödés spanyol költségvetésre gyakorolt valószínűsíthető hosszú távú hatása meghaladná az EU átlagát. Ennek oka elsősorban a GDP-arányos nyugdíjkiadásoknak az elkövetkező évtizedekre előrejelzett, lényeges növekedése. Hosszú távon az elöregedés az egy munkavállalóra jutó nyugdíjasok arányának jelentős emelkedéséhez vezet. A spanyol kormány szociális partnerekkel egyeztetett nyugdíjreform-javaslata jelentősen javítja a költségvetési fenntarthatóságot és ösztönzi a munkaerő-piaci részvételt. Mindazonáltal a reformot még jóvá kell hagynia a parlamentnek és az még kisebb mértékben mindig módosulhat.

               (12)

               Spanyolország fontos lépéseket tett bankrendszerének megerősítésére állami támogatás nyújtása, valamint a takarékbankok szerkezetátalakítására, a bankok szolvenciájának megerősítésére és mérlegük átláthatóságának javítására irányuló intézkedések meghozatala révén. Ennek eredményeképpen az ágazat észrevehető konszolidáción ment át, és különösen a takarékbankok körében pozitív következményekkel járt az intézmények átlagos méretét, a fiókok és a foglalkoztatás vonatkozásában a túlzott kapacitás csökkentését, a mérleg kimutatások megerősítését, az újratőkésítést, valamint a hatékonyság és rentábilitás növelését tekintve. A közelmúltban elfogadott jogszabályok kezelték azokat a problémákat, amelyeket a helyi hatóságok szerepe idézett elő a takarékbankok irányításában , azáltal, hogy azok legtöbbje kereskedelmi bankokhoz helyezte át a vagyonát. A spanyol kormány vállalta, hogy 2011. szeptember végére véglegesíti a szerkezetátalakítási folyamat negy részét. A stressztesztek következő fordulójának terjedelme az Unió szintjén megint a legnagyobbak között lesz.

               (13)

               A Spanyolországban zajló munkaerő-piaci reformot ki kell egészíteni a jelenlegi lomha kollektív tárgyalási rendszer átalakításával. A tartományi és ágazati megállapodások fölénye kevés tárgyalási mozgásteret hagy vállalati szinten. A kollektív szerződések automatikus meghoszszabbítása, a meg nem újított szerződések érvényessége és az utólagos inflációkövető indexálási rendelkezések alkalmazása hozzájárul a bérek mozdulatlanságához, és megakadályozza a gazdasági kiigazítás felgyorsításához és a versenyképesség visszaállításához szükséges bérrugalmasságot. A spanyol kormány felkérte a szociális partnereket, hogy 2011 tavaszán állapodjanak meg a kollektív tárgyalási rendszer reformjáról. Megállapodás hiányában június 10-én a kormány egy királyi rendeletet hagyott jóvá, amely azonnal hatályba lépett, azonban amelyet még a parlamantnek is jóvá kell hagynia.

               (14)

               Spanyolország az igen magas munkanélküliségre tekintettel a 2010. szeptemberi törvénnyel megkezdte munkaerőpiacának reformját. A törvény célja a munkaerő-piaci dualitás és a fiatalkori munkanélküliség csökkentése, a kiszolgáltatott helyzetben lévő csoportok foglalkoztathatóságának fokozása, a vállalati szintű rugalmasság növelése, valamint a piaci közvetítés hatékonyságának javítása. 2011. februárban elfogadták az aktív munkaerő-piaci intézkedések reformját, amely a foglalkoztatási szolgálatok tanácsadó és iránymutató szerepének, valamint nemzeti és regionális szintű koordinációjának megerősítésére irányuló intézkedéseket is tartalmazott. Ebben a szakaszban korai teljeskörűen értékelni, hogy a reform elegendő-e a szegmentáció és az ifjúkori és a tartós munkanélküliség visszaszorítására, mivel néhány intézkedés még nem lépett életbe. A spanyol kormány vállalta, hogy 2011. októberig további lépéseket tesz.

               (15)

               Spanyolországban romlott az árak és a költségek versenyképessége, habár az ország viszonylagosan jó teljesítményt mutat az export piaci részesedés tekintetében, amely a válság után erősödött. Spanyolországban a tartósan magasabb inflációhoz az euróövezetinél alacsonyabb termelékenységnövekedéshez társuló magasabb bérnövekedés és bizonyos termékek piacán a versenyképesség hiánya járult hozzá. Ha módot találnának az adóhatékonyság javítására, az fokozhatná a versenyképességet. A termékpiaci verseny további erősítése és a kollektív tárgyalási rendszer reformjának elfogadása annak érdekében, hogy a bérnövekedés jobban tükrözze a termelékenység fejlődését vállalati szinten, fokozhatná a versenyképességet.

               (16)

               Spanyolországban a korai iskolaelhagyás magas szintje (2009-ben 31,2 %) különösen aggasztó, mivel csökkenti a képzett munkaerő létszámát, befolyásolja az érintett egyének álláslehetőségeit és csökkenti a potenciális növekedést. A 2011. február 15-én elfogadott, a fenntartható gazdaságról szóló törvény olyan intézkedéseket tartalmaz, amelyek célja a humántőke minőségének és mennyiségének oktatáson és szakképzésen keresztüli emelése. Mindazonáltal a korai iskolaelhagyás leküzdésére és a szakképzés javítására irányuló új intézkedések eredményessége bizonytalan, végrehajtásuk pedig a kormányzat minden szintjén nehéznek bizonyulhat.

               (17)

               Spanyolország jelentősen előrelépett a termék- és szolgáltatáspiacok versenyfeltételeinek javítása terén, megoldást kínálva a lassú termelékenységnövekedés egyik okára. Spanyolországban a szolgáltatási irányelv átültetése jól halad és ambíciózusnak számít, annak ellenére, hogy szükség van a szakmai szolgáltatások további megnyitására. A fenntartható gazdaságról szóló törvény az üzleti környezet javítására, a verseny erősítésére és a környezeti fenntarthatóság ösztönzésére irányuló intézkedések széles körét tartalmazza. A hatékony végrehajtás a kormányzat minden szintjén további erőfeszítéseket és megfelelő összehangoltságot kíván meg.

               (18)

               Spanyolország számos kötelezettségvállalást tett az Euró Plusz Paktum keretében. Költségvetési oldalról Spanyolország vállalta, hogy a költségvetési stabilitás és ezáltal az államháztartás fenntarthatóságának fokozása érdekében kiadási szabályt vezet be. A pénzügyi stabilitás megerősítése érdekében Spanyolország vállalta, hogy szeptember 30. előtt befejezi a pénzügyi ágazat szerkezetátalakítását. A foglalkoztatási intézkedések középpontjában az aktív munkaerő-piaci intézkedésekre és a szakképzés területét érintő rendelkezésekre vonatkozó jogi aktusok végrehajtása, valamint az informális foglalkoztatás kezelése áll. A versenyképességi intézkedések a kollektív bértárgyalási rendszer reformjára, a szabályozott szakmákra, a versenyképességi tanácsadó bizottság felállítására és a csődtörvény reformjára összpontosítanak. A fenti kötelezettségvállalások a Paktum mind a négy területét érintik. A folyamatban lévő reformprogram folytonosságát jelentik, bizonyos reformok végrehajtásához konkrét határidőt rendelnek és biztosítják a már végrehajtott reformok teljes körű alkalmazását. Sor került a kötelezettségvállalások értékelésére és az ajánlásban való figyelembevételükre.

               (19)

               A Bizottság értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az Euró Plusz Paktum keretében tett vállalásokat. Figyelembe vette nemcsak a programok Spanyolország fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy összhangban vannak-e az uniós szabályokkal és iránymutatásokkal, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását. Ennek fényében a Bizottság úgy véli, hogy a spanyol kormány az előírt célokkal összhangban lévő költségvetési konszolidációs tervet készített, de marad némi lefelé mutató kockázat. Az állami kiadások növekedését a középtávú GDP-növekedés mértéke alatt kell tartani, és el kell fogadni a nyugdíjreformot. 2011–2012 során a további lépéseknek a pénzügyi rendszer stabilitásának biztosítására (a takarékbankok szerkezetátalakításának és konszolidációjának befejezésével) és a növekedés hazai forrásainak erősítésére kell összpontosítaniuk, a jelenlegi munkanélküliségi hullámnak különösen a kollektív tárgyalás reformja és a munkaerőpiacon folyó reformok további végrehajtása, valamint eredményességük szoros figyelemmel kísérése és értékelése révén történő kezelésével. Meg kell nyitni a szolgáltatási ágazatot és a szakmákat a nagyobb verseny előtt, valamint csökkenteni kell a vállalkozások adminisztratív terheit.

               (20)

               Ezen értékelés fényében és figyelembe véve a 2010. június 2-i, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 126. cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlást, a Tanács megvizsgálta Spanyolország 2011. évi aktualizált stabilitási programját, és arról alkotott véleményét (3) az alábbi ajánlás, és különösen annak (1) pontja tükrözi. Figyelembe véve az Európai Tanács 2011. március 25-i következtetéseit, a Tanács megvizsgálta Spanyolország nemzeti reformprogramját,

         AJÁNLJA, HOGY Spanyolország a 2011–2012-es időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Hajtsa végre költségvetési stratégiáját 2011-ben és 2012-ben és szüntesse meg a 2013-as évben a költségvetési hiányt, a túlzott hiány esetén követendő eljárás alapján elfogadott tanácsi ajánlással összhangban, biztosítva, hogy a hiánycélok a kormányzat minden szintjén megvalósulnak, többek között a regionális önkormányzatokat érintő meglévő hiány- és adósságellenőrző mechanizmusok szigorú alkalmazásával; fogadjon el további intézkedéseket abban az esetben, ha a költségvetés és a gazdaság nem a várakozások szerint alakul; ragadja meg a többek között a kedvezőbb gazdasági feltételekből adódó lehetőségeket a hiánycsökkentés felgyorsítására; határozzon meg konkrét intézkedéseket a 2013. és 2014. évi célok teljes mértékű alátámasztása érdekében, amely az államadósság magas arányát csökkenő pályára állítaná, és megfelelő haladást biztosítana a középtávú célkitűzés felé. Tartsa az állami kiadások növekedését a középtávú GDP-növekedés mértéke alatt azáltal, hogy a terveknek megfelelően kötelező kiadási szabályt vezet be valamennyi kormányzati szinten. Javítsa a regionális és helyi kormányzati költségvetésre és azok vágrehajtására vonatkozó információk nyújtását.

               2.

               Fogadja el a tervek szerint a javasolt nyugdíjreformot a törvényes nyugdíjkorhatár kitolása céljából, és emelje a nyugdíj kiszámításakor figyelembe vett, munkában töltött évek számát; a terveknek megfelelően a várható élettartam változásával összhangban rendszeresen vizsgálja felül a nyugdíjparamétereket, és dolgozzon ki további intézkedéseket az idősebb munkavállalókat érintő egész életen át tartó tanulás javítása érdekében.

               3.

               Szorosan felügyelje a pénzügyi ágazat folyamatban lévő szerkezetátalakítását, különös tekintettel a takarékbankokra, a szerkezetátalakításnak a tervek szerinti 2011. szeptemberéig történő véglegesítésének céljával.

               4.

               Vizsgálja meg az adórendszer hatékonysága növelésének lehetőségeit például annak révén, hogy elmozdulást hajt végre a foglalkoztatáshoz kapcsolódó adóktól a fogyasztási és a környezetcóvédelmi adók irányába, miközben biztosítja az államháztartás konszolidációját szolgáló tervek betartását.

               5.

               A szociális partnerekkel folytatott konzultációt követően és a nemzeti gyakorlatnak megfelelően véglegesítse a kollektív tárgyalási folyamat és a bérindexálás rendszere átfogó reformjának elfogadását és folytassa annak végrehajtását annak biztosítása érdekében, hogy a bérnövekedés jobban tükrözze a termelékenység alakulását, valamint a helyi és vállalati szintű feltételeket, valamint hogy elég rugalmasságot biztosítson a vállalatoknak ahhoz, hogy képesek legyenek a munkafeltételeket a vállalaton belül a gazdasági környezet változásaihoz igazítani.

               6.

               2011 végéig értékelje a 2010. szeptemberi munkaerő-piaci reform, és a 2011. februári aktív munkaerő-piaci intézkedéseket érintő reform hatásait, és szükség esetén csatoljon a munkaerő-piaci szegmentáció csökkentésére és a fiatalok foglalkoztatási lehetőségeinek javítására irányuló további reformokra vonatkozó javaslatot; biztosítsa a nemzeti reformprogramban meghatározott intézkedések eredményességének szoros figyelemmel kísérését a korai iskolaelhagyás visszaszorítása érdekében, többek között megelőző intézkedések révén, és segítse elő a szakmai oktatásra és képzésre való átállást.

               7.

               Folytassa a szakmai szolgáltatások megnyitását és fogadja el a tervezett jogi aktusokat a szabályozási keret átalakítása és a verseny, a hatékonyság és az innováció jelenlegi korlátainak a megszüntetése érdekében; a kormányzat minden szintjén hajtsa végre a fenntartható gazdaságra vonatkozó törvényt, főként az üzleti környezet javítására és a termék- és szolgáltatáspiacokon a verseny fokozására irányuló intézkedéseket; és a vállalkozások adminisztratív terheinek csökkentése érdekében javítsa a regionális és a nemzeti közigazgatás közti koordinációt.

      Kelt Brüsszelben, 2011. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A 2011. évre érvényben tartotta a Tanácsnak a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2011. május 19-i 2011/308/EU határozata. (HL L 138., 2011.5.26., 56. o).

      (3)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (3) bekezdésében előírtaknak megfelelően.


Avis juridique important

|

52004SC0485(01)

Ajánlás a tanács ajánlása a túlzott költségvetési hiány keletkezésének megakadályozása végett Olaszországhoz intézett korai előrejelzés céljával (a Szerződés 99. cikke (4) bekezdésének megfelelő bizottsági előterjesztő)  /* SEC/2004/0485 végleges */

Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA a túlzott költségvetési hiány keletkezésének megakadályozása végett Olaszországhoz intézett korai előrejelzés céljával (a Szerződés 99. cikke (4) bekezdésének megfelelő bizottsági előterjesztő)INDOKLÁSA költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet [1] korai előrejelzési rendszer felállításáról rendelkezik, amely alapján a Tanács már egy korai szakaszban figyelmezteti a tagállamokat, hogy költségvetési kiigazító intézkedéseket szükséges tenniük a költségvetési hiány túlzottá válásának elkerülése érdekében. A 6. cikk (2) bekezdése előírja a közös valutát bevezető tagállamok számára a korai előrejelzési rendszer alkalmazását. A stabilitási programok végrehajtását a Tanács rendszeresen figyelemmel kíséri, különös tekintettel a költségvetési egyenlegnek a középtávú célkitűzésétől vagy az e célkitűzéshez vezető korrekciós pályától való tényleges vagy várható jelentős eltérésére, mint ahogy azt a program meghatározza. Abban az esetben, ha a Tanács jelentős eltérést állapít meg, a túlzott költségvetési hiány keletkezésének megakadályozása érdekében ajánlást intéz az érintett tagállamhoz, hogy tegye meg a szükséges kiigazítási intézkedéseket. Ez a korai előrejelzés a Szerződés 99. cikke (4) bekezdésével összhangban készül, és a Bizottság ajánlásán alapul.[1]  HL L 209., 1997.8.2.A korai előrejelzési rendszer beindítását érintő döntés meghozatalakor a Bizottság [2] a következő elemeket veszi figyelembe: a költségvetési célkitűzéstől való eltérés mértéke, azaz hogy a tagállam költségvetési egyenlege milyen mértékben tér el a konvergencia- illetve stabilitási programokban meghatározott célkitűzésektől; a költségvetési célkitűzésektől való eltérés oka, azaz hogy a tényleges egyenleg eltérése a célkitűzésektől magyarázható-e tisztán ciklikus tényezőkkel; és a túlzott költségvetési hiányú egyenleg kockázata, azaz hogy fennáll-e annak a veszélye, hogy a költségvetési hiány meghaladja a GDP 3%-ának megfelelő referenciaértékét.[2]  COM(2002) 668 végleges 2002.11.27.A költségvetési hiányra vonatkozó célkitűzések és a költségvetési eredményekOlaszország 2002. november 20-án nyújtotta be a Bizottságnak a 2002-es aktualizált, a 2002-től 2006-ig terjedő időszakra szóló stabilitási programját. A reál GDP 2,3%-os várható növekedése esetén a GDP 1,5%-ának megfelelő államháztartási hiányt irányzott elő 2003-ra és a GDP 0,6%-ának megfelelő államháztartási hiányt 2004-ben, a GDP 2,9%-os feltételezett növekedése esetén. A programot többször kiigazították (lásd az alábbi táblázatot), mivel a 2002. évi költségvetési eredmény a vártnál rosszabb módon alakult, a gazdasági növekedési előirányzatokat aktualizálták, és a költségvetési célkitűzéseket felülvizsgálták. A 2003 szeptemberében a költségvetéssel előterjesztett hivatalos előirányzat a reál GDP 0,5%-os növekedése esetén 2003-ban a GDP 2,5 %-ának megfelelő költségvetési hiányt jelez. 2004-re a GDP 2,2%-ának megfelelő hiányt irányoztak elő, a reál GDP várhatóan 1,9%-os növekedése mellett. Ezeket a 2003-as és 2004-es adatokat a 2003. december 1-jén a aktualizált stabilitási programban megerősítették.>TABELPOSITION>A gazdasági növekedés többszöri lefelé történő korrekciója és a költségvetési hiány felfelé módosítása olyan mintát tükröz, amelyre a Bizottság a szervezeti egységeinek a aktualizált stabilitási programok [3] technikai értékelésében és a Tanács az ugyanezen programokról adott véleményében [4] már felhívta a figyelmet. A költségvetési tervek ismétlődően túl optimista növekedési feltételezéseken alapulnak, különösen a várható középtávú növekedés tekintetében. Ennek következtében a GDP százalékban kifejezett költségvetési eredmények mind nominálisan mind ciklikusan kiigazítva is rosszabbak az előirányzottaknál, még úgy is, hogy az adott költségvetési évben nem hoztak további növelő, diszkrecionális intézkedéseket. A reál GDP ismétlődő kiigazítása lehúzta a termelési potenciálszintet. [5] A hivatalos előirányzatok szerinti konjunkturális költségvetési romlás strukturális természetűnek bizonyult. Bár minden gazdasági növekedési előrejelzésben adódhatnak természetszerűleg tévedések, és a jelenlegi konjunktúra-lassulás tartósságát a legtöbben alábecsülték, Olaszország hivatalos növekedési előrejelzéseire jellemző rendíthetetlen optimizmus azonban mégsem összeegyeztethető az óvatos pénzügyi stratégia sajátosságaival.[3]  A 2002-es és 2003-as aktualizált stabilitási programok értékelése megtekinthető a  http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/cswd_en.htm címen.[4]  HL C 26., 2003.2.4. HL C 51., 2002.2.26. HL C 77., 2001.3.9.[5]  A Tanács 2002. július 12-én elfogadott, a potenciális termelés és kibocsátási rés számításának módszerén alapul.Eltérés a 2003. évi költségvetési célkitűzéstőlA költségvetési hiányról és az államadósságszintről tett 2004. március 1-jei bejelentés szerint (a túlzott költségvetési hiányra vonatkozó előrejelzési eljárás keretében tett bejelentés) 2003-ban a reál GDP-növekedés 0,3% volt, és a hiány a GDP 2,4%-ának megfelelő szintet ért el, 0,9%-kal többet mint az eredetileg tervezett költségvetési hiány, azon egyedi intézkedések ellenére, melyek hatása becslések szerint meghaladja a GDP 2%-át. Az egyedi intézkedések hiányában a költségvetési hiány meghaladta volna a GDP 4,5%-ának megfelelő értéket [6].[6]  Az egyedi intézkedések olyan intézkedések, amelyek a költségvetési egyenleg ideiglenes (és ezáltal teljes mértékben visszafordítható) romlásához vagy javulásához vezetnek. Meghatározó jegyük a jelentős, átmeneti és érzékelhető hatásuk az államháztartásban, amely az intézkedés bármely tartós hatását felülmúlja. Akkor is, ha például nem kizárható, hogy az adóamnesztiák az adóalapot tartósan növelhetik és ezáltal nem tekinthetők egyértelműen egyedi intézkedésnek, mégis abban az évben, amikor az adóamnesztia bevételei adódnak, hatásuk minden kétséget kizáróan ideiglenesnek számít.A 2003-as eltérés a 2002-es aktualizált stabilitási programtól a GDP-hez viszonyítva 1,7 százalékpontos nagyságrenddel nagyobb elsődleges kiadásokra vezethető vissza, míg az ingatlan vagyoneladásból származó bevételek a GDP 0,4%-ának megfelelő értékben elmaradtak az előirányzottól [7]. A gazdasági növekedés adóintenzitásának túlzottan derűlátó becsléséből eredő további bevételkieséseket egy adóamnesztiából származó váratlan bevételek teljes mértékben kiegyenlítették. Mindent egybevetve az elsődleges egyenlegnek a 2002-es aktualizált stabilitási programhoz viszonyított eltérése a GDP 1,6%-ának felelt meg, amely megerősítette a 90-es évek végén elért többleteket követő csökkenő tendenciát. A kamatjövedelem a GDP 0,7%-ának megfelelő értékkel kevesebb volt a hivatalosan előirányzottnál, és ennek köszönhetően a költségvetési túllépés, mint fentebb jeleztük a GDP 0,9%-ának felelt meg.[7]  A Nemzeti Számlák Európai Rendszerének (ESA95) megfelelően az ingatlan vagyoneladás a bruttó felhalmozást csökkenti.A Bizottság a termelési potenciál és kibocsátási rés számítására közös megegyezéssel megállapított módszer alapján a 2004-es tavaszi prognózisában a ciklikusan kiigazított költségvetési hiányt 2003-ban a GDP 1,9%-ára értékeli, amely az előző évhez viszonyítva 0,3%-os javulást jelent. Ezt az eredményt a 2002-es 1,5 százalékot követően, a GDP 2%-át meghaladó mértékű egyedi intézkedések segítségével érték el.Eltérés a 2004. évi költségvetési célkitűzéstőlA Bizottság tavaszi prognózisának megfelelően 2004-ben a reál GDP növekedés valószínűleg eléri a az 1,2%-ot illetve a költségvetési hiány további intézkedések nélkül a GDP 3,2%-ának megfelelő mértéket ér el, és ezáltal az EK-Szerződésben meghatározott referenciaérték felett marad. A GDP-nek hozzávetőleg 1%-át kitevő egyedi intézkedések 2003-hoz viszonyítva ugyan csökkennek, de még mindig jelentősek. Ezek nélkül az egyedi intézkedések nélkül az előirányzott költségvetési hiány a GDP 4,25%-át érné el.A Bizottság 2004 tavaszán kiadott prognózisa alapján a 2004-es eltérés a 2003-as aktualizált stabilitási programban előirányzott, korrigált, a GDP 2,2%-ának megfelelő célhoz képest 1 százalékpont, és a 2002-es aktualizált stabilitási programban előirányzott, korrigált, a GDP 0,6%-ának megfelelő célhoz képest 2,6 százalékpont. A Bizottság 2004 tavaszán kiadott prognózisa alapján a ciklikusan kiigazított költségvetési hiány 2003-hoz képest 0,7 százalékponttal emelkedik a GDP 2,6%-ára, és ezzel egyértelműen meghaladja azt az értéket, amely a GDP 3%-ának megfelelő referenciaérték túllépése elleni kielégítő biztonsági tartalékot jelent.A Bizottság 2004 tavaszán kiadott prognózisában előirányzott, a GDP 3,2%-ának megfelelő és a 2003-as aktualizált stabilitási programban előirányzott, korrigált, a GDP 2,2%-ának megfelelő hivatalos cél közötti különbség arra vezethető vissza, hogy a Bizottság prognózisában a következő elemeket is figyelembe vették: a) kedvezőtlenebb eredmény 2003-ra - az egyedi intézkedések hatását kizárva; b) kisebb gazdasági növekedés 2004-re; c) a közszférában dolgozók jövedelmének a szerződésfeltételek aktuális fejlődésén alapuló fokozott növekedése; d) az állami tulajdonban lévő ingatlan vagyon eladásának elővigyázatosabb, de még optimista értékelése és e) az a feltételezés, mely szerint ANAS, az állami úthálózatba való beruházásokkal és annak karbantartásával megbízott ügynökség a hivatalos értékeléssel ellentétben az államháztartási szektorhoz tartozik. [8] Mindemellett a Bizottság 2004 tavaszán kiadott prognózisa számos intézkedés költségvetési hatásának hivatalos értékelését figyelembe veszi (korábbi adókötelezettség be nem vallására adott adóamnesztia kiterjesztése, amnesztia a beépítési terület megsértésére és az adóelszámolási keretre), amelyek mindazonáltal nem a tervek szerint valósulnak meg.[8]  Az ANAS 2002-ben részvénytársasággá alakult. 2002-ben és 2003-ban Istat és Eurostat arra a meggyőződésre jutott, hogy az ANAS államháztartási szektoron kívül eső besorolásának a feltételei nem teljesülnek, különös tekintettel arra, hogy az eladásnak a termelési költségek legalább 50%-át fedeznie kell (köztük a meglévő eszközérték-csökkenés leírása), mint az a Nemzeti Számlák Európai Rendszeréből (ESA95) is előtűnik.Az államadósság GDP-hez viszonyított arányának lassú törlesztéseAz államadósság GDP-hez viszonyított arányának továbbra is magas szintje aggodalomra ad okot. A 2002-es aktualizált stabilitási program előirányzata szerint az adósságarány a 2001 végétől 2004 végéig terjedő időszakban 9,5 százalékponttal a GDP 100,4 %-ára csökken. A 2003-as aktualizált stabilitási programban az adósság GDP-hez viszonyított arányára vonatkozó hivatalos célkitűzést 2004 végére 105%-ra emelték. A 2004 márciusában tett jelentés szerint 2003 végére az adósság elérte a GDP 106,2%-át. [9] A különleges műveletek hiányában, mint 2002-ben a Banca d'Italia adósságának átalakítása, az ENEL, az ENI és a Poste SpA állami tulajdonban lévő részeinek eladása az egykor állami takarék-és hitelbanknak a Cassa Depositi e Prestiti-nek 2003-ban történt részvénytársasággá alakításával összefüggésben, az adósságarány 2001 óta alig csökkent volna. A Bizottság 2004 tavaszán kiadott prognózisa szerint 2004-ben az adósság a GDP 106%-ának megfelelő értéket ér el, és ezzel a 2003-as aktualizált stabilitási programban meghatározott, a GDP 1%-ának megfelelő privatizációs bevételek ellenére is gyakorlatilag változatlan szinten marad.[9]  Az adósság- és a GDP-adatok rutinszerű korrekciójakor a túlzott költségvetési hiányra vonatkozó előrejelzési eljárás keretében 2004. március 1-jén tett bejelentéssel az államadóssági adatok sorát is korrigálták 1999-re visszamenően úgy, hogy a korábban nem beszámított postai betétek adatait (folyószámlák) is figyelembe vették. Az adatokat további felülvizsgálatnak vetették alá az összevont tételek kiigazítása végett.Az adósságtörlesztést a következő tényezők lassították: a) egymást követő eltérések a költségvetési egyenlegben, b) az előirányzottnál alacsonyabb, 0,5%-os nominális GDP-növekedés 2002-ben és 2003-ban, amely a GDP-deflátor váratlanul felgyorsult megnövekedése által részben kiegyenlített reál GDP-növekedés túlzottan optimista feltételezésének eredményeként jött létre, és c) a tőkefolyam-kiigazítások tekintetében a maastrichti meghatározással (növekedési alapon a pénzügyi műveletek kizárásával) összhangban lévő hiányt meghaladó készpénzhitelek folyamatos túllépése (fabbisogno di cassa delle amministrazioni pubbliche - pénzforgalmon alapuló hiánymérték, amelynél a pénzeszközökkel végrehajtott műveleteket igen, de a privatizációs bevételeket nem veszik számításba).A fabbisogno és a maastrichti meghatározás közötti összefüggés nem teljesen átlátható. A két aggregátum közötti eltérés a következő tényezők eredménye: a) a pénzforgalmi és eredményszemléletű elszámolás között mutatkozó megmagyarázhatatlanul tartós különbség, amelynek e két aggregátum természetéből fakadóan idővel ki kellene egyenlítődnie, b) pénzügyi műveletek és c) statisztikai korrekciók. Az a tény, hogy a fabbisogno folyamatosan túllépte a maastrichti meghatározás szerinti hiányt, az adósság törlesztését 1999 óta összegezve mintegy 8 százalékponttal vetette vissza.A jövőben számos tényező veszélyezteti az állami pénzügyek hosszú távú fenntarthatóságát. Elsősorban az elsődleges többlet az utóbbi években folyamatosan visszaesett, és 2003-ban a GDP 2,9 %-át érte el, ami a Bizottság szervezeti egységeinek értékelése szerint 3,4%-os ciklikusan korrigált elsődleges többletnek felel meg; 2004-ben további csökkenés várható mindkettőnél a 2004-es tavaszi prognózis szerint. Mint az a 2003-as stabilitási programnak a Bizottság szervezeti egységei által elvégzett technikai értékelésében megállapításra került, és magában a programban is jelezték, ez az adósságszint a lakosság idősödésének költségvetésre gyakorolt hatásainak tekintetében nem biztosítja az állami pénzügyek hosszú távú fenntarthatóságát. [10] Másodsorban a csökkenő implicit kamatláb államadósságra gyakorolt előnyös hatása a maastrichti konvergencia-folyamattal összefüggésben lassan alábbhagy: a magasabb kamatú régebbi kötvények friss, alacsonyabb kamatlábbal adott kibocsátásokkal történő visszafizetéséből származó nyereségrés ki van merítve. Fennáll annak veszélye, hogy az adósságot terhelő kamat emelkedni fog, mivel a piaci kamatlábak az utóbbi évek történelmi mélypontjáról valószínűleg emelkedni fognak. Továbbá az adósságcsökkentés útját megnehezíti az alacsony potenciális termelési növekedés, amely aligha fog javulni, hacsak Olaszország a lisszaboni agenda célkitűzéseinek keretében nem vezet be szigorú strukturális reformokat. Végezetül a pénzforgalmi illetve eredményszemléletű elszámolás között mutatkozó különbség az adósságcsökkentés további akadályát képezi.[10]  Olaszország 2003-as aktualizált stabilitási programjának (2003-2007) értékelése, ECFIN/18/04-EN (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/country/commwd/it/com_it20032004.pdf).ÖsszefoglalásA Bizottság megállapítja, hogy 2004-es tavaszi prognózisa a következőket jelzi: (1) a 2004-es költségvetési egyenleg 1 százalékpontnyi jelentős eltérése várható a 2003-as aktualizált stabilitási programban megadott költségvetési hiányra vonatkozó célkitűzéshez képest (a GDP 2,2%-a), amely már a 2002-es aktualizált stabilitási programban megadott célkitűzésnél a GDP 0,6%-ával magasabb; (2) az egyensúlyközeli vagy többletet tartalmazó költségvetési egyenlegre vonatkozó középtávú célkitűzéshez vezető korrekciós pályától való jelentős eltérés messzemenően a GDP-növekedés lanyhulására vezethető vissza, amelyet - mint azt a stabilitási programok frissítéséről kiadott egymást követő tanácsi vélemények is kiemelik- sorozatosan alábecsültek; (3) az eltérés az egyedi intézkedéseknek a GDP 1 százalékpontnak megfelelő mértékű jelentős hozzájárulása ellenére bekövetkezik; (4) további korrekciós intézkedések hiányában 2004-ben a várható hiány a Szerződésben meghatározott 3%-os referenciaértéket túllépi; (5) a becsült, ciklikusan korrigált költségvetési egyenleg túllépi a GDP 1,5%-os szintjét, amely a GDP 3%-ának megfelelő referenciaérték túllépése elleni kielégítő biztonsági tartalékot jelent; (6) az egyensúlyközeli vagy többletet tartalmazó állapothoz vezető korrekciós pályához viszonyított eltérés 2005-ben valószínűleg tovább nő tekintetbe véve az egyszeri intézkedések fokozatos meghozatalát - a Bizottság a jelenlegi jogszabályok alapján 2005-re a GDP 4%-ának megfelelő hiányt jelez, az összgazdasági tevékenység várható megélénkülése mellett; és (7) az adósság törlesztése egyaránt kockázatos a GDP 1,1 %-ának megfelelő jelentős mértékű privatizációs tervek ellenére.Mindez Olaszország esetében a korai előrejelzési rendszer aktiválását indokolja.A fentieket tekintetbe véve az olasz hatóságoknak meg kell hozniuk minden kiegészítő intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy az általános államháztartási hiány 2004-ben ne lépje túl a Szerződésben meghatározott, a GDP 3%-ának megfelelő referenciaértéket.Egy jól megtervezett évközi kiigazítás egy hiteles többéves program első lépéseként pozitív hatással lenne a bizalomra, ezáltal hozzájárulna a rövid távú utólagos negatív hatások kiegyenlítéséhez. Ennek a kiadások jelentős csökkentésére és átcsoportosítására, teret hagyva az adóteher tervezett csökkentésének, valamint az adósság törlesztésnek felgyorsítására kellene koncentrálnia. Ez hosszútávon ösztönzőleg hatna a növekedési potenciálra.Ezért helyénvalónak látszik, hogy 2004-es naptári évben további, állandó jellegű, legalább 7 billió euró (a GDP 0.5 %-a) összegre kiterjedő kiegészítő intézkedések kerüljenek végrehajtásra, amelyek - a Bizottság 2004-es tavaszi prognózisa alapján - fékeznék a 2004-es konjunktúrafüggő egyenleg romlását. Ez a GDP 3%-ának megfelelő referenciaértéket meghaladó általános költségvetési hiány kialakulása veszélye ellen irányul, figyelembe véve annak kockázatát, hogy az egyszeri intézkedések nem biztos, hogy azokhoz a bevételekhez vezetnek, amelyek a Bizottság hivatalos előrejelzéseket tükröző 2004-es tavaszi prognózisa szerint várhatók.A következő években Olaszországnak a konjunktúrától függetlenül a GDP legalább 0,5 százalékpontos éves javulásának biztosítását kell elérnie, amíg el nem ér egy egyensúlyközeli állapotot, valamint folytatnia kell egyszeri intézkedéseit a 2003-ban aktualizált stabilitási programban meghatározottak alapján. Ebben az összefüggésben, mivel a kormány célja az adóteher fokozatos csökkentése, alapvető fontosságúvá válik a jelenlegi elsődleges kiadások féken tartása a nem kompenzált adócsökkentésből adódó magasabb hiány elkerülése végett. A pénzügyi konszolidációból származó középtávú előnyök maximalizálása érdekében a kormánynak figyelemmel kell lennie a kiadások összetételére és minőségére is.Ezen értékelés alapján a Bizottság elfogadta az egy tanácsi ajánlásra vonatkozó mellékelt ajánlását, amelyben korai előrejelzést intéz Olaszországhoz, és a Tanácsnak megküldi azt határozathozatalra. A Bizottság úgy véli, hogy a nyitottság és átláthatóság biztosítása érdekében a Tanács korai előrejelzését közzé kell tenni, így elfogadott egy tanácsi határozati javaslatot is a Szerződés 99. cikke (4) bekezdésének megfelelően.Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA a túlzott költségvetési hiány keletkezésének megakadályozása végett Olaszországhoz intézett korai előrejelzés céljávalAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 99. cikke (4) bekezdésére,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre [11] és különösen annak 6. cikke (2) bekezdésére,[11]  HL L 209., 1977.8.2., 1. o.tekintettel a Bizottság ajánlására,mivel:(1) A Stabilitási és Növekedési Paktum részét képező 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 6. cikkének (2) bekezdése létrehoz egy korai előrejelzési rendszert, amely alapján a tagállamok már egy korai szakaszban figyelmeztetést kapnak, hogy költségvetést kiigazító intézkedéseket szükséges tenniük a költségvetési hiány túlzottá válásának elkerülése érdekében. Korai előrejelzésre akkor kerül sor, ha a Tanács megállapítja, hogy a tagállam költségvetési egyenlege a tagállam államháztartási egyenlegére vonatkozó stabilitási programjában megállapított középtávú költségvetési célkitűzéstől, vagy az ahhoz vezető korrekciós pályától ténylegesen jelentősen eltér vagy várhatóan jelentősen el fog térni.(2) Annak eldöntésekor, hogy sor kerüljön-e a korai előrejelzési rendszer aktiválására, a következőket kell tekintetbe venni: a költségvetés eltérésének mértékét, azaz amilyen mértékben a tagállam költségvetési egyenlege eltér a stabilitási vagy konvergencia programokban meghatározott céloktól; a költségvetési eltérés okát, azaz azt, hogy a tényleges egyenlegnek a céltól való eltérése kizárólag ciklikus tényezőkkel magyarázható-e; valamint egy túlzott hiányt mutató egyenleg kockázatát, azaz azt, hogy fennáll-e GDP 3%-ának megfelelő referenciaérték túllépésének kockázata.(3) A Stabilitási és Növekedési Paktumról szóló, 1997. június 17-i Amszterdamban elfogadott állásfoglalásában [12] az Európai Tanács felkéri az összes felet, hogy a Szerződést, valamint a Stabilitási és Növekedési Paktumot szigorúan és határidőre hajtsák végre.[12]  HL L 236., 1977.8.2., 1. o.(4) Olaszország 2003-ban aktualizált stabilitási programjában, amelyről a Tanács 2004. február 10-én nyilvánított véleményt [13], az olasz hatóságok 2004-re a GDP 2,2%-ának megfelelő általános költségvetési hiányt irányoztak elő, a 2002-ben aktualizált stabilitási programban szereplő, a GDP 0,6 %-ának megfelelő hiányt követően.[13]  HL C 43., 2004.2.19., 1-2. o.(5) A Bizottság 2004-es tavaszi prognózisában azzal számol, hogy Olaszország általános költségvetési hiánya 2004-ben a GDP 3,2 %-át teszi ki, 2,6 százalékponttal a 2002-ben aktualizált stabilitási programban kitűzött cél, illetve 1,0 százalékponttal a 2003-ben aktualizált stabilitási programban kitűzött cél felett. A GDP 0,6 %-ának megfelelő kezdeti célt illetően az előrejelzett 2,6 százalékpontos eltérésnek csak csekély része magyarázható a kibocsátási ciklusban történő változással, amint arra a kibocsátási rés mért értéke utal. A GDP 2,2%-ának megfelelő korrigált célt illetően az előrejelzett 1,0 százalékpontos eltérés teljes mértékben konjunktúrafüggő, mivel a becsült kibocsátási rés gyakorlatilag változatlan. Az, hogy a kormány fiskális kiigazítási stratégiáját nagymértékben átmeneti jellegű intézkedésekre alapozza, a vonatkozó költségvetési egyenlegben bekövetkező még jelentősebb romlást takar, amely a jelenlegi elsődleges kiadások kiigazításának hiányát tükrözi.(6) A költségvetési hiány egymást követő, felfelé történő korrekciói egy bizonyos mintát tükröznek, amelyre az aktualizált stabilitási programoknak a Bizottság általi technikai értékelésekor [14], illetve a Tanács erre vonatkozó állásfoglalásában [15] már történt utalás. A költségvetési tervek visszatérő jelleggel túl bizakodó növekedési prognózisokon alapultak, amelyek utólag a GDP százalékában kifejezett célzott költségvetési eredménynél rosszabb eredményre vezettek. Ugyan a növekedési prognózisok lényegében ki vannak téve hibáknak, illetve a jelenlegi konjunkturális lassulás időtartamát a legtöbb szakértő alábecsülte, a hivatalos olaszországi növekedési prognózisok optimizmusának mértéke és folytonossága nem tűnik összeegyeztethetőnek az óvatos pénzügyi stratégiával.[14]  http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/cswd_en.htm.[15]  HL C 26.,2003.2.4.; HL C 51.,2002.2.26.;HL C 77.,2001.3.9.(7) Az egymást követő eltérések eredményeképpen 2004-ben az olasz költségvetés mind nominális, mind konjunkturális tekintetben távol áll a kiegyenlített állapottól. Ez különösen abban nyilvánul meg, hogy a Bizottságnak a 2004-ben keletkező hiányokra vonatkozó 2004-es tavaszi prognózisa a Szerződésben a hiányra megállapított, a GDP 3%-ának megfelelő referenciaérték felett van. Ezenfelül a 2003-as stabilitási programban szereplő, az egyensúlyközeli vagy többletet tartalmazó állapothoz vezető korrekciós pályához viszonyított eltérés 2005-ben valószínűleg tovább nő. A Bizottság 2004-es tavaszi prognózisa a jelenlegi jogszabályok alapján 2005-re a GDP 4%-ának megfelelő hiányt jelez, az összgazdasági tevékenység várható megélénkülése mellett.(8) Olaszország még mindig magas, a GDP arányában kifejezett adóssága és annak nagyon lassú törlesztése aggodalomra ad okot. Az egymást követő eltérések mellett az adósság törlesztésében bekövetkező lassulásra kihatással volt az is, hogy tartósan fennmaradt a pénzforgalmi, ill. eredményszemléletű elszámolás közötti különbség, pedig ennek ezen aggregátumok természeténél fogva idővel ki kellene egyenlítődnie. Az, hogy a fabbisogno di cassa delle amministrazioni pubbliche (egy hiánymérték, amely a készpénzforgalmon alapul és tartalmazza a befektetett pénzügyi eszközökkel végzett műveleteket, kivéve a privatizáscióból származó bevételeket) a maastrichti norma felett áll, 1999 óta mintegy 8 százalékponttal terhelte az adóssághányad törlesztését. A jövőre nézve a Bizottság úgy véli, hogy a rendkívül magas adóssághányad kockázatot jelent az állam pénzügyi helyzetének hosszú távú fenntarthatóságára, tekintve a népesség öregedésének a költségvetésre gyakorolt jövőbeni hatását, az elsődleges többlet felemésztését, a kamatlábat érő káros sokkokra való fogékonyságot a kölcsönkamatok csökkentésének majdnem kimerített lehetőségeit illetően és az olasz gazdaság potenciális növekedésének alacsony szintjét.(9) Az államadósság dinamikájának az utóbbi években és középtávon történő megvilágítása érdekében szükséges, hogy Olaszország információt adjon a nettó kölcsönfelvételektől eltérő olyan tényezőkről, amelyek hozzájárulnak az adósság szintjének változásához, mint például a pénzügyi műveletek különböző típusai (különösen a kölcsönnyújtás és a részvényszerzés növelése, az ilyen aggregátumok összetevői, valamint az emelés okai) és az államháztartási hiány pénzforgalmi, ill. eredményszemléletű elszámoláson alapuló adatai közötti különbség.(10) Az államháztartás 2004-re előrejelzett fejlődése jelentősen eltér a 2003-ban aktualizált stabilitási programban tervezettektől és az egyensúlyközeli vagy többletet tartalmazó állapothoz vezető korrekciós pályától. A 2004-re előrejelzett jelentős eltérés tovább halasztaná az egyensúlyközeli állapot elérésére tett középtávú kötelezettségvállalást.(11) Egy jól megtervezett évközi kiigazítás egy hiteles többéves program első lépéseként pozitív bizalomerősítő hatással járna és ezáltal hozzájárulna a rövid távú utólagos negatív hatások kiegyenlítéséhez. Ennek a kiadások jelentős csökkentésére és átcsoportosítására - teret hagyva az adóteher tervezett csökkentésének valamint az adósság törlesztésnek felgyorsítására kellene koncentrálnia. Ez hosszú távon ösztönzőleg hatna a növekedési potenciálra.(12) A fentieket tekintetbe véve helyénvalónak látszik, hogy 2004-es naptári évben további, állandó jellegű, legalább 7 milliárd euró (a GDP 0.5 %-a) összegre kiterjedő intézkedések kerüljenek végrehajtásra, amelyek - a Bizottság 2004-es tavaszi prognózisa alapján - fékeznék a 2004-es ciklikusan kiigazított egyenleg romlását. Ez a GDP 3%-ának megfelelő referenciaértéket meghaladó általános költségvetési hiány kialakulása ellen irányul, figyelembe véve annak kockázatát, hogy az egyszeri intézkedések nem biztos, hogy azokhoz a bevételekhez vezetnek, amelyek a Bizottság hivatalos előrejelzéseket tükröző 2004-es tavaszi prognózisa szerint várhatók. A következő években Olaszországnak konjunktúrától független, a GDP legalább 0,5 százalékpontos éves javulásának biztosítását kell elérnie , amíg el nem ér egy egyensúlyközeli állapotot, valamint folytatnia kell egyszeri intézkedéseit a 2003-ban aktualizált stabilitási programban meghatározottak alapján.(13) A Bizottság értékelése alapján a Tanács jelentős eltérést állapít meg az 1466/97/EK tanácsi rendelet 6. cikke (2) bekezdése értelmében.(14) Szükséges korai előrejelzést intézni Olaszországhoz a túlzott költségvetési hiány keletkezésének megakadályozása érdekében.AJÁNLJA:1. Az olasz hatóságoknak meg kell tenniük minden megfelelő intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy az általános államháztartási hiány 2004-ben ne lépje túl a Szerződésben meghatározott, a GDP 3%-ának megfelelő referenciaértéket. Ezért további, állandó jellegű, legalább a GDP 0,5 százalékpontjának megfelelő összegre kiterjedő intézkedések elfogadása 2004-ben nemcsak a GDP 3%-ának megfelelő küszöb túllépésének kockázatát csökkentené, hanem hozzájárulna az újbóli pénzügyi konszolidációhoz.2. A következő években Olaszországnak a konjunktúrától függetlenül a GDP legalább 0,5 százalékpontos éves javulásának biztosítását kell elérnie, amíg el nem ér egy egyensúlyközeli vagy többletet tartalmazó állapotot, valamint a 2003-ban aktualizált stabilitási programban meghatározottak alapján folytatnia kell egyszeri intézkedéseit. Mivel a kormány célja az adóteher fokozatos csökkentése, alapvető fontosságúvá válik a jelenlegi elsődleges kiadások féken tartása és egyidejűleg azok minőségének és összetételének javítása a nem kompenzált adócsökkentésből adódó magasabb hiány elkerülése végett. Ez hozzájárulna a tartós pénzügyi konszolidáció biztosításához és a növekedési potenciál növeléséhez.3. Olaszországnak minden lépést meg kell tennie adóssága törlesztésének felgyorsítására. Olaszországot arra is felkérik, hogy július elejéig készítsen jelentést az államadósság utóbbi évekre vonatkozó és középtávú dinamikájáról különös tekintettel azon, a nettó kölcsönfelvételektől eltérő olyan tényezőkre, amelyek hozzájárulnak az adósság szintjének változásához.Ennek az ajánlásnak az Olasz Köztársaság a címzettje.Kelt Brüsszelben, -án/-én.[...]a Tanács részérőlaz elnök[...]


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007SC0068

Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Hollandia 2006-2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról  /* SEC/2007/0068 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 23.1.2007SEC(2007) 68 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Hollandia 2006-2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSELőZMÉNYEKA Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Hollandia első stabilitási programját 1998 novemberében nyújtották be. A Tanács a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 1998. december 1-jén véleményt fogalmazott meg a konvergenciaprogramról. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.AZ AKTUALIZÁLT PROGRAM ÉRTÉKELÉSÉNEK ELőZMÉNYEIA Bizottság, miután megvizsgálta Hollandia 2006. november 22-én benyújtott legfrissebb aktualizált stabilitási programját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).Az aktualizált stabilitási programban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:1.  az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét2.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a stabilitási program előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint3.  a Bizottság értékelését a 2006. szeptemberi nemzeti reformprogramról.A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítményeAz 1990-es évek második felében Hollandiában hosszan tartó konjunkturális fellendülés volt, a gazdaság teljesítménye átlagban mind a növekedés, mind a foglalkoztatás terén meghaladta az euro-övezetét. A tendencia a 2000-es évek elején megfordult. A teljes ciklus során a holland gazdasági teljesítmény meghaladta az euro-övezet átlagát. A gazdaság számára azonban valószínűleg előnyös lett volna egy stabilabb növekedési ütem. A magánszektor jelenlegi igen magas adósságszintjei további kamatemelések esetén csapdává alakulhatnak, ami visszafoghatja a magánfogyasztást, és ezáltal újabb gazdasági visszaesést okozhat.Az ingatlan- és a részvénypiac erőteljes fejlődése nagy szerepet játszott az 1990-es évek végi gazdasági fellendülésben, de átmenetileg az adórugalmasságot is megnövelte. A hatályos költségvetési szabályok nem tudták teljesen megakadályozni, hogy a költségvetési irányvonal a ciklus támogatására irányuljon. A 2000. évi kellemes többletet követően az államháztartás egyenlege 2001-ben és 2002-ben élesen negatívba fordult, és a hiány meghaladta a GDP 3 %-át kitevő küszöbértéket. 2004-ben és 2005-ben jelentős költségvetési konszolidáció zajlott le, ami a hiányt 2004-ben és 2005-ben a GDP 1,9, illetve 0,3 %-ára csökkentette. 2005 júniusában a Tanács hatályon kívül helyezte a túlzott hiány esetén követendő, 2004 júniusában elindított eljárást.Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés2006. március 14-én a Tanács véleményt fogadott el a stabilitási program előző, 2005-2008 közötti időszakra vonatkozó változatáról. A Tanács üdvözölte, hogy „a holland kormány a túlzott hiány azonnali korrekcióját követően 2005-ben erőfeszítéseket tett annak érdekében, hogy a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték alá csökkentse tovább a hiányt, valamint azt, hogy a hatóságok a programidőszak során be kívánják tartani a középtávú célkitűzést”. „Tekintettel arra is, hogy az eredmények 2005-ben a vártnál jobban alakulnak, [a Tanács felkérte Hollandiát] hogy 2006-ban és azt követően stabil költségvetési egyenleget tartson fenn”.A Bizottság értékelése a 2006-os nemzeti reformprogramrólHollandia 2006. október 16-án nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. A holland nemzeti reformprogram a következő kulcsfontosságú kihívásokat/prioritásokat azonosítja: a munkaerő-kínálat bővítése; a munkatermelékenység gyorsabb növekedésének elérése, különösen a K+F, az innováció és az oktatás erősítésével; valamint az árak versenyképességének javítása, különösen a munkaerőköltségek visszafogásával.A Bizottság értékelésében (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés [2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy Hollandia jó eredményeket ér el a nemzeti reformprogram végrehajtásában. Noha a makrogazdaságot tekintve vannak bizonyos kockázatok, például a háztartások eladósodása és a munkaerőpiac beszűkülése miatti potenciális bérinfláció kapcsán, a szakpolitikai keret összességében megfelelő. A K+F csupán mérsékelt előrehaladása ellenére Hollandia összességében jelentősen fejlődik a mikrogazdaság tekintetében. A legtöbb csoportra jellemző magas foglalkoztatási ráták ellenére a foglalkoztatási helyzet vegyes képet mutat.A megállapított erősségeket és gyengeségeket értékelve Hollandiának azt ajánlották, hogy hozzon intézkedéseket a munkaerő-kínálat bővítésére, nevezetesen az idősebb dolgozók, a nők és a hátrányos helyzetű csoportok bevonására.Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[3]; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |-  AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Hollandia 2006-2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:4.  [2007. február 27-én] a Tanács megvizsgálta Hollandia 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját.5.  A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése 2006-ban 3,25 %, 2007-ben 3 %, a programidőszak hátralévő részében pedig évente 1,75 % lesz. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv 2006 és 2007 esetében megalapozott, az azt követő évek esetében óvatos növekedési feltételezéseken alapul. A program inflációs előrejelzései 2007-ig hihetőnek, a későbbi éveket tekintve pedig – a munkaerőpiac várható szűkülés miatt – alacsonynak tűnnek.6.  A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint az államháztartás egyenlege 2006-ban kiegyensúlyozott lesz, szemben a stabilitási program előző változatában foglalt, a GDP -1,5 %-ának megfelelő céllal. Ennek hátterében az erősen javuló konjunkturális kilátások állnak, amelyek eredményeként az adókból és a földgáz-értékesítésből magasabb bevételek származnak. Az őszi előrejelzés óta ismertté vált információk (az államháztartás helyzetéről szóló havi jelentések) még ennél is jobb költségvetési teljesítményre utalnak. A 2006. őszén készült utolsó hivatalos becslés szerint a 2006-os eredmény a GDP 0,4 %-ának megfelelő többlet lesz.7.  A programban szereplő középtávú költségvetési stratégia célja, hogy további költségvetési konszolidáció útján kínáljon megoldást az elöregedéssel kapcsolatos kiadási problémákra. A program e célból azt tervezi, hogy a 2006-ban a GDP 0,1 %-át kitevő államháztartási többletet 2009-re 0,9 %-ra javítja. Az elsődleges többletre vonatkozó GDP-arányos cél a 2006-os 2,4 %-ról 2009-ig 2,9 %-ra javul; a tervezett javulás a program utolsó évében zajlik le, ami nagy részben a 2007–2009 közötti időszakban az EU költségvetésébe befizetett saját forrásokból várható, abban az évben esedékes visszatérítésnek köszönhető. A nominális kiigazítás a GDP-arányos kiadások esésével magyarázható, amelynek mértéke meghaladja a GDP-arányos bevételek 0,2 százalékpontos csökkenését. A stabilitási program előző változatához képest az államháztartási egyenleg szintje a teljes programidőszak alatt lényegesen magasabb. Ennek oka a gázértékesítésből származó magasabb bevétel, a 2005. évi kedvezőbb makrogazdasági környezet és a kedvezőbb 2006-os kilátások.8.  A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a várakozások szerint 2007-ben GDP-arányosan mintegy fél százalékponttal romlik, 2008-ban stabilizálódik, 2009-ben pedig GDP-arányosan mintegy fél százalékponttal javul. A stabilitási program előző változatával egyezően a program a GDP 0,5–1 %-a közé eső strukturális hiányt határoz meg középtávú költségvetési célkitűzésként, amelyet a programidőszak egészében fent kívánnak tartani. Mivel a középtávú célkitűzés sávjának alsó határa megegyezik az irányadó minimumértékkel (amely a becslések szerint a GDP mintegy 1 %-át kitevő hiány), a célkitűzés megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok számára kijelölt sávon belül van, és megfelelően tükrözi a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedését és az adósságrátát.9.  A programban szereplő költségvetési előrejelzésekkel kapcsolatos kockázatok 2007-től kezdve összességében kiegyensúlyozottnak tűnnek. A 2006. évi magasabb adóbevételek 2007-re való átvitelének eshetősége pozitív kockázatot jelent a 2007-es költségvetési teljesítmény szempontjából. 2008 és 2009 vonatkozásában az óvatos makrogazdasági forgatókönyv jelenthet pozitív kockázatot a költségvetés számára. Másfelől viszont előfordulhat, hogy a gázértékesítésből származó bevételek szintje a programidőszak során alacsonyabb lesz a jelenleg vártnál.10.  E kockázatértékelés alapján a programban szereplő költségvetési irányvonal elégségesnek tűnik ahhoz, hogy a programban tervezettek szerint a programidőszak alatt fenntartsák a középtávú célkitűzést. Ezenkívül a programidőszak alatt bekövetkező normál makrogazdasági ingadozások esetén elegendő biztonsági tartalékot nyújt a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben. Mindamellett fennáll annak a kockázata, hogy a program által alkalmazott költségvetési irányvonal 2007-ben, amikor kedvező gazdasági időszak várható, ciklikus politikába kezd. Ez nem lenne összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktummal.11.  Az államháztartási hiány 2004-ben és 2005-ben történt erőteljes csökkentésének köszönhetően a bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ban a GDP 50,2 %-ára, azaz jóval a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaérték alá esett. A program előrejelzése szerint az adósságráta a programidőszak alatt 6 százalékponttal tovább fog csökkenni.12.  A holland népesség elöregedése hosszú távon az EU-átlagnál jelentősebb mértékben befolyásolja a költségvetést, főként a GDP-arányos nyugdíjkiadások következő évtizedekre előre jelzett viszonylag magas növekedése miatt. A kiinduló költségvetési egyenleg, noha elmarad a 2005. évitől, hozzájárul az elöregedéssel kapcsolatban előre jelzett költségvetési hatás enyhítéséhez, de nem tudja azt teljesen ellensúlyozni. A GDP-arányos bevételek előre jelzett jövőbeni növekedése, amely főként a nyugdíjak elhalasztott adóztatásának köszönhető, hosszú távon részben ellentételezné az állami kiadások növekedését. Magas elsődleges többletek fenntartása a középtávon és/vagy a nyugdíjkiadások előre jelzett növekedését megfékező reformintézkedések végrehajtása hozzájárulhat az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok csökkentéséhez. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintve Hollandia összességében alacsony kockázattal szembesül.13.  A stabilitási program a középtávú költségvetési stratégia szempontjából nem értékeli minőségileg a nemzeti reformprogram 2006. évi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program nem ad rendszerezett tájékoztatást a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, noha úgy tűnik, hogy költségvetési előrejelzései figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A stabilitási programnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. Mindkét program ismerteti a közelmúltban végrehajtott egészségügyi reformot, a társasági adózás módosításait és a tervezett különkiadásokat, például az infrastruktúra területén.14.  A programban szereplő költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak.15.  Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program minden előírt adatot megad, és a nem kötelező adatok legtöbbjét is tartalmazza[6].Összességében megállapítható, hogy a középtávú költségvetési helyzet szilárd. Említést érdemlő kockázata annak lehet, hogy a gázértékesítésből származó jelenlegi magas bevételek nem lesznek tartósak, de a költségvetési célok megvalósításához kapcsolódó kockázatok összességében semlegesek.A fenti értékelés és a kedvező növekedési kilátások alapján a Tanács felkéri Hollandiát, hogy 2007-ben és az azt követő években erőteljes strukturális egyenleget tartson fent, és ezáltal a kedvező időszakokban kerülje a ciklust támogató költségvetési politikát.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Reál-GDP (%-os változás) | SP 2006. november | 1,5 | 3¼ | 3 | 1,75 | 1,75 |BIZ 2006. november | 1,5 | 3,0 | 2,9 | 2,6 | nincs adat |SP 2005. december | ¾ | 2½ | 2½ | 2,25 | nincs adat |HICP-infláció (%) | SP 2006. november | 1,5 | 1½ | 1¾ | 1,75 | 1,75 |BIZ 2006. november | 1,5 | 1,6 | 1,8 | 2,3 | nincs adat |SP 2005. december | 1,5 | 1,5 | 1,1 | nincs adat | nincs adat |Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | SP 2006. november1 | -1,9 | -0,5 | 0,6 | 0,6 | 0,3 |BIZ 2006. november5 | -2,0 | -1,2 | -0,4 | 0,0 | nincs adat |SP 2005. december1 | -2,3 | -1,5 | -0,9 | -0,6 | nincs adat |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. november | -0,3 | 0,1 | 0,2 | 0,3 | 0,9 |BIZ 2006. november | -0,3 | 0,0 | 0,1 | 0,3 | nincs adat |SP 2005. december | -1,2 | -1,5 | -1,2 | -1,1 | nincs adat |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. november | 2,1 | 2,4 | 2,4 | 2,4 | 2,9 |BIZ 2006. november | 2,1 | 2,3 | 2,3 | 2,3 | nincs adat |SP 2005. december | 1,4 | 1,1 | 1,4 | 1,5 | nincs adat |Ciklikusan kiigazított egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. november1 | 0,8 | 0,4 | -0,1 | 0,0 | 0,7 |BIZ 2006. november | 0,9 | 0,6 | 0,4 | 0,3 | nincs adat |SP 2005. december1 | 0,0 | -0,7 | -0,6 | -0,6 | nincs adat |Strukturális egyenleg2 (a GDP %-ában) | SP 2006. november3 | 0,8 | 0,4 | -0,1 | 0,0 | 0,4 |BIZ 2006. november4 | 0,9 | 0,6 | 0,4 | 0,3 | nincs adat |SP 2005. december | 0,0 | -0,7 | -0,6 | -0,6 | nincs adat |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | SP 2006. november | 52,7 | 50,2 | 47,9 | 46,3 | 44,2 |BIZ 2006. november | 52,7 | 50,5 | 47,8 | 45,4 | nincs adat |SP 2005. december | 54,4 | 54,5 | 53,9 | 53,1 | nincs adat |Megjegyzések: 1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. 2Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). 3Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a program szerint (a GDP 0,3 %-a 2009-ben; hiánycsökkentők). 4 A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzésében nem szerepelnek egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések. 5A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 1,9 %-os, 2,1 %-os, 2,2 %-os és 2,1 %-os becsült potenciális növekedés alapján. Forrás: Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi gazdasági előrejelzései (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai |[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006) 816.[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM(2006) 574. végleges, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] 2009 esetében hiányzik a költségvetési kiadások feladatkörök szerinti bontása.