title: A Tanács (EU) 2021/1170 ajánlása (2021. július 15.) az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 ajánlás módosításáról

text:
                  2021.7.16.

                  HU

                  Az Európai Unió Hivatalos Lapja

                  L 255/3

         A TANÁCS (EU) 2021/1170 AJÁNLÁSA
         (2021. július 15.)
         az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 ajánlás módosításáról
         AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
         tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 77. cikke (2) bekezdése b) és e) pontjára, valamint 292. cikke első és második mondatára,
         mivel:

                     (1)

                     A Tanács 2020. június 30-án elfogadta az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló ajánlást (1) (a továbbiakban: a tanácsi ajánlás).

                     (2)

                     Az említett időpont óta a Tanács elfogadta az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 tanácsi ajánlást módosító (EU) 2020/1052 (2), (EU) 2020/1144 (3), (EU) 2020/1186 (4), (EU) 2020/1551 (5), (EU) 2020/2169 (6), (EU) 2021/89 (7), (EU) 2021/132 (8), (EU) 2021/767 (9), (EU) 2021/892 (10), (EU) 2021/992 (11) és (EU) 2021/1085 (12) ajánlást.

                     (3)

                     A Tanács 2021. május 20-án elfogadta az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 ajánlás módosításáról szóló (EU) 2021/816 ajánlást (13), hogy naprakésszé tegye azokat a kritériumokat, amelyek alapján értékelik, hogy a harmadik országokból kiinduló, nem alapvetően szükséges utazások biztonságosak és engedélyezhetők-e.

                     (4)

                     A tanácsi ajánlás értelmében a tagállamoknak 2020. július 1-jétől kezdődően fokozatosan és koordinált módon fel kell oldaniuk az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó ideiglenes korlátozást a tanácsi ajánlás I. mellékletében felsorolt harmadik országok lakosai tekintetében. Az I. mellékletben említett harmadik országok jegyzékét a Tanácsnak kéthetente felül kell vizsgálnia, illetve adott esetben naprakésszé kell tennie a Bizottsággal és az érintett uniós ügynökségekkel és szolgálatokkal való szoros konzultációt követően, a tanácsi ajánlásban említett módszereken, kritériumokon és információkon nyugvó általános értékelés alapján.

                     (5)

                     A Tanács az azóta eltelt időszakban – a Bizottsággal és az érintett uniós ügynökségekkel és szolgálatokkal szoros konzultációt folytatva – megbeszéléseket tartott a tanácsi ajánlás I. mellékletében szereplő harmadik országok jegyzékének az (EU) 2021/816 ajánlással módosított tanácsi ajánlásban meghatározott kritériumok és módszerek alkalmazásával történő felülvizsgálatáról. E tárgyalások eredményeként az I. mellékletben szereplő harmadik országok jegyzékét módosítani kell. Törölni kell a jegyzékből különösen Ruandát és Thaiföldet, és fel kell venni a jegyzékbe Ukrajnát.

                     (6)

                     A határellenőrzés nem csupán azoknak a tagállamoknak az érdeke, amelyek külső határainál azt elvégzik, hanem valamennyi olyan tagállamé, amely megszüntette a belső határellenőrzést. A tagállamoknak ezért biztosítaniuk kell a külső határokon megtett intézkedések koordinációját, hogy szavatolják a schengeni térség megfelelő működését. Ennek érdekében 2021. július 15-étől kezdődően a tagállamoknak folytatniuk kell az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásának koordinált feloldását az ezen ajánlással módosított tanácsi ajánlás I. mellékletében felsorolt harmadik országok, különleges közigazgatási területek, valamint egyéb entitások és területi hatóságok lakosai tekintetében.

                     (7)

                     Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az EUMSZ-hez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt ennek az ajánlásnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó. Mivel ez az ajánlás a schengeni vívmányokon alapul, Dánia az említett jegyzőkönyv 4. cikkének megfelelően az ezen ajánlásról szóló tanácsi döntést követő hat hónapos időszakon belül határoz arról, hogy azt végrehajtja-e.

                     (8)

                     Ez az ajánlás a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek alkalmazásában Írország a 2002/192/EK tanácsi határozattal (14) összhangban nem vesz részt. Ennélfogva Írország nem vesz részt ennek a rendeletnek az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.

                     (9)

                     Izland és Norvégia tekintetében ez az ajánlás az Európai Unió Tanácsa, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság közötti, az utóbbiaknak a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK tanácsi határozat (15) 1. cikkének A. pontjában említett területhez tartoznak.

                     (10)

                     Svájc tekintetében ez az ajánlás az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozatnak (16) a 2008/146/EK tanácsi határozat (17) 3. cikkével együtt értelmezett 1. cikke A. pontjában említett területhez tartoznak.

                     (11)

                     Liechtenstein tekintetében ez az ajánlás az Európai Unió, az Európai Közösség, a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség közötti, a Liechtensteini Hercegségnek az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodáshoz való csatlakozásáról szóló jegyzőkönyv értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozatnak (18) a 2011/350/EU határozat (19) 3. cikkével együtt értelmezett 1. cikke A. pontjában említett területhez tartoznak,

               ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
         Az (EU) 2020/1052, az (EU) 2020/1144, az (EU) 2020/1186, az (EU) 2020/1551, az (EU) 2020/2169, az (EU) 2021/89, az (EU) 2021/132, az (EU) 2021/767, az (EU) 2021/816, az (EU) 2021/892, az (EU) 2021/992 és az (EU) 2021/1085 ajánlással módosított, az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 tanácsi ajánlás a következőképpen módosul:

                     1.

                     A tanácsi ajánlás 1. pontjának első bekezdése helyébe a következő szöveg lép:

                                 „1.

                                 A tagállamoknak 2021. július 15-től kezdődően fokozatosan és koordinált módon fel kell oldaniuk az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó ideiglenes korlátozást az I. mellékletben felsorolt harmadik országok lakosai tekintetében.”

                     2.

                     Az ajánlás I. mellékletének helyébe a következő szöveg lép:

                           „I. MELLÉKLET
                           Azon harmadik országok, különleges közigazgatási területek, valamint egyéb entitások és területi hatóságok, amelyek lakosait nem érintheti az EU-ba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó, a külső határokon alkalmazott ideiglenes korlátozás:

                                       I.

                                       ÁLLAMOK

                                                   1.

                                                   ALBÁNIA

                                                   2.

                                                   ÖRMÉNYORSZÁG

                                                   3.

                                                   AUSZTRÁLIA

                                                   4.

                                                   AZERBAJDZSÁN

                                                   5.

                                                   BOSZNIA-HERCEGOVINA

                                                   6.

                                                   BRUNEI DARUSSALAM ÁLLAM

                                                   7.

                                                   KANADA

                                                   8.

                                                   IZRAEL

                                                   9.

                                                   JAPÁN

                                                   10.

                                                   JORDÁNIA

                                                   11.

                                                   LIBANON

                                                   12.

                                                   MONTENEGRÓ

                                                   13.

                                                   ÚJ-ZÉLAND

                                                   14.

                                                   KATAR

                                                   15.

                                                   MOLDOVAI KÖZTÁRSASÁG

                                                   16.

                                                   ÉSZAK-MACEDÓN KÖZTÁRSASÁG

                                                   17.

                                                   SZAÚD-ARÁBIA

                                                   18.

                                                   SZERBIA

                                                   19.

                                                   SZINGAPÚR

                                                   20.

                                                   DÉL-KOREA

                                                   21.

                                                   UKRAJNA

                                                   22.

                                                   AMERIKAI EGYESÜLT ÁLLAMOK

                                                   23.

                                                   KÍNA ((*))

                                       II.

                                       A KÍNAI NÉPKÖZTÁRSASÁG KÜLÖNLEGES KÖZIGAZGATÁSI TERÜLETEI

                                                   Hongkong Különleges Közigazgatási Terület

                                                   Makaói Különleges Közigazgatási Terület

                                       III.

                                       OLYAN ENTITÁSOK ÉS TERÜLETI HATÓSÁGOK, AMELYEKET LEGALÁBB EGY TAGÁLLAM NEM ISMER EL ÁLLAMKÉNT

                                                   Koszovó (*)

                                                   Tajvan

                        ((*))  a kölcsönösségre vonatkozó megerősítés függvényében"

                        (*)  Ez a megnevezés nem érinti a jogállással kapcsolatos álláspontokat, továbbá összhangban van az 1244/1999 sz. ENSZ BT-határozattal és a Nemzetközi Bíróságnak a koszovói függetlenségi nyilatkozatról szóló véleményével."

            Kelt Brüsszelben, 2021. július 15-én.

                  a Tanács részéről

                  az elnök

               G. DOVŽAN

            (1)  HL L 208 I., 2020.7.1., 1. o.

            (2)  HL L 230., 2020.7.17., 26. o.

            (3)  HL L 248., 2020.7.31., 26. o.

            (4)  HL L 261., 2020.8.11., 83. o.

            (5)  HL L 354., 2020.10.26., 19. o.

            (6)  HL L 431., 2020.12.21., 75. o.

            (7)  HL L 33., 2021.1.29., 1. o.

            (8)  HL L 41., 2021.2.4., 1. o.

            (9)  HL L 165 I., 2021.5.11., 66. o.

            (10)  HL L 198., 2021.6.4., 1. o.

            (11)  HL L 221., 2021.6.21., 12. o.

            (12)  HL L 235., 2021.7.2., 27. o.

            (13)  HL L 182., 2021.5.21., 1. o.

            (14)  A Tanács 2002/192/EK határozata (2002. február 28.) Írországnak a schengeni vívmányok egyes rendelkezései alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről (HL L 64., 2002.3.7., 20. o.).

            (15)  HL L 176., 1999.7.10., 31. o.

            (16)  HL L 53., 2008.2.27., 52. o.

            (17)  A Tanács 2008/146/EK határozata (2008. január 28.) az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodásnak az Európai Közösség nevében történő megkötéséről (HL L 53., 2008.2.27., 1. o.).

            (18)  HL L 160., 2011.6.18., 21. o.

            (19)  A Tanács 2011/350/EU határozata (2011. március 7.) az Európai Unió, az Európai Közösség, a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség közötti, a Liechtensteini Hercegségnek az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló, különösen a belső határokon történő ellenőrzés megszüntetéséhez és a személyek mozgásához kapcsolódó társulásáról szóló megállapodáshoz való csatlakozásáról szóló jegyzőkönyvnek az Európai Unió nevében történő megkötéséről (HL L 160., 2011.6.18., 19. o.).


title: A Bizottság (EU) 2020/2243 ajánlása (2020. december 22.) az Egyesült Királyságban megfigyelt SARS-COV-2 variánsra való reagálás keretében az utazás és a szállítás összehangolt megközelítéséről

text:
               2020.12.28.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 436/72

      A BIZOTTSÁG (EU) 2020/2243 AJÁNLÁSA
      (2020. december 22.)
      az Egyesült Királyságban megfigyelt SARS-COV-2 variánsra való reagálás keretében az utazás és a szállítás összehangolt megközelítéséről
      AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
      Tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
      Mivel:

                  (1)

                  A Tanács 2020. október 13-án elfogadta a szabad mozgásnak a Covid19-világjárvány miatti korlátozására vonatkozó koordinált megközelítésről szóló (EU) 2020/1475 ajánlást (1).

                  (2)

                  Az (EU) 2020/1475 ajánlás célja a tagállamok közötti fokozott koordináció biztosítása annak érdekében, hogy nemzeti szinten olyan intézkedéseket fogadjanak el, amelyek népegészségügyi okokból korlátozzák a szabad mozgást. Ez az ajánlás biztosítja a Covid19 terjedésének megfékezéséhez szükséges különleges intézkedéseket koordináló keretet, amelynek arányosnak és megkülönböztetéstől mentesnek kell lennie. Például rendelkezik arról, hogy milyen intézkedések alkalmazhatók a magas kockázatú területekről érkező utazókra, és rendelkezik az ilyen intézkedések alóli szükséges kivételekről. Megköveteli továbbá, hogy a nagyközönség időben és naprakészen tájékoztatást kapjon az újonnan bevezetett intézkedésekről.

                  (3)

                  Az (EU) 2020/1475 ajánlás címzettje valamennyi tagállam. A Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodás (2) 126. cikkében előírt átmeneti időszak alatt, és az említett megállapodás 127. cikke értelmében az uniós jog, beleértve az (EU) 2020/1475 ajánlást, továbbra is alkalmazandó az Egyesült Királyságra. Az átmeneti időszak alatt az Egyesült Királyság állampolgárait uniós polgároknak, az Egyesült Királyságban lakóhellyel rendelkezőket pedig az Unióban lakóhellyel rendelkezőknek kell tekinteni, különösen az uniós jog szerinti szabad mozgás előnyeiből való részesülés és az említett ajánlás alkalmazásában.

                  (4)

                  2020-ben a Bizottság számos útmutató dokumentumot fogadott el a zöld sávokra vonatkozóan, többek között a 2020. október 28-i közleményét, amely a közúti, valamint a vasúti, vízi és légi árufuvarozásra is kiterjesztette a zöld sávok koncepcióját annak érdekében, hogy biztosítsa az alapvető ellátási láncok további működését, valamint, hogy a járvány második hullámában elkerülhetők legyenek a teherszállítás és a logisztika zavarai az EU-ban..

                  (5)

                  A Tanács 2020. június 30-án elfogadta az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és az ilyen korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 ajánlást (3). Az említett ajánlásban a Tanács közös megközelítést fogadott el az EU-ba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozására és a korlátozások fokozatos feloldására vonatkozóan, amelyekben az EU állam-, illetve kormányfői 2020. március 17-én állapodtak meg.

                  (6)

                  Az (EU) 2020/912 ajánlásnak két melléklete van: Az I. melléklet felsorolja azokat a harmadik országokat, amelyek lakosait nem érintheti a külső határoknak az EU-ba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó ideiglenes korlátozása, valamint a II. melléklet, amely felsorolja az alapvető feladatot ellátó vagy alapvető szükséglettel rendelkező utazók meghatározott kategóriáit.

                  (7)

                  A Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodás (4) 126. cikkében előírt átmeneti időszak lejártát követően az Egyesült Királyságot az (EU) 2020/912 ajánlás alkalmazásában harmadik országnak kell tekinteni. Hacsak nem születik határozat az Egyesült Királyságnak az említett ajánlás I. mellékletében szereplő harmadik országok jegyzékébe való felvételéről, illetve az Európai Unió és az Egyesült Királyság között ezen időpontot megelőzően nem születik eltérő megállapodás, 2021. január 1-jétől nem lesz lehetőség az Egyesült Királyságból az Európai Unióba történő, nem alapvetően szükséges utazásra. Ugyanakkor az Egyesült Királyságban tartózkodó uniós polgárok 2021. január 1-jét követően is élvezhetik az (EU) 2020/912 tanácsi ajánlás 5. pontjának a) alpontjában meghatározott szabályok és biztosítékok előnyeit.

                  (8)

                  Az elmúlt hetekben az Egyesült Királyság a Covid19 megbetegedések számának gyors növekedésével szembesült Délkelet-Angliában, ami alaposabb epidemiológiai és virológiai vizsgálatokhoz vezetett. A vírusgenom szekvencia-adatok elemzése során kiderült, hogy az esetek nagy arányban a SARS-CoV-2 egy új variánsának következményei, melyet többszörös glikoprotein tüske mutáció és további genomrégió-mutációk jellemeznek. Bár ismert és várható, hogy a vírusok mutáció révén folyamatosan változnak, ami új variánsok megjelenéséhez vezet, az Egyesült Királyságban végzett előzetes elemzés arra enged következtetni, hogy ez a variáns jelentősen fertőzőbb, mint az eddigiekben megfigyelt variánsok; a becslések szerint akár 70 %-kal is nagyobb a fertőzőképessége. Jelenleg nincs arra utaló jel, hogy az új variáns súlyosabb megbetegedést okozna.

                  (9)

                  Ez az új variáns az évnek egy olyan időszakában jelent meg, amikor hagyományosan sűrűbbek a családi és társadalmi kapcsolatok. E fejleményekre válaszul az Egyesült Királyság kormánya 2020. december 19-én szigorúbb korlátozásokat jelentett be Délkelet-Anglia nagy részére vonatkozóan, beleértve azt a tanácsot, hogy az emberek ne utazzanak ezekre a területekre, illetve ne utazzanak ki onnan, és az e területeken élők, néhány kivételtől eltekintve, ne utazzanak külföldre.

                  (10)

                  A mai napig Belgium, Dánia, Olaszország és Hollandia jelentett az új variáns okozta megbetegedéseket. Más országok, amelyek ilyen eseteket jelentettek, többek között Izland és Ausztrália. Bár valószínű, hogy a variáns már más uniós tagállamokban is jelen van, további epidemiológiai és virológiai kutatásra van szükség e törzs EU-n belüli jelenlegi terjedésének meghatározásához.

                  (11)

                  Tekintettel e változat további behurcolásának kockázatára, amelynek hatása a megbetegedések és így a kórházi kezelések nagyobb számában mutatkozik, a tagállamok ideiglenes védelmi intézkedéseket hoztak az Egyesült Királyságból történő beutazással kapcsolatban, amíg nem születik közös megközelítés. Amennyiben egy tagállam az EU és az Egyesült Királyság közötti helyzet sajátos összefüggésében, és az elkövetkező napokban antitest gyorsteszteket ír elő a szállításban dolgozók számára, ez nem vezethet a szállítás zavarához. Az EU-n belül a zöld sávokra vonatkozó megközelítés továbbra is alapvető fontosságú marad.

                  (12)

                  Az uniós politikai szintű integrált válságelhárítási mechanizmus (IPCR) 2020. december 21-i ülésén több tagállam összehangolt megközelítést szorgalmazott.

            AJÁNLJA, hogy:

                  1.

                  A Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló megállapodás 126. cikkében meghatározott átmeneti időszak végéig, azaz 2020. december 31-ig a tagállamoknak az Egyesült Királyságból az Európai Unióba történő szabad mozgást korlátozó intézkedések elfogadásakor továbbra is alkalmazniuk kell az (EU) 2020/1475 ajánlásban meghatározott elveket és mechanizmusokat.
                  Az (EU) 2020/1475 ajánlás 17. pontja szerint a tagállamok alapesetben nem tagadhatják meg a más tagállamokból, illetve az átmeneti időszak alatt az Egyesült Királyságból érkező személyek beutazását.

                  2.

                  A tagállamok mindegyikének végre kell hajtania az (EU) 2020/1475 ajánlásnak a magasabb kockázatú területekről érkező utazók esetében alkalmazható intézkedések közös keretéről szóló 19–21. pontját. Az elővigyázatosság elvének fényében a tagállamoknak emellett további értesítésig azt kell javasolniuk az embereknek, hogy alapvetően nem szükséges célokból ne utazzanak az Egyesült Királyságba, illetve az Egyesült Királyságból. Az (EU) 2020/1475 ajánlással összhangban azonban a következő csoportokat mentesíteni kell a további ideiglenes korlátozások alól, feltéve, hogy az indulást megelőző 72 órán belül RT-PCR-tesztet vagy antitest gyorstesztet végeztetnek magukon, vagy 10 napos karanténban maradnak, és a 10. napon RT-PCR-tesztet végeztetnek, amely negatív eredményt mutat:

                              a)

                              az EUMSZ 20. cikkének (1) bekezdése szerinti uniós polgárok, valamint harmadik országok azon állampolgárai, akik az egyrészről az Unió és tagállamai, másrészről az említett harmadik országok között létrejött megállapodások értelmében a szabad mozgás tekintetében az uniós polgárokéval egyenértékű jogokat élveznek, és akik az állampolgárságuk szerinti tagállamba vagy országba utaznak;

                              b)

                              az EUMSZ 20. cikkének (1) bekezdése szerinti uniós polgárok, valamint harmadik országok azon állampolgárai, akik az egyrészről az Unió és tagállamai, másrészről az említett harmadik országok között létrejött megállapodások értelmében a szabad mozgás tekintetében az uniós polgárokéval egyenértékű jogokat élveznek, valamint az Egyesült Királyság azon állampolgárai, akik a lakóhelyük szerinti tagállamba vagy országba utaznak;

                              c)

                              a huzamos tartózkodásról szóló irányelv értelmében huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező harmadik országbeli állampolgárok, továbbá a tartózkodási jogukat más uniós irányelvekből vagy nemzeti jogszabályokból származtató vagy hosszú távú tartózkodásra jogosító nemzeti vízummal rendelkező személyek, akik a lakóhelyük szerinti tagállamba utaznak;

                              d)

                              az a)–c) pontban említett személyek családtagjai.

                  3.

                  Az (EU) 2020/1475/EK ajánlás 19. pontjában meghatározott, alapvető feladatot ellátó utazók számára és az olyan utazók számára, akiknek az utazása elengedhetetlen – a szállításban dolgozók kivételével –, elő kell írni, hogy az indulást megelőző 72 órán belül végeztessék el magukon az RT-PCR-tesztet vagy az antitest gyorstesztet, de ezen alapvető feladat ellátása során nem kell karanténba vonulniuk.

                  4.

                  Az átutazást – különösen az alapvető szükségletből utazók esetében – karantén nélkül meg kell könnyíteni. Amennyiben az átutazáshoz negatív RT-PCR-teszteredmény szükséges, az utazókat az utazás megkezdése előtt tájékoztatni kell erről a követelményről, vagy indokolatlan késedelem nélkül fel kell ajánlani számukra a tesztelést az átszállásuk során.

                  5.

                  Tekintettel arra, hogy biztosítani kell a fent említett kategóriákba tartozó személyek szállítását, meg kell szüntetni a szállítási szolgáltatások tilalmát, például a repülőjáratokra és a vonatközlekedésre vonatkozó tilalmat (5).

                  6.

                  a szállítószemélyzetet, beleértve a tehergépkocsi- és vonatvezetőket, a belvízi hajók személyzetét és a repülőszemélyzetet, mentesíteni kell a határok átlépésére vonatkozó utazási tilalom alól. Hasonlóképpen meg kell könnyíteni a tengerészek utazását és átutazását. A szállítószemélyzetet és a tengerészeket mentesíteni kell a tesztelési és karanténkövetelmények alól, amennyiben a határon át történő utazásukra hajóhoz, közúti vagy légi járműhöz vagy hajótól, közúti vagy légi járműtől történő utazás keretében kerül sor, de tiszteletben kell tartaniuk a helyi szinten alkalmazott általános védelmi és távolságtartási intézkedéseket. Amennyiben egy tagállam az EU és az Egyesült Királyság közötti helyzet sajátos összefüggésében, és az elkövetkező napokban antitest gyorsteszteket ír elő a szállításban dolgozók számára, ez nem vezethet a szállítás zavarához. Végezetül, a vonatkozó óvintézkedések tiszteletben tartása mellett fenn kell tartani az alapvetően szükséges utazásokat – ideértve az állampolgárok és a lakosok hazatérését is – kiszolgáló összeköttetéseket.

                  7.

                  A zöld sávok végrehajtásáról szóló közleményben vagy a légi árufuvarozási műveletek megkönnyítéséről szóló iránymutatással (6) összhangban a teherforgalomnak is megszakítás nélkül kell folytatódnia, nem utolsósorban a Covid19-oltóanyagok és az egyéb ellátmányok időben történő szétosztásának biztosítása érdekében.

                  8.

                  Az Egyesült Királyságot érintően hozott bármely új tagállami intézkedés kapcsán egyértelműen jelezni kell, hogy az intézkedés az átmeneti időszak végén, azaz 2020. december 31-én hatályát veszti.

                  9.

                  A tagállamoknak valamennyi rendelkezésre álló kommunikációs csatornán keresztül biztosítaniuk kell a nyilvánosság időben történő, naprakész és átfogó tájékoztatását.

                  10.

                  A tagállamok népegészségügyi hatóságainak és laboratóriumainak az alapvető jogok teljes körű tiszteletben tartása mellett:

                              a)

                              fokozniuk kell a szekvenálásra irányuló erőfeszítéseiket, és az új variáns okozta új megbetegedések gyors azonosítása érdekében időben elemezniük kell a vírusizolátumokat, különösen azokat, amelyek olyan személyekből származnak, akik a közelmúltban olyan országokban jártak, vagy kötődésük volt olyan országokhoz, ahol a variáns nagy számban jelen van;

                              b)

                              azonnal azonosítaniuk kell az olyan személyeket érintő eseteket, akik az elmúlt 14 napban az Egyesült Királyságba vagy az Egyesült Királyságból utaztak, annak érdekében, hogy RT-PCR-teszt, karantén , vagy fokozott kontaktkövetés alá vessék őket. Az ilyen esetekből származó vírusizolátumokat időben szekvenálni kell, hogy azonosítsák az új variáns okozta megbetegedéseket.

                              c)

                              azonnal azonosítaniuk kell az új variáns által igazoltan megbetegedett személlyel szoros érintkezésben lévő személyeket, illetve az Egyesült Királyságba vagy az Egyesült Királyságból utazókat annak érdekében, hogy az új variáns megállítása céljából teszt, karantén vagy kontaktkövetés alá vessék őket. Az ilyen esetekből származó vírusizolátumokat időben szekvenálni kell, hogy azonosítsák az új variáns okozta megbetegedéseket.

                  11.

                  A tagállamok 2021. január 1-jétől alkalmazni fogják az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és az ilyen korlátozások esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 ajánlást (7) az Egyesült Királyság állampolgárai és az Egyesült Királyságban tartózkodó más harmadik országbeli állampolgárok tekintetében, akik az uniós jog alapján az átmeneti időszak végéig a szabad mozgás jogával rendelkeznek. Ez azt jelenti, hogy amíg az Egyesült Királyság nem kerül fel az említett ajánlás I. mellékletében szereplő jegyzékre, addig csak alapvetően szükséges utazás céljából lehet az Egyesült Királyságból a schengeni térségbe lépni.

                  12.

                  A 2020/912 ajánlás 5. pontjával összhangban az alábbi kategóriába sorolt személyeket az utazás céljától függetlenül mentesíteni kell az utazási korlátozás alól, feltéve, hogy az indulást megelőző 72 órán belül RT-PCR-tesztnek vagy pedig antitest gyorstesztnek vetik alá magukat, vagy 10 napig karanténban maradnak, valamint a 10. napon RT-PCR-tesztük negatív eredményt mutat:

                              a)

                              az EUMSZ 20. cikkének (1) bekezdése szerinti uniós polgárok és azon harmadik országbeli állampolgárok, akik egyrészről az Unió és tagállamai, másrészről az említett harmadik országok közötti megállapodások értelmében az uniós állampolgárokéval egyenértékű szabad mozgáshoz való jogot élveznek, valamint családtagjaik;

                              b)

                              azon harmadik országbeli állampolgárok, akik a huzamos tartózkodásról szóló irányelv (8) értelmében huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkeznek, valamint azon személyek, akik más uniós irányelvekből vagy nemzeti jogszabályokból eredően tartózkodási joggal vagy pedig hosszú távú tartózkodásra jogosító nemzeti vízummal rendelkeznek, valamint családtagjaik; Ez kiterjed azokra a személyekre is, akik a kilépésről rendelkező megállapodás alapján tartózkodási joggal rendelkeznek az EU-ban.

                  13.

                  Az Egyesült Királyság azon állampolgárai, akik nem jogszerűen tartózkodnak az EU-ban 2021. január 1-jétől nem tartoznak a 2020/912 ajánlás 5. pontjának b) alpontja szerinti mentesség hatálya alá. Ez azt jelenti, hogy azok az egyesült királysági állampolgárok, akik nem részesülnek a kilépésről rendelkező megállapodás biztosította védelemben, és nem jogszerűen tartózkodnak az Unióban, valamint nem uniós állampolgárok családtagjai, nem hivatkozhatnak az (EU) 2020/912 ajánlás 5. pontjának b) alpontjára. Mindazonáltal az ilyen egyesült királysági állampolgárokra vonatkozhat az (EU) 2020/912 ajánlás II. mellékletében foglalt, alapvetően szükséges utazásra (alapvető funkcióra vagy szükségletre) vonatkozó kivétel.

                  14.

                  A tagállamok és a schengeni társult országok minden intézkedést összehangolt és koherens módon hoznak meg, és a lehető leghamarabb tájékoztatják a Bizottságot és a többi tagállamot az általuk hozott intézkedésekről. A tagállamok minden jövőbeli intézkedésekről azok hatálybalépését megelőzően tájékoztatást nyújtanak. A légi járatok működtetésére vonatkozó korlátozásokat az 1008/2008/EK rendelet 21. és 21a. cikkével összhangban be kell jelenteni.

         Kelt Brüsszelben, 2020. december 22-én.

               a Bizottság részéről

            Ylva JOHANSSON

               a Bizottság tagja

         (1)  HL L 337., 2020.10.14., 3. o.

         (2)  HL L 29., 2020.1.31., 7. o.

         (3)  A Tanács (EU) 2020/912 ajánlása (2020. június 30.) az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról (HL L 208. I, 2020.7.1., 1. o.).

         (4)  Lásd a 2. lábjegyzetet.

         (5)  Emlékeztetni kell arra, hogy az 1008/2008/EK európai parlamenti és tanácsi (HL L 293, 2008.10.31., 3. o.) rendelet nagyon szigorúan korlátozza a tagállamok légijáratok betiltásával kapcsolatos lehetőségét, vö. 21. cikk, valamint 21a. cikk (2020. december 31-ig alkalmazandó).

         (6)  Az Európai Bizottság közleménye – Az Európai Bizottság iránymutatásai: A légi árufuvarozási műveletek megkönnyítése a Covid19-járvány idején, C/2020/2010 (HL C 100. I, 2020.3.27., 1. o.).

         (7)  Lásd a 3. lábjegyzetet.

         (8)  A Tanács 2003/109/EK irányelve (2003. november 25.) a harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállásáról (HL L 16., 2004.1.23., 44. o.)


title: A Bizottság (EU) 2020/2245 ajánlása (2020. december 18.) az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex létrehozásáról szóló (EU) 2018/1972 európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján előzetes szabályozás alá vonható érintett elektronikus hírközlési ágazatbeli termék- és szolgáltatáspiacokról (az értesítés a C(2020) 8750. számú dokumentummal történt) (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               2020.12.29.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 439/23

      A BIZOTTSÁG (EU) 2020/2245 AJÁNLÁSA
      (2020. december 18.)
      az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex létrehozásáról szóló (EU) 2018/1972 európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján előzetes szabályozás alá vonható érintett elektronikus hírközlési ágazatbeli termék- és szolgáltatáspiacokról

            (az értesítés a C(2020) 8750. számú dokumentummal történt)

      (EGT-vonatkozású szöveg)
      AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
      tekintettel az Európai Elektronikus Hírközlési Kódex létrehozásáról szóló, 2018. december 11-i (EU) 2018/1972 európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 64. cikke (1) bekezdésére,
      mivel:

                  (1)

                  Az (EU) 2018/1972 irányelv a három elsődleges célkitűzésen (a verseny, a belső piac és a végfelhasználói érdekek előmozdítása) túlmenően arra törekszik, hogy előmozdítsa a hálózati összekapcsoltságot és az Unió valamennyi polgára és vállalkozása számára a rendkívül nagy kapacitású hálózatokhoz – így a vezetékes, a mobil és a vezeték nélküli hálózatokhoz – való hozzáférést, valamint azok használatát.

                  (2)

                  A tartalomban gazdag internetes szolgáltatások innovációját támogató új, rendkívül nagy kapacitású hálózatokba történő beruházások megfelelő ösztönzői fokozni fogják az Unió nemzetközi versenyképességét, miközben előnyöket biztosítanak fogyasztói és vállalkozásai számára. Éppen ezért alapvető fontosságú ezen új, rendkívül nagy kapacitású hálózatok fejlesztésében a fenntartható beruházások előmozdítása megfelelően alkalmazott és kiszámítható keretszabályozás révén.

                  (3)

                  Az új keretszabályozás egyik célja a piaci verseny fejlődésével párhuzamosan az előzetes ágazatspecifikus szabályok fokozatos csökkentése, végül pedig az elektronikus hírközlés versenyjog általi kizárólagos szabályozásának biztosítása. Ennek a célkitűzésnek megfelelően ezen ajánlás célja azoknak a termék- és szolgáltatáspiacoknak a kijelölése, amelyek esetében indokolt lehet az előzetes szabályozás alá vonás.

                  (4)

                  Az érintett piacok meghatározása az idők folyamán változhat, hiszen az ezeken a piacokon elérhető termékek és szolgáltatások jellemzői, valamint a keresleti és kínálati oldal helyettesítésének lehetőségei a technológiai, piaci és szabályozási fejlemények következtében változnak. Ezért ez az ajánlás lép a 2014. évi ajánlás (2) helyébe.

                  (5)

                  A Kódex 64. cikkének (1) bekezdése előírja a Bizottság számára, hogy a versenyjog elvei szerint azonosítsa az elektronikus hírközlési ágazaton belül azokat a piacokat, amelyek sajátosságai indokolttá tehetik szabályozási kötelezettségek előírását a versenyjog alapelveinek megfelelően. Az ajánlás tehát a versenyjog elveit alkalmazza az érintett termékpiacok meghatározására az elektronikus hírközlési ágazaton belül.

                  (6)

                  A szabályozási beavatkozás végső célja mindig a végfelhasználók számára legkedvezőbb ár, minőség és választék biztosítása azáltal, hogy kiskereskedelmi szinten fenntartható verseny alakul ki. Az érintett piacok meghatározásának kiindulópontja ebben az ajánlásban a kiskereskedelmi piacoknak egy bizonyos idősíkban előretekintve, a versenyjogi szabályokra figyelemmel történő meghatározása kell, hogy legyen. Amennyiben a kiskereskedelmi piacok a nagykereskedelmi szintű szabályozás hiányában is ténylegesen versenyképesek, a nemzeti szabályozó hatóságoknak arra a következtetésre kell jutniuk, hogy nincs szükség szabályozásra a kapcsolódó nagykereskedelmi piacokon.

                  (7)

                  A Kódex 67. cikkének (1) bekezdésével összhangban az előzetes szabályozási kötelezettségek megállapítása kizárólag azokon a piacokon indokolt, amelyek esetében a 67. cikk (1) bekezdésének a), b) és c) pontjában meghatározott három kritérium mindegyike teljesül. Ez az ajánlás azokat a termék- és szolgáltatási piacokat foglalja magában, amelyekről a Bizottság az uniós tendenciák megfigyelése alapján úgy találta, hogy esetükben mindhárom kritérium teljesült. Ezért ezek azok a piacok, amelyekről a Bizottság úgy ítélte meg, hogy olyan jellemzőkkel bírnak, amelyek indokolhatják a szabályozási kötelezettségek előírását legalább egyes földrajzi területeken és egy belátható időn belül. A nemzeti szabályozó hatóságoknak e piacok elemzése során mérlegelniük kell, hogy a 67. cikk (2) bekezdésében meghatározott további követelmények teljesülnek-e.

                  (8)

                  Az első kritérium a magas és állandó belépési korlátok megléte. A célja, hogy megállapítsa, bekövetkezik-e a piacra lépés, és ha igen, mikor és milyen mértékben, valamint hogy meghatározza az elektronikus hírközlési piacra való sikeres belépés legfontosabb tényezőit. Statikus szempontból a belépési korlátoknak különösen két típusa lényeges ezen ajánlás alkalmazásában: a strukturális és a jogi vagy szabályozási jellegű korlátok.

                  (9)

                  A strukturális jellegű belépési korlátok olyan különböző költség- vagy keresleti viszonyokból fakadnak, amelyek a már piacon lévők és az újonnan belépni szándékozók között egyenlőtlenséghez vezetnek, hátráltatva vagy megakadályozva ez utóbbiak piacra történő belépését. Jelentős strukturális korlátok lehetnek például továbbá az abszolút árelőnyökkel, a jelentős méretgazdaságossági előnyökkel és/vagy a hálózati hatásokkal, a kapacitási korlátokkal és/vagy a magas vissza nem térülő költségekkel jellemezhető piacokon. Ugyancsak strukturális korlátokról beszélhetünk abban az esetben, ha valamely szolgáltatás nyújtásához olyan hálózati elemre van szükség, amelynek utángyártása műszakilag nem vagy csak gazdaságtalan módon lehetséges.

                  (10)

                  A jogi vagy szabályozási jellegű korlátok az érintett piacon közvetlen hatást gyakorolhatnak a piacra lépés feltételeire és/vagy az üzemeltetők piaci pozíciójára. A szabályozott ágazatokban az engedélyezési eljárások, a területi korlátozások, a biztonsági szabványok és más jogi követelmények visszatarthatják vagy késleltethetik a belépést. A jogi és szabályozási korlátok jelentősége az elektronikus hírközlés piacon ugyanakkor csökkenőben van. Azokat a jogi vagy szabályozási jellegű korlátokat, amelyek az adott, 5 éves időszakon belül valószínűleg felszámolásra kerülnek, az első kritérium teljesülése tekintetében általában nem szabad belépési korlátnak tekinteni.

                  (11)

                  A belépési korlátok veszíthetnek jelentőségükből az olyan innovatív, állandó műszaki fejlődéssel jellemezhető piacokon, mint az elektronikus hírközlési piac. Ezeken a piacokon gyakran a piacon még jelen nem lévő potenciális innovatív versenytársak jelentette fenyegetés kényszeríti ki a versenyt. Ezért az esetlegesen előzetes szabályozás alá vonható piacok kijelölése során figyelembe kell venni a piacralépési korlátok adott időszakon belüli leküzdésének lehetőségét is. Ezen ajánlás kijelöli azokat a piacokat, amelyek esetében a belépési korlátok a következő 5–10 éven belül várhatóan fennmaradnak.

                  (12)

                  A különböző belépési korlátokat nem önmagukban, hanem összesítve kell vizsgálni. Miközben elképzelhető, hogy egy-egy belépési korlát önmagában nem tekinthető magasnak, más korlátokkal együtt olyan hatásokat eredményezhet, amelyek összességében megakadályozhatják vagy gátolhatják a piacra lépést.

                  (13)

                  A második kritérium arra vonatkozik, hogy figyelemmel a belépés akadályai mögött álló, infrastruktúrán alapuló és egyéb versenyre, valamely piaci struktúra az adott időszakon belül a tényleges verseny irányába halad-e. A tényleges verseny elemzése maga után vonja, hogy a piac az előzetes szabályozás nélküli tényleges verseny felé mozdul el a felülvizsgálat időszakán belül vagy azt követően, feltéve, hogy már a felülvizsgálat időszakán belül egyértelmű bizonyíték figyelhető meg a piac pozitív dinamikájára vonatkozóan. Például a különböző hálózati technológiákon keresztül biztosított termékek konvergenciája a különböző termékpiacokon működő szereplőket versenyhelyzetbe kényszeríthetik egymással, és a piacok konvergenciáját eredményezheti.

                  (14)

                  Még a magas belépési korláttal rendelkező piacokon is lehetnek olyan egyéb strukturális tényezők, amelyek azt jelzik, hogy a piac egy adott időszakon belül mégis a tényleges verseny irányába mozdul el. Olyan piacokon, ahol előretekintve nagyobb számú hálózat létesülése várható, ennek a kritériumnak az alkalmazása elsősorban az infrastruktúrán alapuló verseny helyzetének és várható jövőbeli alakulásának vizsgálatát jelenti.

                  (15)

                  A verseny megfelelőségének és a szabályozói beavatkozás szükségességének az értékelése során a nemzeti szabályozó hatóságoknak figyelembe kell venniük azt is, hogy az érdekelt vállalkozások rendelkeznek-e észszerű kereskedelmi feltételek mellett olyan nagykereskedelmi hozzáféréssel, amely fenntartható versenyképes eredményeket nyújt a végfelhasználók számára a kiskereskedelmi piacon. A piaci megállapodások, beleértve az üzemeltetők közötti, a nagykereskedelmi hozzáférésre vonatkozó megállapodásokat, a társberuházási megállapodásokat és viszonosságon alapuló hozzáférési megállapodásokat, amelyeket tartósan kötöttek meg és amelyek fenntarthatók, képesek lehetnek javítani a verseny dinamikáját, és végső soron megoldhatják a kapcsolódó kiskereskedelmi piacon felmerülő versenyjogi aggályokat, ezáltal pedig a nagykereskedelmi piacok deregulációjához vezetnek. Így, feltéve, hogy megfelelnek a versenyjog elveinek, ezeket figyelembe kell venni annak értékelésekor, hogy előretekintve egy adott piacon várhatóan biztosított-e a verseny.

                  (16)

                  A technológiai fejlődés vagy a termékek és a piacok konvergenciája a különböző termékpiacokon működő szereplőket versenyhelyzetbe kényszeríthetik egymással. E tekintetben az over-the-top (OTT) szolgáltatások, amelyek ma általánosan nem tekinthetők az elektronikus hírközlési szolgáltatók által nyújtott hagyományos szolgáltatások közvetlen helyettesítőinek, és amelyek semmilyen esetben sem biztosítanak fizikai és adatkapcsolatot, a további technológiai fejlesztések és a szolgáltatások folyamatos bővülése miatt az elkövetkező években mégis fontosabb szerepet tölthetnek be egyes kiskereskedelmi piacokon, és később közvetett versenynyomást gyakorolhatnak a nagykereskedelmi piacokra.

                  (17)

                  Egy piac előzetes szabályozás alá vonhatóként történő meghatározása attól is függ, hogy a versenyjog alkalmas-e az azonosított piaci hiányosságok megfelelő kezelésére. A harmadik kritérium célja a versenyjog megfelelőségének az azonosított tartós piaci hiányosság(ok) leküzdés szempontjából történő értékelése, különös tekintettel arra, hogy az előzetes szabályozói kötelezettségek ténylegesen megelőzhetik a versenyjog megsértését. A versenyjogon alapuló beavatkozások valószínűleg elégtelenek azokban az esetekben, amikor gyakori és/vagy sürgős beavatkozásokra van szükség a tartós piaci hiányosság(ok) orvoslása érdekében. Ez esetben az előzetes szabályozás a versenyjog megfelelő kiegészítőjének tekintendő. Általánosságban a fenntartható és hatékony, infrastruktúrán alapuló versennyel jellemzett piacokon vélhetően elegendő az általános versenyszabályok alkalmazása.

                  (18)

                  E három kumulatív kritérium alkalmazása nagy valószínűséggel csökkenti az elektronikus hírközlési ágazaton belül a szabályozott piacok számát, és ezáltal hozzájárul az előzetes ágazatspecifikus szabályoknak a piaci verseny fejlődésével párhuzamos fokozatos csökkentéséhez. Amennyiben a három kritérium valamelyike nem teljesül, a piac nem vonható előzetes szabályozás alá. Elengedhetetlen, hogy kizárólag azokon a nagykereskedelmi piacokon alkalmazzanak előzetes szabályozási kötelezettségeket a fenntartható verseny biztosítása érdekében, amelyeken egy vagy több jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozás található, és amelyek esetében a versenyjogi jogorvoslatok nem elegendőek a probléma kezelésére.

                  (19)

                  Az újonnan kialakuló piacok alatt az olyan termékeket vagy szolgáltatásokat kínáló piacok értendők, amelyek esetében, újdonságukból eredően, nehéz megjósolni a keresletet, a piacra belépőket és a piaci kínálatot, következésképpen az említett három kritériumon alapuló vizsgálat alkalmazása nehézségekbe ütközik. Az ilyen piacokat nem célszerű indokolatlan előzetes szabályozói kötelezettségekkel terhelni, segítve ezzel az innovációt, valamint megakadályozva, hogy a piacvezető vállalkozások maguknak sajátítsák ki ezeket a piacokat (3). A meglévő hálózati infrastruktúra fokozatos korszerűsítésének eredményeképpen ritkán jön létre új vagy kialakulófélben lévő piac. Azt, hogy egy termék egyetlen létező piacnak sem része, csak annak megállapítása alapján lehet kijelenteni, hogy az adott termék sem keresleti, sem kínálati szempontból nem helyettesíthető másik termékkel. Az új kiskereskedelmi szolgáltatások megjelenése annyiban eredményezi új kapcsolódó nagykereskedelemi piac kialakulását, amennyiben az adott kiskereskedelmi szolgáltatások a meglévő nagykereskedelmi termékek felhasználásával már nem biztosíthatók.

                  (20)

                  Tekintettel a verseny alakulására, ideértve az infrastruktúraalapú versenyt is, ez az ajánlás csak a nagykereskedelmi szinten azonosít érintett piacokat, csakúgy, ahogyan a 2014. évi ajánlás. A nagykereskedelem szintjén előírt előzetes szabályozás elégségesnek tekintendő a kapcsolódó kiskereskedelmi értékesítési piac(ok)on bekövetkező esetleges versenyproblémák megoldására.

                  (21)

                  A Kódex (165) preambulumbekezdésével összhangban a nemzeti szabályozó hatóságoknak meg kell vizsgálniuk legalább az ajánlásban felsorolt piacokat, beleértve azokat is, amelyek annak ellenére szerepelnek ott, hogy szabályozásukra már nem kerül sor az adott nemzeti vagy helyi szinten. Az ajánlás mellékletében felsorolt piacok tekintetében a nemzeti szabályozó hatóságok helyénvalónak láthatják, hogy sajátos nemzeti körülményeik alapján vizsgálatot folytassanak le a három kritérium teljesülése tekintetében. A nemzeti szabályozó hatóságok megállapíthatják, hogy a vizsgálat alapján a nemzeti körülmények között a három kritérium nem teljesül. Amennyiben az ajánlásban felsorolt valamely konkrét piac esetében a vizsgálat alapján a három kritérium nem teljesül, a nemzeti szabályozó hatóság nem ír elő szabályozói kötelezettségeket az adott piacon.

                  (22)

                  A nemzeti szabályozó hatóságoknak elemezniük kell azokat a piacokat is, amelyeket az ajánlás nem említ, de korábbi piacelemzések alapján a saját területük szabályai vonatkoznak rájuk, vagy bármely egyéb olyan piacot, amely bizonyíthatóan megfelel a hármas kritériumrendszernek. Ennélfogva a nemzeti szabályozó hatóságok meghatározhatnak más, ebben az ajánlásban nem szereplő érintett termék- és szolgáltatáspiacokat is, ha be tudják bizonyítani, hogy nemzeti körülményeik alapján a piacok megfelelnek a hármas kritériumrendszernek.

                  (23)

                  A Kódex 67. cikke szerinti piacelemzést a nemzeti szabályozó hatóságoknak és a Bizottságnak is a kiskereskedelmi piacoktól kell megkezdeniük. A piac értékelését jelentős piaci erő megállapításán alapuló szabályozás nélkül, előretekintő szempontból és a meglévő piaci viszonyokból kiindulva kell elvégezni. Az elemzésnek a várható vagy előre látható piaci folyamatok figyelembevételével értékelnie kell, hogy az adott piacon a verseny a jövőben biztosított lesz-e. Az elemzésnek az adott szabályozási időszak egészében figyelembe kell vennie az érintett kiskereskedelmi és kapcsolódó nagykereskedelmi piac(ok)on alkalmazandó más típusú szabályozások hatásait is.

                  (24)

                  Ha az érintett kiskereskedelmi piacon előzetes szabályozás nélkül előretekintő szempontból nincs tényleges verseny, értékelni kell a Kódex 67. cikke szerint előzetes szabályozás alá vonható megfelelő nagykereskedelmi piaco(ka)t. Továbbá a megfelelő érintett nagykereskedelmi piac(ok)on belüli határoknak és piaci erőnek a tényleges verseny meglétének megállapítása érdekében végzett elemzése során figyelembe kell venni a közvetlen és közvetett versenykényszereket egyaránt, tekintet nélkül arra, hogy e kényszerek az elektronikus hírközlési hálózatokból, az elektronikus hírközlési szolgáltatásokból vagy a végfelhasználó szempontjából összehasonlítható más típusú szolgáltatásokból vagy alkalmazásokból erednek-e.

                  (25)

                  Az előzetes szabályozás alá vonható, érintett nagykereskedelmi piacok meghatározása során a nemzeti szabályozó hatóságoknak elsőként azt a piacot kell elemezniük, amely a versenyproblémákat felmutató kiskereskedelmi piachoz képest a legmagasabban helyezkedik el. A nemzeti szabályozó hatóságoknak el kell végezniük a szabályozott upstream input alatt elhelyezkedő piacok elemzését egészen a kiskereskedelmi piacig annak megállapítása érdekében, hogy ezeken a felsőbb szinten bevezetett szabályozás esetén tényleges verseny zajlana-e.

                  (26)

                  A legmagasabban elhelyezkedő piac a nemzeti körülményektől függően egészben vagy részben általánosabb, piacokon átívelő nagykereskedelmi termékekből, például a fizikai infrastruktúrához való hozzáférést (pl. alapépítményekhez való hozzáférést) vagy passzív hozzáférést lehetővé tévő termékekből állhat. Különösen ott, ahol rendelkezésre állnak elektronikus hírközlési építmények és azok újból használhatók, az azokhoz való hozzáférés jelentősen megkönnyítheti a rendkívül nagy kapacitású hálózatok kiépítését és ösztönözheti az infrastruktúrán alapuló, a végfelhasználók javát szolgáló verseny kialakulását.

                  (27)

                  Ezen okok miatt a Bizottság mérlegelte, hogy felvegyen-e az ajánlásba egy külön piacot a fizikai infrastruktúrához való hozzáféréshez. Mivel azonban az Unióban jelentős különbségek vannak a hálózati topológiákban, a mindenütt jelenlévő alapépítmények rendelkezésre állásában, valamint az alapépítményekhez és oszlopokhoz való hozzáférés iránti kereslet szintjében, a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a fizikai infrastruktúrához való hozzáférés külön piacát jelenleg nem lehet kijelölni uniós szinten, ezért nem kell felvenni az előzetes szabályozások alá vonható piacok listájára.

                  (28)

                  Ezenkívül a Kódex 72. cikke lehetővé teszi a nemzeti szabályozó hatóságok számára, hogy bármely érintett nagykereskedelmi piacon önálló intézkedésként előírják az elektronikus hírközlési építményekhez való hozzáférés biztosítását. Az elektronikus hírközlési építményekhez való hozzáférés biztosítására vonatkozó kötelezettség indokolható, tekintet nélkül arra, hogy a fizikai infrastruktúra, amelyhez hozzáférést biztosítanak, az érintett piac részét képezi-e, és – amennyiben arányos és elegendő ahhoz, hogy előmozdítsa a végfelhasználók javát szolgáló verseny létrejöttét – a nemzeti hatóságoknak azelőtt kell fontolóra venniük, mielőtt hozzáférési kötelezettségeket írnának elő alacsonyabb szinten.

                  (29)

                  A nagykereskedelmi szélessávú piacokat illetően a virtuális hozzáférési termékeket úgy lehet megtervezni, hogy a hozzáférés átadási pontjának helyétől függetlenül hasonló vagy azonos termékjellemzőkkel bírjanak. Ezért technikailag megoldható a nagykereskedelmi szélessávú hozzáférés biztosítása központi vagy helyi szinten, hasonló szolgáltatásminőséggel mind a hozzáférést kérő, mind a végfelhasználók szempontjából. Ezzel összefüggésben a helyettesíthetőségi elemzés részeként elemezni kell mind a termék jellemzőit, mind a hozzáférést kérők hajlandóságát a hozzáférési pontok közötti átállásra vagy a hálózati architektúrán belüli különböző átadási pontok használatára.

                  (30)

                  Számos alternatív üzemeltető lépett fel a beruházások ranglétráján és építette ki saját hálózatát a helyi hozzáférési pontig. Ezek az üzemeltetők valószínűleg nem tekintenék a központi hozzáférési termékeket a helyi hozzáférés helyettesítőjeként, mivel ezzel lemondanának a saját hálózati infrastruktúrájukba történő beruházásokról. Ugyanakkor el kell ismerni, hogy a hozzáférési hálózat a hálózat legnehezebben megkettőzhető része, mivel a kiépítés magas meg nem térülő költségekkel jár azon ügyfelek számához viszonyítva, akik profitálhatnak a telepítésből.

                  (31)

                  Az infrastruktúra alapú verseny terén tapasztalt növekedés ellenére a helyi hozzáférést továbbra is magas belépési korlátok jellemzik, és a tagállamok többségében szabályozzák azt. A nagykereskedelmi helyi hozzáférés piaca esetében továbbra is teljesül a három kritérium, mivel a hozzáférési hálózat a hálózat legnehezebben megkettőzhető része. Azonban előretekintve a központi hozzáférési piacra való belépés korlátai uniós szinten már nem tekinthetők jelentős mértékűnek és állandónak, mivel a piac – az alternatív platformok meglétének, a fővonal-kapacitás széleskörű kereskedelmi hozzáférhetőségének és a helyileg összekapcsolt üzemeltetők központi hozzáférés biztosítására irányuló lehetőségének köszönhetően – a tényleges verseny irányába mozdul el. Ha a különböző átadási pontokon nyújtott hozzáférési termékeket az adott tagállami körülmények között helyettesítőként azonosítják, a piacot úgy kell tekinteni, mint ami az összes ilyen terméket felöleli. Azt, hogy egy ilyen széles piac megfelel-e a hármas kritériumrendszernek, eseti alapon kell megállapítani.

                  (32)

                  A tömegpiaci termékeket kínáló elektronikus hírközlő hálózatok megnövekedett kapacitása akár egyes üzleti ügyfelek összeköttetési igényeit is kielégítheti. Ugyanakkor az üzleti piac egy fontos szegmenséhez, valamint az ipar digitalizálásából és az olyan társadalmi-gazdasági mozgatórugókból, mint a közszolgáltatások – pl. kórházak és iskolák – eredő új kereslethez is külön erre a célra létrehozott kapcsolatokra lesz szükség. Ezért egyes vállalkozásoknak továbbra is olyan termékekre van szükségük, amelyek jellemzői eltérnek a tömegpiaci termékek jellemzőitől.

                  (33)

                  A dedikált kapacitás és az egyéb üzleti hozzáférési termékek piaca határainak meghatározása céljából a nemzeti szabályozó hatóságoknak több tényezőt, például a termékek különböző funkcionalitásait és rendeltetésszerű használatukat, az árak időbeli alakulását és a keresztár-rugalmasságot is figyelembe kell venniük, miközben biztosítják, hogy az érintett nagykereskedelmi termékek megfeleljenek a kiskereskedelmi piacon azonosított problémának. A dedikált kapacitás megkülönböztető termékjellemzője az a képesség, hogy dedikált és kizárólagos kapcsolatokat és szimmetrikus sebességet biztosítson, és a többi piac termékeihez hasonlóan helyettesíthetőségi elemzéssel kell értékelni.

                  (34)

                  Jelentősen megnőtt a vállalkozások számára dedikált üvegszálas kapcsolatot biztosító alternatív infrastruktúrák kiépítése, különösen a sűrűbben lakott területeken, a kereskedelmi központokban és az üzleti negyedekben. Lehetnek azonban olyan területek, amelyeken annak ellenére, hogy egy alternatív infrastruktúra kiépítése a tömegpiaci összeköttetésekhez gazdaságilag életképes lehet, a megcélozható piac mérete miatt gazdaságilag kevésbé életképes olyan hálózatokat megkettőzni, amelyek elszigetelt, dedikált kapcsolatokat biztosítanak. Az ilyen kevésbé sűrűn lakott területeken az infrastruktúrán alapuló verseny hiánya miatt fennáll annak a kockázata, hogy a dedikált kapacitás iránti keresletet szabályozás hiányában nem szolgálnák ki versenyképes ajánlatokkal.

                  (35)

                  Valószínűtlen, hogy a fent említett két nagykereskedelmi hozzáférési piacon egységesen állnának fenn versenyproblémák egy adott tagállamban, ezeket a piacokat pedig alapos földrajzi elemzésnek kell alávetni. Ezért a megfelelő piacoknak a Kódex 64. cikkének (3) bekezdésével összhangban történő azonosítása során a nemzeti szabályozó hatóságoknak olyan földrajzi területeket kell azonosítaniuk, ahol a verseny feltételei elégséges mértékben homogének, és amely megkülönböztethető a szomszédos területektől, ahol a verseny uralkodó feltételei érzékelhetően eltérőek, különös tekintettel arra a kérdésre, hogy a potenciálisan jelentős piaci erővel rendelkező szolgáltató egységesen lép-e fel hálózata területén, vagy olyan mértékű, érzékelhetően eltérő versenyfeltételekkel szembesül, amelyek tevékenységeit egyes térségekben korlátozzák, máshol viszont nem.

                  (36)

                  A nemzeti szabályozó hatóságok mind a mai napig a legtöbb piacot országosnak találják, mivel a már piacon lévők rézvezetékes hálózata országos lefedettségű. Az alternatív hálózatok kiépítésének előrehaladtával azonban a versenyfeltételek jelentősen és tartósan eltérhetnek ugyanazon tagállam különböző területei között (például a városi és a vidéki területek között), szükségessé téve ezáltal önálló földrajzi piacok meghatározását.

                  (37)

                  A nemzeti szabályozó hatóságoknak a földrajzi piac meghatározása céljából ki kell jelölniük egy alapvető földrajzi egységet a versenyfeltételek értékelésének kiindulópontjaként. Ez az egység követheti a hálózati topológiát vagy a közigazgatási határokat, a nemzeti körülményektől függően. A Bizottság gyakorlatát (4) követve a földrajzi egységnek minden esetben a) megfelelő méretűnek kell lennie, vagyis elég kicsinek az egyes egységeken belül a versenyfeltételek jelentős eltéréseinek elkerüléséhez, de elég nagynak egy erőforrás-igényes és terhes mikroelemzés elkerüléséhez, amely a piac széttöredezéséhez vezethet, b) képesnek kell lennie arra, hogy az összes érintett szolgáltató hálózatstruktúráját tükrözze, valamint c) az idő viszonylatában egyértelmű és stabil határokkal kell rendelkeznie. Ami a b) feltételt illeti, a nemzeti szabályozó hatóságoknak adott esetben a hálózatoknak a Kódex 22. cikkével összhangban végzett földrajzi felmérésére kell támaszkodniuk.

                  (38)

                  A versenyjog elveit követve és a földrajzi egységek korábban bemutatott elemzése alapján a nemzeti szabályozó hatóságoknak ezt követően ki kell dolgozniuk a földrajzi piacok körének első meghatározását a hasonló versenyfeltételeket mutató egységek összevonásával. A nemzeti szabályozó hatóságoknak előretekintő módon kell értékelniük a versenyfeltételeket a szerkezeti és magatartásbeli mutatók vizsgálata révén, figyelembe véve különösen a Kódex 64. cikkének (3) bekezdésével összhangban az infrastruktúra-alapú verseny fontosságát. Ilyen mutatók lehetnek többek között a hálózatok lábnyoma, a versengő hálózatok száma, azok piaci részesedése, a piaci részesedésekre vonatkozó tendenciák, a lokalizált vagy egységes árképzési magatartás, a kereslet jellemzői, a fogyasztói szolgáltatóváltás és felmondás. A földrajzi piacok ebből következő meghatározását a kereslet- és a kínálatioldali helyettesíthetőség elemzésével összevetve kell ellenőrizni. A hasonló versenyfeltételeket mutató, nem szomszédos földrajzi piacok együtt is elemezhetők ebben a szakaszban.

                  (39)

                  A versenyfeltételek jelentős eltéréseit a piac meghatározásának szakaszában előretekintve kell figyelembe venni. A korrekciós intézkedésekkel kapcsolatos szegmentálás felhasználható a versenyfeltételek kevésbé jelentős vagy kevésbé stabil eltéréseinek kezelésére, ideértve a korrekciós intézkedések rendszeres vagy eseti kiigazítását, anélkül, hogy ez aláásná a szabályozás kiszámíthatóságát.

                  (40)

                  A Kódex 75. cikke felhatalmazza a Bizottságot, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogadjon el, amely az Unió egészében egységes maximális mobilhívás-végződtetési díjat, valamint az Unió egészében egységes maximális vezetékeshívás-végződtetési díjat határoz meg (a továbbiakban együtt: az Unió egészében alkalmazott egységes maximális hívás-végződtetési díj). Az Unió egészében alkalmazott egységes maximális hívás-végződtetési díj minden mobilhívás-végződtetési vagy vezetékeshívás-végződtetési szolgáltatást nyújtó szolgáltatóra közvetlenül alkalmazandó az Unióban. Az Unió egészében alkalmazott egységes maximális hívás-végződtetési díjak a végződtetési szolgáltatások hatékony költségein alapulnak. Az Unió egészében alkalmazott egységes maximális hívás-végződtetési díj alkalmazása miatt a mobil- és a vezetékes szolgáltatóknak korlátozott lehetőségük lesz túlzott végződtetési díjak megállapítására. Így eltűnk a túlzott végződtetési díjak kockázata, amely a leginkább fenyegette a versenyt ezeken a piacokon. Az Unió egészében alkalmazott egységes maximális hívás-végződtetési díjak megállapításakor alkalmazott, a Kódex által előírt szigorú költségalapúság miatt a végződtetési díjaknak hasonlóknak kell lenniük a versenypiacok esetén elvártakhoz. Ezért a végződtetési piacok esetében már nem teljesül a három kritérium uniós szinten.

                  (41)

                  Mindazonáltal egyes tagállamokban egyedi körülmények indokolhatják a végződtetési piacok egyes aspektusainak szabályozását. A konkrét tagállami körülmények utalhatnak arra, hogy előtekintve ezek a piacok nem mozdulnak el a verseny irányába, illetve hogy esetükben továbbra is versenyproblémák állnak fenn. Ez az eset állhat elő, amikor az üzemeltetőktől megtagadták az összekapcsolást, vagy problémákat tapasztaltak a hálózatukból érkező hívások más üzemeltetők hálózatában történő végződtetésével. A nemzeti szabályozó hatóságoknak meg kell oldaniuk ezeket a problémákat, vagy a jelentős piaci erőre vonatkozó kötelezettségek – az árszabályozást kivéve – megállapításával, ha a három kritérium teljesül, vagy más megfelelő szabályozási eszközök, azaz a Kódex 61. cikke (2) bekezdésének alkalmazásával, ha az abban meghatározott feltételek teljesülnek.

                  (42)

                  Az ajánlás mellékletében felsorolt piacok nem tartalmaznak három, a 2014-es ajánlásban még felsorolt piacot, mivel azok esetében nem teljesül a három kritérium; ezek a piacok: nagykereskedelmi, helyhez kötött hívásvégződtetés nyilvános telefonhálózatokból (1. piac), nagykereskedelmi beszédcélú hívásvégződtetés mobilhálózatokban (2. piac), valamint a központi hozzáférés helyhez kötött nagykereskedelmi biztosítása tömegpiaci termékekhez (3b. piac).

                  (43)

                  A 2014. évi ajánlásban szereplő további piacok, nevezetesen a 3a. piac (helyhez kötött helyi hozzáférés nagykereskedelmi biztosítása) és a – részben újradefiniált – 4. piac (helyhez kötött jó minőségű hozzáférés nagykereskedelmi biztosítása) továbbra is előzetes szabályozást igényelnek, mivel esetükben teljesül a három kritérium uniós szinten. E piacok meghatározása során a nemzeti szabályozó hatóságoknak figyelembe kell venniük nemzeti körülményeiket, különös tekintettel földrajzi kiterjedésükre.

                  (44)

                  Amikor a nemzeti szabályozó hatóságok azt vizsgálják, hogy egy adott piacon szükség van-e előzetes szabályozásra, a szabályozás által a kapcsolódó piacokra gyakorolt hatás körültekintő vizsgálata érdekében fontos, hogy a kapcsolódó piacokat egységesen és lehetőleg egy időben, vagy a lehető legkisebb időbeli eltéréssel elemezzék.

                  (45)

                  A hatályos szabályozási kötelezettségek módosításának vagy fenntartásának mérlegelésekor a nemzeti szabályozó hatóságoknak a három kritérium vizsgálatát a 2003/311/EK bizottsági ajánlás (5), a 2007/879/EK ajánlás és a 2014/710/EU ajánlás (6) mellékleteiben felsorolt, de ezen ajánlás mellékletében már nem szereplő piacok esetében is el kell végezniük.

                  (46)

                  Az (EU) 2018/1972 irányelv 64. cikkének (1) bekezdésével összhangban konzultációt folytattak az Európai Elektronikus Hírközlési Szabályozók Testületével, amely 2020. október 16-án véleményt nyilvánított,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

                  1.

                  A nemzeti körülményeknek megfelelően az érintett piacoknak az (EU) 2018/1972 irányelv 64. cikkének (3) bekezdésével összhangban történő meghatározásakor a nemzeti szabályozó hatóságok vizsgálják meg a mellékletben felsorolt termék- és szolgáltatáspiacokat.

                  2.

                  Annak vizsgálatakor, hogy a mellékletben felsorolt piacok valamelyike a sajátos nemzeti körülmények között nem vonható előzetes szabályozás alá, a nemzeti szabályozó hatóságnak el kell végeznie a három kritérium vizsgálatát, és igazolnia kell – a Bizottság pedig ellenőrzi –, hogy az (EU) 2018/1972 irányelv 67. cikkének (1) bekezdésében említett három kritérium közül legalább egy nem teljesül.

                  3.

                  A nemzeti szabályozó hatóságoknak a területükön található érintett földrajzi piacoknak a Kódex 64. cikkének (3) bekezdésével összhangban történő azonosítása során el kell végezniük a kereslet- és kínálatoldali helyettesíthetőség részletes elemzését, egy megfelelő földrajzi egységtől kezdve, a hasonló versenyfeltételeket mutató egységek összevonásával. A versenyfeltételek értékelésének előretekintőnek kell lennie, és többek között a versengő hálózatok számán és jellemzőin, a piaci részesedések megoszlásán és a részesedésekre vonatkozó tendenciákon, az árakon és a viselkedésmintákon kell alapulnia.

                  4.

                  Ez az ajánlás nem érinti azokat a piacmeghatározásokat, piacelemzési eredményeket és szabályozási kötelezettségeket, amelyeket a nemzeti szabályozó hatóságok az ezen ajánlás elfogadását megelőzően hatályos keretszabályozás alapján fogadtak el.

                  5.

                  Ennek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.

         Kelt Brüsszelben, 2020. december 18-án.

               a Bizottság részéről

            Thierry BRETON

               a Bizottság tagja

         (1)  HL L 321., 2018.12.17., 36. o.

         (2)  A Bizottság 2014/710/EU ajánlása (2014. október 9.) az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján előzetes szabályozás alá vonható érintett elektronikus hírközlési ágazatbeli termék- és szolgáltatáspiacokról (HL L 295., 2014.10.11., 79. o.)

         (3)  Lásd az elektronikus hírközlő hálózatok és az elektronikus hírközlési szolgáltatások közösségi keretszabályozása szerinti piacelemzésről és a jelentős piaci erő eszerinti meghatározásáról szóló bizottsági iránymutatások 23. pontját (HL C 159., 2018.5.7., 1. o.), valamint az EEHK (163) preambulumbekezdését.

         (4)  Különösen a Bizottság C/2018/2374 sz. közleménye – Iránymutatások az elektronikus hírközlési hálózatok és szolgáltatások uniós keretszabályozása szerinti piacelemzésről és a jelentős piaci erő e keretszabályozás szerinti meghatározásáról (HL C 159., 2018.5.7., 1. o.).

         (5)  A Bizottság 2003/311/EK ajánlása (2003. február 11.) az elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján előzetes szabályozás alá vonható érintett elektronikus hírközlési ágazatbeli termék- és szolgáltatáspiacokról (HL L 114., 2003.5.8., 45. o.).https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX%3A32003H0311.

         (6)  A Bizottság 2007/879/EK ajánlása (2007. december 17.) elektronikus hírközlő hálózatok és elektronikus hírközlési szolgáltatások közös keretszabályozásáról szóló 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján előzetes szabályozás alá vonható érintett elektronikus hírközlési ágazatbeli termék- és szolgáltatáspiacokról (HL L 344., 2007.12.28., 65. o.).https://eur-lex.europa.eu/legal-content/HU/TXT/PDF/?uri=CELEX:32007H0879&from=HU.

         MELLÉKLET
         1. piac: Helyhez kötött helyi hozzáférés nagykereskedelmi biztosítása
         2. piac: Dedikált nagykereskedelmi kapacitás


               2021.1.21.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 23/146

      P8_TA(2019)0172
      Az EU különleges képviselőinek hatásköre és megbízatása
      Az Európai Parlament 2019. március 13-i ajánlása az Európai Parlament a Tanácshoz, a Bizottsághoz és a Bizottság alelnökéhez/az Unió kül- és biztonságpolitikai főképviselőjéhez intézett, az EU különleges képviselőinek hatásköréről és megbízatásáról szóló ajánlásáról (2018/2116(INI))
      (2021/C 23/23)

         Az Európai Parlament,

                  —

                  tekintettel az Európai Unióról szóló szerződés 2., 3., 6., 21., 33. és 36. cikkére,

                  —

                  tekintettel az Európai Külügyi Szolgálat szervezetének és működésének megállapításáról szóló, 2010. július 26-i tanácsi határozatra (1),

                  —

                  tekintettel a Bizottság alelnöke/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője (alelnök/főképviselő) által a politikai elszámoltathatóságról tett nyilatkozatra (2),

                  —

                  tekintettel az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének az Európai Parlamenthez címzett, a közös kül- és biztonságpolitika végrehajtásáról szóló 2009. évi éves jelentésére,

                  —

                  tekintettel az EU éves jelentéseire az emberi jogokról és a demokrácia helyzetéről a világban,

                  —

                  tekintettel az Európai Parlamentnek a biztonság- és védelempolitika területével kapcsolatos minősített tanácsi információkhoz való hozzáféréséről 2002. november 20-án, az Európai Parlament és a Tanács között létrejött intézményközi megállapodásra,

                  —

                  tekintettel az EU különleges képviselőinek kinevezésére, megbízatására és finanszírozására vonatkozó, 2007. július 9-i iránymutatásokra, valamint a Tanács 2014. március 11-i 7510/14 sz. feljegyzésére;

                  —

                  tekintettel az Európai Külügyi Szolgálat szervezetének és működésének meghatározásáról szóló tanácsi határozatra irányuló javaslatról szóló, 2010. július 8-i állásfoglalására (3),

                  —

                  tekintettel az alelnök/főképviselő által 2016. június 28-án előterjesztett, az Európai Unió kül- és biztonságpolitikájára vonatkozó globális stratégiára és az azt követő végrehajtási jelentésekre,

                  —

                  tekintettel a Tanács által 2013-ban elfogadott, a leszbikus, meleg, biszexuális, transznemű és interszexuális (LMBTI) személyek emberi jogai maradéktalan érvényesítésének előmozdítására és védelmére vonatkozó uniós iránymutatásokra,

                  —

                  tekintettel az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet 1975. évi Helsinki Záróokmányára – mint az európai és a tágabb regionális biztonsági rend sarkalatos dokumentumára – és annak valamennyi elvére,

                  —

                  tekintettel az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének az Európai Parlamenthez címzett, a közös kül- és biztonságpolitika végrehajtásáról szóló éves jelentéseiről szóló állásfoglalásaira,

                  —

                  tekintettel az emberi jogok és a demokrácia világbeli helyzetéről szóló éves uniós jelentésekről szóló állásfoglalásaira,

                  —

                  tekintettel a 2017. novemberi csúcstalálkozó előkészítéseként a Tanácshoz, a Bizottsághoz és az EKSZ-hez intézett, a keleti partnerségről szóló, 2017. november 15-i ajánlására (4),

                  —

                  tekintettel az emberi jogoknak a háborús bűncselekmények és emberiesség elleni bűncselekmények, többek között népirtás során elkövetett megsértése elleni fellépésről szóló, 2017. július 4-i állásfoglalására (5);

                  —

                  tekintettel az Ukrajnáról szóló állásfoglalásaira, amelyek a Krímmel és a Donyec-medencével foglalkozó uniós különleges képviselő kinevezésére szólítanak fel,

                  —

                  tekintettel az EU emberi jogokkal foglalkozó különleges képviselőjével kapcsolatban a Tanácsnak tett, 2012. június 13-i ajánlására (6),

                  —

                  tekintettel eljárási szabályzata 110. és 113. cikkére,

                  —

                  tekintettel a Külügyi Bizottság jelentésére (A8-0171/2019),

                  A.

                  mivel az EU törekszik arra, hogy erősebb globális szereplővé váljon nemcsak gazdasági, hanem politikai téren is, arra törekedve, hogy fellépései és politikái hozzájáruljanak a nemzetközi béke és biztonság fenntartásához, valamint a szabályokon alapuló világrend fenntartásához;

                  B.

                  mivel az EU különleges képviselőit (EUKK-k) a Tanács nevezi ki az alelnök/főképviselő javaslata alapján, és megbízatásuk egyes tematikus vagy földrajzilag meghatározott politikai vagy biztonsági jellegű célok előmozdítására vonatkozik; mivel bizonyították, hogy az uniós diplomáciában értékes és rugalmas eszközként szolgálnak azáltal, hogy kulcsfontosságú helyzetekben az EU-t minden tagállam támogatásával megszemélyesítik és képviselik; mivel az Európai Unió különleges képviselői megbízatásuk rugalmassága révén olyan operatív eszközt jelentenek, amely gyorsan bevethető, ha bizonyos országokban vagy bizonyos témákban aggályok merülnek fel;

                  C.

                  mivel a gyakori helyszíni jelenlétüknek köszönhetően az EUKK-k kiváltságos helyzetben vannak a tekintetben, hogy párbeszédet alakítsanak ki a civil társadalommal és a helyi szereplőkkel, valamint hogy kutatásokat végezzenek a helyszínen; mivel ez a közvetlen tapasztalat lehetővé teszi számukra, hogy konstruktívan hozzájáruljanak a szakpolitikák és a stratégiák kialakításához;

                  D.

                  mivel jelenleg öt regionális uniós különleges képviselő (az Afrika szarváért felelős, a Száhel-övezetért felelős, a Közép-Ázsiáért felelős, a közel-keleti békefolyamathoz rendelt és a dél-kaukázusi és a grúziai válság ügyével megbízott különleges képviselők), két országspecifikus uniós különleges képviselő (a koszovói és a bosznia-hercegovinai különleges képviselő), valamint egy, az emberi jogokért felelős tematikus uniós különleges képviselő létezik;

                  E.

                  mivel jelenleg a különleges képviselők közül csak kettő nő;

                  F.

                  mivel a meghatározott országokra vonatkozó megbízatásokkal rendelkező különleges képviselők esetében az, hogy ők az ottani uniós küldöttségek vezetői is egyben, hozzájárult az EU külföldi jelenlétének koherenciájához és hatékonyságához; mivel további országspecifikus különleges képviselők alkalmazásának összhangban kell állnia a külső fellépésre vonatkozó uniós stratégiákkal, mivel a Lisszaboni Szerződés megerősítette az uniós küldöttségeket, amely révén az ő felelősségükké vált az összes helyszíni uniós fellépés – köztük a közös kül- és biztonságpolitikával kapcsolatos politikák – összehangolása;

                  G.

                  mivel vannak más olyan prioritást képező területek és konfliktusok – többek között az EU közvetlen szomszédságában –, amelyekre különleges figyelmet kell fordítani, és amelyek tekintetében nagyobb mértékű részvételre és az EU jobb láthatóságára van szükség, mint például az ukrajnai orosz agresszió és a Krím illegális elfoglalása esetében;

                  H.

                  mivel a különleges képviselők hasznosnak bizonyultak, különösen a magas szintű politikai párbeszédek folytatása és a magas szintű partnerek nagyon érzékeny politikai környezetben való elérése terén;

                  I.

                  mivel az EU különleges képviselőit a Parlament által közösen meghatározott KKBP-költségvetésből finanszírozzák, és a költségvetés végrehajtásával kapcsolatban elszámoltathatók a Bizottsággal szemben;

                  J.

                  mivel az alelnök/főképviselő elkötelezte magát amellett, hogy pozitív választ ad az Európai Parlament arra irányuló kéréseire, hogy az újonnan kinevezett különleges képviselőket a hivatalba lépésüket megelőzően meghallgathassa, és hogy a különleges képviselők által a Parlamenthez intézett rendszeres tájékoztatásokat megkönnyítse;

                  K.

                  mivel a különleges képviselőket az országukban vagy nemzetközi szervezetekben korábban vezető beosztású diplomáciai vagy politikai tisztséget betöltő személyek közül választják ki; mivel jelentős mértékű rugalmassággal és mérlegelési jogkörrel rendelkeznek megbízatásuk végrehajtásával kapcsolatban, ami elősegítheti a kitűzött célok elérését és a stratégiák végrehajtását, továbbá hozzáadott értéket biztosít az EU számára;

                  L.

                  mivel az EUKK-k kulcsfontosságú szerepe az, hogy hozzájáruljanak az EU külső tevékenységének és képviseletének egységességéhez, összhangjához, koherenciájához és hatékonyságához; mivel kifejezésre juttatják az EU érdeklődését egy adott ország, régió vagy tematikus terület iránt, és erősítik ennek láthatóságát, valamint hozzájárulnak egy adott uniós stratégia vagy politika végrehajtásához a megbízatásuk szerinti ország, régió vagy tematikus kérdés tekintetében;

                  1.

                  a következő ajánlásokat fogalmazza meg a Tanács, a Bizottság és a Bizottság alelnöke/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője felé:

                              a)

                              mutassanak be stratégiai elképzeléseket a különleges képviselők alkalmazásáról, szerepéről, megbízatásáról és hozzájárulásáról az uniós globális stratégia végrehajtása szempontjából;

                              b)

                              biztosítsák, hogy uniós különleges képviselő csak akkor kerüljön kinevezésre, ha ez az eszköz egyértelműen hozzáadott értéket képvisel, azaz ha feladataik az EKSZ már meglévő struktúráin, így például az uniós küldöttségeken vagy a Bizottságon belül hatékonyan nem láthatók el;

                              c)

                              biztosítsák, hogy az uniós különleges képviselőket elsősorban az EU konfliktusmegelőzéssel és -rendezéssel, továbbá az uniós stratégiák végrehajtásával kapcsolatos, különösen közvetítésre vagy a párbeszéd elősegítésére irányuló erőfeszítéseinek fokozására vagy a külkapcsolatok területéhez tartozó konkrét tematikus területekre vonatkozó uniós szakpolitikai célkitűzések előmozdítására és a nemzetközi jog betartatására használják fel;

                              d)

                              kerüljék el továbbá az uniós különleges képviselők számának túlzott növekedését és megbízatásaik elaprózódását, ami a többi uniós intézménnyel való átfedéseket és a koordinációs költségek növekedését eredményezné;

                              e)

                              biztosítsák, hogy az uniós különleges képviselők megbízatása és az általuk a regionális biztonság, illetve a konfliktusok megelőzése, a közvetítés és konfliktusok rendezése kapcsán tett lépések kövessék a nemzetközi jognak az 1975. évi Helsinki Záróokmány és más alapvető nemzetközi jogi normák szerinti elveit, valamint az európai biztonsági rend kulcsfontosságú elemét jelentő és az EU globális stratégiájában hangsúlyozott békés vitarendezés elvét; biztosítsák továbbá, hogy az uniós különleges képviselők megfeleljenek a megbízatásuk szerinti régió vagy konfliktus tekintetében elfogadott valamennyi uniós szabálynak és politikának;

                              f)

                              fontolják meg minden lehetséges módját annak, hogy megerősítsék a hatékony külpolitikai eszközt jelentő uniós különleges képviselők szerepét, akik képesek az uniós külpolitikai kezdeményezések fejlesztésére és előmozdítására, valamint a szinergiák elősegítésére, többek között annak biztosítása révén, hogy a különleges képviselők a feladataik hatékony ellátása érdekében szabadon utazhatnak a megbízatásuk körébe tartozó területen, akár a konfliktusövezetekben is;

                              g)

                              biztosítsák az EUKK-k munkájának átláthatóbbá és láthatóbbá tételét, többek között az országlátogatásokról, a munkaprogramokról és a prioritásokról szóló nyilvános jelentéstétel, valamint egyedi weboldalak létrehozása útján, hogy lehetővé váljon tevékenységük nyilvános ellenőrzése;

                              h)

                              erősítsék meg azokat az előnyös tulajdonságokat, amelyekben az uniós különleges képviselők hozzáadott értéke rejlik – az alelnök/főképviselő és a tagállamok támogatásán alapuló legitimitást, a valamely országgal/régióval/témával kapcsolatos feladatokat, a politikai súlyt, a rugalmasságot és azt, hogy arcot adnak az uniós diplomáciai fellépéseknek, valamint hogy fokozzák az EU jelenlétét és láthatóságát a partnerországokban, ezáltal erősítve az EU mint hatékony nemzetközi szereplő profilját;

            A mandátumról

                  i)

                  engedjenek meg egy olyan perspektívát kínáló, megfelelő hosszúságú megbízatást, amely lehetővé teszi képzett vezető személyzet felvételét és a megbízatás végrehajtását, valamint a partnerek közötti bizalomépítést, hálózatok kiépítését és a folyamatok befolyásolását; biztosítsanak rendszeres felülvizsgálatot az érintett ország/régió vagy téma fejleményeinek megfelelően, lehetővé téve a megbízás meghosszabbítását is, amennyiben azt a körülmények megkövetelik;

                  j)

                  járuljanak hozzá az uniós szakpolitika vagy stratégia végrehajtásához a megbízatás szerinti területen, továbbá a stratégiák és politikák kialakításához vagy felülvizsgálatához;

                  k)

                  biztosítsák, hogy a konfliktusmegelőzés és -megoldás, a közvetítés és a párbeszéd megkönnyítése, valamint az alapvető jogok, az emberi jogok, a demokrácia, a jogállamiság és a nemek közötti egyenlőség kérdése horizontális prioritást jelentsenek, és ezért a különleges képviselők megbízatásának központi elemeit képezzék, valamint biztosítsák az e területeken tett lépésekről szóló megfelelő jelentéstételt;

                  l)

                  írjanak elő értékelési és nyomon követési eljárásokat az elért eredmények, a felmerült akadályok, a legfontosabb kihívások jelzése, a szakpolitikák kialakításához való hozzájárulás, valamint a különleges képviselő és a más uniós szereplők tevékenysége közötti összhang értékelése, a bevált gyakorlatok különleges képviselők közötti megosztása, továbbá a különleges képviselő teljesítményének értékelése, illetve megbízatásának megújítása és felülvizsgálata tekintetében;

                  m)

                  biztosítsák a közép-ázsiai megbízatás összhangját a a Közép-Ázsiára vonatkozó 2007. évi uniós stratégiával, amelyet 2015-ben felülvizsgáltak annak érdekében, hogy növeljék az Unió hatékonyságát és láthatóságát a régióban;

                  n)

                  vezessenek be az Európai Unió különleges képviselőire vonatkozóan egy hosszabb „gondolkodási időt”, hogy az összeférhetetlenség eseteit illetően a lehető legmagasabb szintű etikai normák érvényesülését lehessen biztosítani;

                  o)

                  biztosítsák, hogy az Európai Parlament Külügyi Bizottsága részt vegyen a különleges képviselők új és kibővített megbízatásának kidolgozásában;

            Az eszközökről

                  p)

                  tartsák fenn azt a rugalmasságot és autonómiát, amelyet a különleges képviselők jelenleg külön finanszírozási forrással rendelkező és a Tanáccsal kiváltságos kapcsolatot fenntartó KKBP-eszközként élveznek; ugyanakkor azonban erősítsék meg a koordinációs és jelentéstételi kapcsolatokat az EKSZ kapcsolódó (regionális, tematikus, KBVP- és válságreagálási) igazgatóságaival és a Bizottság kapcsolódó főigazgatóságaival; biztosítsák a jelölési és megerősítési eljárás gyorsaságát és átláthatóságát;

                  q)

                  foglalkozzanak azokkal a hiányosságokkal, amelyek az intézményi tudásállomány fenntartása és a távozó és az érkező EUKK-k közötti folytonosság terén jelentkeznek, azáltal, hogy megerősítik az EKSZ-től kapott logisztikai és adminisztratív támogatást, beleértve az archiválást, továbbá azáltal, hogy elsősorban az EKSZ-től és más uniós intézményektől rendelnek ki megfelelő szakpolitikai tanácsadókat a különleges képviselők alá tartozó csoportokba;

            A személyi profilról

                  r)

                  különleges képviselővé olyan személyek kerüljenek kinevezésre, akik kiterjedt diplomáciai és politikai szakértelemmel és megfelelő profillal rendelkeznek, biztosítva különösen azt, hogy rendelkezzenek az ahhoz szükséges politikai erővel, hogy kapcsolatokat és kölcsönös bizalmat alakítsanak ki a magas szintű partnerekkel; e tekintetben használják ki a politikai és diplomáciai tapasztalattal rendelkező személyek meglévő állományát az Unió egészében; tartsák tiszteletben a nemek közötti és a földrajzi egyensúlyt; biztosítsák, hogy a valamely adott személy kijelölésére vonatkozó döntést átlátható módon hozzák meg, és csak azt követően, hogy megerősítették a jelölt alkalmasságát, különös tekintettel az esetleges összeférhetetlenségekre, továbbá hogy a jelölt megfelel az etikai normáknak;

                  s)

                  biztosítsák, hogy bármely EUKK kinevezését csak az Európai Parlament Külügyi Bizottságának pozitív értékelését követően erősítsék meg;

                  t)

                  biztosítsanak szabadabban hozzáférhető információkat és indokolást a kiválasztott jelöltekkel kapcsolatban;

            Az érintett területekről

                  u)

                  az EU különleges képviselőinek megbízatását összpontosítsák a regionális biztonság megerősítésére, valamint a konfliktusmegelőzésre és -megoldásra, különösen a párbeszéd elősegítése és közvetítés révén, amelyek tekintetében az uniós szerepvállalás hozzáadott értéket teremthet; biztosítsák, hogy tematikus fókusz esetében az EUKK kinevezése ne kettőzze meg vagy ássa alá a Bizottság és az EKSZ szerepét;

                  v)

                  az EU külső fellépésének sajátos diplomáciai eszközeiként az uniós különleges képviselők által betöltött szerepet figyelembe véve, továbbá felismerve az európai szomszédságpolitika stabilitásának fontosságát, ösztönözzék az uniós különleges képviselőket szorosabb kapcsolatos kialakítására az elhúzódó konfliktusok által érintett országokkal, hangsúlyozva annak fontosságát, hogy az uniós különleges képviselők hozzájáruljanak a konfliktusok békés rendezéséhez az EU szomszédságában;

                  w)

                  üdvözöljék új emberi jogi uniós különleges képviselő kinevezését, és ismerjék el a korábbi különleges képviselő munkáját, aki sikeresen betöltötte azon szerepét, hogy növelje az EU emberi jogi politikájának hatékonyságát és láthatóságát; megjegyzi, hogy a kiterjesztették a feladatkört, amely immár magában foglalja a nemzetközi humanitárius jog tiszteletben tartásának és a nemzetközi büntető igazságszolgáltatás támogatásának előmozdítását is;

                  x)

                  erősítsék meg az EU emberi jogokért felelős különleges képviselője kapacitását és szerepét, szem előtt tartva, hogy ez a szerep az egész világra kiterjedő megbízatással jár, amely ezért a harmadik országokkal, az érintett partnerekkel, a vállalkozásokkal, a civil társadalommal, valamint a nemzetközi és regionális szervezetekkel folytatott politikai párbeszédet, valamint a vonatkozó nemzetközi fórumokon való fellépést követel meg és foglal magában;

                  y)

                  ügyelve arra, hogy ne növekedjen jelentősen az EU különleges képviselőinek száma, hogy ne sérüljön e tisztség különleges jellege, fokozatosan szüntessék meg a meglévő országspecifikus különleges képviselők megbízatását, és a következő Bizottság és az EKSZ közötti felelősségmegosztás függvényében fontolják meg regionális különleges képviselők kinevezését; fontolják meg az éghajlatváltozás elleni küzdelem nemzetközi koordinációjáért, a nemzetközi humanitárius jogért és a nemzetközi igazságszolgáltatásért, továbbá a leszerelésért és a nonproliferációért felelős tematikus különleges képviselők kinevezését, az utóbbi esetében a kérdéskörrel foglalkozó jelenlegi uniós különmegbízott feladatainak átvételével;

                  z)

                  nevezzenek ki egy új ukrajnai EUKK-t, aki elsősorban a Krímre és a Donyec-medencére összpontosítana, és a megszállt területeken fennálló emberi jogi helyzet nyomon követéséért, a minszki megállapodások végrehajtásáért, az Azovi-tengeren a helyzet enyhítésért és a belső menekültek jogaiért lenne felelős, amint azt az Európai Parlament már korábban is kérte állásfoglalásaiban;

            A kapcsolatokról és az együttműködésről

                  aa)

                  erősítsék meg a különleges képviselők kapcsolatait és együttműködését a különböző intézményekkel, civil szervezetekkel és a tagállamokkal a lehető legnagyobb mértékű szinergia és minden szereplő koherens elköteleződésének biztosítása érdekében; fokozottabban vonják be az Európai Unió különleges képviselőit az EU korai konfliktus-előrejelző rendszerébe; biztosítsák, hogy ne legyenek átfedések más magas szintű diplomáciai szereplőkkel, például az uniós különmegbízottakkal; biztosítsák az együttműködést más hasonlóan gondolkodó partnerekkel és követekkel, köztük az ENSZ, a NATO és az USA által kinevezett szereplőkkel;

                  ab)

                  mivel az Európai Parlament a Külpolitikai Eszközökért Felelős Szolgálat (FPI) által kezelt KKBP-költségvetés civil részét érintően társjogalkotóként jár el, erősítsék meg az Európai Parlament által az EUKK-k tevékenysége felett gyakorolt felügyeletet, valamint fokozzák elszámoltathatóságuk mértékét és munkájuk átláthatóságát, emlékeztetve arra, hogy ez a cél azáltal érhető el, hogy rendszeresen megosztják az információkat a különleges képviselők megbízatásának végrehajtásáról, munkájukról, eredményeikről és az előttük álló kihívásokról, az EUKK-k és az Európai Parlament szervei – különösen a Külügyi Bizottság és annak Emberi Jogi Albizottsága és Biztonság- és Védelempolitikai Albizottsága – közötti rendszeres, legalább évenkénti gyakoriságú találkozók és eszmecserék, valamint az Európai Unió különleges képviselői által a Tanács Politikai és Biztonsági Bizottságnak (PBB) és az EKSZ-nek küldött jelentések és országstratégiák EP-vel való szisztematikus megosztása révén; ennek érdekében ragaszkodik ahhoz, hogy ezek a dokumentumok szerepeljenek a KKBP területére vonatkozó intézményközi megállapodásban;

                  ac)

                  a preventív diplomácia és a közvetítési folyamatok részeként, valamint az EU láthatóságának érdekében is ösztönözzék az interakciót, illetve segítsék elő a párbeszédet a civil társadalommal és a polgárokkal az EUKK által lefedett régióban; biztosítsák különösen azt, hogy az EU különleges képviselői proaktív módon elkötelezzék magukat a helyi hatóságok által esetlegesen fenyegetett vagy célba vett civil társadalmi szereplők, emberi jogi jogvédők vagy eltérő véleményeknek hangot adó személyek mellett;

                  2.

                  javasolja, hogy a következő Európai Parlament kérjen az új alelnök/főképviselőtől kötelezettségvállalást arra, hogy megbízatásának első hat hónapjában kidolgoz egy stratégiai elgondolást az Európai Unió különleges képviselőinek alkalmazásáról a globális stratégia végrehajtásával összefüggésben és a fent említett elvek és ajánlások mentén;

                  3.

                  utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az ajánlást a Tanácsnak, a Bizottságnak, a Bizottság alelnökének / az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének és az EU különleges képviselőinek.

         (1)  HL L 201., 2010.8.3., 30. o.

         (2)  HL C 210., 2010.8.3., 1. o.

         (3)  HL C 351. E, 2011.12.2., 454. o.

         (4)  HL C 356., 2018.10.4., 130. o.

         (5)  HL C 334., 2018.9.19., 69. o.

         (6)  HL C 332. E, 2013.11.15., 114. o.