               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.1.18.
            COM(2019) 16 final
            Ajánlás
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az ipari termékekre kivetett vámok eltörléséről szóló, az Amerikai Egyesült Államokkal kötendő megállapodásra irányuló tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásról

               INDOKOLÁS

               1.AZ AJÁNLÁS HÁTTERE

               •Az ajánlás okai és céljai

               2018. július 25-én az Európai Bizottság elnöke és az Amerikai Egyesült Államok elnöke megegyezett arról, hogy az Amerikai Egyesült Államok és az Európai Unió közötti kereskedelmi kapcsolatok új szakaszát kezdik meg azzal a céllal, hogy egyszerűsítsék a kereskedelmi eljárásokat, és hogy elkerülhető legyen a kereskedelmi feszültségek fokozódása.

               2018. július 25-én közös nyilatkozatot fogadtak el, amely az ipari termékekre kivetett vámok eltörlését célzó együttműködésről; a szabályozási kérdések és a szabványok terén folytatandó fokozottabb együttműködésről; a szójabab-kereskedelemre vonatkozó eljárások egyszerűsítéséről; valamint az Európai Unió energiaellátásának fokozottabb diverzifikálása érdekében a cseppfolyósított földgáz (LNG) kereskedelmének növeléséről szól. A két elnök megegyezett arról is, hogy egyesítik erőiket az európai és amerikai vállalkozások tisztességtelen globális kereskedelmi gyakorlatokkal szembeni megfelelőbb védelme céljából, továbbá hogy szorosan együttműködnek a hasonló gondolkodású partnerekkel a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) reformja érdekében.

               E közös menetrend megvalósítása érdekében létrejött az EU–Egyesült Államok főtisztviselői munkacsoport, melytől többek között azt kérték, hogy határozzon meg a kereskedelmi kapcsolatokat megkönnyítő rövid távú intézkedéseket. Megállapodtak, hogy a közös nyilatkozat végrehajtásának folyamata során az Európai Unió és az Egyesült Államok teljes mértékben tiszteletben tartja e megállapodás szellemiségét, kivéve, ha valamelyik fél felmondja a tárgyalásokat. A két fél egyetértett abban is, hogy szándékukban áll megoldani az acélra és alumíniumra kivetett vámok kérdését.

               Az Európai Bizottság elkötelezett a 2018. július 25-i közös nyilatkozat jóhiszemű végrehajtása mellett. A Bizottság felfüggeszti az Egyesült Államokkal folytatott tárgyalásokat, amennyiben az Egyesült Államok nem tartja tiszteletben a 2018. július 25-én tett azon kötelezettségvállalását, miszerint tartózkodni fog a kereskedelem kibővítéséről szóló törvény 232. szakasza szerinti, az EU ellen irányuló új intézkedések elfogadásától. A Bizottság abban az esetben is felfüggesztheti a tárgyalásokat, ha az USA az 1974. évi kereskedelmi törvény 301. szakasza vagy bármely más hasonló amerikai jogszabály alapján fogad el az uniós export ellen irányuló kereskedelmi korlátozásokat.

               A vámok eltörlésére irányuló tárgyalások célja az lesz, hogy az ipari termékekre kivetett valamennyi vámot kölcsönös alapon eltöröljék. A cél, hogy a vámok jelentős részét a megállapodás hatálybalépésekor töröljék el, majd azokat rövid átmeneti időszakon belül teljesen kivezessék. Az ipari termékek a WTO mezőgazdasági megállapodásának I. mellékletében szereplők kivételével valamennyi árut magukban foglalják. Bizonyos termékek különös érzékenységei figyelembe vehetők. Ebben az összefüggésben az EU kész arra, hogy figyelembe vegye az USA esetleges érzékenységeit bizonyos autóipari termékek tekintetében.

               Az EU és az USA a világ legnagyobb és leginkább integrált gazdaságai, messzire visszanyúló közös kereskedelmi múlttal és hasonló szintű gazdasági fejlettséggel. Az USA a legnagyobb exportcélország az uniós ipari termékek számára, és a második legnagyobb exportőre az EU-ba behozott ipari termékeknek (Kína után). Az EU és az USA közötti teljes árukereskedelem értéke 2017-ben 633 milliárd EUR volt, amely legnagyobbrészt ipari termékeket jelentett (az ipari termékek kereskedelme 598 milliárd EUR-t tett ki, melyből 166 milliárd EUR-t képviselt a gépek és berendezések kereskedelme). Mintegy 4,7 millió uniós munkahely köthető az USA-ba irányuló exportra történő termeléshez. Az ipari termékek teszik ki az USA-val folytatott árukereskedelmünk döntő többségét (az uniós export 94 %-át és az uniós import 95 %-át). Az EU és az USA közötti árukereskedelem az elmúlt 10 év során folyamatosan nőtt.

               Általában véve az EU és az USA is alacsony vámokat alkalmaz az ipari termékek tekintetében. A nem mezőgazdasági termékekre kivetett legnagyobb kedvezményes vámtételek számtani átlaga az EU esetében 4,2 %, az USA esetében pedig 3,1 %. Bár az alkalmazott vámtarifaszintek viszonylag alacsonyak, kereskedelmi kapcsolataink puszta mérete miatt az ipari termékekre kivetett összes vám eltörlése jelentős hatást gyakorolna a vállalkozásokra és a fogyasztókra az Atlanti-óceán mindkét oldalán.

               A MIRAGE nevű általános egyensúlyi matematikai modellen alapuló belső elemzésből kiderült, hogy az ipari termékekre kivetett vámok eltörlése a két fél számára nagyjából egyenlő mértékű előnyökkel járna a bilaterális kereskedelem növekedésének köszönhetően. Az USA-ba irányuló uniós áruexport 10 %-kal növekedne, az EU-ba irányuló amerikai export pedig 13 %-kal emelkedne.

               Az ipari termékekre kivetett vámok eltörlése különösen a kis- és középvállalkozások (kkv-k) számára eredményezne jelentős gazdasági hasznot, mely vállalkozásokat aránytalan mértékben terhelik a termékek forgalomba hozatalához kapcsolódó költségek. A költségcsökkentés – a vámok eltörlése miatt keletkező is – versenyképesebbé teheti az exportot a kkv-k számára, és akár el is döntheti azt a kérdést, hogy érdemes-e exportálniuk vagy sem.

               •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

                  Ezen ajánlás hatálya a 2018. július 25-i közös nyilatkozatnak csak arra a részére terjed ki, amely az ipari termékekre kivetett vámok eltörlésére vonatkozik. A közös nyilatkozatot kivételes körülmények között fogadták el azzal a céllal, hogy elkerüljék az EU és az Egyesült Államok közötti kereskedelmi feszültségek fokozódását.

                  Az USA-val kialakult kereskedelmi feszültségek enyhítésének célkitűzése teljes mértékben összhangban áll az Európai Unióról szóló szerződéssel (EUSZ), mely szerint az Európai Unió előmozdítja valamennyi ország bekapcsolódását a világgazdaságba, egyebek mellett a nemzetközi kereskedelemben érvényesülő korlátozások fokozatos megszüntetése révén
                     1
                  .

                  A vámok eltörléséről az USA-val folytatandó tárgyalások megkezdésére vonatkozó ajánlás semmilyen körülmények között nem értelmezhető annak jeleként, hogy a Bizottság hajlandó lenne eltérni jelenlegi, „A mindenki számára előnyös kereskedelem: a felelősebb kereskedelem- és beruházáspolitika felé” című bizottsági közleményben
                     2
                   szereplő kereskedelmi és beruházási szakpolitikáitól.

               •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival

                  Az ajánlás összhangban áll az Unió egyéb szakpolitikáival.

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

               •Jogalap

                  Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 207. cikke (3) bekezdése és (4) bekezdésének első albekezdése, összefüggésben 218. cikkének (3) és (4) bekezdésével.

               Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén)

                  Az EUSZ 5. cikkének (3) bekezdése értelmében a szubszidiaritás elve nem alkalmazandó a kizárólagos uniós hatáskör alá tartozó területekre. A közös kereskedelempolitika szerepel az EUMSZ 3. cikkében felsorolt, az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozó területek között. Ez a szakpolitika kiterjed a kereskedelmi megállapodásokról – többek között az EUMSZ. 207 cikkének megfelelően – folytatott tárgyalásokra is.

               •Arányosság

                  A Bizottság ajánlása összhangban áll az arányosság elvével, és szükséges azon célkitűzésünk fényében, hogy enyhítsük az USA-val kialakult kereskedelmi feszültségeket.

               •A jogi aktus típusának megválasztása

                  Az Európai Unió Tanácsának határozata.

               3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

               •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése / célravezetőségi vizsgálata

                  Tárgytalan

               •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése / célravezetőségi vizsgálata

               Tárgytalan

               •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk

               2012 óta jelentős számú konzultációt tartottak az érdekelt felekkel a vámok eltörlésének lehetséges előnyeiről. Számos meghallgatást és civil társadalmi párbeszédet szerveztek. Ez az ajánlás kiegészíti az Európai Parlament által és az uniós tagállamokban szervezett nyilvános vitákat.

               •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása

               Jelentős mennyiségű szakértői véleményt gyűjtöttek össze az EU és az USA közötti vámok eltörléséből adódó lehetséges nyereségekről már a 2012 óta folytatott korábbi konzultációs tevékenységek során (lásd a következő honlapon elérhető linkeket és dokumentumokat:

                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/cfm/doclib_section.cfm?sec=146

               .

               •Hatásvizsgálat

               Az EU és az USA közötti kereskedelmi feszültségek enyhítése érdekében való gyors előrehaladás politikai szükségessége miatt – amit a Bizottság elnöke jelzett az USA elnökével való találkozóját követően, és amit az Európai Tanács is jóváhagyott 2018. május 16-i szófiai informális találkozóján – az ajánlás felmentést kapott a formális hatásvizsgálati eljárás alól.

               •Alapjogok

                  Az ajánlás összhangban áll az uniós szerződésekkel és az Európai Unió Alapjogi Chartájával.

               4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

                  A vámok eltörléséről szóló megállapodás negatív hatást fog gyakorolni az EU költségvetésére az ipari termékekre kivetett vámok eltörléséből adódóan elmaradó, mintegy 2,2 milliárd EUR-t kitevő (2017. évi adat) vámbevételek formájában. Közvetett pozitív hatások várhatók a hozzáadottérték-adóhoz és más adókhoz köthető bevételek növekedésének, valamint a bruttó nemzeti jövedelem növekedésének formájában.

               5.EGYÉB ELEMEK

               •Az eljárás ismertetése

               Az EU nevében a Bizottság fog tárgyalni. A Bizottság javasolja, hogy az EUMSZ 218. cikke (4) bekezdésének megfelelően az Európai Unió Tanácsa a Kereskedelempolitikai Bizottságot jelölje ki azon bizottságként, amellyel a tárgyalások során egyeztetni kell.

               Az EUMSZ 218. cikke (10) bekezdésének megfelelően az Európai Parlamentet az eljárás minden szakaszában tájékoztatni fogják.

               A Bizottság közvetlenül az elfogadást követően nyilvánosan hozzáférhetővé fogja tenni ezt az ajánlást és mellékletét.

               A Bizottság azt ajánlja, hogy a tárgyalási irányelveket a Tanács általi elfogadásukat követően haladéktalanul tegyék nyilvánossá.

               Ajánlás

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az ipari termékekre kivetett vámok eltörléséről szóló, az Amerikai Egyesült Államokkal kötendő megállapodásra irányuló tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikke (3) bekezdésére és (4) bekezdésének első albekezdésére, összefüggésben a 218. cikk (3) és (4) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A Tanács felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy az Európai Unió nevében az ipari termékekre kivetett vámok eltörléséről szóló megállapodásra irányuló tárgyalásokat kezdjen az Amerikai Egyesült Államokkal.

               2. cikk

               A tárgyalásokat a mellékletben foglalt tanácsi tárgyalási irányelvek alapján kell lefolytatni.

               3. cikk

               A Bizottság a tárgyalásokat a(z) [a Tanács által beillesztendő különbizottság]-gal egyeztetve folytatja le.

               4. cikk

               Ezt a határozatot és mellékletét az elfogadásukat követően azonnal hozzáférhetővé teszik a nyilvánosság számára.

               5. cikk

               Ennek a határozatnak a Bizottság a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        Az EUSZ 21. cikke (2) bekezdésének e) pontja.

                     (2)

                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2015/october/tradoc_153846.pdf

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.1.18.
            COM(2019) 16 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            AjánlásA Tanács határozata
            az ipari termékekre kivetett vámok eltörléséről szóló, az Amerikai Egyesült Államokkal kötendő megállapodásra irányuló tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásról

               MELLÉKLET

               IRÁNYELVEK AZ AMERIKAI EGYESÜLT ÁLLAMOKKAL AZ IPARI TERMÉKEKRE KIVETETT VÁMOK ELTÖRLÉSÉRŐL SZÓLÓ MEGÁLLAPODÁSRÓL FOLYTATANDÓ TÁRGYALÁSOKHOZ

               A megállapodás jellege és hatálya

               1.A megállapodásnak rendelkeznie kell az ipari termékekre
                  1
                kivetett vámok kölcsönös eltörléséről a Felek között.

               2.A megállapodás teljes mértékben meg kell, hogy feleljen a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) szerinti szabályoknak és kötelezettségeknek.

               Célkitűzések

               3.A megállapodás célja az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti kereskedelem növelése azzal a céllal, hogy új, munkahelyeket és növekedést teremtő gazdasági lehetőségek jöjjenek létre a nagyobb piacra jutás eredményeképpen, az ipari termékekre kivetett vámok kölcsönös eltörlésének köszönhetően.

               A megállapodás tartalma

               Vámok, valamint a behozatalra és a kivitelre vonatkozó egyéb előírások

               4.A megállapodás célja, hogy az ipari termékekre kivetett valamennyi vámot kölcsönös alapon eltöröljék. A cél, hogy a vámok jelentős részét a megállapodás hatálybalépésekor töröljék el, majd azokat rövid átmeneti időszakon belül teljesen kivezessék. Figyelembe kell venni a bizonyos termékekre vonatkozó különös érzékenységeket a 2018. július 25-i közös nyilatkozatnak megfelelően. Az exportra kivetett minden olyan vámot, adót vagy díjat, valamint a másik Fél exportjára alkalmazott mennyiségi korlátozást vagy engedélyezési előírást el kell törölni a megállapodás alkalmazásától kezdve, amelyet nem igazolnak a megállapodás szerinti kivételek. A megállapodás nem sérti a Felek ahhoz való jogát, hogy a WTO-egyezmény szerinti megfelelő védintézkedéseket, dömpingellenes intézkedéseket vagy kiegyenlítő intézkedéseket tegyenek.

               Származási szabályok

               5.A tárgyalások során törekedni kell az Európai Unió és az Egyesült Államok származási szabályokkal kapcsolatos, a származási eljárásokra is kiterjedő megközelítésének összeegyeztetésére olyan módon, amely egyszerűsíti a két Fél közötti kereskedelmi eljárásokat, valamint figyelembe veszi az Európai Unióban a preferenciális származási szabályokkal kapcsolatban született legújabb fejleményeket és az Európai Unió gazdasági szereplőinek érdekeit.

               Intézményi keret

               6.A megállapodásnak a végrehajtását nyomon követő intézményi keretet kell kialakítania.

               Vitarendezés

               7.A megállapodásnak megfelelő vitarendezési mechanizmust kell magában foglalnia annak biztosítása érdekében, hogy a Felek betartsák a kölcsönös beleegyezéssel megállapított szabályokat.

               Záró rendelkezések

               8.A megállapodásba rendelkezést kell foglalni, amely lehetővé teszi az Európai Unió számára a lényegében azonos engedmények vagy kötelezettségek alkalmazásának egyoldalú felfüggesztését, amennyiben az Egyesült Államok bármilyen Európai Unió ellen irányuló intézkedést fogad el a kereskedelem kibővítéséről szóló törvény 232. szakasza, a 1974. évi kereskedelmi törvény 301. szakasza vagy bármely más hasonló amerikai jogszabály alapján.

               9.A megállapodásnak az Európai Unió valamennyi hivatalos nyelvén egyaránt hitelesnek kell lennie, és e célból nyelvi záradékot kell magában foglalnia.

               A tárgyalások folytatása

               10.A Bizottság felfüggeszti az Egyesült Államokkal folytatott tárgyalásokat, ha az Egyesült Államok nem tartja tiszteletben a 2018. július 25-én tett azon kötelezettségvállalását, miszerint a tárgyalások során tartózkodni fog a kereskedelem kibővítéséről szóló 1962. évi törvény 232. szakasza szerinti, az Európai Unió ellen irányuló új intézkedések elfogadásától. A Bizottság abban az esetben is felfüggesztheti a tárgyalásokat, ha az Amerikai Egyesült Államok az 1974. évi kereskedelmi törvény 301. szakasza vagy bármely más hasonló amerikai jogszabály alapján fogad el az európai uniós export ellen irányuló kereskedelmi korlátozásokat.

               11.A tárgyalások lezárását megelőzően a Bizottság igazolja, hogy az Egyesült Államok feloldott minden, a kereskedelem kibővítéséről szóló 1962. évi amerikai törvény 232. szakasza szerinti, az Európai Unióból származó acél- és alumíniumkivitelre vonatkozó intézkedést.

                     (1)

                        Az ipari termékek a WTO mezőgazdasági megállapodásának I. mellékletében szereplők kivételével valamennyi árut magukban foglalják.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2017.4.19.
            COM(2017) 191 final
            Ajánlás
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió és a Marokkói Királyság között létrejött megállapodás jegyzőkönyveinek kiigazítására irányuló tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásról

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               •A javaslat indokai és céljai

                  Az elmúlt közel fél évszázad során az EU és Marokkó gazdag és sokrétű partnerség alakult ki, amelynek köszönhetően 2008-ban Marokkó – a kétoldalú kapcsolatok szilárdságára építve és a közös célok megvalósítása iránti kölcsönös ambíciók és elkötelezettség jeléül – „kiemelt partneri” státuszt nyert el.

                  Az EU mindeközben következetesen hangsúlyozta elkötelezettségét a nyugat-szaharai konfliktus megoldása mellett. Az EU teljes mértékben támogatja az ENSZ főtitkára, illetve az általa kijelölt személyes megbízott által annak érdekében kifejtett erőfeszítéseket, hogy segítsenek a feleknek olyan igazságos, tartós és kölcsönösen elfogadható politikai megoldást találni, amely az Egyesült Nemzetek Alapokmányában lefektetett elveknek és céloknak megfelelő megállapodások keretében biztosítja Nyugat-Szahara népességének önrendelkezését – az ENSZ Biztonsági Tanácsának határozataival, köztük a 2152. számú (2014-es) és a 2218. számú (2015-ös) határozattal összhangban.

               Egyes vámkedvezmények biztosítása érdekében ez a javaslat bizonyos módosításokat terjeszt elő az egyrészről az Európai Közösségek és azok tagállamai, másrészről a Marokkói Királyság közötti társulás létrehozásáról szóló euromediterrán megállapodás (a továbbiakban: EU–Marokkó társulási megállapodás, avagy: társulási megállapodás) 4. jegyzőkönyvéhez
                  1
                és 1. jegyzőkönyvéhez
                  2
               , tekintettel arra, hogy az Európai Bíróság a C-104/16 P sz. ügyben hozott, 2016. december 21-i ítéletében úgy rendelkezett, hogy az EU–Marokkó társulási és mezőgazdasági megállapodások Nyugat-Szaharára nem alkalmazandók.

               A Bíróság említett ítéletét megelőzően a társulási megállapodásban és annak jegyzőkönyveiben foglalt kereskedelmi kedvezményeket a gyakorlatban alkalmazták az önkormányzattal nem rendelkező területnek minősülő Nyugat-Szaharából származó termékekre is. A Bíróság ítéletét követően azonban ezek a gyakorlatok csak abban az esetben tarthatók fent, ha a „származó termékekről” szóló 4. jegyzőkönyv olyan módosítására kerül sor, amely lehetővé teszi, hogy a Nyugat-Szaharából származó termékek a Marokkóból származó termékekkel egyenlő elbánásban részesüljenek. A Bíróság ítélete bizonytalanságot teremtett a piacokon, ami hatással volt a kétoldalú kereskedelmi kapcsolatokra.

               Ezen ajánlás célja, hogy a Bizottság felhatalmazást kapjon tárgyalások folytatására a Nyugat-Szaharáról származó termékek részére nyújtott kedvezményeknek a múltbeli gyakorlathoz hasonló, folytatólagos biztosításához szükséges jogalap megteremtéséről. Mivel a mezőgazdasági és halászati termékek uniós piacán nyújtott, szóban forgó kereskedelmi kedvezményeket a társulási megállapodás 1. jegyzőkönyve rögzíti, az említett jegyzőkönyv alkalmazási körét is pontosítani kell. Így a kereskedelemben elkerülhetők lesznek a fennakadások, illetve az uniós piacokhoz való hozzáférés szintje is stabil marad, mivel nem kerül sor új kedvezmények nyújtására. A társulási megállapodás vonatkozó jegyzőkönyveinek módosítását a későbbiekben adott esetben magának a társulási megállapodásnak a módosítása egészítheti ki. Végezetül emlékeztetni kell arra, hogy az Európai Bíróság előtt függőben van két további, marokkói vonatkozású, az EU–Marokkó halászati partnerségi megállapodáshoz kapcsolódó eset (C-266/16 és T-180/14), amelyek kimenetele várhatóan további iránymutatást ad arról, hogy egy megállapodás milyen feltételekkel terjeszthető ki egy önkormányzattal nem rendelkező területre. Emellett minden ilyen megállapodás magától értetődő módon ideiglenesnek minősül mindaddig, amíg a konfliktusra az Egyesült Nemzetek keretében nem születik az ENSZ Biztonsági Tanácsának vonatkozó határozataival összhangban álló megoldás.

               •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

                  Ez az ajánlás teljes mértékben összhangban áll a jelenlegi kereskedelempolitikával, mivel a vámhatóságok a gyakorlatban eddig is alkalmaztak kedvezményeket a Marokkóból származó termékekként tanúsított nyugat-szaharai termékekre. A megállapodás nem teremt új kereskedelmi kedvezményeket Marokkó számára, mert célja egyszerűen a kedvezmények földrajzi hatályának kiterjesztése, nem pedig azok mértékének módosítása.

                  A javaslat összhangban van az európai szomszédságpolitika általános célkitűzéseivel, mivel a szoros együttműködés szellemében hozzájárul a kereskedelmi és gazdasági kapcsolatok javításához a déli szomszédságban. Egyúttal illeszkedik a Marokkó irányában alkalmazott általános uniós politikához is, amely szorosabbra kívánja fűzni a Marokkóval kialakított kiemelt partnerséget anélkül, hogy megelőlegezné a Nyugat-Szahara kérdésében az ENSZ égisze alatt zajló rendezési folyamat kimenetelét.

                  A kereskedelmi kedvezmények hatókörének szélesítése korábban sem volt példa nélküli, miután az EU–Marokkó társulási megállapodás tartalmaz két közös nyilatkozatot, amelyek értelmében Marokkónak a San Marino Köztársaságból és az Andorrából származó termékeket „a megállapodás értelmében a Közösségből származó termékekként kell elfogadnia”.

               •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival

                  Az EU álláspontja mindig is az volt, hogy a Marokkóval létrejött kétoldali megállapodások bizonyos feltételek mellett kiterjeszthetők Nyugat-Szaharára is. Ezt szemlélteti például a halászati partnerségi megállapodás, amely kifejezetten kiterjed a Nyugat-Szahara partjai menti vizekre is. A társulási megállapodás vonatkozó jegyzőkönyveinek módosítása egyúttal lehetővé teszi, hogy az uniós vámkedvezmények nyújtása a helyi népesség számára megvalósuló előnyök, illetve az emberi jogok érvényesülésének értékelésén alapuljon.

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

               •Jogalap

                  Ezen ajánlás jogalapja az Európai Unió működéséről szóló szerződés 218. cikkének (3) és (4) bekezdése.

               •Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén)

                  A közös kereskedelempolitika az Unió kizárólagos hatáskörébe tartozik (az EUMSZ 3. cikkének (1) bekezdése), és az EUSZ 5. cikke (3) bekezdésének értelmében a szubszidiaritás elve a kizárólagos hatáskörbe tartozó kérdésekben nem releváns.

               •Arányosság

                  Az ajánlás arányos választ kínál a szóban forgó kérdésekre. A megállapodás nem módosítaná az uniós piachoz való hozzáférés mértékét. A származásra vonatkozó szabályokat a társulási megállapodás jegyzőkönyve rögzíti; következésképpen ez utóbbi módosítása szükséges a célkitűzés megvalósításához és egy olyan, viszonylag gyors válaszlépés érdekében, amely anélkül szünteti meg a Marokkót érintő jelenlegi kereskedelmi bizonytalanságot, hogy megelőlegezné a Nyugat-Szahara kérdésében az ENSZ égisze alatt zajló rendezési folyamat, illetve a konfliktus végkimenetelét.

                  Ezért a tanácsi határozatra irányuló javaslat, amely felhatalmazást ad a Bizottságnak a társulási megállapodás „származó termékekről” szóló jegyzőkönyveinek kiigazításáról az Európai Unió és Marokkó között kötendő megállapodás letárgyalására, nem lépi túl a politikai célkitűzés teljesítéséhez szükséges és megfelelő mértéket.

               •A jogi aktus típusának megválasztása

                  A vonatkozó jegyzőkönyvek csak a két fél között létrejövő megállapodással módosíthatók. Ez utóbbi kiterjed a hatóságok között a kereskedelmi kedvezmények érvényesítéséhez szükséges együttműködésre is.

                  A megállapodás az EU és a Marokkó Királyság között folytatandó levélváltás formáját öltené.

               3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

               •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk

                  A Bizottság tájékozódó megbeszéléseket folytatott a marokkói hatóságokkal, valamint a Tanács megfelelő szervezeti keretein belül a tagállamokkal is.

                  A Bizottságnak törekednie kell annak biztosítására, hogy az érintett népesség megfelelő módon kivehesse részét a megállapodás előkészítéséből annak aláírása és megkötésre való előterjesztése előtt.

               •Hatásvizsgálat

                  Hatásvizsgálatra nem került sor, mivel az ajánlás ténylegesen egy olyan kedvezményes elbánás jogalapjának megteremtésére irányul, amelyet a Bizottság a gyakorlatban már az elmúlt évek során is következetesen alkalmazott a nyugat-szaharai termékekre. Mivel ennek megfelelően a piaci hozzáférés mértéke nem változik, a javaslatnak várhatóan nem lesz számottevő kereskedelmi hatása az árucsere-folyamatokra az elmúlt évekhez képest.

                  A Bizottság ugyanakkor a lehető legcélravezetőbb módon biztosítja, hogy az Unió az aláírás pillanatában és a későbbiek folyamán is figyelembe vehesse a Nyugat-Szahara fenntartható fejlesztése szempontjából releváns információkat, különös tekintettel a megállapodásnak a helyi népességre gyakorolt kedvező hatására, illetve a természeti erőforrások kiaknázására.

               •Alapjogok

                  A társulási megállapodás 2. cikke tartalmaz az emberi jogokra és az alapvető szabadságokra vonatkozó záradékot. A szóban forgó rendelkezés a megállapodás lényeges elemének minősül, tehát sérelme a megállapodás felfüggesztését eredményezheti. Biztosítani kell, hogy a jegyzőkönyvek alkalmazása összhangban legyen a társulási megállapodásnak az alapvető szabadságok és az emberi jogok érvényesülése szempontjából releváns rendelkezéseivel.

               4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

                  Az uniós vámbevételek tekintetében a javaslat várhatóan nem lesz hatással a költségvetésre a jelenlegi helyzethez képest, mivel a Nyugat-Szaharából származó termékek a gyakorlatban eddig is vámmentességet élveztek az EU-ba való behozatalkor.

               Ajánlás

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az Európai Unió és a Marokkói Királyság között létrejött megállapodás jegyzőkönyveinek kiigazítására irányuló tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 218. cikke (3) és (4) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               mivel:

               (1)Az egyrészről az Európai Közösségek és azok tagállamai, másrészről a Marokkói Királyság közötti társulás létrehozásáról szóló euromediterrán megállapodás (a továbbiakban: társulási megállapodás) 2000. március 1-jén lépett hatályba.

               (2)A C-104/16 P sz. ügyben hozott ítéletében a Bíróság egyértelművé tette, hogy a társulási megállapodás hatálya kizárólag a Marokkói Királyság területére terjed ki, az önkormányzattal nem rendelkező területnek minősülő Nyugat-Szaharára nem. Ugyanakkor a társulási megállapodás hatálybalépése óta a Nyugat-Szaharából származó, marokkói eredetűként tanúsított termékek az Unióba való behozatalukkor a társulási megállapodás megfelelő rendelkezéseiben előírt vámkedvezményekben részesültek.

               (3)Fontos tehát gondoskodni arról, hogy az évek során kifejlődött kereskedelmi folyamatok ne szakadjanak meg, de ugyanakkor megfelelően biztosítható legyen az emberi jogok védelme és az érintett területek fenntartható fejlődése.

               (4)Az Európai Unió támogatja az Egyesült Nemzetek arra irányuló erőfeszítéseit, hogy megtalálja a mindkét fél számára kölcsönösen elfogadható politikai megoldást, amely az Egyesült Nemzetek Alapokmányában lefektetett elveknek és céloknak megfelelően képes biztosítani Nyugat-Szahara népességének önrendelkezési jogát.

               (5)Ezért helyénvaló tárgyalásokat folytatni a társulási megállapodás vonatkozó jegyzőkönyveinek módosításáról.

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A Tanács felhatalmazza a Bizottságot, hogy az Unió nevében tárgyalásokat folytasson az Európai Unió és a Marokkói Királyság között létrejött társulási megállapodás jegyzőkönyveinek kiigazításáról szóló nemzetközi megállapodásról. A Tanács a Bizottságot jelöli ki a tárgyaló küldöttség vezetőjének, amelyben az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője is helyet kap.

               2. cikk

               A tárgyalási irányelveket a melléklet tartalmazza.

               3. cikk

               A tárgyalásokat a [a különbizottság neve a Tanács által beillesztendő] különbizottsággal konzultálva kell lefolytatni.

               4. cikk

               Ennek a határozatnak a Bizottság a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        Az euromediterrán megállapodáshoz csatolt 4. jegyzőkönyv a „származó termékek” fogalmának meghatározásáról és az igazgatási együttműködés módszereiről.

                     (2)

                        Az euromediterrán megállapodáshoz csatolt 1. jegyzőkönyv a Marokkói Királyságból származó mezőgazdasági termékeknek és feldolgozott mezőgazdasági termékeknek, valamint halaknak és halászati termékeknek az Európai Unióba történő behozatalára alkalmazandó rendelkezésekről.

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2017.4.19.
            COM(2017) 191 final
            MELLÉKLETEK
            a következőhöz:
            AJÁNLÁS – A TANÁCS HATÁROZATA
            az Európai Unió és a Marokkói Királyság között létrejött megállapodás jegyzőkönyveinek kiigazítására irányuló tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásról

               MELLÉKLETEK

               TÁRGYALÁSI IRÁNYELVEK

               az Európai Unió és a Marokkói Királyság között létrejött társulási megállapodás jegyzőkönyveinek kiigazításáról az Európai Unió és a Marokkói Királyság között kötendő megállapodáshoz

               A tárgyalásnak az Európai Unió és a Marokkói Királyság között kialakított kiemelt partnerségen kell alapulnia, és arra kell törekednie, hogy e partnerség eszköztárát hozzáigazítsa a felek azon kölcsönös szándékához, hogy tovább erősítsék e partneri viszonyt, melynek a társulási megállapodás és annak jegyzőkönyvei szerves részét képezik.

               A Bizottságnak biztosítania kell, hogy a Nyugat-Szaharából származó termékek részesülhessenek az EU–Marokkó társulási megállapodásban és jegyzőkönyveiben biztosított kereskedelmi kedvezményekben. A tárgyalások további vámkedvezményekre nem terjednek ki. A Bizottságnak biztosítania kell továbbá, hogy a megállapodás kifejezetten rendelkezzen egy olyan megfelelő keret és folyamat létrehozásáról, mely lehetővé teszi a felek számára, hogy rendszeres információcsere alapján értékelni tudják a megállapodás hatását annak végrehajtása során, illetve megvitassák zökkenőmentes működésének esetleges akadályait.

               Ez a társulási megállapodás idevágó jegyzőkönyveinek megfelelő felülvizsgálatát igényli.

               A megállapodás levélváltás formáját ölti.

               A Bizottságnak elegendő információval kell rendelkeznie ahhoz, hogy az aláírás időpontjában értékelni tudja a megállapodásnak a fenntartható fejlődésre gyakorolt esetleges hatásait, különös tekintettel a helyi népesség számára nyújtott előnyökre, illetve az érintett területek természeti erőforrásainak kiaknázására.

               Biztosítani kell, hogy a jegyzőkönyvek alkalmazása összhangban legyen a társulási megállapodásnak az alapvető szabadságok és az emberi jogok érvényesülése szempontjából releváns rendelkezéseivel.

               A Bizottságnak törekednie kell annak biztosítására, hogy az érintett népesség megfelelő módon kivehesse részét a megállapodás előkészítéséből annak aláírása és megkötésre való előterjesztése előtt.

               A Bizottságnak minden tőle telhetőt meg kell tennie azért, hogy a megállapodás végrehajtására a lehető leghamarabb sor kerüljön.

               A tárgyalásoknak és kimenetelüknek támogatniuk kell az ENSZ főtitkárának arra irányuló erőfeszítéseit, hogy az érintett felek megtalálják a megfelelő megoldást, amely biztosítja Nyugat-Szahara népessége számára az önrendelkezés gyakorlását, az Egyesült Nemzetek Alapokmányában lefektetett elvekkel és célokkal összhangban.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.6.5.
            COM(2019) 505 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Németország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Németország 2019. évi stabilitási programját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Németország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Németország 2019. évi stabilitási programját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre
                  2
                és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. Kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Németországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (a továbbiakban: az euróövezetre vonatkozó ajánlás).

               (2)Mivel Németország pénzneme az euró, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Németországnak gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euróövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 1. és 2. ajánlás tükröz. Konkrétan, a beruházási intézkedések és a bérnövekedés támogatása elő fogja segíteni az euróövezeti egyensúly helyreállításával kapcsolatos első euróövezeti ajánlás kezelését, a munkát terhelő adóktól való elmozdulás pedig hozzá fog járulni a munkaerőpiac működésével kapcsolatos harmadik euróövezeti ajánlás kezeléséhez.

               (3)A Németországra vonatkozó 2019. évi országjelentést
                  3
                2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Németországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Németország által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, amelynek eredményeit szintén 2019. február 27-én tették közzé
                  4
               . Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Németországban makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. A folyó fizetési mérleg lassan csökkenő többlete továbbra is magas és határon átnyúló jelentőséggel bír. 2018-ban a többlet kis mértékben apadt a belső kereslet élénkülésével összefüggésben, és a várakozások szerint az elkövetkező években fokozatosan tovább fog csökkenni, miközben a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárásban meghatározott küszöb felett marad. A többlet a hazai beruházások visszafogott szintjét tükrözi mind a magán-, mind a közszektor megtakarításaihoz képest. Számos intézkedést hoztak a magán- és közberuházások fellendítése érdekében, melyek jelentősen megnövekedtek. Ez hozzájárult a jobbára belső kereslet vezérelte növekedéshez. A GDP-arányos fogyasztás és beruházás azonban a várakozások szerint nagyobb mértékben növekedhetett volna, tekintettel a kedvező finanszírozási feltételekre, a közberuházások – különösen települési szinten jelentkező – lemaradására és a rendelkezésre álló költségvetési mozgástérre. Valamelyest fokozódott a bérnövekedés a szűkülő munkaerőpiac miatt, a reálbérek növekedése azonban továbbra is visszafogott.

               (4)Németország 2019. április 16-án benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját, 2019. április 17-én pedig 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (5)A vonatkozó országspecifikus ajánlásokat figyelembe vették az európai strukturális és beruházási alapok (esb-alapok) 2014–2020 közötti időszakra szóló programozása során. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  5
                23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban
                  6
                további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

               (6)Németország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. 2019. évi stabilitási programjában a kormány a GDP 0,5–0,75 %-a közötti költségvetési többletet tervez a 2019–2023 közötti időszakra. Az újraszámított strukturális egyenleg
                  7
                alapján a középtávú költségvetési célt – a GDP 0,5 % -ának megfelelő strukturális hiányt – továbbra is túlteljesítik a programidőszak egészében. A 2019. évi stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság 2019-ben várhatóan a Szerződésben a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték alá esik vissza, majd 2023-ra fokozatosan 51,25 %-ra csökken. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv kedvező. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg 2019-ben várhatóan a GDP 1,1 %-ának, 2020-ban pedig a GDP 0,8 %-ának megfelelő többletet mutat majd, vagyis meghaladja a középtávú költségvetési célt. Az államadósság az előrejelzés szerint tartósan csökkenő pályán marad. Összességében a Tanács véleménye az, hogy Németország az előrejelzések szerint 2019-ben és 2020-ban meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. Ugyanakkor a középtávú költségvetési cél betartása mellett fontos lenne a költségvetési és strukturális politikával biztosítani a magán- és a közberuházások tartós növekedési trendjét, mindenekelőtt regionális és települési szinten.

               (7)A köz- és a magánberuházások jelentős mértékben növekedtek 2018-ban, azonban a beruházási hányad továbbra is az euróövezeti átlag alatt van. A közberuházások 2018-ban nominális értéken 7,7 %-kal, reálértéken 3,8 %-kal nőttek, de még több erőfeszítésre van szükség a jelentős beruházási lemaradás felszámolásához, különösen az infrastrukturális és oktatási beruházások terén. A közberuházások reálnövekedése az elmúlt 3 évben pozitív volt, negatív növekedési ütemű periódus után. Ez tükrözi a kormány beruházás-élénkítésre irányuló erőfeszítéseit. A települési szintű beruházások azonban továbbra is alacsonyabbak az értékcsökkenésnél, és a 2018-ra felhalmozódott beruházási lemaradás a GDP 5 %-ára emelkedett. A kedvező költségvetési helyzetre tekintettel ez azt jelzi, hogy a kormányzat minden szintjén, különösen regionális és települési szinten lehetőség van a beruházások növelésére. Az állami infrastruktúrába való beruházást továbbra is a települési szintű kapacitási és tervezési korlátok tartják vissza. Intézkedéseket hoztak e korlátok leküzdésére, azonban a tartós, kézzelfogható eredmények egyelőre még nem láthatók. Ezenkívül javítani lehetne a digitális közszolgáltatásokon és a közbeszerzésen. A magánberuházások jelentősen növekedtek, de nem minden eszköztípusban. A berendezésekbe való beruházások erősen növekedtek a rekordszintű kapacitáskihasználásnak megfelelően. A lakásbefektetések továbbra is szárnyalnak. Az építőipari ágazatban azonban korlátozott kapacitások és áremelkedések mutatkoznak. A nem lakáscélú építkezés lassan növekedett reálértéken, ami azt jelzi, hogy az alapvető infrastruktúra valószínűleg nem fedi le a gazdaság igényeit.

               (8)Az oktatásra fordított közkiadások, melyek 2017-ben a GDP 4,1 %-át tették ki, a 4,6 %-os uniós átlag alatt maradtak. Az összes kormányzati kiadás 9,3 %-át az oktatásra fordították, ami szintén a 10,2 %-os uniós átlag alatt van. 2017-ben az oktatási és kutatási kiadások továbbra is a GDP 9 %-át tették ki, így nem érték el a GDP 10 %-ában megállapított nemzeti célt. Még ha az oktatási kiadások reálértéken növekedtek is, a demográfiai változások következtében tovább nőtt a jelentős beruházási lemaradás. Ígéretesek azok a jogszabályi változások, amelyek lehetővé teszik a szövetségi kormánynak a digitális oktatásba irányuló közvetlen befektetéseket a szövetségi tartományok által rendelkezésre bocsátott forrásokon kívül (Digitalpakt), de az eredmények egyelőre még nem láthatók. Az olyan kihívások, mint a növekvő diáklétszám, a tanárhiány, a digitalizáció és a kisgyermekkori nevelés és gondozás további bővítése, megfelelő közfinanszírozást tesznek majd szükségessé. Németország potenciális növekedésének fokozása, valamint a technológiai változáshoz való alkalmazkodás szempontjából döntő fontosságú, hogy növelje az oktatásra, valamint a kutatásra és innovációra fordított kiadásokat.

               (9)Németország az elmúlt években haladást ért el kutatás-fejlesztési intenzitásának növelése terén, főként a nagyvállalatok kutatás-fejlesztési kiadásainak növekedése miatt, elsősorban a közepes csúcstechnológiai ágazatokban, különösen a gépjárműiparban. A kis- és középvállalkozások kutatás-fejlesztési intenzitása jóval az uniós átlag alatti és folyamatosan csökken. A nagyvállalatokkal szemben a kis- és középvállalkozások kevésbé profitálnak az állami kutatóintézetekkel való együttműködésből. E két tényező, melyek hosszú távon csökkenő trendet mutatnak, negatívan hat az üzleti innovációra. Döntő fontosságúak a kutatás-fejlesztésbe irányuló további beruházások, nemcsak azért, hogy növelni lehessen az innovációs kapacitást és a termelékenységet a gazdaság egészében, hanem az alacsony szén-dioxid-kibocsátású és körforgásos gazdaságra való áttérés elősegítése érdekében is, különösen a fenntartható közlekedés, a környezetbarát energiatechnológiák, az ökoinnováció és az újrahasznosítás területén, valamint az állami kutatási ágazat teljesítményének és az e célokhoz való hozzájárulásának további növelését illetően.

               (10)A német gazdaság digitalizációja lassan halad előre, a kis- és középvállalkozások továbbra is lassan alkalmazzák a digitális technológiákat. Németország lemaradt a nagyon nagy kapacitású, széles sávú (gigabites sebességű) hálózatok országos szintű telepítése terén, elsősorban a vidéki területeken, ahol a beruházások fokozása javíthatná a termelékenység növekedését. A német háztartások csupán 9 %-a kapcsolódott (2018 közepén) a nagy teljesítményű száloptikás hálózatokhoz, szemben a 30 %-os uniós átlaggal. Ehelyett a szolgáltatók részéről előnyben részesített technológiai megoldás továbbra is a meglévő rézkábel-hálózatok korszerűsítése (vektorizálás) volt. Míg számos szolgáltatás csak nagyon nagy sebességű internetkapcsolattal nyújtható, 2017-ben 23 700 üzleti park nem kapcsolódott üvegszálas hálózathoz és az összes vállalkozás 28 %-a nem fér hozzá legalább 50 megabites hálózatokhoz. Az ilyen hálózati összekapcsoltság hiánya visszafogja a beruházásokat, különösen a kis- és középvállalkozások esetében, amelyek közül sok vidéki vagy városkörnyéki területen működik. Továbbra is döntő fontosságú az ultragyors (≥ 100 Mbps) széles sávú infrastruktúra vidéki területeken történő kiépítését célzó állami beavatkozás, és célszerű lenne feltárni a támogatásokon túlmutató különböző lehetőségeket. A digitális közszolgáltatások és az elektronikus egészségügy teljesítménye messze elmarad az uniós átlagtól. A német internetfelhasználóknak csak 43 %-a vett igénybe e-kormányzati szolgáltatásokat 2018-ban (szemben a 64 %-os uniós átlaggal). Ami az e-egészségügyet illeti, a németek 7 %-a vett igénybe online egészségügyi és gondozási szolgáltatásokat (szemben a 18 %-os uniós átlaggal). Az e-receptet a háziorvosok 19 %-a alkalmazza (szemben az 50 %-os uniós átlaggal).

               (11)Németországban több beruházásra van szükség a közlekedési infrastruktúrába és a tiszta mobilitási megoldásokba a mobilitás és a levegő minőségével kapcsolatos kihívások kezelése, valamint az éghajlatváltozás hatásainak enyhítése és az ahhoz való alkalmazkodás támogatása érdekében. A közúti közlekedésből származó üvegházhatásúgáz-kibocsátás növekedett az elmúlt 5 évben. Németországban a levegőminőség komoly aggodalomra ad okot, különösen a városi területeken, ahol a közlekedés a káros NOx-kibocsátások mintegy 60 %-áért felelős. A teherfuvarozás előnyére válna, ha fejlesztenék az intermodális megoldásokat. A személyautók messze a leggyakrabban igénybe vett közlekedési eszközök a napi ingázáshoz, a forgalmi torlódásokban töltött átlagos idő évente körülbelül 30 óra. Becslések szerint a forgalmi torlódások és a parkolóhelyek keresésének költsége évi 110 milliárd EUR-ra tehető, ami Németország GDP-jének közel 4 %-ának felel meg. Jóllehet az alternatív üzemanyaggal működő, újonnan regisztrált gépjárművek száma meredeken nőtt, a számuk azonban továbbra is alacsony. Az autómegosztás kihasználtsága még mindig nem kellő mértékű. Jelentős köz- és magánberuházásokra lesz szükség az akkumulátorok és a kritikus fontosságú nyersanyagok új ellátási láncai tekintetében is.

               (12)Németország villamosenergia-hálózatai lassan alkalmazkodnak a megújulóenergia-termeléshez, továbbra is jelentős beruházásokra van szükség az átviteli és elosztási hálózatokba. Komoly késedelmek tapasztalhatók számos projekt megvalósításában, ami jelentős költségeket okozott a német és európai villamosenergia-hálózatok és villamosenergia-piacok számára. A 2009. évi energiahálózati bővítésről szóló törvényben szereplő 1 800 kilométernyi hálózati projektekből mindössze 800 kilométernyi valósult meg 2018 második negyedévében, részben a lakosság ellenállása miatt. A hálózat bővítésének késedelme magasabb átviteli túlterheltségi költségekhez fog vezetni és több torzulást fog okozni a piac működésében mind Németországban, mind a pedig a határokon túl. Az ágazatok összekapcsolását, a diverzifikációt és a megfelelő hálózati infrastruktúrát előmozdító energiahálózatokba történő beruházások döntő fontosságúak az energiarendszer rugalmassága és a gazdaság különböző ágazataiban az energia- és éghajlat-politikai célok elérését szolgáló integráció javítása céljából.

               (13)Németországban kevésbé megfizethetővé vált a lakhatás. 2015 óta a bérleti díjak és a lakásárak is gyorsabban nőttek a hosszú távú átlagaiknál, különösen a nagyvárosokban. 2017-ben a 65. életévüket betöltött személyek 20 %-a Németországban túlzott lakhatási költségekkel szembesült (vagyis a teljes lakhatási költség a rendelkezésre álló jövedelmük több mint 40 %-át tette ki), a 65. életévüket betöltött európaiak esetében ez az arány 10 %. A legalacsonyabb jövedelemmel rendelkező népesség esetében a lakásköltség-túlterheltségi arány 10 százalékponttal haladta meg a 35,3 %-os uniós átlagot. A kormány bizonyos intézkedésekkel reagált, többek között a bérletidíj-emeléseket korlátozó lakbérplafonnal (Mietpreisbremse), új ingatlanok vásárlását támogató programmal (Baukindergeld), valamint az alaptörvény módosításával, melynek értelmében lehetővé válik szövetségi szinten a szociális lakások építésének pénzügyi támogatása. Mindazonáltal az újépítésű lakások száma továbbra is jelentősen elmarad a kereslet mögött, és messze nem éri el a kormány által meghatározott célt, vagyis az évi 375 000 lakást. További intézkedésekre lehet szükség, például a szociális lakások építésének felgyorsítására, a közlekedési lehetőségek javítására, valamint a földhasználati és építési szabályozás reformjára.

               (14)Németország számára különösen előnyös az integráció az egységes piacon, és fontos szerepet játszik a további fejlődésében. A németországi üzleti szolgáltatások ágazatában a verseny előtt álló akadályok azonban továbbra is magasak a többi uniós tagállamhoz képest. Ez számos területet érint, beleértve az olyan szabályozott szakmák területeit, mint az építészet, a mérnöki tevékenységek és a jogi szolgáltatások, ahol az ilyen szabályozási korlátozások – például a fenntartott tevékenységek és az árakra és díjakra vonatkozó szabályozás – elfojtják a versenyt. Ugyanakkor a nem szabályozott üzleti szolgáltatásokat is több, az általános üzleti környezetre vonatkozó korlátozás érinti más tagállamokhoz képest. Az üzleti szolgáltatások szabályozásának a verseny fokozása érdekében történő módosítása növelné a beruházások és a gazdasági tevékenységek hatékonyságát és eredményességét.

               (15)A korábbi években tapasztalt némi javulás után az elmúlt évben csak kevés előrelépés történt Németország adórendszerének reformja terén a hazai magánberuházások és a növekedés ösztönzése érdekében. Az adórendszer továbbra is összetett, torzítja a döntéshozatalt, például a munkaerőpiaci részvétel, a beruházások és a finanszírozás terén, és hatékonyabb ösztönzőket biztosíthatna a beruházások és a fogyasztás számára. A legnagyobb előrelépés a munkát terhelő adók terén történt, de ennek eredménye még nem látható az adatokban. Továbbra is lehetőség van a munkát terhelő, torzító hatású adók csökkentésére a munkát terhelő adóktól az inkluzív és fenntartható növekedést jobban támogató bevételi források felé való elmozdulással. 2018-ban a munkából származó jövedelmek adóztatása (az adóék) továbbra is az egyik legmagasabb volt az EU-ban mind az átlagos, mind az alacsony keresettel rendelkezők körében. A munkavállalók társadalombiztosítási járulékai különösen magasak nemzetközi összehasonlításban; a társadalombiztosítási járulékok összességükben az adóék közel kétharmadát teszik ki, míg a jövedelemadó az adóék egyharmadát. Ezzel szemben a környezetvédelmi adók GDP-hez viszonyított aránya a legalacsonyabbak közé tartozik az EU-ban. A tőkeköltség és a régiónként eltérő átlagos effektív társaságiadó-kulcs a legmagasabbak között van az EU-ban. Az átlagos effektív adókulcs (nemzeti szinten összesítve) 28,8 %-ot tett ki, szemben a 20 %-os uniós átlaggal. A társasági adó, a helyi iparűzési adó és a szolidaritási különadó együttes alkalmazása miatt a társasági adózás rendszere összetett, jelentős adminisztratív költségekkel jár és torzítja a beruházások szintjét és helyét. Emellett a társasági adó torzítja a finanszírozási döntéseket, azokat a hitelfinanszírozás irányába tereli, melynek értéke a becslések szerint a harmadik legmagasabb az EU-ban a 2017. évi adatok szerint. A sajáttőke-bevonás költségeinek csökkentése növelhetné a magánszektorbeli beruházásokat és erősíthetné a viszonylag kevéssé fejlett kockázatitőke-piacot.

               (16)A munkaerőpiac továbbra is erős, miközben bizonyos csoportok munkaerőpiaci potenciálját nem használják ki kellő mértékben. A foglalkoztatási ráta a 20–64 éves korcsoportban 2018 negyedik negyedévében elérte a 79,9 %-ot, ami az egyik legmagasabb az EU-ban. A munkanélküliség 2019 elejére minden eddiginél alacsonyabb szintre, 3,2 %-ra esett vissza. Egyre érzékelhetőbb a betöltetlen álláshelyek magas aránya és a munkaerőhiány, ami egyes régiókban és ágazatokban jelentősen visszafogja a termelést. Ugyanakkor egyes csoportok — például a nők és a migráns hátterűek – munkaerőpiaci potenciálját nem használják ki kellőképpen. Németországban nagyon magas, 46,7 %-os a nők részmunkaidős foglalkoztatásának aránya. Németországban a munkát terhelő adók továbbra is viszonylag magasak, többek között az alacsonyabb keresettel rendelkezők körében. A házaspárok közös jövedelemadózására vonatkozó különös szabályok (Ehegattensplitting) kevésbé ösztönzik a második keresőket arra, hogy hosszabb munkaidőt vállaljanak. A migráns hátterű személyek foglalkoztatási aránya jóval alacsonyabb a nem migráns hátterűekhez képest, és különösen nagy a szakadék a nők körében. Intézkedéseket hoztak a menekültek munkaerőpiaci integrációjának támogatására, de továbbra is vannak kihívások, ideértve a német nyelv ismeretének hiányát, a hiányzó vagy át nem vihető képesítéseket, a gyermekek és a rokonok gondozásával járó feladatokat, valamint a német munkaerőpiac informális szabályaival kapcsolatos tapasztalatok hiányát.

               (17)A „baby boom” generáció nyugdíjba vonulása nagyobb mértékben érinti Németországot, mint más uniós országokat. Hosszú távon ez a demográfiai változás próbára teszi a német államháztartást, kihívások elé állítja a nyugdíjak megfelelőségét, és ronthatja a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitett idősebb (65. életévét betöltött) népesség jelenleg alacsony arányát. 2040-re várhatóan az ország az állami nyugdíjak GDP-hez viszonyított arányának egyik legnagyobb (a GDP akár 1,9 százalékpontját kitevő) növekedésével fog szembesülni az EU-ban, míg az állami nyugdíjellátási arány várhatóan 4,4 százalékponttal 37,6 %-ra csökken az idősödésről szóló 2018-as jelentés szerint (Európai Bizottság, 2018d). A közelmúltbeli nyugdíjreformok bizonyos csoportok számára növelték a juttatások szintjét, ugyanakkor nem egyértelmű, hogy az elért szociális előnyök arányosak-e azok jelentős költségvetési terheivel. A kormány két „stopvonalat” (doppelte Haltelinie) is meghatározott: a nyugdíjjárulék maximális mértékét 20 %-ban, a jövedelemhelyettesítés minimális mértékét 48 %-ban állapította meg 2025-ig. E korlátok megtartása várhatóan jelentős költségvetési transzfereket tesz majd szükségessé, ami tovább növeli a fiatalabb generációk terheit. Továbbra is problémát jelent az alacsony jövedelmű munkavállalók nyugdíjjövedelmének megfelelősége.

               (18)Az egyre növekvő munkaerőhiány ellenére a reálbérek növekedése továbbra is mérsékelt, míg a nominális jövedelmek 2018-ban 3,1 %-kal emelkedtek. A 2018. évi általános bérnövekedés, mely kis mértékben meghaladta a termelékenység növekedését, többek között arra is visszavezethető, hogy nőtt a foglalkoztatás a jobban fizetett teljes munkaidős állásokban, és csökkent a marginális részmunkaidős foglalkoztatás aránya a teljes foglalkoztatottságban. A kollektív szerződéseket illetően a lefedettség mértéke tovább csökkent (2 százalékponttal 2016-ról 2017-re), nyugaton 49 %-ra és keleten 34 %-ra. Jelentős különbségek vannak az ágazatok között a lefedettség tekintetében, mely a közszférában és az iparban nagyobb, míg a szolgáltatási ágazatban sokkal kisebb. Az alacsony bérezésű munkavállalók általában véve profitáltak a minimálbér 2015. évi bevezetéséből. A béreloszlás alján, nevezetesen a két legalacsonyabb decilisben mért órabérek jelentősen emelkedtek. Ugyanakkor az alacsony bérű munkavállalók aránya, mely 2017-ben 22,5 % volt, továbbra is jelentősen meghaladja az uniós átlagot. 2010–2018 között 6,8 %-kal csökkent a csak „miniállásokban” foglalkoztatottak száma, a társadalombiztosításhoz kötött foglalkoztatás pedig ugyanebben az időszakban mintegy 18,1 %-kal emelkedett. A bérnövekedést előmozdító feltételek megerősítése támogatná a belső keresletet, és hozzájárulna az egyensúly helyreállításához az euróövezetben.

               (19)Németországban alacsony az oktatásban a felfelé irányuló társadalmi mobilitás. A nemzeti források megerősítik, hogy csak némi előrelépés történt a társadalmi-gazdasági háttér oktatási eredményekre gyakorolt hatásának csökkentése terén. Németország jó eredményeket ért el a közelmúltban érkezett migránsok és menekültek oktatásba és képzésbe való integrálása terén. A migráns háttérrel rendelkezők azonban jellemzően nagyobb kihívásokkal néznek szembe, mint a nem migráns hátterűek (pl. a korai iskolaelhagyók aránya; nehézséget jelent a tanulószerződéses gyakorlati képzésben való részvétel). Az egyre heterogénebb osztályok miatt komoly erőfeszítésekre van szükség a tanári szakma megerősítéséhez a már egyébként is jelentős tanárhiány idején. A munkavállalók jövőbeli munkaerőpiaci teljesítménye szempontjából aggodalomra ad okot az alkalmazottak felnőttoktatásban való részvételének aránya, különösen az írás-olvasási alapkészségekkel nem rendelkező 7,5 millió felnőtt esetében.

               (20)Bár csökkent a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya a 2014. évi csúcsértékről, az esélyegyenlőség előtt álló kihívások továbbra is fennállnak. Konkrétan, a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázata 2017-ben 67 százalékponttal nagyobb volt az alacsony képzettségű szülők gyermekei esetében, mint a magasan képzett szülők gyermekei körében. Ez a különbség jóval nagyobb az uniós átlagnál (53,9 százalékpont).

               (21)A 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó uniós alapok programozása hozzájárulhat az ajánlásokban azonosított egyes hiányosságok kezeléséhez, különösen az országjelentés
                  8
                D. mellékletében ismertetett területeken. Ez lehetővé tenné Németország számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

               (22)A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a német gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Németországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak ezek Németország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintettel arra az igényre, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (23)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és azt a véleményt fogalmazta meg, hogy Németország várhatóan megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (24)A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi nemzeti reformprogramot és a 2019. évi stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1. és 2. ajánlás tükrözi,

               AJÁNLJA, hogy Németország 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.A költségvetési cél betartása mellett biztosítsa a költségvetési és strukturális politikával a köz- és magánberuházások tartós növekedési trendjét mindenekelőtt regionális és települési szinten. Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába az oktatást, a kutatást és az innovációt, a digitalizációt és a nagyon nagy kapacitású széles sávú hálózatokat, a fenntartható közlekedést, továbbá az energiahálózatokat és a megfizethető lakhatást, a regionális különbségeket is figyelembe véve. Mozduljon el a munkát terhelő adóktól az inkluzív és fenntartható növekedést jobban támogató források felé. Fokozza a versenyt az üzleti szolgáltatások és a szabályozott szakmák területén.

               2.Csökkentse a hosszabb munkaidő vállalását korlátozó tényezőket, ideértve a nagy adóéket, különösen az alacsony keresetűek és a második keresők esetében. Hozzon intézkedéseket a nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságának biztosítása érdekében, a megfelelőség megőrzése mellett. Erősítse meg a nagyobb bérnövekedést támogató feltételeket, tiszteletben tartva a szociális partnerek szerepét. Javítsa a hátrányos helyzetű csoportok oktatási eredményeit és készségszintjét.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

                     (3)

                        SWD(2019) 1004 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

                     (8)

                        SWD(2019) 1004 final.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.6.5.
            COM(2019) 501 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Belgium 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Belgium 2019. évi stabilitási programját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Belgium 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Belgium 2019. évi stabilitási programját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. Kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Belgiumot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (a továbbiakban: az euróövezetre vonatkozó ajánlás).

               (2)Mivel Belgium pénzneme az euró, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Belgiumnak gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euróövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 1–3. ajánlás tükröz.

               (3)A Belgiumra vonatkozó 2019. évi országjelentést
                  2
                2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Belgiumnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Belgium által elért eredményeket.

               (4)Belgium 2019. április 26-án benyújtotta a 2019. évi nemzeti reformprogramját és a 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (5)A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  3
                23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.
                  4

               (6)Belgium jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az adósságszabály hatálya alá tartozik. A 2019. évi stabilitási program szerint a kormány az államháztartási egyenleget a GDP 0,7 %-ának megfelelő 2018-as hiányról 2022-re a GDP 0,0 %-ára tervezi javítani. Az újraszámított strukturális egyenleg
                  5
                alapján a középtávú költségvetési célt – a strukturális értelemben kiegyensúlyozott költségvetési pozíciót – nem tervezik elérni a 2019. évi stabilitási program időszakában. Miután 2014-ben a GDP csaknem 107 %-ának megfelelő értéken tetőzött, majd 2018-ban a GDP 102 %-ára csökkent, a GDP-arányos államadósság a 2019. évi stabilitási program szerint 2022-re várhatóan 94 %-ra csökken. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Ugyanakkor 2020-tól kezdődően a tervezett hiánycélok eléréséhez szükséges intézkedések nincsenek kidolgozva, ami a Bizottság 2019. tavaszi – változatlan politikát feltételező – előrejelzése szerint hozzájárul a strukturális egyenleg 2020-ra előre jelzett romlásához.

               (7)A Bizottság 2019. június 5-én az EUMSZ 126. cikkének (3) bekezdése alapján jelentést adott ki, mivel Belgium 2018-ban nem felelt meg az adósságszabálynak. A jelentés az összes érdemleges tényező értékelését követően arra a következtetésre jutott, hogy az elemzés alapján nem mondható ki teljes bizonyossággal, hogy a Szerződésben és az 1467/1997/EK rendeletben meghatározott adósságkritérium teljesül-e vagy sem.

               (8)Belgium a 2019. évi stabilitási programjában megerősíti a 2019. évi költségvetésiterv-javaslatában foglalt azon kérését, hogy az Ecofin Tanács által 2016 februárjában jóváhagyott, „a Stabilitási és Növekedési Paktum által biztosított rugalmasságról szóló közös álláspontnak” megfelelően igénybe vehesse a prevenciós ág keretében biztosított rugalmasságot. Belgium a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való, a GDP 0,5 %-ának megfelelő átmeneti eltérésre kért engedélyt, figyelemmel az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára pozitív hatást gyakorló jelentős strukturális reformok megvalósítására. A strukturális reformok a nyugdíjreformra, az „adóátcsoportosításra”, a társasági adó reformjára, a munkaerőpiaci reformra, valamint a közigazgatás reformjára vonatkoznak. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése megerősíti, hogy Belgium 2019-ben tiszteletben tartja a minimális referenciaértéket, biztonsági tartalékot nyújtva a GDP 3 %-ában meghatározott deficithatár tekintetében. Mostanra minden intézkedés tekintetében befejeződött a jogalkotási folyamat, a közigazgatási reform kivételével. Az intézkedések – különösen az adóátcsoportosítás és a társaságiadó-reform – jellege miatt még mindig vannak bizonytalanságok a rövid távú, és elsősorban a költségvetésre gyakorolt hatásaikat illetően, amelyek rontották a költségvetési pozíciót. Mindazonáltal az intézkedések javították a gazdaság növekedési potenciálját, csökkentették a munkanélküliségi rátát és a makrogazdasági egyensúlyhiány kockázatait, ezáltal közép- és hosszútávon pozitív hatást gyakorolnak az államadósság fenntarthatóságára. Ennek alapján a jelenlegi értékelés szerint Belgium megfelel a 2019-re vonatkozóan kért, GDP-arányosan 0,5 %-os átmeneti eltérés feltételeinek, feltéve, hogy megfelelően végrehajtja a megállapodás szerinti reformokat, amit az európai szemeszter keretében ellenőrizni fognak.

               (9)A Tanács 2018. július 13-i ajánlása szerint Belgiumnak biztosítania kell, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg az 1,8 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Mivel Belgium megfelel a strukturális reformokra vonatkozó rendelkezés értelmében a kért, GDP-arányosan 0,5 %-os átmeneti eltérés feltételeinek, a 2019-re előírt strukturális kiigazítás a GDP 0,1 %-ára csökkenthető, ami megfelel annak, hogy 2019-ben a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája legfeljebb 2,8 %-os. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján a 2018. és 2019. évet együttesen vizsgálva fennáll a középtávú költségvetési cél teljesítéséhez szükséges kiigazítási pályától való jelentős eltérés kockázata.

               (10)2020-ban, tekintettel Belgium 60 % feletti GDP-arányos államadósságára és a 0,1 %-os előrevetített kibocsátási résre, a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája nem haladhatja meg az 1,6 %-ot, összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében közösen elfogadott kiigazítási követelménymátrixból eredő, a GDP 0,6 %-ának megfelelő strukturális kiigazítással. Változatlan szakpolitikát feltételezve a Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2020-ban Belgium jelentősen eltér ettől a követelménytől. Az előrejelzés szerint Belgium várhatóan 2019-ben és 2020-ban sem fog megfelelni az adósságszabálynak. A Tanács összességében úgy véli, hogy 2019-től kezdődően meg kell tenni a szükséges intézkedéseket a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés biztosítása érdekében. Fontos lenne a többletbevételeket az adósságráta további csökkentésére használni. Belgium államháztartásának közép- és hosszú távú fenntarthatósága továbbra is veszélyben van a magas GDP-arányos államadósság és az elöregedéssel kapcsolatos – különösen a nyugdíjakkal és a tartós ápolás-gondozással összefüggő – költségek előre jelzett növekedése miatt. 2015-ben nyugdíjreform-csomagot fogadtak el, ami a törvényben előírt nyugdíjkorhatár 65 évről 66 évre történő emelését eredményezte 2025-től, és 67 évre 2030-tól. Szigorították továbbá a korengedményes nyugdíjba vonulásnak az életkorra és a szolgálati időre vonatkozó feltételeit. Mindazonáltal a nyugdíjakra fordított közkiadások 2070-re még így is a GDP 2,9 százalékpontjával fognak nőni, főként a következő két évtizedben. Több nagy létszámú köztisztviselői csoport korengedményes nyugdíjba vonulási feltételei továbbá még mindig kedvezőbbek, mint a szokásos feltételek. A tartós ápolás-gondozásra fordított közkiadások az előrejelzések szerint a GDP 1,7 százalékpontjával nőnek 2070-re, ami a már jelenleg is az Unión belül az egyik legmagasabb szintről kiindulva átlag feletti növekedést jelent. A tartós ápolás-gondozás szervezeti széttöredezettsége, amiben jelenleg a kompetenciák a különböző igazgatási szinteken elosztva jelennek meg, kihívást jelent a kiadások hatékonyságának bizonyos szempontjaiból, ezért a felelősségi körök közelmúltbeli átruházásának nettó hatása még nem egyértelmű. Az irányítás megerősítése elősegítené a szándékolt hatékonyságnövekedés elérését. Néhány területen optimalizálni lehetne az ápolási szolgáltatások összetételét a tartós ápolás-gondozási rendszer költséghatékonyságának növelése érdekében.

               (11)A közberuházások ösztönzése érdekében a közkiadások összetétele és hatékonysága tovább javítható. A közelmúltbeli csökkenés ellenére Belgiumban a GDP arányában mért összkiadás továbbra is az egyik legmagasabb az euróövezetben. A közkiadások magas szintje arra utal, hogy van még tere a fokozottabban kiadási alapú költségvetési kiigazításnak. Tekintettel a közkiadások magas szintjére, bizonyos szakpolitikák eredménye és egyes közszolgáltatások minősége költséghatékonysági kérdéseket vet fel. A kiadások felülvizsgálata és a szakpolitikák értékelése hozzájárulhatnak ahhoz, hogy Belgium prioritásként kezelje és javítsa a közkiadások hatékonyságát. A kiadások felülvizsgálata továbbá felhasználható az üzleti kutatás-fejlesztés területén nyújtott közvetett állami támogatás hatékonyságának – ami a GDP százalékában kifejezve az Európai Unión belül az egyik legmagasabb, és tavaly tovább emelkedett – értékelésére. A közelmúltban a szövetségi és a regionális hatóságok érdeklődésüket fejezték ki aziránt, hogy a kiadások felülvizsgálatát integrálják a költségvetési mechanizmusaikba.

               (12)Az egyes szervezetek közötti költségvetési koordináció jelenleg nem elég rugalmas ahhoz, hogy ösztönözze a nagyszabású projektekbe történő közberuházásokat. A költségvetés hatékony koordinációja alapvető fontosságú egy olyan szövetségi berendezkedésű tagállamban, mint Belgium, ahol a kiadásokkal kapcsolatos döntések jelentős részét szubnacionális kormányzatok hatáskörébe utalták. A 2013-ban aláírt együttműködési megállapodás ellenére még mindig nincs formális megállapodás valamennyi kormányzati szinten az éves célokról, ami megnehezíti a költségvetési koordinációt. A korábbi stabilitási programok gyakorlatával ellentétben, amikor az összehangolásért felelős bizottság „tudomásul vette” a költségvetési pályát, valamennyi kormányzati szinten jóváhagyták a 2018. évi stabilitási programban bemutatott költségvetési pályát és támogatták a költségvetési célok 2020-ra történő elérését. Noha ez a jóváhagyás növelte a stabilitási programban bemutatott pálya hitelességét, a kormányzat egyes szintjein nem született hivatalos megállapodás az elérendő éves költségvetési célokról. A kormányzat egyes szintjein az elérendő éves költségvetési célokról való megállapodás hiánya alááshatja a középtávú költségvetési cél felé mutató, a stabilitási programban bemutatott pálya életképességét. Emellett ez megakadályozza, hogy a Pénzügyi Államtanácsnak az állami szektor hiteligényével foglalkozó szekciója hatékonyan ellenőrizze e célok teljesítését. A 2019. évi stabilitási program csupán indikatív általános és közbenső költségvetési célokat tartalmazott, mivel 2019. május 26-án szövetségi szinten, valamint a régiók és közösségek szintjén választásokat rendeztek.

               (13)A közelmúltbeli gazdasági növekedés a munkahelyek számának növekedését eredményezte, és a foglalkoztatottság az elmúlt tíz évet tekintve a legmagasabb szintre emelkedett. Mindazonáltal az inaktivitásból vagy a munkanélküliségből a foglalkoztatásba való átmenet továbbra is alacsony, és Belgium nem halad afelé, hogy elérje az Európa 2020 stratégiában meghatározott 73,2 %-os foglalkoztatási célkitűzését. Továbbra is jelentős regionális különbségek tapasztalhatók a munkaerőpiacon. Brüsszelben az ifjúsági munkanélküliség jelentősen meghaladja az uniós átlagot. Az alacsony képzettségűek, a migráns háttérrel rendelkezők, az idősebb munkavállalók és a fogyatékossággal élő munkavállalók munkaerőpiaci részvétele alacsony, ami arra utal, hogy mind strukturális, mind csoportspecifikus tényezők akadályozzák a munkaerőpiaci integrációjukat, miközben a meglévő aktivizálási intézkedések nem egyformán hatékonyak az összes népességcsoportban. Az idősebb (55-64 éves) munkavállalók foglalkoztatási rátája az uniós átlag alatt marad, és az uniós átlagtól mért eltérés a 60 év felettiek körében tovább növekszik. A migráns háttérrel rendelkezők, különösen az ehhez a csoporthoz tatozó nők körében továbbra is magasabb munkanélküliség, alacsonyabb aktivitási ráta, magasabb dolgozói szegénység és túlképesítés tapasztalható. Bár történt néhány intézkedés az újonnan érkezők integrációjának elősegítése és a megkülönböztetés leküzdése érdekében, továbbra is hiányzik a koordinált megközelítés a migráns háttérrel rendelkező személyeket érintő kihívások kezelésében. Az alacsony munkaerőpiaci részvétel leküzdése érdekében intézkedéseket hoztak a „munkaügyi megállapodás” elnevezésű reform részeként, de ezek hatását még értékelni szükséges.

               (14)A munkavállalás ellen ható fontos pénzügyi tényezők továbbra is fennállnak. Bár az adóátcsoportosítás csökkentette a munkát terhelő adóéket, annak szintje átlagosan magas maradt minden kereső tekintetében, a nagyon alacsony keresetűek (az átlagbér ötven százalékát keresők) kivételével. Belgium továbbra is az egyetlen olyan uniós tagállam, ahol az álláskeresési járadékok időben nem korlátozottak, bár fokozatosan csökkennek. A betegbiztosítási és rokkantnyugdíj rendszerek kedvezményezettjei, valamint a második keresők teljes munkaidős munkavállalása ellen ható pénzügyi tényezők fennállnak. Különösen az egyedülálló szülők (és kisebb mértékben a gyermekes szülőpárok) esetében gyengék a pénzügyi ösztönzők a (teljes munkaidős) munkavállalásra, a költségek és a juttatások visszavonása miatt. Koordinációs problémák merülhetnek fel továbbá a szociális védelemre vonatkozó felelősségi körök szövetségi, regionális és helyi szintek közötti megoszlásának okán. A szociális ellátórendszer nem terjed ki minden munkavállalóra, és néhányan nem részesülnek szociális védelemben.

               (15)Az oktatási teljesítmény hanyatlása és az oktatási rendszerben fennálló jelentős különbségek továbbra is aggodalomra adnak okot. Azon fiatalok százalékos aránya, akik nem sajátítják el az alapkészségeket, javítható, különösen a francia közösségben, ahol az arány az OECD-átlag felett van. Nagy különbségek vannak a társadalmi-gazdasági és a migráns háttér miatt az oktatási eredményekben. A tanároknak nagyobb támogatásra van szükségük a sokféleség kezeléséhez és továbbra is szükség van a tanárok folyamatos szakmai továbbképzésére. Az oktatási eredmények javítását és az egyenlőtlenségek kezelését célzó reformokat fel kell gyorsítani a tudásintenzív, fenntartható és inkluzív növekedés és társadalmi befogadás előmozdítása érdekében. Jól halad a „kiválósági paktum” végrehajtása, ami a Belgiumi Francia Közösségnek az alapkészségek, a hatékonyság, az irányítás javítását, és az egyenlőtlenségek kezelését célzó kiemelt iskolai reformprogramja. A tanárok munkájának szervezéséről, a közös alaptantervről, az iskolaigazgatók jogállásáról és az újonnan érkezett tanulók számára a francia nyelvi ismeretek megerősítéséről szóló rendeleteket fogadtak el, amelyek 2020. szeptemberétől lesznek alkalmazandók. A flamand közösség a középfokú oktatás terén a 2019/2020-as tanévtől vezet be reformokat, de a tanulók korai szelekciója továbbra is aggodalomra ad okot. E reformok és intézkedések hatása függ azok eredményes végrehajtásától és nyomon követésétől is. A szövetségi parlament továbbá hatról öt éves korra csökkentette a tankötelezettség alsó korhatárát. Tekintettel az oktatásra fordított költségek már így is magas szintjére, olyan reformok végrehajtására lesz szükség, amelyek a rendszer hatékonyságának és eredményességének növelésére, és a jövőorientált és munkaerőpiaci szempontból releváns készségek biztosítására helyezik a hangsúlyt.

               (16)A strukturális munkaerőhiány és az alacsony szintű foglalkoztatási mobilitás gátolják a munkahelyteremtést és a termelékenység növekedését. Annak ellenére, hogy számos regionális és szövetségi intézkedést hoztak a szakemberhiány kezelésére és munkaerőpiaci aktivitás növelésére, többek között a „munkaügyi megállapodás” részeként, több ágazatban is tapasztalható munkaerőhiány, különösen az információs és kommunikációs technológiák, az építőipar és az egészségügy területén. Az építőipar növekedését a szakember- és munkaerőhiány akadályozza. Néhány ágazatban nagy szükség van a munkaerő át- és továbbképzésére. Kevés felnőtt vesz részt oktatásban és képzésben, és alacsony a foglalkoztatási mobilitás is. A nemzeti reformprogram szerint a nyelvi készségek gyenge színvonala fontos kérdés, különösen Brüsszelben, ahol az állásajánlatok mintegy 50 %-ánál mind a francia, mind a holland nyelv ismerete elvárt. A felsőoktatásban való részvételi arány magas, de túl kevés a természettudományok, a technológia, a műszaki tudományok és a matematika (TTMM) terén diplomával rendelkezők száma. 2016-ban Belgium a 26. helyen állt az EU-ban a TTMM terén felsőfokú végzettséggel rendelkezők számát tekintve, és alacsony az aránya az új belépőknek is a kapcsolódó felsőoktatási területeken, különösen a nők körében. A „2012-2020-as időszakra szóló TTMM cselekvési terv” általános végrehajtása Flandriában előrehaladást mutat, de a TTMM területén középfokú végzettséggel rendelkezők száma 2010 óta stagnál a műszaki és a szakképző iskolai vonalon. A Belgiumi Francia Közösség nem rendelkezik TTMM szakpolitikai stratégiával, és a közelmúltban az iskolákra vonatkozóan elfogadott „digitális oktatási stratégia” végrehajtása is még várat magára. A természettudományok, a technológia, a műszaki tudományok és a matematika területén vállalkozói ismeretekkel rendelkező szakemberek hiánya visszafogja az induló innovatív vállalkozások fejlődését. A digitális készségek általános szintje jó, de nem javul. A nemzeti reformprogram kiemeli a régiók közötti munkavállalói mobilitás érdekében Flandria és Vallónia között megkötött megállapodást.

               (17)A kutatás-fejlesztés néhány iparágra koncentrálódik, és az innovációk nem eléggé terjednek a gazdaság egyéb területein, ami végső soron a termelékenység növekedését gátolja. Úgy tűnik, az állami kutatások Flandriát kivéve az uniós átlag alatt vannak a régiókban és közösségekben. A kutatás-fejlesztés és innováció területén szintén fennállnak regionális és szubregionális egyenlőtlenségek. A stratégiai beruházásokról szóló nemzeti paktum a digitalizáció megerősítését Belgium termelékenységének és innovációs kapacitásának fellendítéséhez vezető ígéretes pályaként határozza meg. Ez a digitális infrastruktúrákba történő beruházást, többek között az 5G-hálózatok sikeres kiépítéséhez szükséges hatékony lépéseket, humán tőkét és vállalkozói készségeket, valamint a digitális technológia gyorsabb elterjedését igényli, különösen azon vállalkozások esetében, amelyek mindeddig lemaradtak ezeken a területeken.

               (18)A közúti infrastruktúra minősége a közberuházások évekig tartó alacsony szintje miatt romlik. A kiterjedt és sűrű hálózat fenntartása ugyanakkor nem tűnik költséghatékonynak a régiók és helyi hatóságok számára. A belgiumi utak az Unió legzsúfoltabbjai közé tartoznak. A vasúti infrastruktúra sűrű és jó minőségű, de kiteljesítése és korszerűsítése továbbra is kihívást jelent, és különösen Brüsszel körül valamint Antwerpen és Zeebrugge kikötőinek megközelítésénél torlódások vannak. Jelentős beruházásokat terveznek az elővárosi vasúti infrastruktúra és jelzőberendezések területén, amelyeket azonban főként a régiók közti költségvetési elosztási szabályok akadályoznak. Emellett a versenyt és a beruházást torzító ösztönzők és akadályok korlátozzák az alternatív közösségi és karbonszegény közlekedési szolgáltatások kínálatát és keresletét a belföldi vasúti személyszállítási szolgáltatások és a távolsági autóbusz-szolgáltatások terén. A növekvő torlódásokat részben a személyautók számának folyamatos emelkedése okozza, ami a díjmentesen használható utaknak, a cégautókkal kapcsolatos adókedvezményeknek és az alacsony környezetvédelmi adónak köszönhető. Az ingatlanvagyont terhelő átruházási adók magas szintje és a céges autók rendszere negatívan befolyásolják a mobilitást. A vasúti szolgáltatások minősége romlott, és a városi és városi-vidéki tömegközlekedési ellátásban van még javítanivaló, különösen Vallóniában, ahol a munkába állás az álláskeresők számára jelentős akadályt képez. A nemzeti reformprogram szerint minden régióban fontos beruházások és reformok zajlanak, miközben szövetségi szinten és a régiókkal együttműködésben folyamatban van a Brüsszel körüli elővárosi vasúthálózat kiépítése. Belgium törvényt fogadott el a belföldi vasúti szolgáltatások piacának megnyitásáról, de a közvetlenül odaítélt szerződéssel közszolgáltatási kötelezettség keretében nyújtott személyszállítás részesedése továbbra is nagyon magas. Az autóbusz-üzemeltető magánvállalkozások nem üzemeltethetnek távolsági buszjáratokat. A taxizásra vonatkozó szabályozás a helyi önkormányzatoknál más és más. Noha a régiók kidolgozták saját mobilitási terveiket, az összetett koordináció megakadályozza a mobilitásra vonatkozó – Belgiumon belüli és lehetőség szerint a határ menti városokkal és régiókkal együttes – konzisztens jövőkép kialakítását. A vasúti szabályozó szabályozói tevékenységének köre tovább bővíthető.

               (19)Jelentős beruházási igények merülnek fel az energetikai átállás támogatására. Az energianormák bevezetése előtti időből származó régi épületállomány felújítása elő fogja segíteni a 2020-as és 2030-as kibocsátáscsökkentési célértékek teljesítését. Az alternatív üzemanyagok elterjedése meglehetősen lassan történik. Jelentős beruházásra van szükség a villamosenergia-termelés, a rendszerösszekötő kapacitás, az intelligens energiahálózatokban történő tárolás és az energiahatékonyság terén.

               (20)A kormányzati erőfeszítések ellenére a vállalkozások szabályozási és adminisztratív terhei továbbra is súlyosak a vállalkozói létre nézve. Az induló innovatív vállalkozások és a kisvállalkozások esetében az adóteher csökkent, de a pénzügyi befektetések esetében komplex maradt. Belgium megreformálta a társasági jogi kódexét, amely során csökkentette a társasági jogi formák számát, megkönnyítette az elektronikus jogi kommunikációt, lecsökkentette a minimális tőkekövetelményeket, és a nemzeti reformprogram szerint megreformálta a fizetésképtelenségi törvényt, kiterjesztve annak hatályát a szabadfoglalkozásúakra is. Azonban ezen erőfeszítések ellenére nagy késedelmek tapasztalhatók az építési engedélyezési eljárásokban, költséges az ingatlanok nyilvántartásba vétele, és hosszadalmasak a bírósági eljárások. A közigazgatási igazságszolgáltatás az erőforrások hiánya és a hosszadalmas eljárások miatt kihívásokkal néz szembe, amik jelentős késedelmeket okoznak, különösen az építési engedélyek kiadása, de a közbeszerzési eljárások esetén is. Ezen túlmenően az éghajlat-, az energia-, a digitális és a közlekedési politika terén összetett és nem minden esetben hatékony a koordináció. A vámhatóságok és a piacfelügyeleti hatóságok közötti együttműködés elmarad az optimális szinttől, ami növeli annak kockázatát, hogy nem megfelelő áruk jutnak az Unióba a belga határokon keresztül. A hatásvizsgálatot jobban lehetne integrálni a szakpolitikai döntéshozatali folyamatba. A vállalkozások számára nyújtott digitális közszolgáltatások minősége alacsony. Az igazságszolgáltatási rendszer digitalizációjának hiánya továbbra is komoly kihívást jelent, legfőképpen az adatgyűjtés tekintetében. Az igazságügy digitalizációja fontos feltétele az igazságszolgáltatási rendszer minőségének további javításának, például az üzleti folyamatok modernizálásának, valamint a bíróságok emberi és pénzügyi erőforrásaival való jobb gazdálkodásnak.

               (21)Több üzleti szolgáltatásnál a versenyt és a beruházást érintő korlátozások akadályozzák a növekedést és a termelékenységet. A piacra lépő új szolgáltatók aránya jelentősen alulmúlja az uniós átlagot, miközben a profitráták meghaladják az uniós átlagot. A Bizottság korlátozottsági mutatója szerint Belgiumban a könyvelőkre, adótanácsadókra, építészekre és ingatlanügynökökre vonatkozó keretszabályozás jelentősen korlátozóbb jellegű, mint az Unióban általában. Egy közelmúltban elfogadott törvény szigorúbb előírásokat vezetett be a szabadalmi ügyvivők vonatkozásában. A Szövetségi Tervezési Iroda becslése szerint a jogi, számviteli és építészeti szolgáltatások esetében a szabályozásból eredő terhek ambiciózus csökkentése növelné a munkatermelékenységet. Az ingatlanügyletekre vonatkozóan jogszabályban rögzített közjegyzői díjak jelentősek, tovább növelve a nyilvántartásba vételhez kapcsolódó adókat. A régiók egyenlőtlenül reformálták meg a kézműves és kisiparos szakmákra vonatkozó szabályokat. A kiskereskedelmi ágazat továbbra is működési korlátozásokkal szembesül, amelyek akadályozzák termelékenységet és a beruházások ellen hatnak. A nagy alapterületű élelmiszer áruházak ágazatában a verseny az optimális szint alatt van, főként a nagymértékű koncentráció és az alacsony belépési és kilépési dinamika miatt. A kiskereskedelem-korlátozottsági mutató szerint a kiskereskedők működési környezetét tekintve Belgium a hatodik legkorlátozóbb tagállam. A nemzeti reformprogram kiemeli a kiskereskedelmi egységek létrehozásának megkönnyítését célzó közelmúltbeli brüsszeli reformokat. A távközlési piacot a nagymértékű koncentráció jellemzi (amit a közelmúltbeli felvásárlások tovább fokoztak), és a gyenge verseny. Ezt a helyhez kötött szolgáltatások hasonló országokéhoz képest viszonylag magas árai is szemléltetik. A vezetékes hálózatok esetében a kiskereskedelmi piacot az inkumbens szolgáltatókból és a kábelhálózat-üzemeltetőkből álló, földrajzilag meghatározott duopóliumok jellemzik. Ez akadályokat képezhet néhány szolgáltató esetében az olyan kombinált szolgáltatáscsomagok nyújtásában, amelyek vezetékes és mobil szolgáltatást tartalmaznak. A nemzeti reformprogram kiemeli, hogy elfogadásra került a gazdasági törvény reformja, ami javítja a versenyjogi megfelelőséget és az eljárások hatékonyabbá tételével a belga versenyhatóság működését, továbbá csökkenti a Cour des Marchés/Marktenhof előtti további jogviták kockázatát. A belga versenyhatóság más tagállamok versenyhatóságaihoz képest korlátozott forrásokkal rendelkezik.

               (22)A 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó uniós alapok programozása hozzájárulhat az ajánlásokban azonosított egyes hiányosságok kezeléséhez, különösen az országjelentés
                  6
                D. mellékletében ismertetett területeken. Ez lehetővé tenné Belgium számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

               (23)A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a belga gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Belgiumnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak ezek Belgium fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintettel arra az igényre, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (24)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és véleményét
                  7
                különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               AJÁNLJA, hogy Belgium 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.Biztosítsa, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2020-ban ne haladja meg az 1,6 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A többletbevételeket használja fel az államadósság-ráta csökkentésére. Folytassa a reformokat annak érdekében, hogy biztosítsa a tartós ápolás-gondozás és a nyugdíjrendszer költségvetési fenntarthatóságát, többek között a munkaerőpiacról történő korai kilépési lehetőségek korlátozásával. A közberuházások ösztönzése érdekében, különösen a kiadások felülvizsgálata révén, javítsa a közkiadások hatékonyságát és összetételét, valamint a fiskális politikák összehangolását valamennyi kormányzati szint között.

               2.Szüntesse meg a munkavállalási hajlandóságot hátráltató tényezőket és javítsa az aktív munkaerőpiaci intézkedések hatékonyságát, különösen az alacsony képzettségűek, az idősebb munkavállalók és a migráns háttérrel rendelkezők esetében. Javítsa az oktatási és képzési rendszerek teljesítményét és befogadó jellegét, valamint kezelje a strukturális munkaerőhiányt.

               3.Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába a fenntartható közlekedést – többek között a vasúti infrastruktúra modernizálását –, az alacsony szén-dioxid-kibocsátásra való átállást és az energetikai átmenetet, valamint a kutatást és az innovációt, különösen a digitalizációt, a regionális különbségeket is figyelembe véve. A közösségi és alacsony kibocsátású közlekedés keresletének és kínálatának növelése érdekében az ösztönzők megerősítésével és a korlátozások megszüntetésével kezelje a súlyosbodó mobilitási kihívásokat.

               4.A vállalkozói készség ösztönzése és a szolgáltatások – különösen a telekommunikáció, kiskereskedelem és szakmai szolgáltatások – terén a verseny korlátainak megszüntetése érdekében csökkentse a szabályozási és adminisztratív terheket.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        SWD(2019) 1000 final.

                     (3)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

                     (6)

                        SWD(2019) 1000 final.

                     (7)

                        Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.