title: A Bizottság ajánlása ( 2010. április 28. ) a Mezőgazdaság, élelmiszer-biztonság és éghajlatváltozás című közös kutatási programozási kezdeményezésről

text:
               4.5.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 111/27

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2010. április 28.)
   a „Mezőgazdaság, élelmiszer-biztonság és éghajlatváltozás” című közös kutatási programozási kezdeményezésről
   (2010/253/EU)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 181. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A mezőgazdasági és az erdészeti ágazatot nagymértékben érinti az éghajlatváltozás, hiszen ezek közvetlenül függnek az éghajlati feltételektől, ugyanakkor pedig az uniós mezőgazdaságból származó kibocsátás aránya a globális üvegházhatású gázkibocsátásnak kb. 14 %-a.

               (2)

               Az éghajlatváltozás a mezőgazdaság előtt álló egyik legfontosabb kihívás a világ népességének élelmezését illetően, a népesség 2050-re ugyanis várhatóan 9 milliárd főre növekszik.

               (3)

               A globális élelmiszerigény 2030-ra várhatóan 50 %-kal nő, 2050-re pedig megkétszereződik, ráadásul ez időben egybeesik a nem élelmezési célú biomassza iránti igény várhatóan erős növekedésével.

               (4)

               A mezőgazdaság és az erdészet nem élelmezési célú biomassza iránti igénye erősen növekszik, más ágazatok mérséklési erőfeszítései és az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való átállás igénye miatt.

               (5)

               Egyes alapvető élelmiszerek esetében csökkent a globális készletek mennyisége, és egyre gyakoribbá válhat az élelmiszerárak magasba szökése – a 2008-ban tapasztaltakhoz hasonlóan –, ha a növekvő keresletet a kínálat nem képes megfelelően fedezni.

               (6)

               Az éghajlatváltozás érintheti a terméshozamot, az állatállomány-gazdálkodást és a termelési helyszíneket is, emellett pedig jelentős következményekkel járhat a mezőgazdasági üzemek bevételére, a földhasználatra és a vidéki gazdaságokra nézve az Unió egyes részein.

               (7)

               A trópusi és szubtrópusi – főleg a szubszaharai Afrikában található – országok mezőgazdasági ágazatát különösen fenyegeti az éghajlatváltozás, és az ezekben a régiókban bekövetkező jelentősebb élelmiszerválságok Európára is kihatnak.

               (8)

               Összehangolt intézkedések szükségesek annak megakadályozása érdekében, hogy az említett kockázatok együttesen visszafordíthatatlan károkat okozzanak, és hogy a változó éghajlati feltételek mellett is fenntartható élelmiszer-ellátást lehessen megvalósítani.

               (9)

               Ez a közös programozási kezdeményezés a közös agrárpolitika fejlődése szempontjából is fontos.

               (10)

               A Versenyképességi Tanács 2009. december 3-i ülésén elismerte, hogy a „Mezőgazdaság, élelmiszer-biztonság és éghajlatváltozás” olyan terület, ahol a közös programozás jelentős hozzáadott értéket teremthet a kutatás területén folytatott jelenlegi, széttagolt tagállami erőfeszítésekhez képest. Ezért következtetéseket fogadott el, amelyekben elismerte, hogy a témát illetően közös programozási kezdeményezést kell indítani, és felkérte a Bizottságot arra, hogy vegyen részt ennek elkészítésében. A Tanács megerősítette továbbá, hogy a közös programozás folyamatát a tagállamok irányítják, a Bizottság pedig előmozdítóként vesz benne részt.

               (11)

               A mezőgazdasággal, az élelmiszer-biztonsággal és az éghajlatváltozással kapcsolatos kutatás közös programozása biztosíthatja az említett területen a készségek, a tudás és az erőforrások összevonását, az élelmiszer-biztonság kihívásával és az éghajlatváltozás, a világ népességének növekedése és az élelmiszerek és a nem élelmiszerek iránti igény jelentette kockázatokkal foglalkozó kutatások előmozdítása céljából is.

               (12)

               Az ebben az ajánlásban megállapított célok megvalósítása érdekében a tagállamoknak együtt kell működniük a Bizottsággal olyan lehetséges bizottsági kezdeményezések azonosításában, amelyek segítséget nyújthatnak a tagállamoknak a stratégiai kutatási menetrend kidolgozásában és végrehajtásában. A tagállamoknak emellett együtt kell működniük az Agrárkutatási Állandó Bizottsággal a közös programozási tevékenységek és a tágabb értelemben vett kutatási menetrend összehangolása biztosításának érdekében.

               (13)

               Annak érdekében, hogy a Bizottság jelentést tudjon tenni az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, a tagállamoknak rendszeresen jelentést kell tenniük a Bizottságnak a közös programozási kezdeményezéssel kapcsolatosan elért eredményekről,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               A tagállamokat ezen ajánlás arra ösztönzi, hogy dolgozzanak ki közös elképzelést arra vonatkozóan, hogy az uniós szintű kutatás területén folytatott együttműködés és koordináció hogyan segíthet az élelmiszer-biztonság kihívásának és az éghajlatváltozás, a világ népességének növekedése, továbbá az élelmiszerek és a nem élelmiszerek iránti igény jelentette kockázatoknak a kezelésében.

               2.

               A tagállamokat ezen ajánlás arra ösztönzi, hogy dolgozzanak ki – az éghajlatváltozás mezőgazdaságra gyakorolt hatásaihoz való igazodást és azok enyhítését tartalmazó – közép- és hosszú távú kutatási szükségleteket és célkitűzéseket megállapító közös stratégiai kutatási menetrendet az élelmiszer-biztonság területén. A stratégiai kutatási menetrendnek célszerű tartalmaznia egy olyan végrehajtási tervet, amely megállapítja a prioritásokat és a határidőket, és pontosan meghatározza a stratégiai kutatási menetrend végrehajtásához szükséges fellépéseket, eszközöket és forrásokat.

               3.

               A tagállamokat ezen ajánlás arra ösztönzi, hogy a stratégiai kutatási menetrendbe és a végrehajtási tervbe építsék be a következő intézkedéseket:

                           a)

                           a vonatkozó nemzeti programokkal és kutatási tevékenységekkel kapcsolatos információk meghatározása és megosztása;

                           b)

                           a közös előrejelzések és technológiaértékelési kapacitások megerősítése, a kialakuló és az új kockázatok folyamatos nyomon követése és az azokról való rendszeres beszámolás biztosítása érdekében;

                           c)

                           az információk, az erőforrások, a bevált gyakorlatok, a módszerek és az iránymutatások megosztása;

                           d)

                           azon területek vagy kutatási tevékenységek meghatározása, amelyek esetében az összehangolás, a közös ajánlati felhívások vagy pedig az erőforrások összevonása előnyösek lehetnek;

                           e)

                           a d) pontban említett területeken folytatandó közös kutatással kapcsolatos eljárások meghatározása;

                           f)

                           adott esetben a meglévő kutatási infrastruktúrák megosztása vagy új eszközök kialakítása;

                           g)

                           a tudás, az innováció és az interdiszciplináris módszertani megközelítések exportálása és terjesztése Európa és a világ más részeire, továbbá a kutatási eredmények hathatós felhasználásának biztosítása Európa versenyképességének fokozása és a politikák szakszerűbb kialakítása jegyében;

                           h)

                           a jobb együttműködés ösztönzése az állami és a magánszektor között, továbbá nyílt innováció az egyes magánszektorbeli ágazatok között;

                           i)

                           az uniós fogyasztók és az agrár-élelmiszer-ipari ágazat változó igényeinek figyelembevétele a kapcsolódó programok célkitűzéseinek megállapításakor.

               4.

               A tagállamokat ezen ajánlás arra ösztönzi, hogy hozzanak létre a mezőgazdaság, az élelmiszer-biztonság és az éghajlatváltozás területén közös irányítási struktúrát, amelynek feladata az együttműködésre és a koordinációra vonatkozó közös feltételek, szabályok és eljárások megállapítása, valamint a stratégiai kutatási menetrend végrehajtásának nyomon követése.

               5.

               A tagállamokat ezen ajánlás arra ösztönzi, hogy hajtsák végre közösen a stratégiai kutatási menetrendet, többek között nemzeti kutatási programjaik vagy más nemzeti kutatási tevékenységek útján.

               6.

               A tagállamokat ezen ajánlás arra ösztönzi, hogy működjenek együtt a Bizottsággal olyan lehetséges bizottsági kezdeményezések felderítése érdekében, amelyek segítséget nyújthatnak a tagállamoknak a stratégiai kutatási menetrend kidolgozásában és végrehajtásában, továbbá a közös programoknak az e területet érintő egyéb uniós kezdeményezésekkel való összehangolásában.

               7.

               A tagállamokat ezen ajánlás arra ösztönzi, hogy működjenek együtt a Bizottsággal annak megvizsgálásában, hogy a gazdálkodó közösség és más érdekelt felek hogyan vonhatók be az elért eredmények alkalmazásába, továbbá annak átgondolásába, hogy a közös programozási kezdeményezés miként integrálható a legjobban a közös mezőgazdasági politika fejlesztésébe.

               8.

               A tagállamokat ezen ajánlás arra ösztönzi, hogy működjenek együtt a Bizottsággal valamennyi fontos innovációs politikai eszköz alkalmazásában a kutatási eredmények termékekké és szolgáltatásokká való alakításának előmozdítása céljából, ideértve különösen azt, hogy valamennyi innovációs lehetőséget a kis- és középvállalkozások – többek között a mezőgazdasági termelők – rendelkezésére bocsássanak.

               9.

               A tagállamokat ezen ajánlás arra ösztönzi, hogy működjenek együtt a Bizottsággal a témával kapcsolatosan a megfelelő nemzetközi szintű szervekkel vagy csoportokkal folytatott konzultáció és együttműködés lehetséges formáinak megvizsgálásában.

               10.

               A tagállamokat ezen ajánlás arra ösztönzi, hogy működjenek együtt az Agrárkutatási Állandó Bizottsággal a közös programozási tevékenységek és a tágabb értelemben vett kutatási menetrend összehangolása biztosításának érdekében.

               11.

               A tagállamokat ezen ajánlás arra ösztönzi, hogy rendszeresen tegyenek jelentést a Bizottságnak a közös programozási kezdeményezéssel kapcsolatosan elért eredményekről.

      Kelt Brüsszelben, 2010. április 28-án.

            a Bizottság részéről

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            a Bizottság tagja


title: A Tanács ajánlása ( 2010. február 16. ) a görögországi gazdaságpolitika és az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatások közötti összeegyeztethetetlenség, valamint a gazdasági és monetáris unió megfelelő működését veszélyeztető kockázatok megszüntetéséről

text:
               30.3.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 83/65

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2010. február 16.)
   a görögországi gazdaságpolitika és az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatások közötti összeegyeztethetetlenség, valamint a gazdasági és monetáris unió megfelelő működését veszélyeztető kockázatok megszüntetéséről
   (2010/190/EU)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a Bizottság ajánlására,
   mivel:

               (1)

               A görögországi makrogazdasági és költségvetési helyzet az elmúlt évben jelentősen rosszabbra fordult, többek között a görög államháztartás is sokkal jelentősebb mértékben romlott annál, mint ahogy a visszaesés következményeként várható volt. Ezek a fejlemények nagyrészt egyes nemzeti tényezők már hosszabb ideje tartó kedvezőtlen alakulására vezethetők vissza, ami a görög gazdaság nettó finanszírozási képességének romlását, valamint tartósan magas külső egyensúlyhiányt eredményezett, a versenyképesség számottevő csökkenését és a költségvetési egyenleg jelentős rosszabbodását tükrözve.

               (2)

               A gyenge gazdasági és költségvetési teljesítményhez hozzájárultak a nemzeti szakpolitikák, így a költségvetési politika végrehajtása, a közigazgatás hatékonysági problémái és a strukturális reformok hiánya (a mutatók jelzik, hogy Görögország nemzetközi összehasonlításban rosszul áll ezen a téren).

               (3)

               A jelenlegi helyzet komoly kihívást jelent a görög gazdaság hosszú távú fenntarthatósága szempontjából, és a gazdasági és pénzügyi helyzet negatív hatást gyakorolhat az euroövezet más országaira, ahogy az számos tagállamban a hozamkülönbségek alakulásában már meg is mutatkozik. A jelenlegi helyzet veszélyeztetheti a gazdasági és monetáris unió megfelelő működését.

               (4)

               A Tanács és a Bizottság a különböző multilaterális felügyeleti vizsgálatok során ismételten hangsúlyozta a görög gazdaság hosszabb távra ható strukturális problémáit. Ezek magukban foglalják a Stabilitási és Növekedési Paktumot, valamint az Unió és az euroövezet strukturális reformjaihoz általános keretet jelentő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat (1) tartalmazó lisszaboni stratégia keretében végzett költségvetési felügyelet. Ezek ajánlásokat tartalmaznak a tagállamoknak arra vonatkozóan, hogy tartsák tiszteletben középtávú költségvetési célkitűzéseiket, tegyenek eredményes intézkedéseket a túlzott hiány mihamarabbi megszüntetése érdekében, strukturális reformok végrehajtásával, a külső versenyképesség előmozdításával és költségvetési politikájukkal törekedjenek a folyó fizetési mérleg hiányának korrekciójára.

               (5)

               Ezzel összefüggésben a Tanács 2009. június 25-i ajánlásában (2) – a görög gazdaságnak a költségvetésre, a munkaerő- és termékpiacra is kiterjedő mély strukturális problémáira utalva – megállapította, hogy Görögország helyzete „elkerülhetetlenné teszi a görög gazdaság makrogazdasági egyensúlytalanságainak és strukturális gyengeségeinek kezelésére irányuló erőfeszítések fokozását” és országspecifikus ajánlásokat intézett Görögországhoz többek között arra vonatkozóan, hogy folytassa a költségvetési konszolidációt; fokozza a versenyt a szakmai szolgáltatások terén, hajtson végre a kutatás-fejlesztésre irányuló beruházások növelését célzó reformokat; hatékonyabban használja fel a strukturális alapokat; hajtsa végre a közigazgatás reformját és a „rugalmas biztonság” integrált megközelítése keretében hozzon széles körű munkaerő-piaci intézkedéseket. Ugyanakkor a Tanács azt ajánlotta Görögországnak, hogy az euroövezet tagjaként biztosítsa az államháztartás fenntarthatóságát; javítsa az államháztartás minőségét, többek között a közigazgatás korszerűsítésével és a rugalmas biztonság közös uniós elveinek végrehajtásával.

               (6)

               Görögország gazdasági és költségvetési politikája nincs összhangban sem az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokban kiadott országspecifikus ajánlásokkal, sem a tagállamok és a Közösség gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló, 2008. május 14-i tanácsi ajánlásba foglalt, az euroövezetbe tartozó tagállamokhoz intézett ajánlásokkal.

               (7)

               Görögország 2010. január 15-én benyújtotta stabilitási programjának 2010. évi naprakésszé tett változatát, amely tartalmazza a 2013-ig tartó időszakra vonatkozó költségvetési célokat és amelyet a parlament által 2009. december 23-án elfogadott 2010. évi költségvetéssel összefüggésben kell vizsgálni; a Tanács a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet (3) 5. cikke (3) bekezdésének megfelelően 2010. február 16-án véleményezte Görögország stabilitási programjának 2010. évi naprakésszé tett változatát. A Tanács 2010. február 16-án az EUMSz. 126. cikkének (9) bekezdésével összhangban is elfogadott egy határozatot (4) (a továbbiakban: a 2010. február 16-i határozat), amelyben felszólítja Görögországot a túlzott hiány helyzetének orvoslásához szükségesnek ítélt mértékű hiánycsökkentésre irányuló intézkedések meghozatalára.

               (8)

               Ahhoz, hogy az euroövezeti országok gazdaságpolitikáinak összehangolása megfelelően működjön, szükség van az EUMSz. 121. cikk értelmében rendelkezésre álló eszközök időben történő alkalmazására. Az EUMSz. 121. cikk (4) bekezdése megállapítja, hogy a Bizottság az érintett tagállamot figyelmeztetésben részesítheti és ajánlhatja a Tanácsnak, hogy tegye meg a szükséges ajánlásokat az adott tagállamnak. A helyzet súlyosságára tekintettel és a 2010. február 16-i tanácsi határozattal való összeegyeztethetőség biztosítása érdekében helyénvaló, hogy a Tanács elfogadja a szükséges ajánlásokat. Emellett a Tanács a Bizottság javaslata alapján úgy határozhat, hogy ajánlásait nyilvánosságra hozza.

               (9)

               Bár a makrogazdasági feltételek romlása 2009-ben jóval markánsabb volt a hatóságok által vártnál, az államháztartáson belül sokkal komolyabb problémák merültek fel, mint ahogy az az előrejelzettnél erősebb visszaesés következményeként várható volt. A romlás nagyrészt a görög kormány által követett költségvetési politikával magyarázható. A 2009. évi államháztartási hiányt jelenleg a GDP 12,75 %-ára becsülik, szemben a stabilitási program 2009. januári naprakésszé tett változatában szereplő 3,75 %-os céllal.

               (10)

               A 2010. évi költségvetést 2009. december 23-án fogadta el a görög parlament, amelyben a GDP 9,1 %-ának megfelelő hiánycélt határoztak meg 2010-re. Eközben a görög hatóságok bejelentették, hogy már 2010-ben fokozni kívánják a költségvetési korrekciót, és 2010-re a GDP 8,7 %-ának megfelelő költségvetési célt határoztak meg. A stabilitási program 2010. januári naprakésszé tett változata megerősítette a 2010-re a GDP 8,7 %-ában meghatározott költségvetési célt.

               (11)

               A társadalom elöregedésének az állami kiadásokra gyakorolt hosszú távú hatása jóval meghaladja az EU átlagát, főként a GDP-arányos nyugdíjkiadásoknak a következő évtizedekre előre jelzett jelentős növekedése miatt. A rendelkezésre álló mutatók, és ezt a Bizottság szolgálatainak 2009. évi fenntarthatósági jelentése is megerősítette, az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos igen nagy kockázatra utalnak, amit a költségvetési konszolidáció mellett a nyugdíj- és az egészségügyi rendszer reformjával is kezelni kell. A görög nyugdíjrendszer számos problémával küzd, így azzal is, hogy a rendszer nem biztosít egységes lefedettséget. Bár Görögországban uniós viszonylatban az egyik legmagasabb az átlagos ellátási arány, ami hátrányosan hat a munkavégzés ösztönzésére, ahogy az különösen az idősebb munkavállalók rendkívül alacsony foglalkoztatási rátájában is megnyilvánul, Görögországban a legmagasabbak között van az időskori szegénységi arány. Problémát jelentenek a korengedményes nyugdíjazási rendszerek is, amelyek ugyan alternatívát kínálnak, de költségesek. Az egészségügyi rendszernek is reformokra van szüksége, különösen a hatékonyságot és az irányítást kell jelentős mértékben javítani, mivel ezek a tényezők okozzák a költségvetés egyre ismétlődő túllépését. A munkaerőpiaci reformok kedvezően hatnának a növekvő munkaerő-ellátásra a hozzájárulási alap növelése érdekében.

               (12)

               Görögországnak helyre kell állítania versenyképességét és meg kell szüntetnie a számottevő külső egyensúlyhiányt. Ezzel összefüggésben az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatások szerint Görögországnak törekednie kell a folyó fizetési mérleg hiányának korrekciójára „strukturális reformok végrehajtása és a külső versenyképesség növelése révén (…) a költségvetési politikával is segítve a korrekciót”. A görög hatóságoknak ezért tartós intézkedéseket kell végrehajtaniuk, hogy ellenőrizzék az elsődleges folyó kiadásokat, többek között a közszféra bérköltségét; és sürgősen strukturális reformokat kell végrehajtaniuk a munkaerő- és a termékpiacon. A görög hatóságoknak mindenekelőtt biztosítaniuk kell, hogy a költségvetési konszolidációs intézkedések az átfogó reformprogram keretében az államháztartás minőségének fokozására is irányuljanak, miközben mihamarabb elindítják az adóigazgatás további reformját célzó szakpolitikákat.

               (13)

               Számos mutató és elemzés megerősíti, hogy az elmúlt tíz évben Görögországban jelentősen és tartósan romlott az áralapú versenyképesség. Ez a béreknek a termelékenységnövekedést meghaladó mértékű emelkedésével magyarázható. A közszféra bérei a magánszféráéval összehasonlítva Görögországban gyorsabban emelkedtek, mint más euroövezeti gazdaságokban, és ez a többi ágazat béralku-folyamatára is hatással volt. Ezt szem előtt tartva a közszférának kell élen járnia a bérek mérséklésében is. Emellett a görög kollektív bértárgyalások néhány jellemzője (például a béralku közbenső szintje) szintén magyarázatot adhat arra, miért nem kapcsolódik össze a bérek alakulása a termelékenység növekedésével, és a szociális partnerekkel egyeztetett kiigazítást tesz szükségessé. Hosszú távon a béralkurendszernek hozzá kell járulnia a bérek alakulásához, amely jobban figyelembe veszi a versenyképességet, a termelékenység fejlődését és a helyi munkaerőpiaci feltételeket.

               (14)

               A hatékonyság növelésének egyik fő akadálya Görögországban a közigazgatás. A közszférát illetően Görögország a legtöbb nemzetközi összehasonlításban igen rossz helyen áll, és számos probléma gyökerének a nem kielégítő adminisztratív kapacitást és hatékonyságot tartják. A hatóságok kötelezettséget vállaltak a működésének javítására. Ennek az alkalmazotti létszám csökkentésében, a közjogi jogalanyok humánerőforrás-kezelésének javításában, a költségek visszaszorításában, az átláthatóság és a jogbiztonság növelésében és a szakpolitikák hatékony végrehajtásában kell megnyilvánulnia.

               (15)

               Görögországnak jelentősen javítania kell az általa biztosított üzleti környezetet és a termékpiac működését. A vállalkozásoknak összetett, nagy terhet jelentő és hosszadalmas adminisztratív eljárásokkal kell számolniuk. A szakmai szolgáltatások túlszabályozottak, az Unión belül Görögországban az egyik legjelentősebb a versenykorlátozó akadályok mértéke. Emellett a hálózati ágazatok (például energiaipar) liberalizálásának, valamint a közlekedési ágazat, különösen a vasúti piac, megnyitásának szintje az uniós átlag alatti. E területek reformja alacsony állami ráfordítással növelhetné a magánbefektetéseket és a foglalkoztatottságot. A termékpiaci reformok a költségoldali nyomás csökkentésével hozzájárulhatnának a munkaerő-piaci reformok végrehajtásához is.

               (16)

               A görög munkaerőpiacnak is reformokra van szüksége a rugalmas biztonság („flexicurity”) közös alapelvei mentén, ahogy az a 2009. évi tanácsi ajánlásokban is megállapításra került a foglalkoztatási politikák végrehajtásával kapcsolatosan. Kiemelt figyelmet kell fordítani a fiatalokra, mivel komoly nehézségekkel szembesülnek a legális munkaerőpiacra való belépés terén. Nagy szükség van a munkaerő-piaci átalakulások támogatására, többek között az oktatási és képzési szakpolitikák javítása, a munkaerő képzettségének növelése és az aktív munkaerő-piaci politikák hatékonyságának javítása révén, kihasználva az Európai Szociális Alap támogatását is. Szükség van a munkaerővédelmi jogszabályok fellazítására is. Ezenkívül a szakpolitikáknak elő kell segíteniük a munkaerőpiacon való aktív részvételt. Ezeknek az ajánlásoknak a végrehajtása kulcsfontosságú a görög gazdaság szempontjából. Kellő figyelmet kell fordítani a gazdaságban végrehajtott strukturális intézkedéseknek a foglalkoztatásra gyakorolt hatására.

               (17)

               Az Unió strukturális és kohéziós alapjainak gyorsabb és hatékonyabb felhasználása is kritikus fontosságú szerepet kaphat a versenyképesség és az államháztartás fenntarthatóságának visszaállításában. Más tagállamokkal összehasonlítva az alapok felhasználása terén elmaradás figyelhető meg. Görögország a Bizottsággal történő, a felhasználási képesség növelését célzó intézkedések és az operatív programok végrehajtásának javítását célzó együttműködés révén olyan kulcsfontosságú állami beruházásokat finanszírozhat, amelyek egyszerre támogathatják a hosszú távú növekedési potenciált és segíthetik elő a költségvetési konszolidáció előrehaladását. Különös figyelmet kell fordítani a közigazgatási reformra és a digitális konvergenciára vonatkozó operatív programokra, mivel ezek olyan, a közigazgatás számára létfontosságú reformokat támogatnak, amelyek a stabilitási program 2010. januári változatában felvázolt reformstratégiának is központi elemei. Az említett operatív programok keretében például az Unió strukturális alapjainak felhasználásával támogatható a közszféra az egészségügyi rendszer, az állami foglalkoztatási szolgálatok, az élethosszig tartó tanulást célzó reformok és a be nem jelentett munkavégzés elleni küzdelem, valamint a hatékony szabályozási-ellenőrzési és végrehajtási kapacitások kiépítése terén.

               (18)

               Tőkemegfelelés és nyereségtermelő képesség szempontjából a görög bankok viszonylag stabilnak tűnnek. Emellett az ágazat rugalmasságát kiterjedt stresszteszttel is megerősítették. Ezen felül a görög bankokra a befagyott hitelek csekély aránya (az összes hitel körülbelül 7,2 %-a) és a viszonylag alacsony hitel/betét arány jellemző. A görög bankszektor azonban nehezen jut forráshoz a pénzpiacon, ezért egyre inkább az eurorendszer finanszírozási képességére van utalva. Összességében tehát, miközben a görög bankrendszer általában stabil és a globális pénzügyi válság következtében kevesebb nehézséget szenvedett el, mint néhány másik EU-tagállam, az ágazatra elkerülhetetlenül hatást gyakorol a görög államháztartás romlása. Ezenkívül, aggodalomra ad okot egyes Görögországgal szomszédos országok gazdasági és pénzügyi problémáinak kihatása is.

               (19)

               A gazdasági és pénzügyi világválság görög gazdaságra gyakorolt hatásának fényében a kockázatok ezzel összefüggő átértékelése további nyomást gyakorol az adósságteherre és növeli az államadósság kockázati felárát,

         AJÁNLJA:

               1.

               A görög államháztartás intézményi hiányosságait és általában a gazdaság helyzetét figyelembe véve Görögországnak a lehető leghamarabban kezdődően, már 2010-ben határozott és átfogó strukturális reformintézkedéseket kell kidolgoznia és végrehajtania a stabilitási program 2010. januári naprakésszé tett változatában ismertetett intézkedéseken túlmenően. Világos és részletes ütemtervet kell rendelkezésre bocsátani a javasolt reformokra, és a végrehajtás során ezt kell követni. Figyelembe véve a béralkurendszer hatékonysága biztosításának fontosságát és az általános bérmérséklés szükségességét a romló versenyképesség fényében, Görögországnak különösen:

                           a)

                           csökkentenie kell a közszféra bértömegét, hogy biztosítható legyen a közszféra bérpolitikájának vezető szerepe a magánszféra béreinek alakításában és hozzájáruljon az általános bérmérsékléshez;

                           b)

                           racionalizálnia kell a közvetlenül a közigazgatásban foglalkoztatottak bérfizetési rendszerét a bérek megállapításának és tervezésének egységes elveivel és a bértábla egyszerűsítésével; ezt a bérpolitikát ki kell terjeszteni a közvállalkozások alkalmazottaira vonatkozó javadalmazási szabályokra;

                           c)

                           a béralku decentralizálásának előmozdításával (például annak elkerülésével, hogy a tárgyalásokban részt nem vevő vállalkozásokra adminisztratív úton kiterjesszék a kollektív szerződéseket) erősítenie kell a bérmegállapítás rugalmasságát, többek között függetlenítve azt a közszféra béreinek alakulásától; javítania kell a béralkura vonatkozó törvény végrehajtását, hogy kisebb mértékben alkalmazzák a kivételi záradékokat.

               2.

               Tekintettel a nyugdíjrendszer reformjának sürgős szükségességére, és figyelemmel az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságával kapcsolatos kihívásokra, Görögországnak

                           a)

                           lépéseket kell tennie az átfogóés időszerű nyugdíjreform végrehajtására, aminek hozzá kell járulnia az államháztartás fenntarthatóságához;

                           b)

                           biztosítania kell a nők és a férfiak kötelező nyugdíjkorhatárának közelítését és további paramétereket kell bevezetnie, amelyek az alapul szolgáló gazdasági és demográfiai tényezők változásainak megfelelően automatikusan kiigazítják a nyugdíjak szintjét és a kötelező nyugdíjkorhatárt;

                           c)

                           biztosítania kell, hogy az átfogó munkaerőpiaci reformok hozzájárulnak a növekvő munkaerő-ellátáshoz és foglalkoztatottsághoz a hozzájárulási alap kiterjesztése céljából;

                           d)

                           a fizetett nyugdíjjárulék és a kapott ellátás közötti kapcsolat erősítésével és az eddigi diszkrecionális indexálás helyett a nyugdíjaknak az infláció alapján történő indexálásával ki kell igazítania a nyugdíj-megállapítás módszerét;

                           e)

                           a korengedményes nyugdíjazás jogosultsági kritériumainak szigorításával növelnie kell a munkaerőpiacról való kilépők átlagéletkorát; lényegesen csökkentenie kell a korengedményes nyugdíjazást lehetővé tevő szakmák – jelenleg túl hosszú – jegyzékét;

                           f)

                           egyszerűsítenie kell a széttagolt nyugdíjrendszert és be kell vezetnie a nyugdíjjogosultságra, -járulékra, -halmozásra és -indexálásra vonatkozó általánosan kötelező erejű jogszabályokat;

                           g)

                           már 2010-ben el kell fogadnia a szükséges jogi aktusokat.

               3.

               Az egészségügy terén a reformoknak az alábbiakra kell összpontosulniuk:

                           a)

                           az egészségügyi rendszer túlzottan széttagolt struktúrájának és irányításának felülvizsgálata;

                           b)

                           az állami elsődleges ellátás minőségének és hatékonyságának javítása;

                           c)

                           a kórházigazgatás és a számviteli eljárások korszerűsítése;

                           d)

                           a közbeszerzési eljárások javítása, a gyógyszerek listájának felülvizsgálatával is.

               4.

               Javítani kell a közigazgatás hatékonyságát. Ezért Görögországnak:

                           a)

                           a közigazgatás átláthatósága és hatékonysága jelentős javításának biztosítsa érdekében stratégiai reformot kell kidolgoznia, jóváhagynia és végrehajtania; ez a közigazgatás teljes struktúrájának független felülvizsgálatán alapulna annak érdekében, hogy növeljék a közigazgatás hatékonyságát a különböző szakpolitikai területeken, különösen ami a döntéshozatal szerkezetét, a felelősségi köröknek az intézmények közötti felosztását, a fő minisztériumok belső szervezetét, a végrehajtás felügyeletét és elszámoltathatóságát, a személyi állomány szintjének és a humánerőforrás-gazdálkodásnak a mértékét illeti; a közszférába való foglalkoztatásban az emelkedő folyamatot vissza kell fordítani;

                           b)

                           csökkentenie kell az önkormányzatok és helyi hatóságok számát, tekintélyes kiadásmegtakarítás elérése érdekében;

                           c)

                           intézkedéseket kell tennie annak biztosítására, hogy a közbeszerzéseket költséghatékony, átlátható és a versenyt lehetővé tevő módon bonyolítsák le;

               5.

               A termékpiac működésének és az üzleti környezetnek a javítása az a másik kiemelt terület, amellyel már 2010-ben foglalkozni kell. Ezért Görögországnak:

                           a)

                           a vállalkozások beindításához, engedélyeztetéséhez és működéséhez szükséges eljárások egyszerűsítésével el kell érnie a jobb szabályozásra vonatkozó ütemtervben meghatározott célokat. Ide tartozik a görög szabályozási rendszer racionalizálása és egyszerűsítése, az egyes minisztériumokban a jobb szabályozást célzó szakosított osztályok létrehozása, általában a hatásvizsgálatok szerepének erősítése, az adminisztratív terhek csökkentésére irányuló program végrehajtásának felgyorsítása is;

                           b)

                           egyértelmű és cselekvésorientált versenypolitikai keretet kell elfogadnia és végrehajtani, többek között az elsőbbséget élvező területek meghatározására vonatkozó szabályok felülvizsgálatával és a végrehajtási gyakorlatok reformjával; erősítenie kell a görög versenyhatóság szerepét és kapacitását;

                           c)

                           gyorsan és ambiciózusan végre kell hajtania a szolgáltatási irányelv előírásait;

                           d)

                           erősítenie kell a versenyt a szakmai szolgáltatások terén;

                           e)

                           folytatnia kell a közlekedési és az energiaágazat liberalizálásának elősegítését és ellenőrzését, különösen a közúti árufuvarozási ágazatba való belépés korlátainak és az árkorlátozásoknak a megszüntetésével, az első vasúti intézkedéscsomag (5) teljes körű végrehajtásával, a vasúti ágazat piacnyitásának előmozdítása érdekében, és a jelenleg folyó műveletek szétválasztása révén a villamosenergia-ágazat liberalizációjának felgyorsításával;

                           f)

                           enyhítenie kell a szabályozást a kiskereskedelmi ágazatban.

               6.

               A termelékenység és a foglalkoztatás növelésének támogatása céljából Görögországnak:

                           a)

                           azonnali intézkedéseket kell tennie a be nem jelentett munkavégzés elleni küzdelem terén;

                           b)

                           a munkaerő-kínálat növelése céljából felül kell vizsgálnia a munkaerő-piaci szabályozásokat, ideértve a munkaerővédelmi jogszabályokat is;

                           c)

                           támogatnia kell a munkaerő-keresletet azáltal, hogy erősíti a munkaerő költségének célzott csökkentését;

                           d)

                           reformokat kell végrehajtania az oktatási rendszerben a munkaerő képzettségi szintjének javítása céljából és azért, hogy javuljon a munkaerő-piaci igényekhez való alkalmazkodási képesség.

               7.

               A termelékenység – többek között a kiemeltként kezelt állami beruházási stratégiák révén történő – javításával kapcsolatos kihívás alapján Görögországnak meg kell tennie valamennyi szükséges intézkedést annak érdekében, hogy javuljon az Unió strukturális alapjai felhasználásának hatékonysága és üteme. Ennek során külön figyelmet kell fordítani a közigazgatási reformra és a digitális konvergenciára vonatkozó operatív programok gyors és hatékony végrehajtására, mivel ezek olyan, a közigazgatás számára létfontosságú reformokat támogatnak, amelyek a stabilitási program 2010. januári naprakésszé tett változatában felvázolt reformstratégiának is központi elemei.

               8.

               Görögországot felkérik arra, hogy a 2010. február 16-i tanácsi határozat 4. cikkének (2) bekezdésében meghatározott negyedéves jelentésekben számoljon be az erre az ajánlásra válaszul hozott intézkedésekről és a stabilitási program 2010. januári naprakésszé tett változatában vázolt strukturális reformok végrehajtásának ütemtervéről.

      Ennek az ajánlásnak a Görög Köztársaság a címzettje.
      Kelt Brüsszelben, 2010. február 16-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         E. SALGADO

      (1)  http://ec.europa.eu/economy_finance/structural_reforms/growth_jobs/guidelines/index_en.htm

      (2)  A Tanács 2009. június 25-i ajánlása a tagállamok és a Közösség gazdaságpolitikájára vonatkozó átfogó iránymutatások 2009. évi naprakésszé tételéről és a tagállamok foglalkoztatáspolitikáinak végrehajtásáról (HL L 183., 2009.7.15., 1. o.).

      (3)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (4)  HL L 83., 2010.3.30., 13 o.

      (5)  A 91/440/EGK irányelv (HL L 237., 1991.8.24., 25. o.), a 95/18/EK irányelv (HL L 143., 1995.6.27., 70. o.) és a 2001/14/EK irányelv (HL L 75., 2001.3.15., 29. o.)


title: A Bizottság ajánlása ( 2011. szeptember 8. ) a 112-es egységes európai segélyhívón alapuló, a járműből érkező vészhívások továbbítására szolgáló elektronikus hírközlő hálózatokon keresztül megvalósuló uniós szintű e-segélyhívó szolgáltatás ( e-segélyhívás ) támogatásáról EGT-vonatkozású szöveg

text:
               22.11.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 303/46

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2011. szeptember 8.)
   a 112-es egységes európai segélyhívón alapuló, a járműből érkező vészhívások továbbítására szolgáló elektronikus hírközlő hálózatokon keresztül megvalósuló uniós szintű e-segélyhívó szolgáltatás („e-segélyhívás”) támogatásáról
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2011/750/EU)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az egységes európai segélyhívó szám bevezetéséről szóló, 1991. július 29-i 91/396/EGK tanácsi határozat (1) előírta a tagállamok számára a 112-es hívószám, mint egységes európai segélyhívó szám, nyilvános telefonhálózatokban történő bevezetésének biztosítását.

               (2)

               Az egyetemes szolgáltatásról, valamint az elektronikus hírközlő hálózatokhoz és elektronikus hírközlési szolgáltatásokhoz kapcsolódó felhasználói jogokról szóló, 2002. március 7-i 2002/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (Egyetemes szolgáltatási irányelv) (2) előírja a tagállamok számára, hogy biztosítsák a 112-es hívószámra érkező hívások megfelelő fogadását és kezelését, valamint a 112-es hívószám ingyenes elérését az összes végfelhasználó számára.

               (3)

               Az intelligens közlekedési rendszereknek a közúti közlekedés területén történő kiépítésére, valamint a más közlekedési módokhoz való kapcsolódására vonatkozó keretről szóló, 2010. július 7-i 2010/40/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) kiemelt fontosságú intézkedésként határozta meg egy kölcsönösen átjárható, uniós szintű e-segélyhívó szolgáltatás összehangolt biztosítását. Ha minden európai uniós járműben elérhetővé válik ez az összehangolt szolgáltatás, azzal lehetőség nyílik a közúti balesetek halálos áldozatai számának és a sérülések súlyosságának jelentős mértékű csökkentésére.

               (4)

               A tagállamok közös, jól felfogott érdeke, hogy egységes műszaki és gyakorlati megoldásokat dolgozzanak ki a segélyhívó szolgáltatások biztosítása érdekében. A közös műszaki megoldások kifejlesztését az európai szabványügyi szervezeteken keresztül kell megvalósítani az e-segélyhívó szolgáltatás bevezetésének elősegítése, a szolgáltatás uniós szintű kölcsönös átjárhatóságának és folytonosságának biztosítása, valamint a bevezetés európai uniós költségeinek csökkentése érdekében.

               (5)

               Egy uniós szinten összehangolt megoldás biztosítaná a hanghívások, valamint a járműben lévő e-segélyhívó rendszer által generált minimális adatok (többek között a baleset pontos helye és ideje) interoperábilis továbbítását a közbiztonsági válaszpontokhoz. Szintén összehangolt megoldásra van szükség az e-segélyhívó szolgáltatás Európán belüli folytonosságának biztosításához. Európában a nagy volumenű határkeresztező forgalom következtében megnövekedett az igény egy olyan közös adatátviteli protokoll iránt, amelynek segítségével ezen információk – a félreértés vagy a továbbított adatok félreértelmezésének kockázata nélkül – eljuttathatók a közbiztonsági válaszpontokhoz és a készenléti segélyszolgálatokhoz.

               (6)

               Az összehangolt, uniós szintű, kölcsönösen átjárható e-segélyhívó szolgáltatás hatékony megvalósításának az a feltétele, hogy a hanghívásokat, valamint a járműben lévő rendszer által generált, a balesetre vonatkozó minimális adatokat a rendszer automatikusan továbbítsa a helymeghatározó adatok vételére és felhasználására alkalmas közbiztonsági válaszpontok bármelyikének.

               (7)

               A mobilhálózat-üzemeltetők és a közbiztonsági válaszpontok közötti adatforgalomra vonatkozó eljárásokat átlátható és megkülönböztetéstől mentes módon kell kialakítani, beleértve adott esetben a költségekre vonatkozó szempontokat is.

               (8)

               Egy uniós szintű, összehangolt megoldás speciális e-segélyhívó alkalmazások által küldött jelek kölcsönös átjárhatóságát is biztosíthatja, például az ütközésérzékeléssel, a szállított veszélyes áruk típusával, vagy a járműben utazók számával kapcsolatban.

               (9)

               A személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) és az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról és a magánélet védelméről szóló, 2002. július 12-i 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („Elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv”) (5) általános szabályként előírja az egyének magánélethez és adatvédelemhez való jogának teljes tiszteletben tartását, valamint ennek érdekében megfelelő műszaki és szervezeti biztonsági intézkedések alkalmazását. Ugyanakkor a rendelkezések engedélyezik a készenléti segélyszolgálatok számára, hogy az érintett felhasználó beleegyezése nélkül felhasználják a helymeghatározó adatokat. A tagállamoknak így különös felelősségük biztosítani, hogy a segélyhívásokkal foglalkozó, illetve valamely tagállam által ekként elismert szervezetek számára – vonalanként – átlátható eljárások szabályozzák azokat az eseteket, amikor a nyilvános távközlési hálózat és/vagy szolgáltatás szolgáltatója figyelmen kívül hagyhatja a helymeghatározó adatok kezelésére vonatkozó felhasználói hozzájárulás hiányát.

               (10)

               Az e-segélyhívó szolgáltatás kialakítása szerint követi a 29. cikk alapján létrehozott adatvédelmi munkacsoport azon ajánlásait, amelyek az e-segélyhívó kezdeményezés adatvédelmi és a magánélet védelmére vonatkozó vetületeivel foglalkozó, 2006. szeptember 26-án elfogadott munkadokumentumban szerepelnek, így tehát tiszteletben tartja azt a kívánalmat, hogy az e-segélyhívó eszközökkel felszerelt járművek normál üzemben ne legyenek nyomon követhetőek, valamint az e-segélyhívó eszköz által küldött minimális adatok tartalmazzák a segélyhívások megfelelő kezeléséhez szükséges minimális információkat.

               (11)

               Ez az ajánlás lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy úgy alakítsák ki az e-segélyhívó válaszrendszert, hogy az a lehető legjobban megfeleljen a készenléti infrastruktúrájuknak.

               (12)

               Az Európai Unió polgári védelemmel kapcsolatos cselekvési programjának keretén belül megvalósuló intézkedések célja a polgári védelmi célkitűzések egyéb uniós politikákba és intézkedésekbe történő integrálása, valamint a program egyéb uniós intézkedésekkel fennálló összhangjának biztosítása. Ez a Bizottságot olyan intézkedések megvalósítására hatalmazza fel, amelyek a vészhelyzeti válaszadás képességének, valamint a vészhelyzeteket követő azonnali segítségnyújtás technikáinak és módszereinek fejlesztése révén növelik a tagállamok polgári védelmi szervezeteinek a felkészültségét. Az intézkedések kiterjedhetnek többek között arra is, hogy a közbiztonsági válaszpontok és a készenléti segélyszolgálatok hogyan kezeljék, illetve használják fel az e-segélyhívó rendszer információit.

               (13)

               Az e-segélyhívó szolgáltatás sikeres uniós szintű bevezetéséhez elengedhetetlen a bevezetéssel kapcsolatos kérdések megoldása és az új rendszerek bevezetését meghatározó ütemezés koordinálása. A Bizottság által 2009 februárjában az állami és magánszektorok közötti partnerségként létrehozott E-segélyhívó Európai Megvalósítási Platform lehetővé tette az összes érintett számára az összehangolt és késedelem nélküli megvalósítás alapelveinek megvitatását és elfogadását.

               (14)

               Ezen ajánlás célkitűzéseinek teljesítéséhez elengedhetetlen a mobilhálózat-üzemeltetők és -szolgáltatók, valamint a hatóságok, köztük a készenléti segélyszolgálatok közötti folyamatos párbeszéd.

               (15)

               A koncepciók és technológiák folyamatos fejlődésére való tekintettel a tagállamokat arra kell ösztönözni, hogy mozdítsák elő és támogassák – a többek között turistáknak, közlekedőknek, veszélyes áruk közúti szállítóinak nyújtott – készenléti segélyszolgáltatások fejlődését, valamint támogassák az ilyen szolgáltatások Európán belüli interoperabilitását biztosító közös interfész-szabványok kidolgozását és megvalósítását,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               A tagállamoknak az alábbi összehangolt feltételeket és alapelveket kell alkalmazniuk a járművekben lévő telematikai terminálok által a közbiztonsági válaszpontok felé a 112-es egységes európai segélyhívó számon manuálisan vagy automatikusan indított sürgősségi hívásokra.

               2.

               Ezen ajánlás alkalmazásában:
               a)   „készenléti segélyszolgálat”: olyan szolgálat, amelyet az adott tagállam ilyenként elismer, és amely azonnali és gyors segítségnyújtást biztosít olyan helyzetekben, amelyek az életet vagy a testi épséget, az egyéni vagy közegészséget vagy -biztonságot, a magán- vagy közvagyont, illetve a környezetet közvetlenül veszélyeztetik, de amelynek szolgáltatásai nem feltétlenül korlátozódnak ezekre a helyzetekre;
               b)   „közbiztonsági válaszpont”: (KBVP) az a fizikai helyszín, ahol elsőként fogadják a segélyhívásokat, és amelyek egy hatóság vagy a tagállami kormány által elismert magánszervezet felelőssége alá tartoznak, ahol a „legmegfelelőbb KBVP” az a válaszpont, amelyet a hatóságok egy bizonyos területről érkező segélyhívások, vagy segélyhívások egy bizonyos típusának (pl.: e-segélyhívások) kezelésére előzetesen kijelöltek;
               c)   „e-segélyhívás”: egy járműből a 112-es segélyhívó számra érkező segélyhívás, amelyet vagy automatikusan, a járműbe épített érzékelő aktiválásán keresztül, vagy manuálisan indítanak, és amely szabványos minimális adatokat továbbít mobil, vezeték nélküli hírközlési hálózatok segítségével, és amely hangátviteli csatornát hoz létre a járműben tartózkodók és a legmegfelelőbb KBVP között;
               d)   „készenléti segélyszolgálati kategóriaérték”: a mobilról érkező segélyhívások esetén a segélyhívás pontos típusának meghatározásához használt 8 bites érték (1-Rendőrség, 2-Mentők, 3-Tűzoltóság, 4-Parti őrség, 5-Hegyi mentők, 6-Manuálisan indított e-segélyhívás, 7-Automatikusan indított e-segélyhívás, 8-tartalék), ahogy az az ETSI TS 124.008 szabvány 10.5.135d táblázatában szerepel;
               e)   „e-segélyhívás-megkülönböztető” vagy „e-segélyhívás-azonosító jel”: az e-segélyhívásokhoz az ETSI TS 124.008 szabvány szerint kiosztott „készenléti segélyszolgálati kategóriaérték” (pl.: „6-Manuálisan indított e-segélyhívás” és „7-Automatikusan indított e-segélyhívás”), amely lehetővé teszi a mobil terminálokról a 112-es segélyhívó számra érkező hívások és a járműben lévő terminálokról a 112-es segélyhívó számra érkező e-segélyhívások megkülönbözetését, valamint a manuálisan és az automatikusan indított e-segélyhívások megkülönböztetését;
               f)   „minimális adatok”: azok az információk, amelyeket az EN 15722 szabvány szerint továbbítani kell a közbiztonsági válaszpontnak; valamint
               g)   „mobil távközlési hálózat üzemeltetője” vagy mobilhálózat üzemeltetője: nyilvános mobil, vezeték nélküli hírközlési hálózat szolgáltatója.

               3.

               A tagállamoknak részletes szabályokat kell kidolgozniuk a területükön működő nyilvános mobilhálózatok üzemeltetői számára az e-segélyhívások kezelésére vonatkozóan. A szabályoknak teljes mértékben meg kell felelniük a 95/46/EK és a 2002/58/EK irányelvben foglalt adatvédelmi rendelkezéseknek. Ki kell továbbá jelölniük a legmegfelelőbb közbiztonsági válaszpontot az e-segélyhívások továbbításához.

               4.

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell azt, hogy a mobilhálózatok üzemeltetői alkalmazzák az „e-segélyhívás-megkülönböztető” kezeléséhez szükséges mechanizmust a hálózataikban. Ezt 2014. december 31-ig kell megvalósítani.

               5.

               A mobilhálózatok üzemeltetőinek úgy kell kezelniük az e-segélyhívásokat, mint a 112-es egységes európai segélyhívó számra érkező bármely más hívást.

               6.

               A tagállamoknak elő kell írniuk nemzeti hatóságaik számára, hogy 2012. március végéig tegyenek jelentést a Bizottságnak az ezen ajánlással kapcsolatban megtett intézkedésekről, valamint az „e-segélyhívás-megkülönböztető” kezeléséhez szükséges mechanizmus mobilhálózat-üzemeltetők általi hálózati bevezetésének állapotáról annak érdekében, hogy a Bizottság felülvizsgálatot végezhessen, amely számba veszi a közbiztonsági válaszpontokkal kapcsolatban felmerülő követelményeket.

      Kelt Brüsszelben, 2011. szeptember 8-án.

            a Bizottság részéről

         Neelie KROES

            alelnök

      (1)  HL L 217., 1991.8.6., 31. o.

      (2)  HL L 108., 2002.4.24., 51. o.

      (3)  HL L 207., 2010.8.6., 1. o.

      (4)  HL L 281., 1995.11.23., 31. o.

      (5)  HL L 201., 2002.7.31., 37. o.


title: 2014/208/EU: A Bizottság ajánlása ( 2014. április 9. ) a vállalatirányítási jelentéstétel minőségéről (a „betart vagy indokol” elv)  EGT-vonatkozású szöveg

text:
               12.4.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 109/43

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2014. április 9.)
   a vállalatirányítási jelentéstétel minőségéről (a „betart vagy indokol” elv)
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2014/208/EU)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A hatékony vállalatirányítási keret alapvető fontosságú a társadalom számára, mivel a jól irányított vállalatok hosszú távon valószínűleg versenyképesebbek és fenntarthatóbbak. A jó vállalatirányítás elsősorban az érintett vállalat felelőssége, az európai és nemzeti szinten elfogadott szabályok (a jogszabályok és a puha jog, nevezetesen a nemzeti vállalatirányítási kódexek) pedig annak biztosítását szolgálják, hogy bizonyos követelmények teljesüljenek.

               (2)

               A vállalatirányítási kódexek célja, hogy az Európában tőzsdén jegyzett társaságok számára rögzítsék a jó vállalatirányítás átláthatóságra, elszámoltathatóságra és hosszú távú szemléletmódra épülő elveit. Normákat és bevált gyakorlatokat biztosítanak a vállalkozásoknak, lehetővé téve számukra, hogy jobb teljesítményt nyújtsanak, és ezáltal hozzájáruljanak a növekedés, a stabilitás és a hosszú távú befektetés elősegítéséhez.

               (3)

               A meghatározott típusú vállalkozások éves pénzügyi kimutatásairól, összevont (konszolidált) éves pénzügyi kimutatásairól és a kapcsolódó beszámolókról szóló 2013. június 26-i 2013/34/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) szerint azon vállalkozások esetében, amelyeknek átruházható értékpapírjait valamelyik tagállamnak a pénzügyi eszközök piacairól szóló, 2004. április 21-i 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) 4. cikke (1) bekezdésének 14. pontja szerinti szabályozott piacára bevezették, a vezetés beszámolójának vállalatirányítási nyilatkozatot kell tartalmaznia.

               (4)

               A vállalatirányítási nyilatkozatnak alapvető információkat kell közölnie a vállalkozás vállalatirányítási rendszeréről, többek között a vállalkozás által alkalmazott vállalatirányítási kódexekről, a belső ellenőrzési és kockázatkezelési rendszerekről, a közgyűlésről és annak jogosítványairól, a részvényesek jogairól, továbbá az ügyviteli, ügyvezető és felügyelő testületekről és azok bizottságairól.

               (5)

               A vállalkozások vállalatirányítási rendszerével kapcsolatos jó minőségű közzététel hasznos információkat nyújt a befektetők számára, és megkönnyíti befektetési döntéseiket. Emellett fokozza a befektetők bizalmát a befektetésüket fogadó vállalkozások iránt. A piac számára nagyobb átláthatóság ugyanakkor általánosabban a vállalkozások hírneve szempontjából kedvezőbb, egyúttal javítja az érdekeltek és a szélesebb társadalom körében a legitimitásukról kialakult képet.

               (6)

               A 2013/34/EU irányelv 20. cikkében meghatározott „betart vagy indokol” elv az európai vállalatirányítás központi eleme. Ezen elv szerint, amennyiben a vállalkozás eltér az alkalmazandó vállalatirányítási kódextől, vállalatirányítási nyilatkozatában meg kell indokolnia, hogy az eltérés a vállalatirányítási kódex mely részétől és milyen okból történik.

               (7)

               Míg egy kódex teljes körű betartása pozitív üzenetet küldhet a piacnak, az adott vállalkozás számára vállalatirányítási szempontból nem minden esetben feltétlenül a legjobb megközelítés. A kódex valamely rendelkezésétől való eltérés bizonyos esetekben lehetővé teheti a vállalat hatékonyabb irányítását. A „betart vagy indokol” elv biztosítja a vállalkozások rugalmasságát, mivel lehetővé teszi számukra, hogy vállalatirányításukat méretükhöz, részvényesi struktúrájukhoz vagy ágazati sajátosságaikhoz igazítsák. Emellett elősegíti az elszámoltathatóság kultúráját, és arra ösztönzi a vállalkozásokat, hogy többet foglalkozzanak vállalatirányítási rendszerükkel.

               (8)

               A „betart vagy indokol” elvet a vállalatirányítás megfelelő eszközeként a vállalkozások, a befektetők és a szabályozók széles köre támogatja. Ugyanakkor, ahogyan azt a felelős vállalatirányítás uniós kereteiről szóló 2011. évi zöld könyv (3) is megemlíti, hiányosságok tapasztalhatók az elv gyakorlati alkalmazásában, különösen a vállalatirányítási kódextől eltérő vállalkozások által közzétett indokolások minőségét illetően. E tekintetben a zöld könyvre válaszolók nagy többsége támogatta azt a követelményt, hogy a vállalkozások jobb minőségű indokolást tegyenek közzé az eltérésekről.

               (9)

               A Bizottság frissebb adatgyűjtése szerint a területen fokozatos javulás tapasztalható. Több tagállam például párbeszédet kezdeményezett vagy iránymutatást adott ki az indokolások minőségéről. Azonban továbbra is van még mit javítani.

               (10)

               2012. március 29-i állásfoglalásában (4) az Európai Parlament a vállalatirányítás hasznos eszközének tekintette a „betart vagy indokol” elvet. Nevezetesen támogatta az alkalmazandó kódex vállalkozások általi kötelező betartását, és szükségesnek tartotta, hogy a kódextől való eltérést a vállalkozás érdemben indokolja, és ennek keretében ismertesse a meghozott alternatív intézkedést.

               (11)

               Az európai társasági jogról és vállalatirányításról szóló 2012. évi cselekvési terv (5) hangsúlyozta a jó minőségű indokolások fontosságát különösen a befektetők számára, és a vállalatirányítási jelentések, ezen belül az indokolások minőségének javítására irányuló bizottsági kezdeményezést jelentett be.

               (12)

               Ezen ajánlás célja, hogy iránymutatást adjon a vállalkozások számára, továbbá segítse őket vállalatirányítási jelentéstételük minőségének javításában. A jogi hagyományok és a megközelítések sokféleségére tekintettel az ajánlás általános keretet ad, amely a sajátos nemzeti összefüggések alapján továbbfejleszthető és azokhoz igazítható.

               (13)

               Ez az ajánlás azokra a vállalkozásokra vonatkozik, amelyeknek a 2013/34/EU irányelv 20. cikke szerint vállalatirányítási nyilatkozatot kell benyújtaniuk, és az alkalmazandó vállalatirányítási kódexektől való eltérést indokolniuk kell.

               (14)

               Ez az ajánlás a 2013/34/EU irányelv 20. cikke alapján elsősorban a tőzsdén jegyzett társaságokra vonatkozik, ugyanakkor a vállalatirányítási nyilatkozatot készítő egyéb vállalkozások számára szintén hasznos lehet, ha javítják a közzétenni tervezett információk minőségét.

               (15)

               A vállalatirányítási nyilatkozatban kötelezően feltüntetendő információkon kívül egyes tagállamokban a vállalkozásoknak arról is be kell számolniuk, hogy milyen módon alkalmazzák a kódex fő elveit vagy ajánlásait. Az átláthatóság javítása érdekében az európai tőzsdén jegyzett társaságok számára javasolt, hogy számoljanak be arról, hogy a részvényesek számára legfontosabbnak tekinthető szempontokból milyen mértékben tartották be az alkalmazandó kódexeket. Ezenkívül a hozzáférés megkönnyítése érdekében a vállalkozásoknak mérlegelniük kell annak lehetőségét is, hogy ezeket az információkat az interneten is elérhetővé tegyék.

               (16)

               Az Unióban nincs a vállalatirányítási jelentéstétel formátumára vonatkozó szabvány. Az általános nyilatkozat formájában vagy rendelkezésenkénti bontásban történő közlés elfogadható, amennyiben érdemi, a részvényesek, befektetők és egyéb érdekeltek számára hasznos információkat tartalmaz. A vállalkozásoknak kerülniük kell az olyan túlzottan általános nyilatkozatokat, amelyek esetlegesen nem terjednek ki a részvényesek számára fontos szempontokra, de a kevés érdemi információt hordozó, űrlapszerű nyilatkozatokat is. Ugyanígy célszerű kerülniük a nagy terjedelmű, azonban a megfelelő tartalmat nélkülöző információk közzétételét is.

               (17)

               Az alkalmazandó kódexektől való eltérések és azok okainak megfelelő közzététele igen fontos ahhoz, hogy az érdekeltek megalapozott döntéseket hozhassanak a vállalkozásokkal kapcsolatban. Az ilyen közzététel mérsékli a vállalkozás igazgatói és részvényesei közötti információs aszimmetriát, ezáltal csökkenti az utóbbiakat terhelő nyomonkövetési költségeket. A vállalkozásoknak egyértelműen meg kell jelölniük, hogy a kódex mely ajánlásaitól tértek el, továbbá indokolniuk kell például az eltérés módját és okait, az ajánlástól való eltérésre vonatkozó határozat meghozatalának módját, az eltérés időtartamát, valamint az annak érdekében tett intézkedéseket, hogy a vállalkozás eljárása összhangban maradjon az ajánlás és a kódex célkitűzéseivel.

               (18)

               Az erre vonatkozó információk megadásakor a vállalkozásoknak kerülniük kell az általános nyelvhasználatot, és a vállalkozás azon konkrét körülményeire kell összpontosítaniuk, amelyek az ajánlástól való eltérést indokolják. Az indokolás felépítésének és megjelenésének lehetővé kell tennie a könnyű értelmezést és felhasználást. Ez megkönnyíti a részvényesek számára azt, hogy konstruktív párbeszédet folytassanak a vállalkozással.

               (19)

               A „betart vagy indokol” elv érvényesítése hatékony nyomon követést igényel, amely arra ösztönzi a vállalkozásokat, hogy tartsák be az alkalmazandó vállalatirányítási kódexet, vagy indokolják az attól való eltérést. A 2011. évi zöld könyv rámutatott, hogy a vállalkozások által közzétett vállalatirányítási nyilatkozatok nyomon követése a jelek szerint nem megfelelő, és csak néhány tagállam rendelkezik állami vagy más szakhatósággal a közzétett információk (különösen az indokolások) teljességének ellenőrzésére.

               (20)

               A vállalkozások által közzétett információk nyomon követésében különböző szereplők, köztük igazgatóságok, könyvvizsgálók és részvényesek vesznek részt. Az igazgatóságok és a részvényesek fontos szerepet játszanak továbbá a jó minőségű indokolások ösztönzésében. Így különösen a részvényesek által a vállalkozások tulajdonosaiként végzett nyomon követés jobb vállalatirányítási gyakorlatot eredményezhet.

               (21)

               A tagállamok és a vállalatirányítási kódexekért felelős szervek számára javasolt annak vizsgálata, hogy miképpen kaphatna több figyelmet az adott országban meglévő nyomonkövetési rendszerrel összefüggésben a vállalkozások által az eltérésekre vonatkozóan közzétett indokolások minősége. Az indokolások és általában a vállalatirányítási jelentéstétel minőségének javítása érdekében a vállalkozások és egyéb érdekeltek ösztönzésének egyéb eszközei is mérlegelhetők.

               (22)

               Az ajánlás nyomán hozott intézkedések hatékonysága érdekében a tagállamoknak fel kell hívniuk a nemzeti vállalatirányítási kódexekért felelős szervek, a tőzsdén jegyzett társaságok, valamint az egyéb érdekeltek figyelmét az ajánlásra. A tagállamoknak ezenkívül tájékoztatniuk kell a Bizottságot az ajánlással összhangban hozott intézkedésekről,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

      I. SZAKASZ

      Általános rendelkezések

               1.

               Ez az ajánlás iránymutatást kíván adni a tagállamok, a nemzeti vállalatirányítási kódexekért felelős szervek, a vállalkozások és egyéb érdekeltek számára. Az iránymutatás célja, hogy javítsa a vállalkozások által a 2013/34/EU irányelv 20. cikkének megfelelően közzétett vállalatirányítási nyilatkozatok általános minőségét, ezen belül pedig a vállalkozások által az alkalmazandó vállalatirányítási kódex ajánlásaitól való eltérés esetén közzétett indokolások minőségét.

               2.

               A vállalatirányítási kódexnek adott esetben célszerű egyértelműen megkülönböztetnie a kódex azon részeit, amelyektől eltérés nem lehetséges, a „betart vagy indokol” elv alapján alkalmazható részeket, valamint a teljes mértékben szabadon alkalmazható részeket.

      II. SZAKASZ

      A vállalatirányítási nyilatkozat minősége

               3.

               A 2013/34/EU irányelv 20. cikkének (1) bekezdése előírja a tőzsdén jegyzett társaságok számára, hogy vállalatirányítási nyilatkozatukban tegyenek közzé a vállalatirányítási rendszerük egyes szempontjaival kapcsolatos információkat.

               4.

               Annak érdekében, hogy a részvényesek, befektetők és egyéb érdekeltek számára javítsák az átláthatóságot, a 3. pontban említett területekkel kapcsolatos információkon kívül a vállalkozásoknak ismertetniük kell azt, hogy milyen módon alkalmazták a vállalatirányítási kódex érintett ajánlásait a részvényesek számára legfontosabb területeken.

               5.

               A 3. és 4. pontban említett információknak kellően egyértelműeknek, pontosaknak és átfogóaknak kell lenniük ahhoz, hogy a részvényesek, befektetők és egyéb érdekeltek pontos képet alkothassanak a vállalkozás irányításáról. Ezenkívül utalniuk kell a vállalkozás sajátos jellemzőire és helyzetére, például a vállalkozás méretére, struktúrájára, tulajdoni viszonyaira vagy egyéb lényeges vonásaira.

               6.

               A részvényesek, befektetők és egyéb érdekeltek könnyebb hozzáférését biztosítandó a vállalkozásoknak a 3. és 4. pontban említett információkat rendszeresen közzé kell tenniük a honlapjukon, és arra a vezetés beszámolójában hivatkozniuk kell akkor is, ha az információkat a 2013/34/EU irányelvben meghatározott egyéb módon is közzéteszik.

      III. SZAKASZ

      Az indokolás minősége a kódextől való eltérés esetén

               7.

               A 2013/34/EU irányelv 20. cikkének (1) bekezdése indokolás közzétételét írja elő a tőzsdén jegyzett társaságok számára a kötelezően alkalmazandó vagy a választásuk szerint alkalmazott kódex ajánlásaitól való eltérés esetén.

               8.

               A 7. pont alkalmazásában a vállalkozásoknak egyértelműen meg kell jelölniük azokat a konkrét ajánlásokat, amelyektől eltértek, és az egyes ajánlásoktól való valamennyi eltérésre vonatkozóan:

                           a)

                           ismertetniük kell az ajánlástól való eltérés módját;

                           b)

                           meg kell indokolniuk az eltérést;

                           c)

                           be kell mutatniuk az eltérésre vonatkozó határozat vállalkozáson belüli meghozatalának módját;

                           d)

                           amennyiben az eltérés időtartama korlátozott, jelezniük kell, hogy a vállalkozás mikor tervezi az adott ajánlásnak való megfelelést;

                           e)

                           adott esetben ismertetniük kell a megfelelés helyett hozott intézkedést és be kell mutatniuk, hogy az intézkedés milyen módon valósítja meg az adott ajánlás, illetve általában a kódex célkitűzését, vagy tisztázniuk kell, hogy az intézkedés milyen módon járul hozzá a vállalkozás jó vállalatirányításához.

               9.

               A 8. pontban említett információknak kellően egyértelműeknek, pontosaknak és átfogóaknak kell lenniük ahhoz, hogy a részvényesek, befektetők és egyéb érdekeltek értékelhessék egy adott ajánlástól való eltérés következményeit.
               Ezenkívül utalniuk kell a vállalkozás sajátos jellemzőire és helyzetére, például a vállalkozás méretére, struktúrájára, tulajdoni viszonyaira vagy egyéb lényeges vonásaira.

               10.

               Az eltérések indokolását egyértelműen, a részvényesek, befektetők és egyéb érdekeltek számára könnyen megtalálható módon fel kell tüntetni a vállalatirányítási nyilatkozatban. Ez történhet például az adott kódex ajánlásainak sorrendjében, vagy az eltérések indokolásának a vállalatirányítási nyilatkozat azonos szakaszába történő csoportosításával, amennyiben a vállalkozás az alkalmazott módszert egyértelműen meghatározza.

      IV. SZAKASZ

      Záró rendelkezések

               11.

               A vállalkozásoknak az adott vállalatirányítási kódex betartására, illetve az attól való eltérés jobb indokolására ösztönzése érdekében a meglévő nyomonkövetési rendszer keretében hatékony nemzeti szintű nyomon követés szükséges.

               12.

               A tagállamoknak fel kell hívniuk az ajánlásra a nemzeti vállalatirányítási kódexekért felelős szervek, a tőzsdén jegyzett társaságok, valamint az egyéb érdekeltek figyelmét. A Bizottság felkéri a tagállamokat, hogy az ezen ajánlásnak megfelelően hozott intézkedésekről legkésőbb 2015. április 13-ig adott tájékoztatással tegyék lehetővé a Bizottság számára a helyzet nyomon követését és értékelését.

               13.

               Ennek az ajánlásnak a tagállamok, a nemzeti vállalatirányítási kódexekért felelős szervek, a tőzsdén jegyzett társaságok, valamint az egyéb érdekeltek a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2014. április 9-én.

            a Bizottság részéről

         Michel BARNIER

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 182., 2013.6.29., 19. o.

      (2)  HL L 145., 2004.4.30., 1. o.

      (3)  COM(2011) 164; 2011.4.5.

      (4)  Az Európai Parlament 2012. március 29-i állásfoglalása a felelős vállalatirányítás uniós kereteiről (2011/2181(INI)).

      (5)  COM(2012) 740, 2012.12.12.


title: A Tanács ajánlása ( 2012. július 10. ) Görögország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról

text:
               24.7.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 219/38

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2012. július 10.)
   Görögország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról
   2012/C 219/11
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia révén azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), melyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Tanács 2011. július 12-én ajánlást (3) fogadott el Görögország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról.

               (4)

               A Bizottság 2011. november 23-án elfogadta a második éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció második európai szemeszterét.

               (5)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2012. február 15-én elfogadta a 2012. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2012. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (6)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án jóváhagyta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás normál feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án arra is felkérte az Euro Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.

               (8)

               Görögország 2012. április 12-én benyújtotta a 2012. évi nemzeti reformprogramját, költségvetési tervére vonatkozóan pedig hiányos információkat szolgáltatott, aminek oka a középtávú költségvetési stratégia folyamatban levő, de várhatóan rövidesen lezáruló aktualizálása. A görög hatóságok felkérést kapnak, hogy a középtávú költségvetési stratégia aktualizálásának lezárását követően hiánytalanul nyújtsák be a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága szerinti standard táblázatokat.

               (9)

               2012. február 21-én az eurocsoport elfogadta Görögország második gazdasági kiigazítási programját. Az egyedi gazdaságpolitikai feltételekről szóló egyetértési megállapodásban felvázolt gazdaságpolitika végrehajtása hozzásegíti Görögországot ahhoz, hogy GDP-arányos államadósságát 2020-ra 117 %-ra csökkentse. Az eurocsoport megállapodása értelmében a közszférabeli hitelezők a program keretében 2014-ig 130 milliárd EUR összegű finanszírozást nyújtanak Görögországnak az első finanszírozási programban lekötött összegek mellett.

               (10)

               A részletek felszabadításának előfeltétele a mennyiségi teljesítménykritériumoknak való megfelelés, valamint hogy kedvezően értékeljék a 2011. november 8-án (4) és 2012. március 13-án (5) módosított, Görögországnak a költségvetési felügyelet megerősítésére és elmélyítésére, valamint Görögországnak a túlzott hiány helyzetének orvoslásához szükségesnek ítélt mértékű hiánycsökkentésre irányuló intézkedések meghozatalára való felszólításáról szóló, 2011. július 12-i 2011/734/EU tanácsi határozatban (6) és az egyedi gazdaságpolitikai feltételekről szóló, 2012. március 14-én aláírt egyetértési megállapodásban meghatározott politikai feltételek tekintetében tett előrelépéseket.

               (11)

               Az Európai Pénzügyi Stabilitási Eszköz (EFSF) keretében 2012. március 19-én folyósították Görögország számára az új finanszírozási program első részletének (14,5 milliárd EUR) első kifizetését (5,9 milliárd EUR). Emellett Görögország a Nemzetközi Valutaalaptól (IMF) 1,6 millió EUR-hoz jutott. Az első és második program keretében Görögország a közszférabeli hitelezőktől 2012 májusáig 147,5 milliárd EUR-t kapott.

               (12)

               2010 és 2011 folyamán Görögország részleges előrelépést tett a kiigazítási program ambiciózus célkitűzéseinek megvalósítására. A végrehajtást azonban számos tényező akadályozta: politikai bizonytalanság, társadalmi elégedetlenség, a közigazgatás kapacitásával kapcsolatos problémák és mindenekelőtt a feltételezettnél lényegesen súlyosabb recesszió. Nem teljesültek fontos költségvetési célok, ami miatt 2010-ben és 2011-ben további konszolidációs intézkedések váltak szükségessé. Ennek ellenére Görögország képes volt jelentősen visszaszorítani államháztartási hiányát, amely a GDP 15,8 %-áról (2009) 2011-ben 9,1 %-ra csökkent.

               (13)

               A Bizottság 2012. április 18-án„Növekedés Görögországban” címmel közleményt fogadott el, amelynek célja azon pozitív hatás hangsúlyozása, amelyet a gazdasági kiigazítási program teljes körű és hatékony végrehajtása idézhet elő azáltal, hogy megteremti a növekedés, a befektetés és a társadalmi megújulás alapjait. E közlemény emlékeztet arra, hogy Görögország uniós és euroövezeti tagságának köszönhetően konkrét segítségre és támogatásra számíthat. Kiemeli, hogy a második gazdasági kiigazítási programban szereplő reformintézkedések célja a görög gazdaság növekedési és munkahely-teremtési potenciáljának helyreállítása és egy igazságosabb társadalom kialakítása. A közlemény felvázolja a Görögország rendelkezésére bocsátott széles körű pénzügyi támogatást, és hangsúlyozza, hogy Görögország partnerei és különösen a Bizottság készen állnak olyan eszközök feltárására, amelyek révén – továbbá gyors cselekvés, illetve uniós támogatás segítségével – maximalizálni lehet a rövid távon várt eredmények hatását.

               (14)

               A gazdasági válság és a későbbi költségvetési konszolidációs intézkedések nem hagyták érintetlenül Görögország azon képességét, hogy teljesítse az Európa 2020 célkitűzéseit, különösen a szociális vonatkozású célokat. Mindazonáltal a strukturális reformok, különösen a munkaerő-piaci reform, a különböző szektorok liberalizálása és az üzleti környezetet javító számos intézkedés hozzájárul a versenyképesség fokozásához, a termelékenység serkentéséhez, a foglalkoztatottság növeléséhez és a termelési költségek csökkentéséhez, ami pedig középtávon elősegíti majd a foglalkoztatottság emelését, illetve a szegénység és a társadalmi kirekesztés visszaszorítását. Görögország a gazdasági válság ellenére folytatta az Európa 2020 környezetvédelmi célkitűzéseinek elérésére irányuló erőfeszítéseit.

               (15)

               Folyamatban van a strukturális alapoknak a fiatalok foglalkoztatására és a (különösen a kis- és középvállalkozások [kkv-k]) versenyképességére összpontosító stratégiai átprogramozása. Az új intézkedések fokozott fellépést eredményeznek a foglalkoztatási startkártya, a képzések és szakmai képesítések, valamint a kkv-k forráshoz juttatása területén.

               (16)

               Görögország számos vállalást tett az Euro Plusz Paktum keretében. E vállalások, illetve a 2011-ben tett vállalások végrehajtása a foglalkoztatás támogatásához, a versenyképesség javításához, valamint az államháztartási fenntarthatóság és a pénzügyi stabilitás megerősítéséhez kapcsolódnak,

         AJÁNLJA, hogy Görögország:
   hajtsa végre a 2011. november 8-án és 2012. március 13-án módosított 2011/734/EU határozatban és az egyedi gazdaságpolitikai feltételekről szóló, 2012. március 14-én aláírt egyetértési megállapodásban előírt intézkedéseket.

      Kelt Brüsszelben, 2012. július 10-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         V. SHIARLY

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  2012-re érvényben tartja a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2012. április 26-i 2012/238/EU tanácsi határozat (HL L 119., 2012.5.4., 47. o.).

      (3)  HL C 213., 2011.7.20., 12. o.

      (4)  HL L 320., 2011.12.3., 28. o.

      (5)  HL L 113., 2012.4.25., 8. o.

      (6)  HL L 296., 2011.11.15., 38. o.


title: A Tanács ajánlása ( 2013. július 9. ) Németország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Németország 2012–2017-es időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről

text:
               30.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/33

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2013. július 9.)
   Németország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Németország 2012–2017-es időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről
   2013/C 217/09
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállami állam-, illetve kormányfők 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               A Tanács 2012. július 10-én ajánlást (3) fogadott el Németország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Németország 2012–2016-os időszakra vonatkozó stabilitási programját.

               (5)

               A Bizottság 2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindítja a gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2012. november 28-án a Bizottság a makrogazdasági egyensúlytalanságok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Németországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2013. február 7-én elfogadta a 2013. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2013. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (8)

               Németország 2013. április 12-én benyújtotta a 2013. évi nemzeti reformprogramját, 2013. április 17-én pedig a 2012–2017-es időszakra vonatkozó stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (9)

               A 2013. évi stabilitási programnak az 1466/97/EK rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy az államháztartás helyzete Németországban összességében rendezett, és a középtávú költségvetési cél teljesült. A programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A stabilitási program makrogazdasági előrejelzései a 2013–2014-es gazdasági növekedés üteme és szerkezete tekintetében nagyjából összhangban vannak a Bizottság szolgálatainak 2013. tavaszi előrejelzésével, és megfelelnek a Németország középtávú potenciális növekedési rátájára vonatkozó bizottsági becslésnek. A stabilitási programban felvázolt költségvetési stratégia célja annak biztosítása, hogy a középtávú költségvetési cél továbbra is teljesüljön. A stabilitási program megerősíti a GDP –0,5 %-ának megfelelő korábbi középtávú költségvetési célt. A középtávú költségvetési cél összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel. Németország 2012-ben strukturális költségvetési többletet ért el, és így teljesült a középtávú cél is. A stabilitási program szerint az (újraszámított) strukturális egyenleg (5) 2013-ban és 2014-ben pozitív marad, ami nagyjából összhangban van a Bizottság szolgálatainak 2013 tavaszi előrejelzésével és így mozgásteret teremt az automatikus stabilizátorok szabad érvényesüléséhez. Emellett Németország 2012-ben megfelelt a stabilitási és növekedési paktum által megállapított kiadási referenciaértéknek. A stabilitási programban szereplő adatok szerint az államháztartási kiadások növekedésének mértéke – a diszkrecionális bevételi intézkedések nélkül – 2013-ban meghaladja a kiadási referenciaértéket, 2014-ben pedig megfelel annak. A stabilitási program alapján a bruttó államadósság aránya 2013-ban a GDP 80,5 %-ára esik vissza, majd ezután csökkenő pályán marad.
               A túlzott hiány 2011. évi megszüntetését követően Németország átmeneti időszakban van az adósságkritériumnak való megfelelés szempontjából, és 2012-ben elegendő előrelépést tett ahhoz, hogy elérje azt. A stabilitási program terv szerinti végrehajtása esetén 2013-ban is elegendő előrelépést tesz majd az adósságkritériumnak való megfelelés felé, és az átmeneti időszak végén, 2014-ben eléri az adósságra vonatkozó referenciaértéket. Összességében a hiányra és az adósságra vonatkozó célok reálisnak tűnnek.

               (10)

               Németország csekély erőfeszítést tett az állami egészségügyre és a tartós ápolás-gondozásra fordított kiadások hatékonyságának növelése érdekében. Úgy tűnik, hogy az egészségügyben végrehajtott korábbi reformok és a tartós ápolás-gondozás idei reformja nem elegendő a jövőbeli várható költségnövekedés visszafogásához. Németország jó úton halad az oktatási és kutatási kiadásokkal összefüggő nemzeti cél teljesítése felé, de annak érdekében, hogy felzárkózzon a leginnovatívabb gazdaságokhoz, még ambiciózusabb további célokat kell előirányoznia.

               (11)

               Németország nem használja ki kellő mértékben a növekedést elősegítő bevételi forrásokat. A kedvezményes, jelenleg 7 %-os héakulcsnak ma már az áruk és szolgáltatások meglehetősen széles körére történő alkalmazása szűkíthető lenne, és a hatékonyság fokozása, az adóbeszedés és a csalás elleni küzdelem javítása érdekében felül kellene vizsgálni a héaigazgatást. A rendszeres vagyonadókból származó bevétel Németországban különösen alacsony, 2011-ben a GDP 0,5 %-án állt, míg az EU egészét tekintve ez 1,3 % volt. Mindez mozgástere lehet a helyi ingatlanadóból (Grundsteuer) származó bevételek növelésének, különösen az adóalap átértékelésével.

               (12)

               A múlt évi ajánlás óta volt némi előrelépés a kiegyensúlyozott költségvetésre vonatkozó alkotmányos szabály (adósságfék) végrehajtása terén, azonban úgy tűnik, hogy konkrét végrehajtási szabályokra van szükség a legtöbb tartományban annak biztosításához, hogy az adósságféket hatékonyan alkalmazzák az éves költségvetési eljárásban.

               (13)

               A pénzügyi ágazatban jelentős kiigazítás zajlott le és megerősítették a szabályozási és felügyeleti keretet. A Bizottság állami támogatással kapcsolatos határozatai továbbra is a tartományi bankok (Landesbanken) szerkezetátalakításának irányába hatnak. Úgy tűnik azonban, hogy változatlanul vannak kormányzati akadályai a bankszektor piac által irányított konszolidációjának, ami az egész ágazat általános hatékonyságát befolyásolja.

               (14)

               Németország csupán korlátozott mértékű intézkedéseket tett a második keresők munkavállalása ellen ható jelentős tényezők megszüntetése érdekében, az egész napos gyermekgondozási létesítmények és iskolák rendelkezésre állásának mértékét pedig tovább kell növelnie. Németország tett némi előrelépést a hátrányos helyzetű csoportok tanulmányi teljesítményének fokozása érdekében, de valamennyi tartománynak folytatnia kell az ambiciózus reformok megvalósítását egy olyan iskolarendszer kialakítása céljából, amely mindenki számára egyenlő esélyeket biztosít. Eddig korlátozottak voltak az alacsony jövedelműek magas adóterheinek csökkentésére irányuló lépések. A tartósan munkanélküliek munkaerő-piaci integrálásának javítására irányuló intézkedéseket fokozni kell. Németországnak többet kell tennie az alacsony bérekre kivetett magas adók és társadalombiztosítási járulékok csökkentése érdekében. További erőfeszítésekre van szükség ahhoz, hogy könnyebbé váljon az átmenet az egyes szerződéstípusok között, például a miniállások (minijob) más, tartósabb szerződéssé való átalakítása tekintetében, hogy elkerülhető legyen a munkaerő-piaci szegmentáció. Bár a reálbérek még mindig a 2000. évi szint alatt vannak, ami hozzájárult a munkanélküliségi ráta 8 %-ról 5,5 %-ra történő strukturális jellegű csökkenéséhez, időközben gyors emelkedésnek indultak, de ez nem befolyásolja hátrányosan a versenyképességet. Ugyanakkor növekedtek a bérkülönbségek.

               (15)

               Németország arra törekszik, hogy minimalizálja az energiarendszer átalakításának általános gazdasági költségeit. Mindez bizonyos kezdeti eredményre vezetett, de az általános kiadások tovább nőttek, és továbbra is jelentős kockázatok, valamint esetleges hatékonysági hiányosságok léphetnek fel. Németország jelentős erőfeszítéseket tesz az energiahálózatok kiterjesztésének felgyorsítása céljából. A nemzeti energiapolitika összehangolása a szomszédos országok politikájával nem kielégítő mértékű.

               (16)

               2012 óta nem változott lényegesen a helyzet a szolgáltatási ágazatokban, és változatlanul fennállnak az egyes szakmai tevékenységek megkezdésére és gyakorlására vonatkozó korlátozások. A belépést akadályozó indokolatlan korlátozások felszámolásával Németországnak nagyobb mértékben meg kell nyitnia szolgáltatási ágazatát, ami alacsonyabb árakhoz vezetne és a csekélyebb jövedelmű csoportok számára megfizethetőbbé tenné a szolgáltatásokat. Számos kézműipari ágazatban, többek között az építőiparban még mindig előírás, hogy vállalkozás folytatásához ún. mesterlevéllel vagy azzal egyenértékű képzettséggel kell rendelkezni. Az építőiparban a kereskedelmi kommunikáció és az engedélyezési eljárások tekintetében is korlátozások vannak. Számos szakmai szolgáltatás a jogi formára és részesedésre vonatkozó követelmények hatálya alá tartozik. Németországnak meg kell vizsgálnia, hogy ugyanazok a közérdekű célok nem érhetők-e el kevésbé szigorú szabályozással. A tartományonként eltérő szabályozási rendszerek is arra utalnak, hogy van még mozgástér ahhoz, hogy további erőfeszítéseket tegyenek a kevésbé megterhelő szabályozási módszerek meghatározása és azoknak az egész országra való kiterjesztése érdekében, így csökkentve a bürokráciát a vállalkozói szektorban. A vasúti ágazatban a verseny alacsony szinten maradt. Ami a közbeszerzéseket illeti, a német hatóságok által az uniós közbeszerzési jogszabályoknak megfelelően közzétett közbeszerzési szerződések értéke rendkívül alacsony. A versenykorlátozások elleni törvény módosítását magában foglaló jogalkotási folyamat még nem zárult le. A kiskereskedelmi ágazatban a tervezésre vonatkozó szabályok jelentős mértékben korlátozzák a piacra lépést.

               (17)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Németország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a nemzeti reformprogramot és a stabilitási programot. Figyelembe vette nemcsak a programok Németország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (18)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és arról alkotott véleményét (6) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (19)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euroövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését is, amely alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon országokhoz, amelyek pénzneme az euro (7). Németországnak, amelynek pénzneme ugyancsak az euro, az említett ezen ajánlások teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is gondoskodnia kell,

         AJÁNLJA, hogy Németország 2013–2014-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A terveknek megfelelően tartson fenn rendezett költségvetési egyenleget, ami a programidőszakban biztosítja a középtávú költségvetési célnak való megfelelést. Az egészségügyre és a tartós ápolás-gondozásra fordított állami kiadások hatékonyságának növelését célzó további erőfeszítések, többek között az ellátás jobb integrációja, valamint a megelőzésre, a rehabilitációra és a független életvitelre való nagyobb összpontosítás révén folytassa a növekedést ösztönző konszolidációt. Javítsa az adórendszer hatékonyságát, mindenekelőtt a héaalap szélesítésével és a helyi ingatlanadó alapjának átértékelésével; használja ki a rendelkezésre álló mozgásteret annak érdekében, hogy a közigazgatás minden szintjén az eddigieknél nagyobb mértékben és hatékonyabb módon eszközöljön növekedést előmozdító kiadásokat az oktatás és a kutatás területén. Következetes módon hajtsa végre az adósságféket valamennyi tartományban, időben történő és releváns ellenőrzési eljárások és korrekciós mechanizmusok biztosításával.

               2.

               Tartson fenn olyan feltételeket, amelyek lehetővé teszik a belföldi keresletet erősítő bérnövekedést. E célból csökkentse a magas adókat és társadalombiztosítási járulékokat, különösen az alacsony jövedelműek esetében, és fokozza a hátrányos helyzetű csoportok tanulmányi teljesítményét. Tartson fenn megfelelő aktivizálási és integrációs intézkedéseket, különösen a tartósan munkanélküli személyek tekintetében. Könnyítse meg a nem szabványos foglalkoztatási formák (például a miniállások) átalakítását tartósabb foglalkoztatási formává. Tegyen intézkedéseket a munkára való ösztönzés és a munkavállalók foglalkoztathatóságának javítása céljából, különösen a második keresők és az alacsony képzettségűek esetében, szem előtt tartva jövedelmük növelését is; ennek érdekében szüntesse meg a második keresők foglalkoztatását hátráltató tényezőket, és bővítse tovább az egész napos gyermekgondozási létesítmények és iskolák rendelkezésre állását.

               3.

               Javítsa az energiapolitika összehangolását a szomszédos országok politikájával és minimalizálja az energiarendszer átalakításának általános költségeit, mindenekelőtt a megújuló energiaforrásokkal összefüggő célok teljesítésére irányuló energiapolitikai eszközök költséghatékonyságának további felülvizsgálata révén, és folytassa a nemzeti és több országot érintő villamosenergia- és gázhálózatok kiterjesztésének felgyorsítására irányuló erőfeszítéseket.

               4.

               Tegyen intézkedéseket a szolgáltatási ágazatokban a verseny további ösztönzése érdekében, többek között az egyes kézműipari, különösen az építőipari és szakmai szolgáltatások terén, a növekedés belföldi forrásainak élénkítése céljából. Sürgősen tegyen intézkedéseket a közbeszerzés keretében odaítélt állami szerződések értékének jelentős mértékű növelése érdekében. Fogadja el és hajtsa végre a versenyjog érvényesítésének javítására irányuló jogalkotási reformokat a versenykorlátozások tekintetében. Szüntesse meg a tervezésre vonatkozó azon korlátozásokat, amelyek indokolatlanul akadályozzák a piacra lépést a kiskereskedelmi ágazatban. Tegyen további intézkedéseket a vasúti piacokon még érvényesülő versenykorlátozás megszüntetése érdekében. Folytassa a bankszektor konszolidációjára irányuló erőfeszítéseket, többek között az irányítási keret javításával.

      Kelt Brüsszelben, 2013. július 9-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         R. ŠADŽIUS

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2013. április 22-i 2013/208/EU tanácsi határozat (HL L 118., 2013.4.30., 21. o.) alapján 2013-ra is érvényben marad.

      (3)  HL C 219., 2012.7.24., 35. o.

      (4)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (5)  A Bizottság szolgálatai által a programban megadott információk alapján, a közösen elfogadott módszertan alkalmazásával újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése értelmében.

      (7)  Lásd e Hivatalos Lap 97. oldalát.


title: A Tanács ajánlása (2005. március 8.) a Bizottság számára az Európai Fejlesztési Alap (9. EFA) 2003. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében adandó felmentésről

text:
               23.3.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 77/11

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2005. március 8.)
   a Bizottság számára az Európai Fejlesztési Alap (9. EFA) 2003. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében adandó felmentésről
   (2005/253/EK)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel a 2000. június 23-án Cotonouban aláírt AKCS-EK partnerségi megállapodásra (1),
   tekintettel az AKCS-EK partnerségi megállapodás pénzügyi jegyzőkönyve alapján nyújtandó közösségi támogatás finanszírozásáról és adminisztrációjáról szóló belső megállapodásra (2), amely létrehozta többek között a kilencedik Európai Fejlesztési Alapot (9. EFA) és különösen az említett megállapodás 32. cikkének (3) bekezdésére,
   tekintettel a 9. Európai Fejlesztési Alapra alkalmazandó 2003. március 27-i pénzügyi szabályzatra (3) és különösen annak 96–103. cikkére,
   megvizsgálva a 9. EFA műveleteire vonatkozó 2003. december 31-i bevételi és kiadási kimutatást, illetve eredmény-kimutatást, valamint a Számvevőszéknek a 2003. pénzügyi évre vonatkozó jelentését, a Bizottság válaszaival együtt (4),
   mivel:

               (1)

               a fenti belső megállapodás 32. cikkének (3) bekezdése szerint a Bizottság számára a 9. EFA pénzgazdálkodása tekintetében a felmentést az Európai Parlamentnek kell megadnia, a Tanács ajánlására;

               (2)

               a 2003. pénzügyi év során a Bizottság a 9. EFA műveleteit összességében kielégítően hajtotta végre,

         JAVASOLJA,
   hogy az Európai Parlament adjon felmentést a Bizottságnak a 9. EFA 2003. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2005. március 8-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         J.-C. JUNCKER

      (1)  HL L 317., 2000.12.15., 3. o.

      (2)  HL L 317., 2000.12.15., 355. o.

      (3)  HL L 83., 2003.4.1., 1. o.

      (4)  HL C 293., 2004.11.30., 315. o.