title: A Bizottság ajánlása ( 2005. december 14. ) a 95/53/EK tanácsi rendelettel összhangban a takarmányozás 2006. évi hatósági ellenőrzésére irányuló koordinált programról

text:
               22.12.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 337/51

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2005. december 14.)
   a 95/53/EK tanácsi rendelettel összhangban a takarmányozás 2006. évi hatósági ellenőrzésére irányuló koordinált programról
   (2005/925/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel a takarmányozás hatósági ellenőrzésének megszervezésére irányadó elvek megállapításáról szóló, 1995. október 25-i 95/53/EK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 22. cikke (3) bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               2005-ben a tagállamok meghatároztak egyes problémákat, amelyek megoldása a 2006-ban végrehajtandó koordinált ellenőrzési program keretében történik.

               (2)

               Bár a takarmányban előforduló nem kívánatos anyagokról szóló, 2002. május 7-i 2002/32/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) meghatározza a takarmányokban maximálisan megengedett aflatoxin B1 tartalmat, nincsen hatályos közösségi szabályozás más mycotoxinok, mint például az ochratoxin A, a zearalenon, a deoxynivalenol, a fumonizinek, a T-2 és a HT-2 toxinok vonatkozásában. A mycotoxinok jelenlétére utaló információk véletlenszerű mintavételen alapuló összegyűjtése jól hasznosítható adatokat biztosítana a helyzet értékeléséhez és a vonatkozó jogszabályok továbbfejlesztéséhez. Továbbá egyes takarmány-alapanyagok, mint a gabona és az olajos magvak halmozottan ki vannak téve az aratásból, raktározásból és szállításból eredő mycotoxin-szennyezésnek. Mivel a mycotoxin-koncentráció mértéke évről évre változik, ajánlatos az egymást követő évek adatainak összegyűjtése valamennyi említett mycotoxin vonatkozásában.

               (3)

               Az antibiotikumok és a kokcidiosztatikumok jelenlétének olyan, az állatfajtáknak vagy -kategóriáknak szánt takarmányokban való kimutatására, amelyekben azok használata nem megengedett, elvégzett korábbi ellenőrzések eredményei bizonyítják, hogy a tilalmat továbbra is megszegik. Továbbá a takarmányozási célra felhasznált adalékanyagokról szóló, 2003. szeptember 22-i 1831/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) 11. cikke (2) bekezdésével összhangban fontos az antibiotikus takarmány-adalékanyagok fokozatos megszüntetésének hatékony kikényszerítése.

               (4)

               Fontos az állati eredetű alapanyagok takarmányozási célú felhasználására vonatkozó tilalom hatékony kikényszerítése, összhangban a vonatkozó közösségi szabályozással.

               (5)

               Ajánlatos biztosítani, hogy a réz és cink nyomelemek szintje a kevert sertéstakarmányokban ne haladja meg a nyomelemek csoportjába tartozó számos takarmány-adalékanyag engedélyezési feltételeinek módosításáról szóló, 2003. július 25-i 1334/2003/EK bizottsági rendeletben (4) meghatározott maximális szintet.

               (6)

               Ennek az ajánlásnak az intézkedései összhangban vannak az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság véleményével,

         AJÁNLJA, HOGY A TAGÁLLAMOK:

               1.

               A 2006. év folyamán végrehajtsák a koordinált ellenőrzési programot azzal a céllal, hogy ellenőrizzék:

                           a)

                           a takarmányok mikotoxin-koncentrációját (aflatoxin B1, ochratoxin A, zearalenon, deoxinivalenol, fumonizinek, T-2 és HT-2 toxinok) az elemzési módszerek megadásával; a mintavételnek magában kell foglalnia a véletlenszerű és célirányos mintavételt; célirányos mintavétel esetén a mintának olyan anyagnak kell lennie, amelyben feltételezhető a mycotoxinok magasabb koncentrációja, például gabonamagvak, olajos magvak, olajos gyümölcsök, a belőlük előállított termékek és melléktermékek, valamint a hosszú időn át raktározott vagy nagy távolságon hajón szállított alapanyagok; az Aflatoxin B1 esetében különös figyelemmel kell lenni a nem tejelő teheneken kívüli tejelő állatoknak szánt összetett takarmányokra; az ellenőrzések eredményeit az I. mellékletben foglalt modell szerint kell rögzíteni;

                           b)

                           az olyan állatgyógyászatilag nem kezelt előkeverékekben és összetett takarmányokban, amelyekben a készítmények jelenléte nem engedélyezett, gyakran előforduló kokcidiosztatikumok és/vagy hisztomonosztatikumok jelenlétét – függetlenül attól, hogy egyes állatfajok vagy -kategóriák számára azokat takarmány-adalékanyagként engedélyezték-e vagy sem; az ellenőrzéseknek az előkeverékekben lévő készítményekre és az összetett takarmányokra kell kiterjedniük, abban az esetben, ha az illetékes hatóság véleménye szerint fokozottan fennáll a tilalom megszegésének valószínűsége; az ellenőrzések eredményeit a II. mellékletben foglalt modell szerint kell rögzíteni;

                           c)

                           az antibiotikus takarmány-adalékanyagok fokozatos megszüntetésének a végrehajtása, a II. mellékletben foglaltaknak megfelelően;

                           d)

                           az állati eredetű alapanyagok előállítására és felhasználására vonatkozó korlátozások betartása a III. mellékletben foglaltaknak megfelelően;

                           e)

                           a réz és cink nyomelemek szintjét a sertéseknek szánt összetett takarmányokban, a IV. mellékletben foglaltaknak megfelelően;

               2.

               A koordinált ellenőrzési program eredményeit az (1) bekezdés értelmében az ellenőrzési tevékenységet bemutató éves jelentés külön fejezetében tegyék közzé, amelyet az egységesített jelentéstételi minta legújabb változata szerint legkésőbb 2007. április 1-jéig kell bemutatni.

      Kelt Brüsszelben, 2005. december 14-én.

            a Bizottság részéről

         Markos KYPRIANOU

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 265., 1995.11.8., 17. o. A legutóbb a 2001/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 234., 2001.9.1., 55. o.) módosított irányelv.

      (2)  HL L 140., 2002.5.30., 10. o. A legutóbb a 2005/8/EK bizottsági irányelvvel (HL L 27., 2005.1.29., 44. o.) módosított irányelv.

      (3)  HL L 268., 2003.10.18., 29. o. A 378/2005/EK bizottsági rendelettel (HL L 59., 2005.3.5., 8. o.) módosított rendelet.

      (4)  HL L 187., 2003.7.26., 11. o. A 2112/2003/EK rendelettel (HL L 317., 2003.12.2., 22. o.) módosított rendelet.
   I. MELLÉKLET
   Egyes mikotoxinok takarmányokban előforduló koncentrációja (aflatoxin B1, ochratoxin A, zearalenon, deoxynivalenol, fumonizinek, T-2 és HT-2 toxinok)
   Valamennyi vizsgált minta egyedi eredményei; minta az 1. bekezdés a) pontjában szereplő jelentéshez

               Takarmány

               Mintavétel
               (szúrópróbaszerű vagy célzott)

               Mycotoxinok típusa és koncentrációja (μg/kg 12 %-os nedvességtartalmú takarmány vonatkozásában)

               Osztály (1)

               Típus (2)

               Származási ország

               Aflatoxin B1

               Ochratoxin A

               Zearalenon

               Deoxynivalenol

               Fumonizinek (3)

               T-2 és HT-2 toxinok (4)

         Az illetékes hatóságnak továbbá meg kell határoznia:

               —

               az aflatoxin B1 felső határértékének túllépése esetén foganatosított intézkedéseket,

               —

               az alkalmazott elemzési módszereket,

               —

               a kimutatási határokat.

      (1)  Válassza ki a következő osztályok valamelyikét: takarmány-alapanyag, takarmány-adalékanyag, előkeverék, kiegészítő takarmány, teljes takarmány, összetett takarmány.

      (2)  Válassza ki a következő típusok valamelyikét: a) takarmány-alapanyagok esetén a takarmány-alapanyag neve, a 96/25/EK tanácsi rendelet (HL L 125., 1996.5.23., 35. o.) mellékletének B. részében rögzítetteknek megfelelően; b) egyéb takarmányok esetében a célfajok.

      (3)  A B1 és B2 fumonizinek koncentrációja a kettő együtteseként adható meg.

      (4)  A T-2 és a HT-2 toxinok koncentrációja a kettő együtteseként adható meg.
   II. MELLÉKLET
   Egyes, takarmány-adalékanyagként nem engedélyezett állatgyógyászati készítmények jelenléte
   Egyes állatgyógyászati készítmények előfordulhatnak adalékanyagként egyes állatfajtáknak és -kategóriáknak szánt előkeverékekben és összetett takarmányokban az 1831/2003/EK rendelet 10. cikkében meghatározott követelmények teljesítése esetén.
   A nem megengedett állatgyógyászati készítményeknek az egyes állatfajtáknak és -kategóriáknak szánt takarmányokban való előfordulása a tilalom megszegésének minősül.
   Az ellenőrizendő állatgyógyászati készítményeket a következő listából kell kiválasztani:

               1.

               Csak egyes állatfajokra és -kategóriákra engedélyezett, takarmány-adalékanyagnak minősülő állatgyógyászati készítmények:

                           decokvinát (Deccox)

                           diklazuril (Clinacox 0,2 %)

                           halofuginon-hidrobromid (Stenorol)

                           lazalocid A-nátrium (Avatec 15 %)

                           maduramicin-ammónium-alfa (Cygro 1 %)

                           monenzin-nátrium (Elancoban G100, 100, G200, 200)

                           narasin (Monteban)

                           narasin – nicarbazin (Maxiban G160)

                           robenidin hidroklorid (Cycostat 66 G)

                           szalinomicin-nátrium (Sacox 120G, 120)

                           szemduramicin-nátrium (Aviax 5 %)

               2.

               Takarmány-adalékanyagként már nem engedélyezett állatgyógyászati készítmények:

                           amprólium

                           amprólium/etopabát

                           arprinocid

                           avilamicin

                           avoparcin

                           carbadox

                           dimetridazol

                           dinitolmid

                           flavofoszfolipol

                           ipronidazol

                           metiklórpindol

                           metiklórpindol/metil-benzokvát

                           nicarbazin

                           nifursol

                           olaquindox

                           ronidazol

                           spiramycin

                           tetracyclinek

                           tylosin foszfát

                           virginiamycin

                           cink-bacitracin

                           egyéb mikrobaölő anyagok

               3.

               Gyógyászati anyagok, amelyek sohasem minősültek takarmány-adalékanyagnak:
               egyéb anyagok
               Egyedi eredmények valamennyi, a határértéket túllépő mintára vonatkozóan; a jelentéstétel modellje az (1) bekezdés b) pontja szerint:

                           Takarmány típusa
                           (állatfajta és -kategória)

                           Detektált anyag

                           Mért mennyiség

                           A jogsértés oka (1)

                           Foganatosított intézkedés

                     Az illetékes hatóságnak továbbá meg kell határoznia:

                           —

                           az összes tesztelt minta számát,

                           —

                           a vizsgálatnak alávetett anyagok nevét,

                           —

                           az alkalmazott analitikai módszereket,

                           —

                           a kimutatási határokat.

      (1)  A nem engedélyezett anyag takarmányban való előfordulásához vezető ok, az illetékes hatóság által végzett ellenőrzés eredményei alapján.
   III. MELLÉKLET
   Az állati eredetű takarmányok előállítására és felhasználására vonatkozó tilalom
   A 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 3. cikke sérelme nélkül a tagállamok 2006 folyamán koordinált ellenőrzési programot hajtanak végre annak megállapítására, hogy a tagállamok betartják-e az állati eredetű takarmányok előállítására és felhasználására vonatkozó tilalmat.
   Különösen annak biztosítása érdekében, hogy a tagállamok az egyes állatok takarmányozásához feldolgozott állati eredetű fehérjék felhasználásának tilalmára vonatkozó 999/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben (2) foglaltakat hatékonyan alkalmazzák, a tagállamoknak célirányos ellenőrzésre épülő speciális ellenőrzési programot kell végrehajtaniuk. A 882/2004/EK rendelet 3. cikkével összhangban az ellenőrzési programnak kockázat alapú stratégiára kell épülnie, amelynek ki kell terjednie a takarmánygyártás valamennyi fázisára, valamint az összes olyan létesítményre, ahol takarmányt állítanak elő, kezelnek és adminisztrálnak. A tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk olyan kritériumok meghatározására, amelyek kockázati tényezőkkel állhatnak összefüggésben. Minden egyes kritérium súlyozásának arányosnak kell lennie az adott kockázattal. A telephelyeken elvégzett ellenőrzések gyakoriságának és az ellenőrzött minták számának korrelálnia kell az egyes létesítményeknek adott súlyok összegével.
   Az ellenőrzési program felállításakor az alábbi indikatív jellegű létesítményeket és kritériumokat kell figyelembe venni:

               Létesítmények

               Kritériumok

               Súlyozás

               Takarmányőrlő malmok

                           —

                           Kérődző és nem kérődző állatok takarmányozására szánt, szabályozás révén engedélyezett, feldolgozott állati eredetű fehérjét tartalmazó összetett takarmányokat előállító takarmányőrlő malmok

                           —

                           A tilalmat korábban megszegő, illetve tilalom megszegésével gyanúsítható takarmányőrlő malmok

                           —

                           Olyan takarmányüzemek, amelyek nagy mennyiségű magas fehérjetartalmú takarmányt – mint pl. halliszt, szójaliszt, kukoricagluténőrlemény és fehérjekoncentrátumok – importálnak.

                           —

                           Olyan takarmányüzemek, amelyek nagy mennyiségben állítanak elő összetett takarmányokat

                           —

                           Malmok, amelyeknél fennáll az üzemi termelési eljárásokból adódó keresztfertőződés veszélye (pl. silók használata, gyártósorok megfelelő elválasztásának ellenőrzése, az összetevők ellenőrzése, üzemi laboratóriumok, mintavételi eljárások)

               Határ-ellenőrzési pontok és közösségi beléptető helyek

                           —

                           Nagy/kis mennyiségű takarmánybehozatal

                           —

                           Magas fehérjetartalmú takarmányok

               Mezőgazdasági üzemek

                           —

                           Szabályozás révén engedélyezett állati eredetű feldolgozott fehérjét tartalmazó saját keveréket előállító mezőgazdasági üzemek

                           —

                           Kérődző állatokat tartó mezőgazdasági üzemek (kérődző és nem kérődző állatoknak szánt takarmány keveredésének veszélye)

                           —

                           A takarmányt ömlesztett áruként vásárló mezőgazdasági üzemek

               Forgalmazók

                           —

                           Magas fehérjetartalmú takarmányokat kínáló áruházak és az ilyen takarmányok tárolását szolgáló köztes raktárak

                           —

                           Nagy mennyiségű ömlesztett takarmányok forgalmazói

                           —

                           Külföldön előállított összetett takarmányok forgalmazói

               Mobil keverők

                           —

                           Kérődző és nem kérődző állatoknak szánt takarmányokat előállító keverők

                           —

                           Keverők, amelyek esetében korábban fennállt a tilalom megszegése, vagy annak gyanúja

                           —

                           Magas fehérjetartalmú takarmányt előállító keverők

                           —

                           Nagy termelékenységű takarmánykeverők

                           —

                           Nagyszámú mezőgazdasági üzemet, köztük kérődzőket tartó üzemeket is ellátó takarmánykeverők

               Szállítóeszköz

                           —

                           A feldolgozott állati eredetű fehérjék és takarmány szállítására használt járművek

                           —

                           Járművek, amelyeknél korábban fennállt a tilalom megszegése, vagy annak gyanúja

         Az említett indikatív létesítmények és kritériumok alternatívájaként a tagállamok számára lehetőség nyílik arra, hogy 2006. március 31. előtt benyújtsák a Bizottságnak saját kockázatelemzésüket.
   A mintavételnek olyan tételekre vagy folyamatokra kell vonatkoznia, amelyek esetében leginkább feltételezhető a tiltott fehérjékkel való keresztfertőződés (pl. a tiltott fehérjét tartalmazó takarmány szállítását követő első tétel, a gyártósoroknál fellépő műszaki problémák vagy a gyártósorokon végrehajtott változtatások, az ömlesztett takarmányok tárolására szolgáló bunkereken vagy silókon végrehajtott változtatások).
   Az ellenőrzések kiterjeszthetők a járművekben, a gyártóberendezésekben és a raktárterületeken lévő por elemzésére.
   Tagállamonként évente legalább 10 ellenőrzésnek kell jutnia 100 000 tonna legyártott összetett takarmányra. Tagállamonként évente legalább 20 hivatalos mintavételnek kell jutnia 100 000 tonna legyártott összetett takarmányra. Az alternatív eljárások engedélyezéséig a minták elemzéséhez a takarmányok hatósági ellenőrzése során a 2003/126/EK bizottsági irányelvben (3) foglalt mikroszkopikus meghatározást és becslést kell alkalmazni. Az állati fehérjék kimutatását a 999/2001/EK rendelet rendelkezéseinek megfelelően kell értelmezni.
   Az ellenőrzési programok eredményéről a Bizottságot tájékoztatni kell, felhasználva az alábbi formanyomtatványokat.
   Összefoglaló az állati eredetű takarmányok használatára vonatkozó korlátozások ellenőrzéséről (tiltott feldolgozott állati fehérjével történő takarmányozás)
   A.   Dokumentált ellenőrzések

               Szakasz

               A feldolgozott állati eredetű fehérje jelenlétét kimutató vizsgálatok száma

               Nem laboratóriumi vizsgálat során feltárt szabálysértések száma, pl. dokumentumok ellenőrzése során

               Importált takarmány-alapanyagok

               Takarmány-alapanyagok raktározása

               Takarmányőrlő malmok

               Üzemi takarmánykeverő/mobil takarmánykeverő

               Takarmány-közvetítő kereskedelem

               Szállítóeszköz

               Nem kérődző állatokat tartó mezőgazdasági üzemek

               Kérődző állatokat tartó mezőgazdasági üzemek

               Egyéb: …

         B.   Takarmány-alapanyagokban és összetett takarmányokban előforduló feldolgozott állati eredetű fehérjék kimutatására irányuló mintavétel és vizsgálat

               Létesítmények

               A feldolgozott állati eredetű fehérjék kimutatására irányuló hivatalos vizsgálatnak alávetett minták száma

               A határértékeket túllépő minták száma

               Szárazföldi állatokból származó feldolgozott fehérje jelenléte

               Halakból származó feldolgozott állati fehérje előfordulása

               Takarmányalapanyag

               Összetett takarmányok

               Takarmányalapanyag

               Összetett takarmányok

               Takarmányalapanyag

               Összetett takarmányok

               kérődzőknek szánt

               nem kérődzőknek szánt

               kérődzőknek szánt

               nem kérődzőknek szánt

               kérődzőknek szánt

               nem kérődzőknek szánt

               Behozatalkor

               Takarmányőrlő malmok

               Közvetítők/raktározás

               Szállítóeszköz

               Üzemi takarmánykeverő/mobil takarmánykeverő

               Mezőgazdasági üzem

               Egyéb: …

         C.   A kérődzőknek szánt takarmányból vett, tiltott feldolgozott állati fehérjét tartalmazó minták

               A mintavétel hónapja

               A szennyezettség típusa, foka és eredete

               Foganatosított szankciók (vagy egyéb intézkedések)

               1

               2

               3

               4

               5

               …

      (1)  HL L 165., 2004.4.30., 1. o.

      (2)  HL L 147., 2001.5.31., 1. o.

      (3)  HL L 339., 2003.12.24., 78. o.
   IV. MELLÉKLET
   Valamennyi (határértékeken belüli és azokat túllépő), réz és cink kimutatására irányuló minta egyedi eredményei sertéseknek szánt összetett takarmányokban

               Az összetett takarmány típusa
               (állat kategória szerint)

               Nyomelemek
               (réz vagy cink)

               Kimutatott szint
               (mg/kg teljes értékű takarmányban

               A határérték túllépésének oka (1)

               Foganatosított intézkedés

      (1)  Az illetékes hatóság által elvégzett vizsgálat eredményei alapján.


title: A Tanács ajánlása ( 2012. július 10. ) az Európai Központi Bank Igazgatósága egy tagjának kinevezéséről

text:
               21.7.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 215/4

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2012. július 10.)
   az Európai Központi Bank Igazgatósága egy tagjának kinevezéséről
   2012/C 215/05
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 283. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmányáról szóló jegyzőkönyvre és különösen annak 11.2 cikkére,
   AJÁNLJA AZ EURÓPAI TANÁCSNAK:
   hogy nyolcéves hivatali időre nevezze ki Yves MERSCH-t az Európai Központi Bank Igazgatóságának tagjává.

      Kelt Brüsszelben, 2012. július 10-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         V. SHIARLY


Fontos jogi nyilatkozat

|

52006SC0108

Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Belgium aktualizált, a 2005-2009. közötti időszakra szóló stabilitási programjáról  /* SEC/2006/0108 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 1.2.2006SEC(2006) 108 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Belgium aktualizált, a 2005–2009. közötti időszakra szóló stabilitási programjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSHáttérAz 1998. július 1-jén hatályba lépett Stabilitási és Növekedési Paktum a rendezett államháztartás célkitűzésén alapul, amely erősíti a munkahelyteremtést elősegítő árstabilitás és erős fenntartható fejlődés feltételeit. A paktumot 2005-ben módosították először. A reform elismerte a paktum hasznosságát a költségvetési fegyelem biztosítása során, de ugyanakkor arra törekedett, hogy erősítse a paktum hatékonyságát és közgazdasági alátámasztottságát, és hogy védje az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát.A költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásnak megerősítéséről szóló, 1466/97/EK[1] tanácsi rendelet, amely a paktum részét képezi, előírja a tagállamoknak, hogy stabilitási és konvergenciaprogramokat, illetve azok évente aktualizált változatait nyújtsák be a Tanácsnak és a Bizottságnak (aktualizált) stabilitási programokat nyújtanak be azok a tagállamok, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) konvergenciaprogramokat nyújtanak be azok a tagállamok, amelyek még nem vezették azt be). Belgium első ízben 1998 decemberében nyújtott be stabilitási programot. A Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően 1999. március 15-én a Tanács az említett rendelettel összhangban véleményt fogalmazott meg a Bizottság ajánlása alapján. Az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat ugyanezzel az eljárással összhangban a Bizottság értékeli és Gazdasági és Pénzügyi Bizottság vizsgálja, a Tanács pedig megvizsgálhatja őket.A tagállamoknak ezekben a programokban meg kell határozniuk a költségvetési egyenlegre vonatkozó középtávú célkitűzéseiket, és ismertetniük kell az ennek elérését és fenntartását szolgáló szakpolitikai intézkedéseket, valamint az ezekhez használt gazdasági feltételezéseket. A Paktum reformja óta a középtávú célkitűzést tagállamonként egyedileg kell meghatározni, az Unióban meglévő költségvetési és gazdasági különbözőségek – ideértve a fenntarthatóság költségvetési kockázatát is – figyelembe vételével. A reform további eleme az, hogy a költségvetési politikában – a gazdaságilag kedvezőbb időszakokban alkalmazott fokozottabb költségvetési fegyelmen keresztül – szimmetrikusabb megközelítést kell megvalósítani a ciklus során, míg a középtávú célkitűzéstől vagy az oda vezető kiigazítási pályától való átmeneti eltérés a hosszú távú fenntarthatóságot érezhetően befolyásoló „nagyobb horderejű szerkezeti reformok” esetén jöhet szóba.Figyelembe véve a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzéseit, a magatartási kódexet[2], a várható kibocsátás és a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg becslésére közösen megállapított módszertant és a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat, a Bizottság megvizsgálta Belgium nemrégiben benyújtott aktualizált stabilitási programját, és az alább ismertetett értékelés alapján ajánlást fogadott el a programról szóló tanácsi véleményre.Értékelés(1) A belga stabilitási program 2005-ös aktualizálását 2005. december 5-én, a határidő után egy héttel nyújtották be. Az aktualizálás a 2005–2009. közötti időszakot öleli fel. A program nagyjából követi a stabilitási és konvergenciaprogramok felépítésére vonatkozóan az új magatartási kódexben meghatározott mintát és adatszolgáltatási követelményeket[3].(2) Az elmúlt évtized során az éves reál-GDP növekedés Belgiumban átlagosan 2 % közelében volt, amely némileg meghaladja az euró-övezet átlagát. A foglalkoztatottsági arány azonban alacsony (60 %), a munkanélküliséget pedig jelentős regionális egyenlőtlenségek és a hosszú távú munkanélküliség magas szintje jellemzi. Belgium 2000. óta egyensúlyközeli költségvetési egyenleget tart fenn.(3) A programban bemutatott makrogazdasági forgatókönyv a viszonylag gyenge 2005-ös teljesítmény (1,4 %) után a reál-GDP növekedés mérsékelt, átlagosan 2,2 %-ra való javulását tervezi a 2006–2009. közötti időszakra, amit a foglalkoztatottság lassú, de folyamatos emelkedése kísér (évente 0,7 %). Ezt a forgatókönyvet valószínűsíthetőnek lehet tekinteni, és csak kis mértékben tér el a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzéseiben szereplő forgatókönyvtől. A program azzal számol, hogy a programidőszak vége felé szűkül a negatív kibocsátási rés. Bár a program inflációs előrejelzései kissé magasabbnak tűnnek a Bizottság szolgálatainak őszi előrejelzéseihez képest, a némileg kedvezőtlenebb külső feltételezések fényében valószerűnek látszanak.(4) 2005. február 17-i véleményében a Tanács jóváhagyta azt a költségvetési stratégiát, amelyet a belga stabilitási program 2004-es aktualizálásában mutattak be. A költségvetés 2005-ös végrehajtása tekintetében a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzései kiegyensúlyozott államháztartást jeleznek előre 2005-re, amely összhangban van a stabilitási program megelőző aktualizálásában kitűzött céllal, a jelentősen alacsonyabb GDP növekedés ellenére. Néhány egyszeri tranzakció statisztikai kimutatását azonban még tisztázni kell az Eurostattal, és ez a 2005-ös hiány végleges adatának jelentős egyszeri növekedését okozhatja[4].(5) Az aktualizálásban körvonalazott költségvetési stratégia 2006-ban egyensúlyban lévő államháztartási egyenlegre, ezt követően pedig többlet felhalmozására irányul (2009-re a GDP 0,7 %-a), hogy fenn lehessen tartani az adóssághányad csökkenő trendjét. Az elsődleges többlet – amely a GDP 7,2 %-ának megfelelő 2001-es értékről 2005-re fokozatosan 4,3 %-ra csökkent – 2006-tól kezdve a tervek szerint kicsivel a GDP 4 %-a felett fog stabilizálódni. A program az állami bevételi hányad csökkenésére számít (elsősorban a munka adóterheinek csökkentése miatt), de ennek hatását kiegyenlíti, sőt meg is haladja a kiadási hányad (elsősorban a kamatkiadások) csökkentése. Az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések 2006-ban még mindig jelentős szerepet játszanak (a GDP 0,6 %-a), bár a belga hatóságok szerint 2006-tól kezdődően egyre kisebb mértékben folyamodnak majd ilyen intézkedésekhez. Az új aktualizálás nagyjából hasonló növekedési kilátások mellett összességében megerősíti a megelőző programban körvonalazott költségvetési stratégiát.(6) A közösen megállapított módszertan használatával a Bizottság szolgálatai a program alapján számításokat végeztek, ezek szerint a strukturális (azaz a ciklikus hatásoktól megtisztított, valamint az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések figyelmen kívül hagyó) egyenleg a becslések szerint a GDP majdnem 1 %-ával fog nőni a programidőszak során. Ez a 2005-os nulla értékről 2006-ra a GDP 0,25 %-ának megfelelő hiányra romlik, amely 2007-re a GDP 0,5 %-ának megfelelő többletbe fordul át. A strukturális egyenleg ezt követő javulása fokozatosabb, 2009-re eléri a GDP majdnem 1 %-át. A belga hatóságok a Stabilitási és Növekedési Paktumban előírtak szerint középtávú célkitűzést határoztak meg: ez a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális többlet, amelyet várhatóan 2007-re érnek el. Mivel a középtávú célkitűzés meghaladja a minimálisan szükséges értéket (a becslések szerint a GDP kb. 1 %-ának megfelelő hiány), annak megvalósítása biztosítja a szükséges biztonsági sávot a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzést a jelenlegi értékelés szerint megfelelőnek lehet tekinteni, mivel az a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euró-övezet és az ERM II-ben résztvevő tagállamok vonatkozásában javasolt értéktartományon belülre esik és ez a célkitűzés ambiciózusabb attól az értéktől, amelyet az adóssághányad illetve a hosszú távú átlagos potenciális kibocsátás-növekedés implikál.(7) A költségvetés összességében rosszabban is alakulhat a programban előrejelzettől, különösen 2006–2007-ben. Bár a makrogazdasági forgatókönyvet valószínűsíthetőnek lehet tekinteni és a kormány nemrégiben új intézkedéseket hozott az egészségügyi ellátás kiadásainak megfékezésére, a programban a 2006-ra tervezett adóbevételek optimistának tűnnek és a kiadási előrejelzések nem biztosítanak megfelelő puffert a kedvezőtlen fejleményekkel szemben. A program 2007 vonatkozásában nem magyarázza meg, hogyan fogják kompenzálni a jelentős számú egyszeri és egyéb átmeneti intézkedés elmaradását. El kell azonban ismerni azt, hogy a belga hatóságok a közelmúltban arról tettek bizonyságot, hogy igencsak elkötelezettek kiegyensúlyozott költségvetési céljaik elérése mellett.(8) Tekintettel a fenti kockázatértékelésre, a program költségvetési irányvonala lehet, hogy nem elég annak biztosítására, hogy 2008-ra elérjék a program középtávú célkitűzését, ahogy azt a belga hatóságok tervezik. A program középtávú célkitűzése azonban – amint az korábban már említésre került – meghaladja a Stabilitási és Növekedési Paktum által előírtakat, és a program költségvetési stratégiája megfelelőnek tűnik olyan strukturális költségvetési egyenleg eléréséhez a programidőszak során, amely a Paktum értelmében megfelelőnek tekinthető. A program költségvetési irányvonala emellett elég széles biztonsági sávot nyújt ahhoz, hogy szokásos makrogazdasági ingadozások mellett ne lépjék túl a GDP 3 %-ában meghatározott hiány-határértéket. Bár a strukturális egyenleg éves átlagos javulása kicsi, a középtávú célkitűzés irányában történő kiigazítás ütemét nagyjából megfelelőnek lehet tekinteni. A kiigazítás 2006-ban azonban nincs összhangban a Paktummal, mivel a strukturális egyenleg a tervek szerint a GDP 0,25 %-ával romlik olyan helyzetben, amikor a kibocsátási rés (bár még mindig negatív) szűkül.(9) A belga adóssághányad jóval a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték felett van (2005 végén a GDP 94 %-a), de 1993. óta (ekkor a GDP 137 %a volt) lenyűgöző mértékben csökkent. Az SNCB nemzeti vasútvállalat adósságai átvállalását (a GDP 2,5 %-a) követő 2005-ös átmeneti lassulás után az adóssághányad az előrejelzések szerint továbbra is csökken, 2009-re a GDP 80 %-a alá süllyed. A csökkenést elsősorban a magas elsődleges többlet okozza (bár ez a GDP 7 %-ának megfelelő 2001-es értékről 2005-re majdnem 4 %-ra csökkent). A költségvetés vártnál rosszabb alakulásának fent említett lehetősége miatt az adósság kedvezőtlenebbül is alakulhat a programban előrejelzettől. Az adóssághányad azonban megfelelőképpen csökkenni tűnik a referenciaérték irányában, és gyors ütemben közelíti azt.(10) Az államháztartás fenntarthatóságának tekintetében Belgium közepes mértékű kockázattal szembesül a népességelöregedés becsült költségvetési költségei folytán. A bruttó adósság jelenlegi szintje bár csökken, de jóval a referenciaérték felett marad, az adóssághányad tartós csökkenéséhez pedig az kell, hogy hosszabb időszakon keresztül megőrizzék a magas elsődleges többletet. Kétségtelenül enyhíteni fogja a fenntarthatósági kockázatokat az a belga stratégia, amely (többek között az adósságcsökkentésen keresztül) hosszú távú kérdéseket helyez a költségvetési politika középpontjába, a népességelöregedési alapról szóló jogszabály pedig jogilag kötelező célok meghatározásán keresztül megerősíti a politikai elkötelezettséget. Ezen kívül a tényleges nyugdíjkorhatár és a foglalkoztatottsági arány emelését célzó nemrégiben hozott intézkedések pozitívan járulnak majd hozzá a fenntarthatósághoz. A jelenlegi költségvetési pozíció azonban lehet, hogy nem elégséges a népességelöregedés miatti kiadások jelentős emelkedésének teljes mértékű fedezésére, amihez az elkövetkező években nagy elsődleges többlet fenntartására van szükség.(11) Az államháztartás terén tervezett intézkedések nagyjából összhangban vannak a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. Az adóssághányad csökkentésének üteme kielégítő, a társadalombiztosítási rendszer fenntarthatóságának javítására reformokba kezdtek. A strukturális egyenleg 2006-os romlása azonban nincs teljes mértékben összhangban azzal az integrált iránymutatással, amely szerint a középtávú célkitűzés elérésére meg kell hozni a szükséges korrekciós intézkedéseket.(12) Belgium 2005. október 26-án – a növekedést és foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben – benyújtott nemzeti reformprogramja a következő – az államháztartást jelentősen érintő – kihívásokat azonosítja: i. a foglalkoztatottság előmozdítása a munka adóterheinek csökkentésével és ii. az államháztartás egyensúly közelében való tartása, valamint 2007-től kezdődően többlet felhalmozása az adóssághányad csökkenő trendjének fenntartásáért. A stabilitási program költségvetési előrejelzései azonban nem veszik elegendőképpen figyelembe a nemzeti reformprogramban körvonalazott fellépések költségvetési hatásait. A stabilitási program államháztartás területén tervezett intézkedései nagyjából összhangban vannak a nemzeti reformprogramban tervezett intézkedésekkel.Tekintettel a fenti értékelésre, a költségvetési egyenleget megalapozottnak lehet tekinteni, az adósság programban tervezett további csökkentése jó példája a Paktummal összhangban folytatott költségvetési politikának. Belgium számára azonban helyénvaló lenne a 2006-os strukturális kiigazítást fokozni, valamint az ezt követő években további strukturális intézkedéseket azonosítani és végrehajtani a költségvetési célok elérésére, korlátozva így az egyszeri intézkedésekhez való folyamodást.AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Belgium aktualizált, a 2005–2009. közötti időszakra szóló stabilitási programjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásának megerősítéséről szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5], és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:1.  Az elmúlt évtized során az éves reál-GDP növekedés Belgiumban átlagosan 2 % közelében volt, amely némileg meghaladja az euró-övezet átlagát. A foglalkoztatottsági arány azonban alacsony (6 0 %), a munkanélküliséget pedig jelentős regionális egyenlőtlenségek és a hosszú távú munkanélküliség magas szintje jellemzi. Belgium 2000. óta egyensúlyközeli költségvetési egyenleget tart fenn.2.  2005. február 17-i véleményében a Tanács jóváhagyta azt a költségvetési stratégiát, amelyet a belga stabilitási program 2004-es aktualizálásában mutattak be.3.  A költségvetés 2005-ös végrehajtása tekintetében a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzései kiegyensúlyozott államháztartást jeleznek előre 2005-re, amely összhangban van a stabilitási program megelőző aktualizálásában kitűzött céllal, a jelentősen alacsonyabb GDP növekedés ellenére. Néhány egyszeri tranzakció statisztikai kimutatását azonban még tisztázni kell az Eurostattal, és ez a 2005-ös hiány végleges adatának jelentős egyszeri növekedését okozhatja[6].4.  [2006. február 14]-én a Tanács megvizsgálta Belgium aktualizált stabilitási programját, amely a 2009–2008. közötti időszakra vonatkozik. A program nagyjából követi a stabilitási és konvergenciaprogramok felépítésére vonatkozóan az új magatartási kódexben meghatározott mintát és adatszolgáltatási követelményeket[7].5.  A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv úgy tervezi, hogy a reál GDP növekedés a 2005-ös 1,4 %-ról átlagosan 2,2 %-ra lassul a programidőszak fennmaradó részében. Ez a szcenárió a jelenleg rendelkezésre álló információk alapján úgy tűnik, hogy valószínűsíthető növekedési feltételezésekre épül. A program inflációra tett becslései szintén valószerűnek tűnnek.6.  A programban körvonalazott költségvetési stratégia 2006-ban egyensúlyban lévő államháztartási egyenlegre, ezt követően pedig többlet felhalmozására irányul (2009-re a GDP 0,7 %-a), hogy fenn lehessen tartani az adóssághányad csökkenő trendjét. Az elsődleges többlet a GDP 7,2 %-ának megfelelő 2001-es értékről fokozatosan csökkent – 2007-től kezdve a tervek szerint kicsivel a GDP 4 %-a felett fog stabilizálódni. A program az állami bevételek csökkenésére számít (elsősorban a munka adóterheinek csökkentése miatt), de ennek hatását kiegyenlíti, sőt meg is haladja a kiadási hányad (elsősorban a kamatkiadások) csökkentése. Az új aktualizálás nagyjából hasonló növekedési kilátások mellett összességében megerősíti a megelőző programban körvonalazott költségvetési stratégiát.7.  A közösen megállapított módszertan használatával számított strukturális egyenleg (vagyis a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések figyelmen kívül hagyása után) várhatóan a GDP majdnem 1 %-ával javul a programidőszak során. A hatóságok a költségvetési egyenlegre vonatkozó középtávú célkitűzést a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális többletként állapítják meg, amelyet 2007-re kívánnak megvalósítani. Mivel a középtávú célkitűzés meghaladja a minimálisan szükséges értéket (a becslések szerint a GDP kb. 1 %-ának megfelelő hiány), annak megvalósítása biztosítja a szükséges biztonsági sávot a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzést a jelenlegi értékelés szerint megfelelőnek lehet tekinteni, mivel az a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euró-övezet és az ERM II-ben résztvevő tagállamok vonatkozásában javasolt értéktartományon belülre esik és ez a célkitűzés ambiciózusabb attól az értéktől, amelyet az adóssághányad illetve a hosszú távú átlagos potenciális kibocsátás-növekedés implikál.8.  A költségvetés rosszabban is alakulhat a programban előrejelzettől, különösen 2006-ban és 2007-ben. Bár a makrogazdasági forgatókönyvet valószínűsíthetőnek lehet tekinteni és a kormány nemrégiben új intézkedéseket hozott az egészségügyi ellátás kiadásainak megfékezésére, a programban a 2006-ra tervezett adóbevételek optimistának tűnnek és a kiadási előrejelzések nem biztosítanak megfelelő puffert a kedvezőtlen fejleményekkel szemben. A program 2007 vonatkozásában nem magyarázza meg, hogyan fogják kompenzálni a jelentős számú egyszeri és egyéb átmeneti intézkedés elmaradását. El kell azonban ismerni azt, hogy a belga hatóságok a közelmúltban arról tettek bizonyságot, hogy igencsak elkötelezettek kiegyensúlyozott költségvetési céljaik elérése mellett.9.  E kockázatértékelés fényében a program költségvetési irányvonala lehet, hogy nem elég annak biztosítására, hogy a programban tervezetteknek megfelelően 2007-re elérjék a program középtávú célkitűzését. A program középtávú célkitűzése azonban – amint az korábban már említésre került – meghaladja a Stabilitási és Növekedési Paktum által előírtakat. A költségvetési stratégia megfelelőnek tűnik olyan strukturális költségvetési egyenleg eléréséhez a programidőszak során, amely a Paktum értelmében megfelelőnek tekinthető. A program költségvetési irányvonala ezen kívül elég széles biztonsági sávot tűnik biztosítani ahhoz, hogy szokásos makrogazdasági ingadozások mellett ne lépjék túl a GDP 3 %-ában meghatározott hiány-határértéket a programidőszak során. A középtávú célkitűzés felé vezető kiigazítási pályát illetően a strukturális egyenleg éves átlagos javulása jóllehet kicsi, de a középtávú célkitűzés irányában történő kiigazítás ütemét nagyjából megfelelőnek lehet tekinteni. A kiigazítás 2006-ban azonban nincs összhangban a Paktummal, mivel a strukturális egyenleg a tervek szerint a GDP 0,25 %-ával romlik olyan helyzetben, amikor a kibocsátási rés (bár még mindig negatív) szűkül.10.  Az adóssághányad a becslések szerint 2005 végén elérte a GDP 94 %-át, amely messze meghaladja a Szerződésben a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaértéket. A program előrejelzése szerint az adóssághányad a GDP 16 százalékpontjával, a GDP kevesebb, mint 80 %-a alá csökken a programidőszak során. A költségvetési célok fent említett kockázatai miatt az adóssághányad alakulása lehet, hogy nem annyira kedvező, mint ahogy azt a programban előre jelezték. Az adóssághányad azonban megfelelőképpen csökkenni tűnik a referenciaérték irányában, és gyors ütemben közelíti azt.11.  Az államháztartás fenntarthatóságának tekintetében Belgium közepes mértékű kockázattal szembesül a népességelöregedés becsült költségvetési költségei folytán. A bruttó adósság jelenlegi szintje bár csökken, de jóval a referenciaérték felett marad, az adóssághányad tartós csökkenéséhez pedig az kell, hogy hosszabb időszakon keresztül megőrizzék a magas elsődleges többletet. Kétségtelenül enyhíteni fogja a fenntarthatósági kockázatokat az a belga stratégia, amely (többek között az adósságcsökkentésen keresztül) hosszú távú kérdéseket helyez a költségvetési politika középpontjába, a népességelöregedési alapról szóló jogszabály pedig jogilag kötelező célok meghatározásán keresztül megerősíti a politikai elkötelezettséget. Ezen kívül a tényleges nyugdíjkorhatár és a foglalkoztatottsági arány emelését célzó, nemrégiben hozott intézkedések pozitívan járulnak majd hozzá a fenntarthatósághoz. A jelenlegi költségvetési pozíció azonban lehet, hogy nem elégséges a népességelöregedés miatti kiadások jelentős emelkedésének teljes mértékű fedezésére, amihez az elkövetkező években nagy elsődleges többlet fenntartására van szükség.12.  Az államháztartás terén tervezett intézkedések nagyjából összhangban vannak a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. Az adóssághányad csökkentésének üteme kielégítő, a társadalombiztosítási rendszer fenntarthatóságának javítására reformokba kezdtek. A strukturális egyenleg 2006-os romlása azonban nincs teljes mértékben összhangban azzal az integrált iránymutatással, amely szerint a középtávú célkitűzés elérésére meg kell hozni a szükséges korrekciós intézkedéseket.13.  Belgium 2005. október 26-án – a növekedést és foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben – benyújtott nemzeti reformprogramja a következő – az államháztartást jelentősen érintő – kihívásokat azonosítja: i. a foglalkoztatottság előmozdítása a munka adóterheinek csökkentésével és ii. az államháztartás egyensúly közelében való tartása, valamint 2007-től kezdődően többlet felhalmozása az adóssághányad csökkenő trendjének fenntartásáért. A stabilitási program költségvetési előrejelzései azonban nem veszik elegendőképpen figyelembe a nemzeti reformprogramban körvonalazott fellépések költségvetési hatásait. A stabilitási program államháztartás területén tervezett intézkedései nagyjából összhangban vannak a nemzeti reformprogramban tervezett intézkedésekkel.Tekintettel a fenti értékelésre, a Tanács véleménye szerint a költségvetési egyenleg összességében megalapozott, az adósság programban tervezett további csökkentése pedig jó példája a Paktummal összhangban folytatott költségvetési politikának. Belgiumnak azonban fokoznia kellene a 2006-os strukturális kiigazítást, valamint az ezt követő években további strukturális intézkedéseket kellene azonosítania és végrehajtania a költségvetési célok elérésére, korlátozva így az egyszeri intézkedésekhez való folyamodást.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Reál GDP (%-os változás) | SP 2005. dec. | 2,6 | 1,4 | 2,2 | 2,1 | 2,3 | 2,2 |COM 2005. nov. | 2,6 | 1,4 | 2,1 | 2,0 | nincs adat | nincs adat |SP 2004. dec. | 2,4 | 2,5 | 2,5 | 2,1 | 2,0 | nincs adat |HICP-infláció (%) | SP 2005. dec. | 1,9 | 2,9 | 2,8 | 2,0 | 1,9 | 1,7 |COM 2005. nov. | 1,9 | 2,7 | 2,6 | 1,9 | nincs adat | nincs adat |SP 2004. dec. | 1,9 | 2,0 | 1,8 | 1,8 | 1,8 | nincs adat |Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | SP 2005. dec.1 | -0,2 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 |COM 2005. nov.2 | -0,1 | -0,8 | -0,8 | -1,0 | nincs adat | nincs adat |SP 2004. dec.1 | -0,8 | -0,5 | -0,2 | -0,4 | -0,5 | nincs adat |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2005. dec. | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 |COM 2005. nov. | 0,0 | 0,0 | -0,3 | -0,5 | nincs adat | nincs adat |SP 2004. dec. | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,6 | nincs adat |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2005. dec. | 4,8 | 4,3 | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 |COM 2005. nov. | 4,8 | 4,4 | 3,8 | 3,4 | nincs adat | nincs adat |SP 2004. dec. | 4,9 | 4,5 | 4,4 | 4,5 | 4,7 | nincs adat |Ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2005. dec.1 | 0,1 | 0,4 | 0,3 | 0,6 | 0,8 | 0,9 |COM 2005. nov. | 0,1 | 0,4 | 0,1 | 0,0 | nincs adat | nincs adat |SP 2004. dec.1 | 0,5 | 0,3 | 0,1 | 0,5 | 0,9 | nincs adat |Strukturális egyenleg3 (a GDP %-ában) | SP 2005. dec.4 | nincs adat | 0,0 | -0,3 | 0,4 | 0,7 | 0,9 |COM 2005. nov.5 | -0,6 | 0,0 | -0,4 | 0,0 | nincs adat | nincs adat |SP 2004. dec. | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | SP 2005. dec. | 94,7 | 94,3 | 90,7 | 87,0 | 83,0 | 79,1 |COM 2005. nov. | 96,2 | 94,9 | 91,1 | 88,1 | nincs adat | nincs adat |SP 2004. dec. | 96,6 | 95,5 | 91,7 | 88,0 | 84,2 | nincs adat |Megjegyzések: 1 A Bizottság szolgálatainak számításai a program információi alapján. 2 A 2004–2007. közötti időszak lehetséges növekedési értékei alapján (rendre 2,0 %, 2,1 %, 2,1 % és 2,3 %). 3 Ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg (ugyanúgy, mint a megelőző sorokban) az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések figyelmen kívül hagyása után. 4 A program egyszeri és egyéb átmeneti intézkedései (2005-ben a GDP 0,4 %-a, 2006-ban 0,6 %-a, ez mindkét évben hiánycsökkentő hatást jelent). A 2007-től kezdődő egyszeri intézkedésekre vonatkozó számadatokat (2007-ben 0,2 %, 2008-ban 0,1 % és 2009-ben 0,0 %) a belga hatóságok a program benyújtása után bocsátották rendelkezésre azzal a fenntartással, hogy azokat „feltételezéseknek kell tekinteni, és azok nem befolyásolják a belga hatóságok esetleges döntéseit”. 5 Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzéseiben (2005-ben a GDP 0,4 %-a, 2006-ban 0,5 %-a, ez mindkét évben hiánycsökkentő hatást jelent). Forrás: Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi gazdasági előrejelzései (COM); a Bizottság szolgálatainak számításai. |[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett valamennyi dokumentum megtalálható a következő internetes oldalon: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] következő dokumentumról: „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásával kapcsolatos pontosítások, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergenciaprogramok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én fogadott el.[3] A programból hiányzik az államháztartás intézményi jellemzőit tárgyaló külön rész. Hiányosságokat mutat a kötelező adatok terén is, és nem biztosítja az új magatartási kódexben előírt valamennyi opcionális adatot.[4] A vasútvállalat adósságának kormány általi, 2005-ben történt átvállalását (a GDP 2,5 %) egyelőre úgy kezelik, hogy az nincs közvetlen hatással az államháztartási hiányra, a 2005-ös adóhátralékok értékpapírosítását pedig hiánycsökkentő tételként számolták el.[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett dokumentumok megtalálhatók a következő internetes oldalon: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] A vasútvállalat adósságának kormány általi, 2005-ben történt átvállalását (a GDP 2,5 %) egyelőre úgy kezelik, hogy az nincs közvetlen hatással az államháztartási hiányra, a 2005-ös adóhátralékok értékpapírosítását pedig hiánycsökkentő tételként számolták el.[7] A programból hiányzik az államháztartás intézményi jellemzőit tárgyaló külön rész, de a program egyéb részeiben vannak erre vonatkozó információk. Hiányosságokat mutat a kötelező adatok terén is, és nem biztosítja az új magatartási kódexben előírt valamennyi opcionális adatot.


title: A Bizottság ajánlása ( 2011. október 27. ) a Vízügyi kihívások egy változó világban elnevezésű közös kutatási programozási kezdeményezésről

text:
               29.10.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 317/1

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2011. október 27.)
   a „Vízügyi kihívások egy változó világban” elnevezésű közös kutatási programozási kezdeményezésről
   2011/C 317/01
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 181. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Kiemelt kérdés, valamint páneurópai és egyben globális társadalmi kihívás is az, hogy elegendő mennyiségű és megfelelő minőségű víz áll-e rendelkezésünkre.

               (2)

               Az „Európa 2020” stratégia részeként a Bizottság 2011. január 26-i közleményében foglalt „Erőforrás-hatékony Európa – Az Európa 2020 stratégia keretébe illeszkedő kiemelt kezdeményezés” (1) elnevezésű kiemelt kezdeményezése a víz fontosságát hangsúlyozza, hiszen a víz alapozza meg az európai és globális gazdaság működését, valamint életminőségünket. Ezen túlmenően a Bizottság 2010. október 6-i közleményében foglalt „Az Európa 2020 stratégia kiemelt kezdeményezése: Innovatív Unió” (2) elnevezésű kiemelt kezdeményezés elismeri, hogy a víz egyre jelentősebb társadalmi kihívás, továbbá az innováció kulcsfontosságú területe, amely lehetővé teszi az Unió számára, hogy vízpolitikai célkitűzéseinek elérésével egyidejűleg biztosítsa a vizek ökológiai, kémiai és mennyiségi állapotát és a fenntartható vízfelhasználást, csökkentse a vízfogyasztást, javítsa a vízbiztonságot és ösztönözze az európai vízügyi ipar világszerte tanúsított vezető szerepét.

               (3)

               Az elkövetkező 20 évben várhatóan jelentősen megnő a vízszükséglet és a víz elérhetősége között világszerte tapasztalt különbség. A víz iránti kereslet és kínálat közötti bonyolult viszony egyensúlyban tartása, a vízproblémák és a vízhiány kezelésére irányuló prioritások meghatározása, valamint a vízi ökoszisztémák hosszú távú fenntartása mind együttes fellépést és szilárd tudományos és műszaki alapot igényelnek, a helyi földrajzi, politikai, társadalmi-gazdasági és kulturális feltételek teljes figyelembevétele mellett. Ebből a célból az Európai Bizottság 2012-ig kidolgoz egy, az európai vízkincs megőrzéséről szóló tervet, amely intézkedéseket határoz meg az elegendő mennyiségű és jó minőségű víz jogszerű felhasználásának biztosítására az EU-ban.

               (4)

               Fennáll annak a kockázata, hogy Európa édesvizeinek jelentős hányada 2015-ig nem teljesíti a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23-i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (3) meghatározott megfelelő ökológiai állapot elérésére irányuló célkitűzést. E kockázat az Európai Környezetvédelmi Ügynökség által a környezetvédelmi állapotról szóló 2010. évi jelentésben hangsúlyozott különböző okok és a kapcsolódó problémák miatt áll fenn. A vízszennyezés továbbra is közegészségügyi kérdéseket vet fel, különösen az új szennyezőanyagokkal való érintkezés, egyes európai vizekben talált vegyi keverékek hatása és a mikrobiológiai szennyezés lehetséges kockázatai tekintetében.

               (5)

               Az éghajlatváltozás várhatóan további hatást gyakorol az európai vízi ökoszisztémákra, aminek következtében egyre gyakrabban lép fel vízhiány, elsősorban a földközi-tengeri országokban gyakoribb és súlyosabb aszályok keletkeznek, Európa nagy részén pedig többször alakulhat ki árvíz.

               (6)

               A nagyobb mennyiségű élelmiszer és biomassza előállítását célzó intenzív mezőgazdaság megnövelheti az öntözés céljára használt édesvíz iránti keresletet, nagyobb nyomást gyakorolva ezzel a víztartalékokra. Az öntözés hatékonyabbá tétele, a vízfogyasztás visszaszorítása és a víztartók fenntartható módon történő irányítása és megőrzése érdekében mihamarabb vízforráskímélő megoldásokat kell kidolgozni.

               (7)

               A kiterjedt urbanizáció és az épített környezet kibővülése, beleértve a navigációs és energia-infrastruktúrákat, hidromorfológiai változásokat idéz elő, amelyek hatással vannak a felszíni és talajvízi testekre, élőhelyekre és a biológiai sokféleség egyéb aspektusaira. Rendkívül hasznos lenne az olyan integráltabb tervezési megközelítés alkalmazása, amely megbízható nyomonkövetési rendszerekre és a földhasználat terén tapasztalt változások és vízi ökoszisztémák közötti ok-okozati viszony holisztikusabb értékelésére támaszkodik.

               (8)

               Az európai vízügyi infrastruktúrák esetében egyre többször fordulnak elő üzemzavarok vagy -kiesések a berendezések kora, a földmunkák által okozott károk, az elégtelen karbantartás vagy a túlterhelés miatt. A jelentések szerint az ellátórendszerek szivárgása Európa egyes részein jelentős arányú, az elszállított víz 5 és 40 %-a között változik a veszteség mértéke.

               (9)

               Az európai vízi ágazat gazdasági szempontból számottevő szerepet tölt be: az éves 5%-os átlagos növekedési aránnyal és körülbelül 80 milliárd EUR-s hozamával a világ vízpiacának mintegy egyharmadát teszi ki. Az európai vízgazdálkodási kutatás és innováció terén megvalósuló fokozottabb stratégiai együttműködés tudományos és technológiai áttöréshez vezethet, ami ösztönözheti az európai versenyképességet a nemzetközi piacokon, hozzájárulhat a vízhatékonyabb felhasználású európai gazdaság irányába történő elmozduláshoz és így az „Európa 2020” átalakított, az intelligensebb, fenntarthatóbb és inkluzívabb gazdaságra irányuló célkitűzéseinek teljesítéséhez.

               (10)

               Az európai tudományos és technológiai tudásalap megerősítése létfontosságú a vízügyi kihívások társadalmi, környezeti és gazdasági szempontjainak kezeléséhez.

               (11)

               Noha egész Európában kiváló minőségű kutatás zajlik, a vízgazdálkodási kutatás jelenlegi európai képe meglehetősen összetettnek és túlságosan szétaprózódottnak tűnik. Számos kutatási hálózat és szervezet európai, nemzeti és regionális szinten viszonylagos elszigeteltségben határozza meg a vízgazdálkodási kutatás stratégiai menetrendjét, ami átfedésekhez vagy a kritikus tömeget el nem érő, egymással versenyző kutatási tevékenységekhez vezet.

               (12)

               Tekintve, hogy Európa legnagyobb részén a vízgyűjtő területek országhatárokon túli területeket is érintenek, határokon átnyúló együttműködésre van szükség a szakértelem, a tevékenységek és az intézményi kapacitás terén kívánt kritikus tömeg eléréséhez annak érdekében, hogy az európai kutatási lehetőségeket hatékonyabban ki lehessen aknázni és több országgal is összeegyeztethető megoldások szülessenek.

               (13)

               A „Vízügyi kihívások egy változó világban” elnevezésű kutatási területre vonatkozó közös programozás hozzájárulhatna az e területen folytatott kutatás koordinációjához és egy teljesen működőképes, édesvizekre vonatkozó Európai Kutatási Terület létrejöttéhez, megerősítve ezáltal Európa vezető szerepét és a vonatkozó kutatási terület versenyképességét, valamint támogatva az uniós vízpolitikai célkitűzések teljesítését.

               (14)

               A Versenyképességi Tanács 2010. május 26-i ülésén (4) a „Vízügyi kihívások egy változó világban” témakört olyan területként határozta meg, ahol a közös programozás jelentős hozzáadott értéket teremthet a kutatás területén tett széttagolt tagállami erőfeszítésekhez képest. A Tanács ezért következtetéseket fogadott el, amelyekben elismerte, hogy az édesvizeket illetően közös programozási kezdeményezést kell indítani, és felkérte a Bizottságot arra, hogy vegyen részt ennek elkészítésében. A Tanács megerősítette továbbá, hogy a közös programozás folyamatát a tagállamok irányítják, a Bizottság pedig előmozdítóként vesz benne részt.

               (15)

               A vízgazdálkodási kutatás kulcsterületnek számít az Unió kutatási keretprogramján belül, és – figyelembe véve a vízügyi kihívások globális szempontjait – fontos stratégiai szerepet játszik az európai szakpolitikai folyamat támogatásában. A közös programozási kezdeményezés keretében folytatott tevékenységeket e területen szorosan össze kell hangolni a hetedik uniós keretprogrammal és a jövőbeli uniós programokkal, különösen a „Horizont 2020” kutatási és innovációs keretprogrammal (2014–2020 közötti időszak).

               (16)

               A szolgálati munkadokumentumban ismertetett nemzeti kutatási tevékenységek elemzése megerősíti, hogy a kutatás hatékonyságának és hatásának fokozásához eredményesebb koordinációra van szükség, valamint közös stratégiai kutatási menetrend kialakítása révén el kell kerülni az átfedéseket.

               (17)

               Annak érdekében, hogy a Bizottság jelentést készíthessen az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az összes közös programozási kezdeményezés által elért eredményekről, a tagállamoknak rendszeresen jelentést kell küldeniük a Bizottság részére a közös programozási kezdeményezés terén elért haladásról,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               A Bizottság közös jövőkép kialakítására ösztönzi a tagállamokat azzal kapcsolatban, hogy miként nyújthat segítséget az uniós szintű kutatás terén folytatott együttműködés és koordináció az európai és külföldi fenntartható gazdaságban megvalósuló fenntartható vízrendszerek létrehozásával, valamint az e közös jövőképben felvázolt lehetőségek felhasználásával kapcsolatos problémák megoldásában.

               2.

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy dolgozzanak ki működőképes, közös stratégiai kutatási menetrendet, amely rögzíti a közép- és hosszú távú kutatási célokat és szükségleteket az édesvizek terén. A stratégiának célszerű tartalmaznia egy olyan végrehajtási tervet, amely megállapítja a prioritásokat és a határidőket, valamint pontosan meghatározza a végrehajtáshoz szükséges intézkedéseket, eszközöket és forrásokat.

               3.

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy a stratégiai kutatási menetrendbe és a végrehajtási tervbe építsék be a következő intézkedéseket:

                           a)

                           a vonatkozó nemzeti programokkal, kutatási tevékenységekkel és az Unió által koordinált kutatási programokkal kapcsolatos információk meghatározása és megosztása;

                           b)

                           a közös előrejelzések és a technológiaértékelési kapacitások megerősítése;

                           c)

                           az információk, az erőforrások, a bevált gyakorlatok, a módszerek és az iránymutatások megosztása;

                           d)

                           azon területek, kutatási vagy kísérleti tevékenységek meghatározása, amelyek esetében az összehangolás, a közös ajánlati felhívások vagy pedig az erőforrások (beleértve a pénzügyi forrásokat is) összevonása előnyös lehet;

                           e)

                           a d) pontban említett területeken folytatandó közös kutatás szabályainak meghatározása;

                           f)

                           az Unió meglévő kutatási és innovációs rendszereivel, pl. keretprogrammal és egyéb kapcsolódó közös programozási kezdeményezéssel való együttműködés koordinálásának és kialakításának biztosítása, különösen „Az éghajlati ismeretek összekapcsolása Európa számára”, a „Városi Európa – A városokat érintő globális kihívások, Közös európai megoldások”, valamint az „Egészséges és termékeny tengerek és óceánok” elnevezésű közös programozási kezdeményezések esetében;

                           g)

                           adott esetben a meglévő kutatási infrastruktúrák megosztása vagy új eszközöknek – pl. összehangolt adatbankoknak vagy a vízgazdálkodással kapcsolatos folyamatok vizsgálati modelljeinek – a kialakítása;

                           h)

                           a közszféra és a magánszféra közötti szorosabb együttműködés ösztönzése, továbbá nyílt innováció a vízhez kapcsolódó különböző kutatási tevékenységek és üzleti ágazatok között;

                           i)

                           a tudás, az innováció és a több tudományágat érintő módszertani megközelítések átadása és közzététele, különösen a szakpolitikával kapcsolatos eredmények tekintetében;

                           j)

                           a megfelelő tudományos és technológiai információk beépítése a döntéshozatali folyamatokba nemzeti és uniós szinten egyaránt;

                           k)

                           hálózatok létrehozása a vízgazdálkodás kutatásával foglalkozó központok között.

               4.

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy a vízkutatás területén hatékony közös irányítási struktúrát tartsanak fenn, amelynek feladata az együttműködésre és a koordinációra vonatkozó közös feltételek, szabályok és eljárások megállapítása, valamint a stratégiai kutatási menetrend végrehajtásának nyomon követése.

               5.

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy nemzeti kutatási programjaikon keresztül és a közös programozás keretfeltételeiről a közös programozással foglalkozó magas szintű tanácsi csoport által elfogadott iránymutatásokkal összhangban közösen hajtsák végre a stratégiai kutatási menetrendet.

               6.

               A tagállamokat ezen ajánlás arra ösztönzi, hogy működjenek együtt a Bizottsággal olyan lehetséges bizottsági kezdeményezések feltérképezése érdekében, amelyek segítséget nyújthatnak a tagállamoknak a stratégiai kutatási menetrend kidolgozásában és végrehajtásában, továbbá a közös programnak az e területet érintő egyéb uniós kezdeményezésekkel való összehangolásában.

               7.

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy alakítsanak ki szoros kapcsolatot a nemzetközi tudományos és technológiai együttműködésre irányuló stratégiai fórummal a stratégiai kutatási menetrend lehetséges nemzetközi dimenziójának kialakítása és végrehajtása terén, valamint a stratégiai fórum azon kezdeményezéseivel való összhang biztosítása érdekében, amelyeket a fórum nem uniós országokkal és azokkal szemben valósít meg.

               8.

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy éves jelentések formájában rendszeresen számoljanak be a Bizottságnak a közös programozási kezdeményezéssel kapcsolatosan elért eredményekről.

      Kelt Brüsszelben, 2011. október 27-én.

            a Bizottság részéről

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            a Bizottság tagja

      (1)  COM(2011) 21 végleges.

      (2)  COM(2010) 546 végleges.

      (3)  HL L 327., 2000.12.22., 1. o.

      (4)  10246/10. sz. tanácsi következtetés, http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/10/st10/st10246.en10.pdf


title: A Tanács ajánlása (2017. február 21.) az Európai Fejlesztési Alap (kilencedik EFA) 2015. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről

text:
               23.2.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 58/2

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2017. február 21.)
   az Európai Fejlesztési Alap (kilencedik EFA) 2015. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről
   (2017/C 58/02)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel a 2005. június 25-én Luxembourgban aláírt megállapodással módosított (1), egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok csoportjának tagjai, másrészről az Európai Közösség és tagállamai által 2000. június 23-án Cotonouban aláírt partnerségi megállapodásra (2),
   tekintettel a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői közötti, az egyrészről az afrikai, karib-tengeri és csendes-óceáni államok, másrészről az Európai Közösség és tagállamai között, 2000. június 23-án Cotonouban (Benin) aláírt partnerségi megállapodás pénzügyi jegyzőkönyve szerinti közösségi támogatás finanszírozásáról és kezeléséről, valamint az EK-Szerződés negyedik részének hatálya alá tartozó tengerentúli országok és területek számára nyújtandó pénzügyi támogatás elosztásáról szóló belső megállapodásra (3) (a továbbiakban: a belső megállapodás), amely létrehozta többek között a kilencedik Európai Fejlesztési Alapot (kilencedik EFA), és különösen annak 32. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel a 9. Európai Fejlesztési Alapra alkalmazandó, 2003. március 27-i pénzügyi szabályzatra (4) és különösen annak 96-103. cikkére,
   megvizsgálva a kilencedik EFA műveleteire vonatkozó, 2015. december 31-i bevételi és kiadási kimutatást és mérleget, valamint a Számvevőszéknek a 2015-ös pénzügyi évről szóló éves jelentését a nyolcadik, kilencedik, tizedik és tizenegyedik Európai Fejlesztési Alapból (EFA) finanszírozott tevékenységekről (5), a Bizottságnak az említett éves jelentésben szereplő válaszaival együtt,
   mivel:

               (1)

               A belső megállapodás 32. cikkének (3) bekezdése szerint a kilencedik EFA pénzgazdálkodása tekintetében a mentesítést az Európai Parlament adja meg a Bizottságnak a Tanács ajánlása alapján.

               (2)

               A 2015. pénzügyi év során a Bizottság a kilencedik EFA műveleteit összességében kielégítően hajtotta végre,

         AJÁNLJA, hogy az Európai Parlament adja meg a mentesítést a Bizottságnak a kilencedik EFA 2015. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2017. február 21-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         E. SCICLUNA

      (1)  HL L 209., 2005.8.11., 27. o.

      (2)  HL L 317., 2000.12.15., 3. o.

      (3)  HL L 317., 2000.12.15., 355. o.

      (4)  HL L 83., 2003.4.1., 1. o.

      (5)  HL C 375., 2016.10.13., 287. o.


title: A Tanács ajánlása ( 2011. július 12. ) Lengyelország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és a Lengyelország 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi véleményről

text:
               23.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/5

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2011. július 12.)
   Lengyelország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és a Lengyelország 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi véleményről
   2011/C 217/02
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak arra, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az EU-ban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első európai szemeszterét.

               (4)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács 2011. február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban és a Bizottság éves növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció és a strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget élvez majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.

               (5)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én arra is felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy beépíthessék azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.

               (6)

               Lengyelország 2011. április 27-én nyújtotta be a 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó, 2011. évi aktualizált konvergenciaprogramját, valamint 2011. április 29-én a 2011. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (7)

               A globális pénzügyi válság következtében lelassult a gazdaság Lengyelországban, a GDP reálnövekedése 2009-ben 1,6 %-ra esett vissza, de recesszió nem következett be. 2010-ben a GDP reálnövekedése 3,8 %-ra emelkedett annak eredményeképpen, hogy az erőteljes külső kereslet táplálta a feldolgozóipart és megfordította a készletezési ciklust, miközben a munkaerőpiac ellenálló képessége támogatta a magánfogyasztást. A munkanélküliségi ráta a 2008-as 7,1 %-os szintről 9,6 %-ra emelkedett 2010-ben, a foglalkoztatottság növekedése ellenére. A válság súlyos csapást mért az államháztartásra. Az államháztartás hiánya a GDP 3,7 %-áról (2008) 7,3 %-ra nőtt 2009-ben; 2010-ben a szerény konszolidációs csomag és az erőteljes növekedés ellenére is elérte a GDP 7,9 %-át. Az adósság GDP-hez viszonyított aránya a 2009. évi 50,9 %-ról 55,1 %-ra (3) nőtt 2010-ben, de még mindig a Szerződésben meghatározott 60 % és a lengyel alkotmányban rögzített adóssághatár szintje alatt maradt.

               (8)

               Az 1466/97/EK rendeletnek megfelelően az aktualizált konvergenciaprogram értékelése alapján a Tanácsnak az a véleménye, hogy a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott, bár a 2012-re vonatkozó növekedési feltételezések kissé túl optimisták. A konvergenciaprogram tervbe veszi, hogy a hiány 2012-re, a Tanács által megállapított határidőn belül a GDP 3 %-ában megállapított referenciaérték alá csökkenjen. Az átlagos éves költségvetési kiigazítás a 2010–2012-es időszakban a GDP 1,25 %-ának felel meg, ami teljesen megegyezik a Tanács által a túlzott hiány esetén követendő eljárás keretében 2009. július 7-án ajánlott értékkel. A konvergenciaprogram nem irányozza elő a középtávú célkitűzés teljesítését a programidőszak során. A nyugdíjreform módosítása – amely 0,7 %-kal csökkenti a strukturális költségvetési hiányt 2011-ben és a GDP további 0,5 %-ával 2012-ben – nem javítja alapvetően az alapul szolgáló költségvetési helyzetet, mivel az eredeti költségvetési pozíció javulása mellett a hosszú lejáratú kötelezettségeket megnöveli. A költségvetési célokkal kapcsolatos kockázatok negatív irányba mozdultak. Különösen a közvetlen adóbevételek lehetnek alacsonyabbak az előrejelzéseknél, mivel az adóalapokkal kapcsolatban optimista rugalmasságot feltételeztek; a program társadalombiztosítási járulékokra vonatkozó előrejelzései a foglalkoztatással és a bérek növekedésével kapcsolatban pozitív forgatókönyveken alapulnak; a hiánycsökkentő intézkedések végrehajtásának potenciális csúszása és változásai, amelyek szintén kívül esnek a kormány közvetlen ellenőrzésén, a konszolidációs pályától való eltérést eredményezhetik.

               (9)

               A lengyel kormány kötelezettséget vállalt arra, hogy az államháztartás hiányát a GDP 3 %-a alá csökkenti 2012-re a tanácsi ajánlásnak megfelelően, valamint arra, hogy biztosítja az államháztartás hosszú távú stabilitását. E célból a lengyel kormány 2011-ben az államháztartás jelentős konszolidációját célzó terv végrehajtásába kezdett, melynek keretében a bevételeket és a kiadásokat is érintő intézkedéseket hozott, köztük az állami beruházási kiadások jelentős csökkentését eredményezőket is. A 2012. évi költségvetésre vonatkozó tervezetet 2011. május 5-én fogadta el a kormány. Várhatóan ez is jelentősen hozzájárul majd a hiány további csökkentéséhez. Ennek ellenére a 2012. évi költségvetésben szereplő intézkedéseken kívül további intézkedések végrehajtására is szükség lehet még annak érdekében, hogy sikerüljön betartani a túlzott hiány kiigazítására vonatkozó 2012-es határidőt. Ugyanakkor a növekedést ösztöző kiadások csökkenése hátrányosan érintené a jövőbeli potenciális növekedést.

               (10)

               Lengyelország az évek során megerősítette költségvetési keretét. Az államháztartás fenntarthatóságának közép- és hosszú távú biztosítása érdekében a meglévő költségvetési szabályok és a középtávú programozási eljárások azonban úgy tűnik, nem biztosítják a költségvetési eljárás megfelelő átláthatóságát, az ösztönzőket a kormányzat különböző szintjei közötti koordinációhoz, valamint a makrogazdasági sokkok és egyensúlytalanságok kezeléséhez szükséges rugalmasságot. A költségvetési szabályoknak továbbá megfelelően széles költségvetési aggregátumokon kell alapulniuk, és összeegyeztethetőnek kell lenniük a nemzeti és regionális számlák európai rendszerével (ESA95). A Bizottság legutóbbi értékelése szerint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok közepesnek tűnnek.

               (11)

               Bár a kormányzat a kedvezményezettek többsége esetében eltörölte a korkedvezményes nyugdíjat, az egyenruhás testületekre és bányászokra továbbra is speciális korkedvezményes nyugdíjazási szabályok vonatkoznak, és a nőkre vonatkozó kötelező nyugdíjkorhatár alacsonyabb, mint a férfiakra vonatkozó. A tényleges nyugdíjkorhatár ezért még mindig alacsony. Ezenkívül a mezőgazdasági termelők erőteljesen támogatott társadalombiztosítási alapja (KRUS) kevéssé ösztönzi a mezőgazdasági termelőket arra, hogy termelékenyebb ágazatokba lépjenek át, amit szintén befolyásolnak a kihívások az oktatás, az infrastruktúra és a mobilitás területén, és ami így lassítja a gazdaság szerkezetének átalakítását és akadályozza a termelékenység emelkedését.

               (12)

               Az oktatási és szakképzési rendszer nem illeszkedik teljes mértékben a munkaerő-piaci szükségletekhez. A felsőoktatásban részt vevők számának éles emelkedése ellenére a foglalkoztathatóságra továbbra is kihat a készségek és a munkahelyek közötti összhang hiánya. A felsőoktatási rendszer nem kapcsolódik megfelelően az üzleti és foglalkoztatási környezethez. A felnőtt korú népesség (különösen az idősebb és az alacsonyan képzett munkavállalók) oktatásban és szakképzésben való részvétele továbbra is nagyon alacsony.

               (13)

               A közelmúltbéli növekedés ellenére a kutatás-fejlesztésre fordított közkiadások szintje alacsony Lengyelországban, amit a magánkiadások, amelyek az egyik legalacsonyabbnak számítanak az EU-ban és ez tovább csökkent az elmúlt években. Ez várhatóan komoly akadályokat állít majd a közép- és hosszú távú gazdasági növekedés elé. A K+F rendszer nem teljes mértékben integrált, hiszen az egyetemek, kutatóintézetek és az ipar nem vagy csak gyengén kapcsolódnak egymáshoz.

               (14)

               A nők alacsony munkaerő-piaci részvételét részben a gyermekgondozási és gondozásra szorulókat ellátó létesítmények elégtelen száma magyarázza. Lengyelország messze elmarad az uniós átlagtól azon háromévesnél fiatalabb gyermekek aránya tekintetében, akik bölcsődébe járnak. Az idősebb gyerekek beiratkozási aránya is hasonlóan alacsony, bár nőtt az elmúlt néhány évben. Sok esetben a fiatal szülők csak akkor vehetnek részt a munkaerőpiacon, ha rokonaik gondoskodnak a gyerekek felügyeletéről. Ráadásul a gondozási létesítmények elégtelen száma különösen az idősebb nők munkaerő-potenciálját is csökkenti, mivel gyakran ők hagyják el munkahelyüket vagy mennek korán nyugdíjba annak érdekében, hogy unokáikat vagy más rokonaikat gondozzák.

               (15)

               Az alulfejlett hálózati infrastruktúra akadályozza az üzleti életet és a külföldi beruházásokat, a fejletlen közlekedési infrastruktúra pedig felerősíti a regionális különbségeket. Az energia-infrastruktúra gyorsan öregszik, és kapacitásainak határához ért. Ráadásul jelentős kiigazításra szorul annak érdekében, hogy megfeleljen az éghajlatváltozás hatásainak enyhítését célzó szakpolitikákkal kapcsolatos követelményeknek. Bár Lengyelország vasúthálózata a harmadik legnagyobb Európában, nem képes megfelelően támogatni a gazdasági tevékenységek bővülését, mivel korszerűtlen az infrastruktúra és a gördülőállomány.

               (16)

               Az üzleti környezet minősége és a közigazgatás hatékonysága alacsony Lengyelországban. Országok közötti összevetésben Lengyelországnak különösen az adófizetés, a vállalkozások indítása és lezárása, a szerződések érvényesítése és a tulajdon nyilvántartásba vétele területén vannak problémái. A vállalkozásokat hosszadalmas engedélyezési és jóváhagyási eljárások hátráltatják. Az olyan jogi eljárásokat tekintve, mint például a szerződések végrehajtása vagy az építési engedélyek kiadása, megállapítható, hogy meglehetősen sok eljárás létezik, a teljes ügyintézés folyamata pedig túl hosszú.

               (17)

               Lengyelország számos kötelezettségvállalást tett az Euró Plusz Paktum keretében. A költségvetési oldalon Lengyelország kötelezi magát az adósságra vonatkozó meglévő, és a kiadásokra vonatkozó átmeneti szabályok betartására, vállalja, hogy új rendelkezéseket hoz a helyi önkormányzatoknál a költségvetési hiány mértékének korlátozására, és hogy állandó szabályt vezet be a kiadások tekintetében. A pénzügyi stabilitás megerősítése érdekében hozott intézkedések a bankszektor hatékonyabb szabályozására és felügyeletére irányulnak. A foglalkoztatásra vonatkozó intézkedések a nők és az idősebb munkavállalók munkaerő-piaci részvételére koncentrálnak, valamint az üzlet és az oktatás közötti kapcsolatok erősítését célzó reformokra. A versenyképességi intézkedések fókusza az oktatás és a tudományos ágazat, a közlekedés és a széles sávú infrastruktúra fejlesztése, valamint az üzleti környezet javítására irányuló intézkedések. A kötelezettségvállalások megfeleltethetők a Paktum négy területének, és nagyban tükrözik a konvergencia- és nemzeti reformprogramba foglalt menetrendet. Számos fontos szakpolitikai kihívás vár még válaszra (pl. az idősebb munkavállalók alacsony részvételi aránya), illetve kezelésükre még csak érintőlegesen került sor (pl. az üzleti irányítás javítása). Az ajánlásokban értékelték és figyelembe vették az Euró Plusz Paktum keretében tett kötelezettségvállalásokat.

               (18)

               A Bizottság értékelte a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot, valamint az Euró Plusz Paktum keretében tett vállalásokat. Figyelembe vette nemcsak a programok Lengyelország fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy összhangban állnak-e az uniós szabályokkal és iránymutatásokkal, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél az uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az Unió átfogó gazdasági kormányzását. A Bizottság véleménye szerint a programok ambiciózus államháztartás-konszolidációs tervet vázolnak fel, és a Bizottság arra bátorítja a kormányt, hogy folytassa a programok végrehajtását, és szükség esetén tegyen pótlólagos intézkedéseket annak érdekében, hogy az államháztartási hiányt 2012-re a GDP 3%-a alá csökkentsék. Az elmúlt évtized eredményeire építve lépéseket kell tenni a foglalkoztatás további növelése érdekében, elsősorban a nyugdíj- és az oktatási rendszer reformjának végrehajtásával, valamint a gyermekgondozási és a gondozásra szorulókat ellátó szolgáltatások javításával. Ezenkívül tovább kell fokozni a nem áralapú versenyképességet a K+F keret és az üzleti környezet javításával, valamint az infrastrukturális beruházások ösztönzésével.

               (19)

               Ezen értékelés fényében, és figyelembe véve a 2009. július 7-i, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 126. cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlást, a Tanács megvizsgálta Lengyelország 2011. évi aktualizált konvergenciaprogramját; arról alkotott véleményét (4) az alábbi ajánlás, és különösen annak (1) és (2) pontja tükrözi. Figyelembe véve az Európai Tanács 2011. március 25-i következtetéseit, a Tanács megvizsgálta Lengyelország nemzeti reformprogramját,

         AJÁNLJA, hogy Lengyelország a 2011–2012 közötti időszakon belül tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Hajtsa végre a 2012. évi költségvetési törvénytervezetbe foglalt intézkedéseket, és szükség szerint tegyen állandó jellegű pótlólagos intézkedéseket annak érdekében, hogy az államháztartás hiánya 2012-re a GDP 3 %-a alá csökkenjen, összhangban a túlzott hiány esetén követenő eljárás kertében tett tanácsi ajánlásokkal. Mindeközben biztosítson megfelelő haladást a középtávú célkitűzések megvalósításához és minimalizálja a növekedésserkentő kiadási tételek csökkentését.

               2.

               Fogadjon el jogszabályokat annak érdekében, hogy a kiadásokra vonatkozó állandó szabályt lehessen bevezetni 2013-ra. Ennek a szabálynak megfelelően széles költségvetési aggregátumokon kell alapulnia, és összeegyeztethetőnek kell lennie a számlák európai rendszerével. Ezenfelül hozzon intézkedéseket a különböző kormányzati szintek, valamint az éves költségvetési eljárások közötti koordinációs mechanizmusok középtávon történő megerősítésére.

               3.

               Emelje meg a törvényes nyugdíjkorhatárt az egyenruhás testületek vonatkozásában, tegyen további lépéseket a tényleges nyugdíjkorhatár emelésére, például kösse azt a várható élettartamhoz. Készítsen ütemtervet a mezőgazdasági termelők társadalombiztosítási alapjához (KRUS) való hozzájárulásokra vonatkozó szabályok további javítására az egyéni jövedelmek megfelelőbb figyelembevétele érdekében.

               4.

               Hajtsa végre az egész életen át tartó tanulásra vonatkozó javasolt stratégiát, javítsa a szakmai gyakorlat, valamint az idősebb munkavállalók és alacsonyan képzett munkavállalóknak szóló szakképzési és oktatási programok lehetőségeit. Erősítse meg a tudomány és az ipar közti kapcsolatokat a „Tudásra építünk” program („Budujemy na Wiedzy”) végrehajtásával; hajtsa végre a „Partnerség a tudásért” című felsőoktatási reformprogramot („Partnerstwo dla Wiedzy”) annak érdekében, hogy az oktatási kínálat jobban illeszkedjen a munkaerőpiac szükségleteihez.

               5.

               Fokozza a nők munkaerő-piaci részvételét olyan intézkedések útján, amelyek stabil finanszírozást biztosítanak az iskolát megelőző gyermekgondozási rendszerek számára, hogy nőjön a 3 év alatti gyermekek formális intézményekbe való beiratkozásának aránya.

               6.

               Tegyen intézkedéseket az energiatermelési kapacitásokba való beruházások egyensúlyának visszaállítására az alacsony szén-dioxid-kibocsátású technológiák ösztönzése, valamint a határokon átnyúló villamosenergia-hálózatok összeköttetéseinek további fejlesztése érdekében; dolgozzon ki többéves tervet a vasúti infrastruktúrába történő beruházások számára, valamint hajtsa végre a vasúti szállítási tervet.

               7.

               Dolgozzon ki ütemtervet a szerződések érvényesítésére vonatkozó jogi eljárások egyszerűsítésére; vizsgálja felül az építésre és az övezetekre vonatkozó jogszabályokat a fellebbezési eljárások egyszerűsítése és az adminisztratív eljárások felgyorsítása érdekében.

      Kelt Brüsszelben, 2011. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A 2011. évre érvényben tartotta a Tanács a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2011. május 19-i 2011/308/EU határozata (HL L 138., 2011.5.26., 56. o.).

      (3)  A Bizottság szolgálatainak AMECO adatbázisa szerinti szám. A Pénzügyminisztérium 2011. május 30-i közleménye szerint az adósság GDP-hez viszonyított aránya 2010. december 31-én 54,9 % volt.

      (4)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (3) bekezdése szerint.