				|

		52012DC0309

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA az Egyesült Királyság 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és az Egyesült Királyság 2012–2017 közötti időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi véleményről /* COM/2012/0309 final */

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
az Egyesült Királyság 2012. évi nemzeti
reformprogramjáról
és az Egyesült Királyság 2012–2017 közötti időszakra vonatkozó
konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi véleményről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2)
bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséréről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU
európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2]
és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[4],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Az Európai Tanács 2010.
március 26-án jóváhagyta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a
foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló
javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén
azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van
szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a
versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.
(2)       A Tanács 2010. július 13-án
elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó
iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig
elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról
szóló határozatot[5],
melyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést
kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék
figyelembe az integrált iránymutatásokat.
(3)       A Tanács 2011. július 12-én
ajánlást fogadott el az Egyesült Királyság 2011. évi nemzeti
reformprogramjáról, valamint véleményt nyilvánított az Egyesült Királyság 2011–2014
közötti időszakra vonatkozó, aktualizált stabilitási programjáról.
(4)       A Bizottság 2011. november 23-án
elfogadta a második éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára
épülve elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció
második európai szemeszterét. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2012.
február 14-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[6], amelyben az Egyesült
Királyságot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes
felülvizsgálatra kerül sor.
(5)       Az Európai Tanács 2012.
március 2-án jóváhagyta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és
a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat.
Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő
költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a
gazdaságnak történő hitelnyújtás normál feltételeit, ösztönözni kell a
növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság
társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(6)       Az Egyesült Királyság 2012.
április 30-án benyújtotta a 2011–12-től 2016–17-ig tartó időszakra
vonatkozó konvergenciaprogramját és a 2012-re vonatkozó nemzeti
reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két
program értékelésére egyidejűleg került sor. A Bizottság az 1176/2011/EU
rendelet 5. cikke szerinti részletes felülvizsgálatban értékelte, hogy érinti-e
az Egyesült Királyságot a makrogazdasági egyensúlyhiány. A Bizottság a
részletes felülvizsgálatában[7]
megállapította, hogy az Egyesült Királyságot belső, de nem túlzott
egyensúlyhiány jellemzi.
(7)       A 2012. évi konvergenciaprogram
1466/97/EK tanácsi rendeletnek megfelelő értékelése alapján a Tanács
véleménye szerint a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket
alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A programban felvázolt
költségvetési stratégia célja, hogy a nettó adósságra és a ciklikusan
kiigazított folyó mérlegre vonatkozó kormányzati költségvetési
célkitűzések elérése érdekében végrehajtsa a szükséges költségvetési
konszolidációt. A konvergenciaprogram nem tartalmaz a Stabilitási és Növekedési
Paktumban előirányzott középtávú célkitűzést. A program
előrejelzései szerint az Egyesült Királyság a túlzott hiány korrekciójára
a Tanács által a 2010. december 2-i ajánlásában megállapított határidő
betartásával várhatóan egy évet késik. A Tanács által meghatározott 2014/15.
évi határidő esetében az államháztartási hiány a GDP 4,4 %-ára
becsülhető, amely az (újraszámított) strukturális hiány[8] alapján azt mutatja, hogy 2010/11
és 2014/15 között az átlagos költségvetési erőfeszítés a GDP 1,25 %-át
teszi ki, amely a túlzotthiány-eljárás keretében a tanácsi ajánlásban
meghatározott 1¾ %-os költségvetési erőfeszítés alatti érték.
Jóllehet a kormány nem tért el a költségvetési konszolidációs stratégiájától,
amely kezdetben elégségesnek bizonyult a túlzotthiány-eljárás
célkitűzéseinek való megfeleléshez, a költségvetési teljesítményre és
kilátásokra hatással volt a gazdasági növekedési kilátások romlása. A bevételi
intézkedéseket többnyire a költségvetési konszolidáció korrekciós pályájának
elejére ütemezték. A 2010–11 és 2014–15 közötti időszakra vonatkozó teljes
éves költségvetési konszolidáció mintegy 40 %-a 2011–12 végére teljesül,
ideértve a kiadáscsökkentés 30 %-át és a nettó adóemelés kétharmadát. Az
adórendszer hatékonyságának a hozzáadottértékadó-kulcsok szerkezetének
felülvizsgálatából eredő növekedése nyomán megjelenő potenciális
többletbevételi hatást továbbra sem sikerül teljes mértékben kiaknázni. A
konvergenciaprogram szerint az általános államháztartási hiány 2011–12-ben
várhatóan a GDP 8,3 %-át, 2012–13-ban a GDP 5,9 %-át, 2013–14-ben a
GDP 6,0 %-át, 2014–15-ben a GDP 4,4 %-át, 2015–16-ban a GDP 2,9 %-át
és 2016–17-ben a GDP 1,2 %-át teszi ki. Ezen előrejelzések valamivel
alacsonyabb értéket mutatnak a Bizottság szolgálatai által végzett becsléseknél.
Az utóbbiak 2012. évi tavaszi előrejelzésében a hiány mértékét 2012–13-ban
a GDP 6,1 %-ában (amely egy tervezett, egyszeri nyugdíjalap-átutalás
nélkül 7,9 % lenne), 2013–14-ben a GDP 6,5 %-ában állapították meg. A
különbségek az alacsonyabb növekedési előrejelzésből és az Egyesült
Királyság adatain az Eurostat által végrehajtott módosításokból fakadnak. A
növekedésösztönző kiadásoknak biztosított elsőbbség érdekében a 2011.
évi őszi nyilatkozatban néhány kiigazításra került sor a kormány
költségvetési terveiben, az állami beruházások terén 2014–2015-ig azonban
továbbra is erőteljes visszaesés várható. A 2013–2014-es időszakra 94,7 %-ra
előre jelzett államadósság várhatóan a 2014–2015-ös időszakban éri el
tetőpontját.
(8)       A válságot
megelőzően az ingatlanpiac túlfűtötté vált: a jövedelmekhez
viszonyítva történelmi magasságokban jártak az ingatlanárak, ahogy egyre
nőtt az ingatlanok kereslete és kínálata közötti különbség, ami a
jelzáloghitelek magas szintjének felhalmozódásához vezetett. A Bizottság részletes
felülvizsgálata szerint a háztartások magas adósságállománya belső
egyensúlyhiányt eredményezett az Egyesült Királyság gazdaságában. A változó
kamatlábú jelzáloghitelek magas aránya miatt a háztartások pénzügyeire
veszélyforrást jelentenek a kamatlábemelések, ami a pénzügyi szektoron
keresztül esetlegesen destabilizáló módon visszahat a gazdaság egészére. A
háztartások eladósodottságában tartós és jelentős visszaesés csak akkor
valószínűsíthető, ha az ingatlanárak a rendelkezésre álló jövedelemhez
viszonyítva csökkennek; a nominális ingatlanárak gyors csökkenése azonban
veszélyt jelentene számos háztartásra nézve, hiszen ezzel tőkehelyzetük
negatívba fordulna. A lakásépítés a korlátozó településtervezési rendszer és a
konjunkturális helyzet gyengesége miatt továbbra is a valaha regisztrált
legalacsonyabb szinten áll, a szélesebb ingatlanpiac pedig ugyancsak mérsékelt
aktivitást mutat. 2011 novemberében a kormány közzétette az Angliára vonatkozó,
a lakásépítést ösztönző lakástámogatási stratégiáját, de továbbra is
bizonytalan, hogy milyen nettó hatást gyakorol az új rendszer az ingatlanpiac
alakulására. Ezenfelül a lakástámogatási stratégia nem tesz említést az
ingatlanadó kérdéséről, amelynek esetében az Egyesült Királyság a
regresszív, ismétlődő adó (council tax) és a progresszív tranzakciós
adó (Stamp Duty Land Tax – SDLT) kombinációját alkalmazza, ami szerepet
játszhat a költségvetési bevételek és a pénzügyi stabilitás konjunkturális
alakulásában. A 2012. évi költségvetésben szerepel a progresszív tranzakciós
adó mértékének kiigazítása, de összességében csak kisebb változásokat vezettek
be ezen a területen.
(9)       Az Egyesült Királyságnak
egyre nagyobb kihívásokkal kell szembenéznie a munkanélküliség és a
munkaerő-piaci részvétel terén. Az Egyesült Királyságban a munkanélküliség
aránya jelenleg 8,4 %. Az ifjúsági munkanélküliség sokkal magasabb arányú,
22,2 %-ot tesz ki, és a munkanélküliek több mint 38 %-a 25 év alatti.
A (16 és 24 év közötti) fiatalkorúak 17,7 %-a nem munkavállaló, és nem
vesz részt sem az oktatásban, sem a képzésben. A magánszektorbeli
foglalkoztatás szerény növekedést mutat, ám ez nem elegendő ahhoz, hogy
kiegyenlítse az állami szférában megvalósult foglalkoztatás visszaesését és a
munkaerő-állomány növekedését. Az Egyesült
Királyságban túlkínálat van alacsonyan képzett munkaerőből, akik
iránt csökken a kereslet, ellenben hiány mutatkozik magas szakképzettséggel és
műszaki szakképzettséggel rendelkező munkavállalókból, akik
elsősorban azokban a feldolgozóipari és a kiviteli ágazatokban keresettek,
amelyekben az Egyesült Királyság teljesítménye viszonylag gyengének mondható. A
szakképzési politika az alapvető képességekre és a 2. szintű
képesítésekre összpontosít, miközben a gazdaság egyre inkább a felsőfokú
szakképzési minősítéseket igényli. Az Egyesült Királyságban továbbra is
jellemző, hogy a felnőttek viszonylag nagy száma rendkívül gyengén
teljesít az írni-olvasni és számolni tudás terén, és nem rendelkezik olyan
alapokkal, hogy profitálhatna a szakképzés nyújtotta lehetőségekből.
A korai iskolaelhagyás mértéke 2005 óta 3,3 százalékponttal emelkedett és 14,9 %-os
arányával az uniós átlag felett áll; az alacsony jövedelmű családoknak
nyújtott további támogatás elengedhetetlen ahhoz, hogy megakadályozható legyen
az idő előtti iskolaelhagyás.
(10)     A kormány aktív jóléti
reformprogramot dolgozott ki annak érdekében, hogy minél több embert sikerüljön
bevezetni a munka világába, miközben támogatja a legkiszolgáltatottabb
személyeket. A juttatási rendszer egyszerűsítését célzó Universal Credit
elnevezésű program végrehajtása még nem zajlott le, de számottevő
annak a veszélye, hogy az új szakpolitikák foglalkoztatásra és bevételekre
gyakorolt pozitív hatását felülmúlja a juttatásokra rendelkezésre álló összegek
csökkentése, így a szegénység – elsősorban a gyermekekkel rendelkező
családok esetében – még tovább fokozódik. Független becslések szerint 2020–21-ben
a gyermekeket érintő mélyszegénység 2001–2002 óta a legmagasabb szintet
fogja elérni, és a kormány nem fogja teljesíteni a gyermekszegénységről
szóló törvényben lefektetett, a gyermekszegénység visszaszorítására irányuló
célkitűzéseket. A gyermekgondozáshoz való hiányos hozzáférés, különösen az
alacsony jövedelműek körében még mindig jelentős problémákat okoz; e
nehézség leküzdésére a kormány még nem dolgozott ki megfelelő terveket. A
gyermekgondozáshoz nyújtott támogatás csökkentése is a probléma súlyosbodásához
vezethet.
(11)     A finanszírozási feltételek
továbbra is szigorúak, különösen a kkv-k esetében. A vállalati szektornak
nyújtott nettó hitelek 2011-ben negatívak voltak, miközben a felmérésekből
származó adatok szerint a kkv-k jelentős száma függ hitelektől. Ezen
túlmenően a nem banki hitellehetőségekhez továbbra is főként a
nagyobb vállalatok férhetnek hozzá, és korlátozott a bankok egymás közötti
versenye. A hatóságok által a helyzet javítása érdekében tett lépések ellenére
az alternatív adósságpiacokkal foglalkozó Breedon-munkacsoport becslései
szerint a következő öt évben – elsősorban a kkv-k esetében – tartós
finanszírozási hiány fog fennállni.
(12)     Az Egyesült Királyság
előtt álló feladatok egyike az energetikai és közlekedési infrastruktúra
javítása. Ez kapcsolódik a hosszú távú növekedés és versenyképesség
megalapozásához, valamint azon problémák kezeléséhez, amelyek miatt az Egyesült
Királyság a feldolgozóipari ágazatokban nem tudja felvenni a versenyt a többi
országgal. Az Egyesült Királyságnak jelentős beruházásokra van szüksége
villamosenergia-termelői kapacitásának javítása érdekében, tekintve, hogy
a meglévő – a következő évtizedben bezáró – erőművi
kapacitás nagy részét le kell cserélnie, valamint eleget kell tennie a megújuló
energiára vonatkozó kötelezettségeinek és a szigorúbb szén-dioxid-kibocsátási
normáknak is. Az Egyesült Királyság közlekedési ágazatában hiányosságok
tapasztalhatók a hálózati kapacitások és minőség terén, ami visszahathat
az ország gazdasági egyensúlyának beruházásokkal és kivitellel történő
helyreállítására irányuló kormányzati célkitűzésre. A kormányzati
költségvetési konszolidációs stratégia részeként a nettó állami beruházások
mértéke 2014–15-re drasztikusan vissza fog esni, ami súlyosbíthatja a
közlekedési infrastruktúrára nehezedő nyomást, hacsak nem biztosítható
alternatív finanszírozási forrás.
(13)     Az európai szemeszter
keretében a Bizottság elvégezte az Egyesült Királyság gazdaságpolitikájának
átfogó elemzését, értékelte konvergenciaprogramját és nemzeti reformprogramját,
valamint részletes felülvizsgálatot készített. Figyelembe vette nemcsak a
programok az Egyesült Királyság fenntartható költségvetési és
társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem
azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak,
tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél uniós szempontok
beépítésével kell megerősíteni az Európai Unió átfogó gazdasági
kormányzását. A Bizottság európai szemeszter keretében megfogalmazott ajánlásait
az alábbi, 1.–6. ajánlások tükrözik.
(14)     A Tanács ezen értékelés
fényében megvizsgálta az Egyesült Királyság konvergenciaprogramját. Véleményét[9] mindenekelőtt az 1.
ajánlásban foglaltak tükrözik.
(15)     A Tanács a Bizottság az 1176/2011/EU
rendelet 5. cikke szerinti részletes felülvizsgálatának eredményei és ezen
értékelés fényében megvizsgálta az Egyesült Királyság 2012. évi nemzeti
reformprogramját és az Egyesült Királyság 2012–17-re vonatkozó
konvergenciaprogramját. Az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlását
mindenekelőtt a 2., 3. és 6. ajánlásban foglaltak tükrözik,
AJÁNLJA, HOGY az Egyesült Királyság a 2012–2013-as
időszakon belül tegyen lépéseket a következők érdekében:
1.           Teljes mértékben hajtsa végre
a 2012/13. pénzügyi évre vonatkozó költségvetési stratégiát, és erősítse
meg a 2013/14. pénzügyi évre és az azt követő évekre vonatkozó
költségvetési stratégiát, kellően meghatározott intézkedésekkel
alátámasztva, a túlzott hiány időben és fenntartható módon történő
korrekciójának biztosítása, valamint a túlzotthiány-eljárás keretében a tanácsi
ajánlásokban meghatározott strukturális kiigazítási erőfeszítés
megvalósítása, továbbá az államadósság magas arányának csökkenő pályára
állítása érdekében. Biztosítson elsőbbséget a növekedésösztönző
kiadásoknak, hogy elkerülje annak kockázatát, hogy a növekedés középtávú
kilátásainak további gyengülése negatív hatást gyakoroljon az államháztartás
hosszú távú fenntarthatóságára.
2.           Átfogó lakástámogatási
reformprogram végrehajtásával kezelje a magas és változó ingatlanárak, valamint
a háztartások magas adósságállományának destabilizáló hatását a lakáskínálat
növelése, a megfizethetőség problémájának megkönnyítése és a lakhatás
állami támogatása iránti igények csökkentése érdekében. Hajtson végre további
reformokat a jelzáloghitel-piacok, a bérlemények piacai, a pénzügyi szabályozás
és az ingatlanadózás területén az ingatlanárak túlzott ingadozásának és a
lakáspiaci torzulásoknak a megelőzése érdekében.
3.           Folytassa a fiatalkorúak
foglalkoztathatóságának javítását, elsősorban azokét, akik sem a
foglalkoztatásban, sem az oktatásban, sem a képzésben nem vesznek részt, többek
között a Youth Contract elnevezésű ifjúsági szerződés
felhasználásával. Biztosítsa, hogy egyre több fiatalkorú használja ki a tanulószerződéses
gyakorlati képzési programokat, és ezek kellő mértékben összpontosítsanak
a felsőfokú és magasabb szintű készségekre, valamint vonjanak be több
kis- és középvállalkozást. Hozzon intézkedéseket annak érdekében, hogy
csökkenjen az iskolát rendkívül alacsony tudásszinttel elhagyó fiatalkorúak
nagy aránya.
4.           Hozzon intézkedéseket az
aktív kereső nélküli háztartásokból érkező személyek
munkaerőpiacra történő integrálásának megkönnyítésére. Biztosítsa,
hogy a tervezett jóléti reformok révén ne növekedjék a gyermekszegénység
mértéke. Hajtsa végre teljes mértékben a gyermekgondozási szolgáltatásokhoz
való hozzáférés elősegítésére irányuló intézkedéseket.
5.           Javítsa a továbbiakban is a
banki és nem banki finanszírozás magánszektor, különösen pedig a kkv-k általi
hozzáférhetőségét. Támogassa a bankszektoron belüli versenyt,
elsősorban a piacra lépési korlátok csökkentésére, az átláthatóság
fokozására és a banki szolgáltatásokkal foglalkozó független bizottság által
javasolt bankok közötti váltásra irányuló intézkedések révén, továbbá tárja fel
a kockázati tőkéhez és a nem banki hitelezés egyéb formáihoz való
hozzáférés javításának módjait.
6.           Hajtsa végre az Egyesült
Királyság hálózati infrastruktúrája kapacitásának és minőségének
javítására irányuló hosszú távú stratégiát, többek között a közlekedési és
energetikai hálózatokban jelentkező feszültségek enyhítését célzó
intézkedésekkel, ösztönözve a hatékonyabb és megalapozottabb tervezési és
döntéshozatali folyamatokat, valamint kihasználva a megfelelő állami és
magánfinanszírozási intézkedéseket.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL L 306., 2011.11.23., 25. o.
[3]               COM(2012) 309 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 és P7_TA(2012)0047.
[5]               A Tanács 2012. április 26-i 2012/238/EU határozata.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 161 final.
[8]               Egyszeri és átmeneti jellegű intézkedésektől
mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg, amelyet a Bizottság szolgálatai a
programban nyújtott információk alapján és a közösen elfogadott módszerrel
újraszámítottak.
[9]               Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (2) bekezdése
szerint.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007SC0187

Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Görögország 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról  /* SEC/2007/0187 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 13.2.2007SEC(2007) 187 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Görögország 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSElőzményekA Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Görögország első ízben 2000 júniusában nyújtott be stabilitási programot. A Tanács a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 2001. február 12-én véleményt fogalmazott meg a stabilitási programról. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.Az aktualizált program értékelésének előzményeiA Bizottság, miután megvizsgálta Görögország 2006. december 18-án benyújtott legfrissebb aktualizált stabilitási programját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).Az aktualizált stabilitási programban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:1.  az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét2.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ága alapján megítélt helyzetét (a túlzott hiány esetén követendő eljárást)3.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a stabilitási program előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint4.  a Bizottság értékelését a 2006. októberi nemzeti reformprogramról.A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítményeGörögországban gyors volt a gazdasági növekedés és folyamatban van az EU-25-ök életszínvonalához való felzárkózás[2]. A magas potenciális növekedésből és strukturális problémákból (rugalmatlan termékpiac) eredően magas inflációval szembesül. Egyes ágazatok munkaerőhiánya ellenére a munkaerő-piac rugalmatlansága akadályozza a munkaerő-átcsoportosítást, ezért továbbra is magas a munkanélküliség, amely a képesítések és a vállalatok szükségletei között lehetséges eltérésre utal, holott az uniós szinthez képest alacsony a részvétel, főként a nők tekintetében. Bár megfelelő a munkatermelékenység növekedése, a fajlagos munkaerőköltség gyorsabban nőtt, mint Görögország főbb euro-övezeti kereskedelmi partnereinél, és meghaladta azokét, ami gyengíti az ország versenyhelyzetét. Következésképpen Görögország magas kereskedelmi hiánnyal szembesül, amelyet a szolgáltatások területén meglévő többletek csak részben kompenzálnak. A külső hiányt főként az állami szektorban lévő hiány okozza. Görögországban a hiány régóta meghaladja a GDP 3 %-át. Az egészségügyi rendszer egyre növekvő költségeivel és egyéb folyó kiadásokkal is szembesülő Görögország magas adóssággal rendelkezik. Az állami kiadások alakulása nemcsak azért aggasztó, mert a felvett külső hiteleket nem hatékony befektetésekbe fektetik, hanem mert a külső hitelfelvétel az államháztartás hitelességétől és fenntarthatóságától függ.Túlzott hiány esetén követendő eljárás Görögország esetében2004. július 5-én a Tanács a 104. cikk (6) bekezdése szerinti határozatában megállapította, hogy Görögország túlzott hiánnyal rendelkezik. Ezzel egy időben a Tanács a 104. cikk (7) bekezdése értelmében ajánlást tett, amelyben előírta, hogy a túlzott hiányt 2006-ig meg kell szüntetni.2005. január 18-án a Tanács a 104. cikk (8) bekezdésével összhangban úgy döntött, hogy Görögország nem tett eredményes intézkedéseket ezen ajánlásra válaszul, és a 104. cikk (9) bekezdésével összhangban a Tanács 2005. február 17-én felszólította Görögországot, hogy a helyzet orvoslása érdekében tegye meg a hiánycsökkentéshez szükségesnek ítélt intézkedéseket. E felszólítás értelmében a túlzott hiány megszüntetésének határideje továbbra is 2006 maradt. 2005. április 6-án a Bizottság Tanácsnak szóló közleményt fogadott el a görög hatóságok tanácsi felszólításra válaszul tett intézkedéseiről, figyelembe véve a stabilitási programnak a tanácsi felszólításra adott válaszként benyújtott 2005. márciusi változatát. A közlemény megállapította, hogy az akkor rendelkezésre álló adatok alapján a görög kormány döntései összhangban voltak a tanácsi felszólítással, így ebben a szakaszban nem szükséges további lépéseket tenni a túlzott hiány esetén követendő eljárásban. 2005. április 12-i ülésén a Tanács egyetértett ezen értékeléssel.Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés2006. március 14-én a Tanács véleményt fogadott el a stabilitási program előző, 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó változatáról. A Tanács „üdvözli üdvözölte az eddig tett erőfeszítéseket és azt, hogy a kormány prioritásként kezeli a hiány tartós csökkentését”. A Tanács megállapította, hogy „fenntartva a költségvetési adatok további lehetséges statisztikai helyesbítéseinek a tervezett hiányokra gyakorolt hatását, valamint feltéve, hogy a tervezett kiigazítást teljes mértékben végrehajtják, a program összességében összhangban van a túlzott hiány 2006-ra történő kiigazításával.” A Szerződés 104. cikkének (9) bekezdése szerinti, 2005. február 17-i ajánlások fényében, a Tanács felkérte Görögországot, hogy:„i). hajtsa végre azokat a szükséges, tartós hatású intézkedéseket, amelyek a túlzott hiány legkésőbb 2006-ra való kiigazítását eredményezik;ii). folytassa tovább a strukturális hiány csökkentését a programban megállapított középtávú célkitűzés irányában azáltal, hogy a gazdaságilag kedvező időszakokat az elsődleges kiadások csökkentésére használja;iii). fokozza azokat az erőfeszítéseket, amelyeken keresztül azonosítják és felügyelik az adósság szintjének változásait előidéző (a nettó kölcsönfelvételen kívüli) tényezőket, hogy biztosítani lehessen azt, hogy az adóssághányad elegendő mértékben csökken és kielégítő ütemben közelíti a referenciaértéket;iv). tartsa ellenőrzés alatt az állami nyugdíjkiadásokat és határozottan hajtsa végre a jóváhagyott nyugdíjreformokat, valamint további strukturális reformokat vezessen be az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítására;v). javítsa tovább az államháztartási adatok gyűjtését és feldolgozását főként azon mechanizmusok javításán keresztül, amelyek biztosítják a (különösen a szociális biztonságra vonatkozó) adatok azonnali és pontos rendelkezésre állását.A Bizottság értékelése a 2006. októberi nemzeti reformprogramrólGörögország 2006 októberében nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. Görögország nemzeti reformprogramja a következő kulcsfontosságú kihívásokat azonosítja: költségvetési konszolidáció, K+F és innováció, a közigazgatás korszerűsítése, hatékony munkaerő-piaci politikák, valamint oktatási és képzési reformok.A Bizottság a program értékelése alapján (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés[3] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy Görögország korlátozott eredményeket ért el a nemzeti reformprogram végrehajtásában. Görögország viszonylag jelentős előrelépéseket tesz a makrogazdaság területén, míg a mikrogazdasági és a foglalkoztatási reformok által elért eredmények még mindig elégtelenek. A kormányzatot tekintve a közigazgatási szintek között jobb koordinációra és erősebb felelősségtudatra van szükség.A megállapított erősségeket és gyengeségeket értékelve Görögországnak azt ajánlották, hogy hozzon intézkedéseket a következő területeken: költségvetési konszolidáció, közigazgatás, munkavédelem és oktatás.Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[4]; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[5] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |-  AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (3) bekezdésével összhangban Görögország 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[6] és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:5.  [2007. február 27-én] a Tanács megvizsgálta Görögország 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját[7].6.  A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP éves növekedése nagyjából állandóan 4% körül lesz. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv 2006 és 2007 esetében megalapozott, azt követően – mikor a növekedés várható alakulása kissé felfelé torzítottnak tűnik – pedig optimista növekedési feltételezéseken alapul. A program inflációs előrejelzései a programidőszak későbbi éveit tekintve alacsonynak tűnnek.7.  2006 tekintetében a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése és az új változat szerint az államháztartási hiány 2006-ban a GDP 2,6 %-a lesz, amely teljesen megegyezik a stabilitási program előző változatában meghatározott célkitűzéssel. Az összkiadások megfelelnek a 2006-os költségvetésben meghatározott célkitűzésnek. Míg a kiadások főbb kategóriái esetében meghatározott célkitűzéseket nagyjából elérték, a nem természetbeni szociális kiadások csökkentése révén kompenzálták az állami beruházásoknak a GDP 0,5 %-át kitevő túllépését. Az összbevétel kicsit magasabb volt a vártnál. Az egyszeri intézkedéseket részben az év közepén végrehajtott, többek között az üzemanyagot és a cigarettát terhelő jövedéki adó emelésére, valamint a mobiltelefonos szolgáltatásokra kivetett adótartalom növelésére irányuló állandó intézkedésekkel helyettesítették. Az ezen állandó intézkedések révén befolyt bevétel kompenzálta az egyszeri bevételek csökkenését, amely a GDP 2006. évi költségvetésben meghatározott 0,6 %-áról 0,4 %-ra esett vissza.8.  A program költségvetési stratégiája a túlzott hiány 2006-ig történő megszüntetését tűzi ki célul. Azt követően az államháztartási hiány a tervek szerint tovább csökken a programidőszak alatt, a GDP 1,2 %-ára 2009-re. A 2006–2009 közötti, a GDP 1,5 százalékponttal megfelelő mértékű hiánycsökkenés majdnem egyenlően köszönhető a bevétel-növekedésnek és a kiadáscsökkentésnek. Az összbevétel a bevételi oldalon a várakozások szerint GDP-arányosan 0,75 százalékpontot növekszik, főként a közvetett adók és a társadalombiztosítási hozzájárulások miatt. A kiadási oldalon az összkiadás az előrejelzések szerint a GDP 0,75 százalékpontot megfelelő mértékben csökken ugyanezen időszak alatt, amelyből 0,5 százalékpontnyit az alacsonyabb kamatkifizetések okoznak. Következésképpen az elsődleges kiadások csökkenése a várakozások szerint csak 0,25 százalékpontot tesz majd ki. A szociális kiadások a tervek szerint a GDP 0,5 százalékpontnyit megfelelő mértékben nőnek, amelyet nagyban kompenzál az egyéb kiadási kategóriákban – főleg a kollektív fogyasztás területén – bekövetkező, 0,75 százalékpontot elérő csökkenés. Az elsődleges többlet mintegy 1 százalékponttal nő a programidőszak alatt és 2009-re eléri a GDP majdnem 3 %-át. Bár az előző programmal összehasonlítva a 2006–2008-as célkitűzések ugyanolyan makrogazdasági forgatókönyv mellett nagyjából változatlanok maradtak, a 2006-os kiigazítás jelentősebb, mivel a 2005-ös hiány (a GDP 5,2 %-a) magasabb a 2005. decemberi változatban előre jelzettnél (a GDP 4,3 %-a).9.  A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a tervek szerint a GDP mintegy 3,5 %-át kitevő 2006. évi hiányról a GDP 1,75 %-át kitevő hiányra javul a programidőszak végén (2009-ben). A stabilitási program előző változatával egyezően a program strukturális egyensúlyi pozíciót, illetve strukturális többletet határoz meg középtávú költségvetési célkitűzésként, amelyet a program azonban nem kíván elérni a programidőszakban. Mivel a középtávú célkitűzés szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 1,5 %-át kitevő strukturális hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban és a magatartási kódexben az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok számára kijelölt sávon belül van, és megfelelően tükrözi a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedését és az adósságrátát.10.  A programban szereplő költségvetési előrejelzések kockázatai 2007-ig nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek, azt követően azonban a programban előre jelzettnél rosszabbul alakulhat a költségvetés teljesítménye. A program különösen 2008 és 2009 tekintetében nem ad megfelelő tájékoztatást a tervezett intézkedésekről, és optimista makrogazdasági forgatókönyvet vesz alapul. Az elmúlt évek tapasztalatait alapul véve, bár nem volt csúszás az elmúlt két évben, nem zárható ki a programidőszak alatti túlköltekezés, míg elmaradhatnak a bevételek, amennyiben a közzétett, adókijátszás elleni intézkedések nem bizonyulnak hatékonynak.11.  E kockázatértékelés alapján a programban szereplő költségvetési irányvonal alkalmas arra, hogy 2006-ig a Tanács ajánlásának megfelelően megszüntessék a túlzott hiányt. Úgy tűnik azonban, hogy az irányvonal a programidőszak alatt bekövetkező normál makrogazdasági ingadozások esetén nem nyújt elegendő biztonsági tartalékot a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben. Görögország a túlzott hiány megszüntetését követő években várhatóan továbbra is kedvező időszakokkal szembesül. Ezen értékelés alapján a középtávú célkitűzés irányába ható kiigazítás program szerinti üteme különösen 2007-et követően megerősítésre szorul ahhoz, hogy összhangban legyen a Stabilitási és Növekedési Paktummal, amely az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében előírja, hogy a strukturális egyenleg éves javításának irányadó mértéke a GDP 0,5 %-a, kedvező gazdasági időszakokban viszont magasabbnak kell lennie, kedvezőtlen időszakokban pedig lehet alacsonyabb.12.  A bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ban elérte a GDP 104 %-át, azaz jóval meghaladta a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaértéket. A program előrejelzése szerint az adósságráta a programidőszak alatt fokozatosan a GDP mintegy 13 százalékponttal csökken, míg az állományalkalmazkodás 2007-től igen csekély. Az optimista növekedési előrejelzéseket, valamint a fent említett költségvetési hiánycélokhoz kapcsolódó kockázatot tekintve az adósságráta 2006-ban valószínűleg a program előrejelzésénél kedvezőtlenebbül alakul. E kockázatértékelés alapján azonban úgy tűnik, hogy az adósságráta a programidőszak alatt elegendően csökken a referenciaérték felé.13.  Bizonytalan az elöregedés hosszú távú költségvetési hatása Görögországban, mivel nem áll rendelkezésre nyugdíjkiadásokra vonatkozó hosszú távú előrejelzés, bár a Görögország 2002-es aktualizált stabilitási programjában szereplő legfrissebb adatok alapján valószínűleg jóval meghaladja az uniós átlagot, hosszú távon pedig a nyugdíjkiadások tekintélyes GDP arányos növekedése várható. A kiinduló költségvetési egyenleg – noha 2005-höz képest javult – a népesség elöregedése okozta hosszú távú költségvetési hatások nélkül is még mindig nagy kockázatot jelent az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára nézve. Továbbá a bruttó adósság jelenlegi szintje jóval meghaladja a Szerződésben foglalt referenciaértéket, csökkentéséhez pedig hosszú időn keresztül magas elsődleges többletet kell elérni. Az államháztartás tervek szerinti konszolidációja, valamint az elöregedéssel kapcsolatos kiadások valószínűleg jelentős növekedésének megállítása céljából hozott sürgős reformintézkedések hozzájárulnának az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok csökkentéséhez. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintve Görögország összességében magas kockázattal szembesül. Javítaná a hosszú távú fenntarthatóságra vonatkozó értékelés megbízhatóságát, ha rendelkezésre állnának a nyugdíjkiadásokra vonatkozó hosszú távú előrejelzések.14.  A stabilitási program a középtávú költségvetési stratégia szempontjából nem értékeli minőségileg a nemzeti reformprogram 2006. októberi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program emellett nem ad rendszerezett tájékoztatást a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, költségvetési előrejelzései pedig – 2007 kivételével – nem veszik kifejezetten figyelembe a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A stabilitási programnak az államháztartás területére tervezett intézkedései azonban láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. A nemzeti reformprogram végrehajtási jelentésében tervezett 2007-es intézkedések és fellépések többségét láthatóan belefoglalták a 2007. évi költségvetési törvénybe, még ha az intézkedésekre és végrehatásukra vonatkozó részletes leírás hiánya miatt kétségek merülnek is fel a költségvetési hatással kapcsolatban.15.  A programban szereplő költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak.16.  Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program minden előírt adatot megad, és a nem kötelező adatok legtöbbjét is tartalmazza[8].Általános következtetéséként megállapítható, hogy jelentős költségvetési konszolidációt követően, valamint az erőteljes növekedést ígérő kilátások alapján a program biztosítja a túlzott hiány 2006-ig történő megszüntetését, és eredményeket hoz a középtávú célkitűzés megvalósításában, amelyet azonban nem ér el a programidőszak alatt. A kamatteher jelentős csökkenésén is alapuló konszolidáció kockázatoknak van kitéve, mivel a különleges intézkedéseket nem részletezik 2007 után.A fenti értékelés alapján Görögországot felkérik arra, hogy:i). a kedvező időszakokat figyelembe véve, a túlzott hiány korrekciója után fokozza a középtávú célkitűzés felé ható kiigazítást és biztosítsa, hogy megfelelően csökkenjen az adósság/GDP-arány;ii). javítsa tovább a költségvetési eljárást, fokozva annak áttekinthetőségét, hosszabb távú perspektívájú költségvetési stratégiát részletezve, illetve eredményesen végrehajtva az elsődleges kiadások nyomon követésének és ellenőrzésének mechanizmusait.iii). az igen magas adósságszint és az elöregedéssel kapcsolatos kiadások előre jelzett növekedése fényében javítson az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságán, a középtávú célkitűzés elérése, az állami nyugdíjkiadások és az egészségügyi kiadások ellenőrzés alatt tartása, valamint az elfogadott reformok határozott végrehajtása révén, és haladéktalanul dolgozza ki a nyugdíjkiadásokra vonatkozó hosszú távú előrejelzést.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Reál-GDP (%-os változás) | SP 2006. december | 3,7 | 4,0 | 3,9 | 4,0 | 4,1 |BIZ 2006. november | 3,7 | 3,8 | 3,7 | 3,7 | nincs adat |SP 2005. december | 3,6 | 3,8 | 3,8 | 4,0 | nincs adat |HICP-infláció (%) | SP 2006. december | 3,5 | 3,3 | 3,3 | 2,8 | 2,6 |BIZ 2006. november | 3,5 | 3,3 | 3,3 | 3,3 | nincs adat |SP 2005. december | 3,5 | 3,2 | 3,0 | 2,7 | nincs adat |Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | SP 2006. december1 | 0,9 | 1,0 | 0,9 | 1,1 | 1,5 |BIZ 2006. november5 | 1,5 | 1,5 | 1,5 | 1,8 | nincs adat |SP 2005. december1 | 1,1 | 1,1 | 1,1 | 1,5 | nincs adat |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. december | -5,2 | -2,6 | -2,4 | -1,8 | -1,2 |BIZ 2006. november | -5,2 | -2,6 | -2,6 | -2,4 | nincs adat |SP 2005. december | -4,3 | -2,6 | -2,3 | -1,7 | nincs adat |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. december | -0,4 | 2,0 | 2,0 | 2,4 | 2,9 |BIZ 2006. november | -0,4 | 2,0 | 1,8 | 1,7 | nincs adat |SP 2005. december | 0,9 | 2,3 | 2,4 | 2,8 | nincs adat |Ciklikusan kiigazított egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2006. december1 | -5,6 | -3,0 | -2,8 | -2,3 | -1,8 |BIZ 2006. november | -5,9 | -3,3 | -3,3 | -3,1 | nincs adat |SP 2005. december1 | -4,8 | -3,1 | -2,8 | -2,4 | nincs adat |Strukturális egyenleg2 (a GDP %-ában) | SP 2006. december3 | -5,6 | -3,4 | -2,8 | -2,3 | -1,8 |BIZ 2006. november4 | -5,9 | -3,7 | -3,3 | -3,1 | nincs adat |SP 2005. december | -4,8 | -3,7 | -2,8 | -2,4 | nincs adat |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | SP 2006. december | 107,5 | 104,1 | 100,1 | 95,9 | 91,3 |BIZ 2006. november | 107,5 | 104,8 | 101,0 | 96,4 | nincs adat |SP 2005. december | 107,9 | 104,8 | 101,1 | 96,8 | nincs adat |Megjegyzés: 1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. 2Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). 3Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a program szerint (a GDP 0,4 %-a 2006-ban). 4Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint (a GDP 0,4 %-a 2006-ban). 5A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 3,7 %-os, 3,8 %-os, 3,6 %-os és 3,5 %-os becsült potenciális növekedés alapján. Forrás: Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi gazdasági előrejelzései (BIZ), a Bizottság szolgálatainak számításai |[1] HL L 209., 1997.2.8., az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Szeptember 22-én a görög hatóságok az 1995–2005-ig tartó időszak vonatkozásában új GDP-adatokat szolgáltattak az Eurostatnak, amelyben szigorúan felülvizsgálták a GDP-szintekre vonatkozó adataikat. E felülvizsgálatot az Eurostat statisztikai gyakorlatának való megfelelést vizsgáló rendszeres értékelés keretében végezték. A stabilitási program aktualizált változata (és a 2007. évi költségvetési jogi aktus) azonban nem veszi figyelembe a felülvizsgált GDP adatokat. Az Eurostat folyamatban lévő teljes körű ellenőrzése alatt álló felülvizsgálat terjedelmére és összetettségére tekintettel a Bizottság az aktualizált program értékelésénél a felülvizsgálat előtti GDP adatokat használta fel.[3] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006) 816.[4] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM(2006) 574, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.[5] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.[6] HL L 209., 1997.2.8., az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] Az aktualizált változatot a magatartási kódexben meghatározott december 1-jei határidőt követő két hét elteltével nyújtották be.[8] Hiányoznak különösen a feladatkör szerinti bontású államháztartási kiadásokra, a hosszú távú fenntarthatóságra és a potenciális GDP növekedéshez való hozzájárulásokra vonatkozó adatok.


title: A Tanács ajánlása ( 2011. július 12. ) Franciaország 2011. évi reformprogramjáról és a Tanács véleménye a Franciaország 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról

text:
               20.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 213/8

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2011. július 12.)
   Franciaország 2011. évi reformprogramjáról és a Tanács véleménye a Franciaország 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról
   2011/C 213/03
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az EU-ban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első európai szemeszterét.

               (4)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács 2011. február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban és a Bizottság éves növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció és a strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget élvez majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.

               (5)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én arra is felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.

               (6)

               Franciaország 2011. május 3-án benyújtotta a 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó, 2011. évi aktualizált stabilitási programját, valamint 2011. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (7)

               Franciaországot a többi tagállamához képest viszonylag kevéssé érintette a gazdasági és pénzügyi válság (a GDP 2,7 %-kal csökkent 2009-ben), ami részben a jelentős gazdasági stabilizáló eszközökre, valamint a lakossági fogyasztás rugalmasságára vezethető vissza. A bankszektor szintén ellenállónak bizonyult. 2010-re a gazdaság kiheverte a csapást, a GDP 1,5 %-os növekedést mutatott. A gazdasági válság ugyanakkor súlyosan érintette Franciaország államháztartását. Az automatikus stabilizátorok és a diszkrecionális fiskális ösztönzők miatt a költségvetési hiány a 2008-as 3,3 %-ról a GDP 7,5 %-ára emelkedett 2009-ben. A válság felnagyította továbbá a munkaerő nem kielégítő felhasználásának problémáját és a 2010-ben relatíve magas, 9,7 %-os munkanélküliséggel terhelt francia munkaerőpiac strukturális gyengeségeit. A külkereskedelmi áruforgalom egyenlege fokozatosan romlott az elmúlt évtizedben, ami a francia vállalatok számára a költségek, illetve az áron kívüli tényezők szintjén jelentkező versenyképességi kihívásokra utal.

               (8)

               Az 1466/97/EK rendelet szerinti aktualizált stabilitási program elemzése alapján a Tanács úgy véli, hogy a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági pálya optimista, különösen a növekedés várt szintje jóval a potenciális növekedési szint felett van a későbbi évekre nézve. A vártnál jobb, a GDP 7 %-ának megfelelő 2010-es hiány után a stabilitási program azzal számol, hogy a hiányt 2013-ra sikerül a GDP 3 %-a alá levinni – összhangban a túlzott hiány korrekciójára a Tanács által szabott határidővel –, majd azt követően folytatódik a konszolidáció. A 2010-ben a GDP 82 %-ának megfelelő adósságráta a tervek szerint 2012-ig emelkedni fog (86 %-ra), majd azt követően enyhén csökken. A hiány- és adósságkiigazítási pályát lefelé mutató kockázatok övezik: fennáll annak a lehetősége, hogy a makrogazdasági pálya nem alakul ilyen kedvezően, a 2012-es célok elérése érdekében nem kerültek konkrétan meghatározásra az intézkedések, és a célokat a korábbiakban már többször elvétették, a vártnál jobb 2010-es eredmény ellenére. Következésképp további intézkedések nélkül nem biztosítható az, hogy 2013-ra sikerül korrigálni a túlzott hiányt, kivéve, ha a további szükséges intézkedések meghozatalra kerülnek. A strukturális szinten egyensúlyban lévő költségvetésben megjelölt középtávú célt várhatóan nem sikerül elérni a stabilitási program időszaka alatt. A 2010–2013 közötti időszakban a költségvetési kiigazítás éves átlagos mértéke – a bizottsági szolgálatok által a közösen megállapított módszer alapján újrakalkulált – enyhén alatta marad a 2009. december 2-i tanácsi ajánlásban foglalt (a GDP 1 %-a feletti) mértéknek.

               (9)

               A költségvetési konszolidáció végrehajtása továbbra is jelentős kihívás marad. A fenntartható költségvetési helyzet újrateremtéséhez létfontosságú a túlköltekezés megelőzése a teljes mértékben konkretizált intézkedésekre alapuló megerősített költségvetési kiigazításon keresztül. Ez különösen annak fényében fontos, hogy a 2013-as cél semmilyen mozgásteret nem biztosít a GDP 3 %-ának megfelelő küszöbérték alatt. Ezenfelül – ahogy az a 2010 decemberében megszavazott 2011–2014 többéves államháztartási tervről szóló törvényben meghatározásra került – helyénvaló lenne az összes egyszeri bevételt a hiány és az adósság csökkentésére felhasználni. A Bizottság legújabb értékelésének megfelelően az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának kockázatai közepeseknek tűnnek. Az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítása érdekében 2010-ben Franciaország új nyugdíjreformról döntött. A tervezett intézkedések – köztük a nyugdíjkorhatár 60-ról 62 évre és a kötelező nyugdíjkorhatár 65-ről 67 évre történő fokozatos megemelése, valamint a korengedményes nyugdíjazás megszüntetése – az idősebb munkavállalók alacsony foglalkoztatási rátájára irányulnak. A tervek szerint 2018-ra a nyugdíjrendszer is egyensúlyba kerül. További intézkedések hiányában ezt követően valószínűsíthetően hiány keletkezik majd. A legutóbbi nyugdíjreform során új köztestületként felállításra került a „Comité de pilotage des régimes de retraite” [Nyugdíjrendszerek irányítóbizottsága], amely évente értékeli a nyugdíjalapok költségvetési helyzetét, és korrekciós intézkedéseket javasol, amennyiben a helyzet romlását valószínűsíti.

               (10)

               A foglalkoztatottak védelmére vonatkozó jogszabályok még mindig túlságosan szigorúak: a gazdasági indokú elbocsátások feltételeit jogbizonytalanság övezi. Ez olyan munkaerő-piaci helyzetet eredményez, ahol a határozatlan idejű munkaszerződéssel rendelkezők (a munkavállalók többsége) viszonylag magas fokú biztonságot élveznek, míg a határozott idejű szerződéssel foglalkoztatottak (a munkaerőpiacra beáramlók többsége) bizonytalanságoknak vannak kitéve. A határozott idejű szerződések alkalmazása így sokkal gyakoribb a fiatal munkavállalók esetében, és kevés lehetőség kínálkozik a határozott idejű szerződésből határozatlan idejű szerződésbe való átmenetre. A szegmentáció a szakképzéshez való hozzáférésnél is jelen van. Következésképpen ezen munkavállalók körében magas a fluktuáció és korlátozott a humántőke-felhalmozás. A fiatal és az alacsonyan képzett munkavállalók aránytalanul sok kockázatnak vannak kitéve a munkaerőpiacon. A szociális párbeszéd megújításáról és a munkaerőpiac korszerűsítéséről szóló 2008-as törvény célja a szociális párbeszéd megújítása és a munkaerő-piaci kettősség orvosolása volt. Az utóbbi törvény nevezetesen bevezetett egy új eljárást az állandó szerződések közös megegyezéssel („rupture conventionnelle”) történő megszüntetéséről, amelyet most már gyakran alkalmaznak.

               (11)

               A francia munkanélküliségi ráta kicsivel az EU átlaga felett volt 2010-ben, a hosszú távú munkanélküliség pedig növekedést mutat (a 2008-as 2,9 %-ról 3,9 %-ra nőtt 2010-re). Ebben a helyzetben az állami foglalkoztatási szolgálatok fontos szerepet játszhatnak a munkanélküliek álláskeresésének támogatásában. Az állami foglalkoztatási szolgálatok új, egyablakos franciaországi rendszere (Pôle Emploi [foglalkoztatási pont]) egyelőre vegyes eredményeket produkált. 2009-ben és 2010-ben a válsággal összefüggésben és az álláskeresők számának jelentős növekedésére tekintettel a fő célkitűzés a korábban létező két igazgatási struktúra összevonásában testesült meg. Az elhelyezési feladatok kiszervezése eddig vegyes eredményeket hozott a Pôle Emploi által a munkába való visszatérésre vonatkozóan megfogalmazott célok elérése tekintetében. Ezzel egyidejűleg a Pôle Emploi-nál az álláskeresők személyre szabott támogatására fordított erőforrások továbbra is elégtelenek (71 teljes munkaidő-egyenérték jut 10 000 munkanélkülire, amely jelentősen elmarad egyes referenciaországok mutatójától).

               (12)

               A francia folyó fizetési mérleg fokozatosan romlott az elmúlt évtizedben, ami az áruforgalom romló külkereskedelmi egyenlegét tükrözi, aminek hátterében részben a munkaerőköltség csökkenő versenyképessége áll, mivel a 2003–2005 közötti időszakban visszaállították az egységes minimálbért (a 35 órás munkahét korábbi reformja öt különböző minimumszintet eredményezett). A bérindexálás rendszere némiképp javult (a független szakértőkből álló tanácsadó bizottság felállításával és az önkényes emelések megszüntetésével), így a minimálbérek csak mérsékelten emelkedtek. Ennek eredményeképp a minimálbéren foglalkoztatott munkavállalók száma jelentősen csökkent, hatékonyabb bérdifferenciálást téve lehetővé. A francia minimálbér még mindig a legmagasabbak között van az Unióban a mediánbérhez viszonyítva; még akkor is, ha az adóék – a munkáltatók által fizetett társadalombiztosítási járulékok csökkentése miatt – jóval kisebb az átlagfizetéshez képest.

               (13)

               A munkát terhelő franciaországi adók és társadalombiztosítási terhek a legmagasabbak között vannak az EU-ban, miközben a fogyasztást terhelő adók viszonylag alacsonyak. A környezetvédelmi adóbevételek GDP-arányosan szintén az EU átlaga alatt vannak. Az adóterheknek a munkáról a fogyasztásra és a környezetvédelemre való átterelésével például az adórendszer újraegyensúlyozható, és ez valószínűsíthetően kedvezően hatna a munkahelyteremtésre és a környezeti célok elérésére.

               (14)

               Franciaországban nagyon magas az adó- és társadalombiztosítási mentességek („kiskapuk”) aránya. A rendszer megismeréséhez és előnyeinek kihasználásához a vállalkozások és a háztartások kénytelenek szakértőket igénybe venni. Miközben az adókiadásokat adott gazdaságpolitikai célok végrehajtására fordítják, nem végeznek rendszeres értékelést arra vonatkozóan, hogy sikerült-e elérni a kitűzött célokat. A 2009–2012 többéves államháztartási tervről szóló törvénynek megfelelően 2011-ben egy felülvizsgálatot terveznek. A múltban a költségvetési forrásokkal való helyettesíthetőségük révén a francia hatóságoknak adott esetben sikerült formálisan eleget tenniük a kiadási szabályoknak, bár a 2011–2014 többéves államháztartási tervről szóló törvény 9. cikkében meghatározottak szerint további váltások nem lehetségesek. A francia hatóságok az adóbevételeknek a 2011–2013 közötti időszakban a GDP 0,75 %-át kitevő (főleg az adókiadások csökkenésén keresztül történő) diszkrecionális növekedésével számolnak. A 2012-től megszüntetendő adókiadások körét csak részben határozták meg.

               (15)

               A kiskereskedelemben a versenyt továbbra is hátráltatják a nagy kiskereskedelmi üzletek nyitására vonatkozó adminisztratív korlátozások és az önköltség alatti áron való értékesítés tilalma. A szolgáltatási ágazatban számos szabályozott szakmára vonatkozóan versenyt hátráltató korlátozások vannak érvényben, amelyeket vagy a piacralépési feltételek felülvizsgálatával, vagy bizonyos kvóták (numerus clausus), illetve az e szakmákhoz tartozó kizárólagos jogok fokozatos felszámolásával lehetne orvosolni.

               (16)

               Franciaország egy sor vállalást tett az Euró Plusz Paktum keretében. A költségvetés tekintetében Franciaország vállalta a 2010-es nyugdíjreform gyors végrehajtását. A fiskális fenntarthatóság megerősítését szem előtt tartva Franciaország alkotmánymódosítással bevezeti a kötelező többéves költségvetési tervezést. A munkaerő-piaci részvétel növelése érdekében az aktív munkaerő-piaci politikák különböző intézkedéseit mérlegelik (például a fiatal munkavállalók számára gyakornoki programokat az iskolából a munkahelyre való átmenet megkönnyítésére; 2012-ig további gyermekgondozási létesítmények felállítását a nők munkavállalási kilátásainak javítására; az állami foglalkoztatási szolgálatok megerősítését az álláskeresők támogatására). A versenyképességi intézkedések a felsőoktatási rendszer javítására, valamint a kutatás és fejlesztés (K+F) és az innováció ösztönzésére („investissements d'avenir”), valamint az adminisztratív terheknek egy átfogó közigazgatási reform végrehajtása útján megvalósítandó csökkentésére fókuszálnak. Ezek a vállalások a Paktum négy területe közül háromhoz kapcsolódnak, nem érintik viszont a pénzügyi szektort. A vállalások ugyan azokkal a területekkel foglalkoznak, ahol a Franciaországot érintő legsúlyosabb kihívások találhatók, de sok közülük (különösen a költségvetési gazdálkodásra vagy a felsőoktatás és a K+F támogatására vonatkozók) csak a hatályos szakpolitikai elképzelések, reformok megerősítésének tekinthetők. A reformok látszólag nincsenek teljesen összhangban a munkaerőpiac makrogazdasági kihívásaival, illetve az üzleti környezettel. Ezenfelül a tervezett alkotmányos reformot is politikai bizonytalanság övezi. A Euró Plusz Paktumhoz kapcsolódó vállalásokat a Bizottság értékelte, és figyelembe vette az ajánlások kidolgozásakor.

               (17)

               A Bizottság értékelte Franciaország stabilitási programját és nemzeti reformprogramját, ideértve az Euró Plusz Paktum keretében tett vállalásait is. Figyelembe vette nemcsak a programok Franciaország fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél az uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az EU átfogó gazdasági kormányzását. Ennek fényében a Bizottság úgy véli, hogy a fiskális konszolidációs stratégiát konkrétabbá kell tenni – 2012 és az azt követő évek tekintetében – annak biztosítása érdekében, hogy 2013-ra a túlzott hiányt sikerüljön korrigálni, és az adósság csökkenő pályára kerüljön. Bármifajta egyszeri bevételt a hiány és az adósság csökkentésére kell felhasználni, ahogy ez a 2011–2014 többéves államháztartási tervről szóló törvényben meghatározásra került. A munkát terhelő adóktól a környezetvédelmi és a fogyasztási adók felé való elmozdulás, továbbá az adókiadások egyszerűsítése hozzájárulna a költségvetési és a környezetvédelmi célok eléréséhez, valamint javítaná az üzleti környezetet. A 2011–2012-ben meghozandó további intézkedéseknek a munkavállalók védelmét szolgáló szabályozás kiigazítására kell összpontosulnia a munkaerőpiac kettősségének csökkentése érdekében, illetve az állami foglalkoztatási szolgálatok megerősítésére kell irányulnia, hogy átfogó támogatást nyújthassanak az álláskeresőknek. A minimálbér visszafogására irányuló politikát fenn kell tartani. A szabályozott szakmák esetében és a kiskereskedelemben erősíteni kell a versenyt.

               (18)

               Ezen értékelés fényében és figyelembe véve a 2009. december 2-i, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 126. cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlást, a Tanács megvizsgálta Franciaország 2011. évi aktualizált stabilitási programját; arról alkotott véleményét (3) az alábbi (1) ajánlás tükrözi. Figyelembe véve az Európai Tanács 2011. március 25-i következtetéseit, a Tanács megvizsgálta Franciaország nemzeti reformprogramját,

         AJÁNLJA, HOGY Franciaország a 2011–2012 közötti időszakon belül tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Biztosítsa a GDP 1 %-át meghaladó mértékű ajánlott éves költségvetési kiigazítást a 2010–2013 közötti időszakban, és hajtsa végre a túlzott hiány korrekcióját 2013-ig, összhangban a túlzotthiány-eljárásokra vonatkozó tanácsi ajánlásokkal, csökkenő pályára terelve ezáltal a magas államadósági arányt, valamint biztosítsa a középtávú célnak megfelelő haladást; határozza meg a megfelelő szükséges intézkedéseket 2012-től kezdve, tegye meg a szükséges további intézkedéseket és az esetleges egyszeri bevételeket használja fel a hiány és az adósság csökkentésének felgyorsítására, ahogy azt tervezték; folytassa a nyugdíjrendszer fenntarthatóságának felülvizsgálatát, és tegyen további intézkedéseket, ha szükséges.

               2.

               A szociális partnerekkel folytatott konzultáció nemzeti gyakorlatával összhangban a munkavállalókat védő szabályozás egyes szempontjainak felülvizsgálatán keresztül tegyen újabb erőfeszítéseket a munkaerőpiac szegmentációjával szembeni fellépés érdekében, miközben fejlessze a humán tőkére való áttérést; biztosítsa, hogy a minimálbér fejlesztése ösztönzőleg hasson a munkahelyteremtésre.

               3.

               Az idősebb munkavállalók állásban maradásának segítése érdekében javítsa az élethosszig tartó tanuláshoz való hozzáférést, és bővítse az intézkedéseket a munka világába való visszatérés támogatására. Fokozza az aktív munkaerő-piaci politikák alkalmazását, és vezessen be az állami foglalkoztatási szolgálatok szervezetének, döntéshozatalának és eljárásainak javítására irányuló intézkedéseket a hosszú távú munkanélküliség által fenyegetett személyek számára nyújtott szolgáltatások és az egyénre szabott támogatás megerősítése érdekében.

               4.

               Többek között példásul a munkát terhelő adóktól a környezetvédelmi és fogyasztási adók felé való elmozdulással, valamint az adó- és társadalombiztosítási járulékmentességek (köztük a „kiskapuk”) számának és költségeinek csökkentésére irányuló terv végrehajtásával növelje az adórendszer hatékonyságát.

               5.

               Tegyen további lépéseket a szabályozott kereskedelem és szakmák indokolatlan korlátozásainak megszüntetése érdekében, különösen a szolgáltatások és a kiskereskedelem tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2011. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A 2011. évre érvényben tartotta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2011. május 19-i 2011/308/EU tanácsi határozat (HL L 138., 2011.5.26., 56. o.).

      (3)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (3) bekezdése alapján.