title: A Bizottság (EU) 2018/951 ajánlása (2018. június 22.) az egyenlőséggel foglalkozó szervekre vonatkozó előírásokról

text:
               4.7.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 167/28

         A BIZOTTSÁG (EU) 2018/951 AJÁNLÁSA
   (2018. június 22.)
   az egyenlőséggel foglalkozó szervekre vonatkozó előírásokról
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Unióról szóló szerződés 2. cikkéből következően az Unió az emberi méltóság tiszteletben tartása, a szabadság, a demokrácia, az egyenlőség, a jogállamiság, valamint az emberi jogok – ideértve a kisebbségekhez tartozó személyek jogait – tiszteletben tartásának értékein alapul. Ezek az értékek közösek a tagállamokban, a pluralizmus, a megkülönböztetés tilalma, a tolerancia, az igazságosság, a szolidaritás, valamint a nők és a férfiak közötti egyenlőség társadalmában.

               (2)

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 8. cikke úgy rendelkezik, hogy tevékenységeinek folytatása során az Unió törekszik az egyenlőtlenségek kiküszöbölésére, valamint a férfiak és nők közötti egyenlőség előmozdítására.

               (3)

               Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 21. cikke tilt bármely alapon történő, így a nemen, fajon, etnikai származáson, valláson vagy meggyőződésen, fogyatékosságon, életkoron vagy szexuális irányultságon alapuló megkülönböztetést. A Charta 23. cikke tartalmazza a nők és férfiak közötti egyenlőséghez való jogot minden területen, így a foglalkoztatás, a munkavégzés és a díjazás területén. A 26. cikke elismeri és tiszteletben tartja a fogyatékkal élő személyek jogát az önállóságuk, társadalmi és foglalkozási beilleszkedésük, valamint a közösség életében való részvételük biztosítását célzó intézkedésekre. Ezenfelül a mindenkit megillető törvény előtti egyenlőséget belefoglalták az Európai Unió Alapjogi Chartájának 20. cikkébe.

               (4)

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 19. cikke értelmében a Szerződések egyéb rendelkezéseinek sérelme nélkül és a Szerződések által az Unióra átruházott hatáskörök keretén belül a Tanács az Európai Parlament egyetértését követően, különleges jogalkotási eljárás keretében, egyhangúlag megfelelő intézkedéseket fogadhat el a nemen, faji vagy etnikai származáson, valláson vagy meggyőződésen, fogyatékosságon, koron vagy szexuális irányultságon alapuló megkülönböztetés leküzdésére.Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 157. cikkének (3) bekezdés szerint az Európai Parlament és a Tanács intézkedéseket fogad el annak érdekében, hogy biztosítsa a férfiak és nők között az egyenlő esélyek és az egyenlő bánásmód elvének alkalmazását a foglalkoztatás és a munka területén, beleértve az egyenlő vagy egyenlő értékű munkáért járó egyenlő díjazás alapelvét is.

               (5)

               E rendelkezések alapján több irányelvet fogadtak el a releváns területeken a megkülönböztetés tilalma tekintetében.

               (6)

               A 2000/43/EK tanácsi irányelv (1) tiltja a faji vagy etnikai származáson alapuló közvetlen és közvetett megkülönböztetést, így a zaklatást. A jogszabály valamennyi személyre alkalmazandó a magán- és az állami szektor vonatkozásában, a köztestületeket is beleértve, az alábbiak tekintetében: a) a nem önálló és az önálló keresőtevékenységhez, illetve a foglalkoztatáshoz való hozzáférés feltételei – beleértve a kiválasztás kritériumait és a munkaerő-toborzás feltételeit –, a tevékenység fajtájától és a szakmai hierarchiában elfoglalt helytől függetlenül, beleértve a szakmai előmenetelt; b) hozzáférés minden fajtájú és szintű pályaválasztási tanácsadáshoz, szakmai továbbképzéshez, a felsőfokú szakmai továbbképzéshez és átképzéshez, beleértve a szakmai gyakorlatot; c) foglalkozási- és munkakörülmények, beleértve az elbocsátási feltételeket és a munkabért; d) tagság és részvétel munkaadói vagy munkavállalói szervezetben, vagy bármely szervezetben, amelynek tagjai egy bizonyos foglalkozást űznek, beleértve az ilyen szervezetek által nyújtott előnyöket; e) szociális védelem, beleértve a szociális biztonságot és az egészségügyi ellátást; f) szociális előnyök; g) oktatás; valamint h) az árukhoz és a szolgáltatásokhoz való hozzáférés és azok nyújtása, amelyek a nyilvánosság számára hozzáférhetőek, beleértve a lakhatást.

               (7)

               A 2000/78/EK tanácsi irányelv (2) tiltja a valláson, meggyőződésen, fogyatékosságon, életkoron vagy szexuális irányultságon alapuló, foglalkoztatás, munkavégzés és szakképzés során alkalmazott közvetlen vagy közvetett hátrányos megkülönböztetést, így a zaklatást. A jogszabály valamennyi személyre alkalmazandó a magán- és az állami szektor vonatkozásában, a köztestületeket is beleértve, az előző franciabekezdésben említett a) – d) pont tekintetében.

               (8)

               A 2004/113/EK tanácsi irányelv (3) tiltja a nemen alapuló közvetlen vagy közvetett hátrányos megkülönböztetést – így a zaklatást és a szexuális zaklatást – az árukhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférés, valamint azok értékesítése, illetve nyújtása tekintetében.

               (9)

               A nemek közötti egyenlőségről szóló 2006/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) rendelkezik a nemen alapuló közvetlen vagy közvetett hátrányos megkülönböztetés – így a zaklatás és a szexuális zaklatás – tilalmáról a foglalkoztatás, így az előmenetel és a szakképzés, a munkafeltételek, így a díjazás, valamint a foglalkoztatási szociális biztonsági rendszerek terén.

               (10)

               A 2010/41/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) tiltja az önálló vállalkozói tevékenységet folytató férfiak és nők közötti közvetlen vagy közvetett hátrányos megkülönböztetést, így a zaklatást és a szexuális zaklatást. Az irányelv hatálya kiterjed a hátrányos megkülönböztetés minden formájára, azonban kifejezetten megemlíti a szociális védelmet és az anyasági ellátásokat.

               (11)

               A tagállamok az összes fent említett irányelvet (a továbbiakban: az egyenlőségről szóló irányelvek) átültették. Az egyenlőségről szóló irányelvek – a 2000/78/EK irányelv kivételével – úgy rendelkeznek, hogy a tagállamok kijelölnek egy vagy több szervet (a továbbiakban: egyenlőséggel foglalkozó szervek), amelyek feladata annak előmozdítása – az elemzést, nyomon követést és támogatást is beleértve –, hogy az adott irányelvek hatálya alá tartozó indokokon alapuló megkülönböztetéstől mentesen, minden személy egyenlő bánásmódban részesüljön. Ennek megfelelően minden tagállam létrehozott egyenlőséggel foglalkozó szerveket.

               (12)

               A jelen ajánlás a fent említett egyenlőségről szóló irányelvekkel létrehozott, egyenlőséggel foglalkozó szervekre vonatkozik.

               (13)

               Ha az egyenlőségről szóló irányelvek előírják ilyen egyenlőséggel foglalkozó szervek létrehozását, annak biztosítására kötelezik a tagállamokat, hogy e szervek hatásköre kiterjedjen az áldozatoknak történő önálló segítségnyújtásra, a hátrányos megkülönböztetéssel kapcsolatos független vizsgálatok lefolytatására, független jelentések közzétételére és ajánlások tételére az ilyen hátrányos megkülönböztetéssel összefüggő bármely kérdésben.

               (14)

               Ezen túlmenően a Bizottság 2008. július 2-án elfogadta a személyek közötti, vallásra vagy meggyőződésre, fogyatékosságra, életkorra vagy szexuális irányultságra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról szóló tanácsi irányelvre irányuló javaslatot (6). A javaslat hatálya az alábbiakra terjed ki: a) szociális védelem, beleértve a szociális biztonságot és az egészségügyi ellátást; b) szociális előnyök; c) oktatás, valamint d) az árukhoz és a szolgáltatásokhoz való hozzáférés és azok nyújtása, amelyek a nyilvánosság számára hozzáférhetőek, beleértve a lakhatást. Az irányelvjavaslat értelmében a tagállamok kötelesek ezeken a területeken is egyenlő bánásmóddal foglalkozó szervet vagy szerveket kijelölni, amelyek azonosak lehetnek az egyenlőségről szóló irányelvek alapján már létrehozott szervekkel. Jóllehet mostanáig nem fogadták el a javaslatot, a Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy jelöljenek ki egyenlőséggel foglalkozó szerveket ezeken a területeken, mivel a tapasztalatok azt mutatják, hogy az ilyen szervek kijelölése erősíti a hátrányos megkülönböztetéssel szembeni védelmet.

               (15)

               A 2006/54/EK és a 2010/41/EU irányelvek emellett annak biztosítására kötelezik a tagállamokat, hogy az egyenlőséggel foglalkozó szervek feladatköre felöleli a rendelkezésre álló információk cseréjét a megfelelő európai szervekkel.

               (16)

               Számos tagállamban az egyenlőséggel foglalkozó szervek megbízatása a gyűlölet-bűncselekményekre és a gyűlöletbeszédre is kiterjed. Ez különösen a rasszizmus és az idegengyűlölet egyes formái és megnyilvánulásai elleni, büntetőjogi eszközökkel történő küzdelemről szóló 2008/913/IB tanácsi kerethatározat (7) hatékony végrehajtása tekintetében releváns, amely minimumszabályokat állapít meg a rasszista gyűlöletbeszéd és gyűlölet-bűncselekmény bűncselekménnyé nyilvánítására, büntetőeljárás alá vonására és szankcionálására.

               (17)

               Az irányelveken alapuló, egyenlőséggel foglalkozó szervek létrehozására vonatkozó kötelezettségük mellett, a tagállamok többsége kiterjesztette az egyenlőséggel foglalkozó szerveinek megbízatását, hogy az általában felölelje a nemen, faji vagy etnikai származáson, valláson vagy meggyőződésen, fogyatékosságon, életkoron vagy szexuális irányultságon alapuló megkülönböztetés alkalmazási területét a munkavállalás és foglalkoztatás, az árukhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférés és azok nyújtása, az oktatás, a szociális védelem és a szociális előnyök terén, tehát lefedje a 2000/78/EK irányelv hatályát, valamint más területeket.

               (18)

               Az egyenlőségi irányelvek széles mérlegelési jogkörrel ruházzák fel a tagállamokat az egyenlőséggel foglalkozó szervek felépítése és működése tekintetében. Ennek eredményeként jelentős különbségek jöttek létre a tagállamok által létrehozott szervek megbízatása, hatásköre, felépítése, forrásai és operatív működése tekintetében. Ennek következtében pedig időnként nem megfelelő a polgárok védelemhez való hozzáférése, ez a védelem tagállamonként egyenlőtlen (8).

               (19)

               Egyes tagállamok egynél több egyenlőséggel foglalkozó szervet alapítottak, ami szükségessé teszi világos koordinációs és együttműködési struktúrák kialakítását.

               (20)

               Bizonyos tagállamokban az egyenlőséggel foglalkozó szervek megbízatását kiterjesztették a legkülönfélébb területekre anélkül, hogy a források ennek megfelelően növekedtek volna. Több egyenlőséggel foglalkozó szerv akár komoly költségvetés-csökkentést is elszenvedett, aminek következtében meggyengülhettek a feladataik ellátására való kapacitásaik (9).

               (21)

               A tanulmányokban olyan eseteket emeltek ki, amikor az egyenlőséggel foglalkozó szervek külső nyomás vagy nem megfelelő személyzeti ellátottság miatt nem voltak függetlenek és eredményesek (10).

               (22)

               A gyakorlatban különösen akkor sérülhet a függetlenség, ha az egyenlőséggel foglalkozó szervet egy minisztériumon belül hozzák létre, amely közvetlenül utasításokat kap a kormánytól.

               (23)

               Az egyenlőséggel foglalkozó szervek nem koncentrálhatnak aránytalan mértékben egyes tevékenységekre, háttérbe szorítva másokat (11).

               (24)

               Annak érdekében, hogy elősegítsék a hátrányos megkülönböztetést elszenvedő csoportok és egyének jogainak érvényesítését, az egyenlőséggel foglalkozó szerveknek a közvélemény figyelmét is fel kell hívniuk a létezésükre, a megkülönböztetést tiltó hatályos szabályokra és a jogorvoslati lehetőségek igénybevételének módjára. E célból helyénvaló, ha – személyesen és az interneten – mindenki könnyen hozzáférhet az egyenlőséggel foglalkozó szervekhez. Titoktartás és térítésmentes, egyszerű eljárások révén is meg kell könnyíteni a panaszok benyújtását.

               (25)

               Helyénvalónak látszik, hogy a Bizottság az egyenlőséggel foglalkozó szervekre vonatkozó előírásokat ajánljon a tagállamoknak, elősegítve annak szavatolását, hogy az egyenlőséggel foglalkozó szervek az egész Unióban megfelelően és egyenértékűen működnek.

               (26)

               Az egyenlőséggel foglalkozó szervekre vonatkozó szabályok szükségességét még inkább hangsúlyozták az alábbi dokumentumokban: A 2014. évi közös jelentés a 2000/43/EK és a 2000/78/EK irányelvek alkalmazásáról (12), A 2015. évi jelentés a 2004/113/EK irányelv alkalmazásáról (13), valamint A 2014. évi értékelő jelentés a fizetések átláthatóságáról és az Uniós cselekvési terv 2017–2019 – „A nemek közötti bérszakadék kezelése” (14). Ezenfelül az Európai Parlament 2015. évi állásfoglalásában sürgette az egyenlőséggel foglalkozó szervekre vonatkozó előírásokat (15).

               (27)

               Az Egyesült Nemzetek Szervezete (16), az Egyenlőség Előmozdításával Foglalkozó Szervek Európai Hálózata (17) és az Európa Tanács (18) már elfogadott az egyenlőséggel foglalkozó szervekre és emberi jogi intézményekre vonatkozó előírásokat.

               (28)

               Jelen ajánlásnak a tagállamok a címzettjei. Az a célja, hogy Európa-szerte hozzájáruljon az egyenlőséggel foglalkozó szervekre vonatkozó előírások közötti különbségek megszüntetéséhez.

               (29)

               Az ajánlás az egyenlőséggel foglalkozó szervek megbízatására, függetlenségére, hatékonyságára, hozzáférhetőségére és koordinációjára vonatkozó, és a hozzájuk való hozzáféréssel kapcsolatos előírásokat tartalmaz annak biztosítása érdekében, hogy az említett szervek képesek legyenek hatékonyan ellátni feladataikat.

               (30)

               Ez az ajánlás a Bizottság azon kötelezettségvállalására épül, hogy ösztönözze és segítse a tagállamokat az uniós jogszabályok érvényesítésére és jogorvoslatok biztosítására vonatkozó kapacitásaik javításában, annak szavatolása érdekében, hogy a hátrányos megkülönböztetést elszenvedő és az uniós jog által védett egyének és csoportok teljes mértékben élvezhessék az őket megillető jogokat, összhangban az „Uniós jog: jobb eredmények elérése a jobb alkalmazás révén” című közleménnyel (19). Az egyenlőséggel foglalkozó független szervek lényeges szerepet játszanak az uniós jogszabályok hatékony végrehajtásában, átfogó és következetes érvényesítésében. Az egyenlőséggel foglalkozó szervek emellett értékes intézmények az egyenlő és inkluzív demokratikus társadalmak fenntartható fejlődése számára.

               (31)

               Az Unió hatáskörébe tartozó területeken az egyenlőséggel foglalkozó szervekre vonatkozó előírásoknak meg kell felelniük azoknak az akadálymentességi követelményeknek is, amelyeket belefoglaltak a fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló ENSZ egyezménybe. Ezt az egyezményt a 2010/48/EK tanácsi határozattal (20) jóváhagyták az Európai Közösség nevében, így az az EU másodlagos jogával szemben elsőbbséget élvező uniós jogrend szerves részét képezi.

               (32)

               A 2000/43/EK, 2000/78/EK, 2004/113/EK és a 2006/54/EK irányelvek arra kötelezik a tagállamokat, hogy az alkalmazásukra vonatkozó minden elérhető információt közöljenek, hogy a Bizottság jelentést tudjon készíteni, értékelve a vonatkozó irányelvek alapján általuk meghozott intézkedéseket. A közlésre bizonyos előre meghatározott időközönként kerül sor (21), hogy a Bizottságnak módjában álljon elfogadni és közzétenni a jelentést. A Bizottság e közleménybe arra vonatkozó információkat is belefoglal, hogy a tagállam megfelel-e a jelen ajánlásnak, ami lehetővé tenné az által kifejtett hatás értékelését.

               (33)

               Uniós szinten jelen ajánlás nem érinti a nemzeti eljárásjog elveit és a tagállamok jogi hagyományait. Az ajánlás nem jár a Szerződésekben és a másodlagos uniós jogban meghatározott uniós hatáskörök bővítésével,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   I. FEJEZET

      CÉL ÉS TÁRGY

               (1)

               Ezen ajánlás célja olyan intézkedések kialakítása, amelyek alkalmazásával a tagállamok elősegíthetik az egyenlőséggel foglalkozó szervek függetlenségének és eredményességének javítását, különösen annak biztosítására vonatkozó kapacitásuk tekintetében, hogy a hátrányos megkülönböztetést elszenvedő egyének és csoportok teljes mértékben élvezhessék az őket megillető jogokat.

               (2)

               Minden tagállamnak gondoskodnia kell arról, hogy az egyenlőséggel foglalkozó szervek függetlenül és hatékonyan tudják ellátni a 2000/43/EK, 2004/113/EK, 2006/54/EK és 2010/41/EU irányelvben meghatározott feladataikat.

         II. FEJEZET

      AJÁNLOTT INTÉZKEDÉSEK

   1.1.   Az egyenlőséggel foglalkozó szervek megbízatása

   1.1.1.   Az egyenlőséggel foglalkozó szervek megbízatása által lefedett indokok és hatókör

               (1)

               A 2000/43/EK, 2004/113/EK, 2006/54/EK és 2010/41/EU irányelven alapuló, egyenlő bánásmód előmozdítására szolgáló szervek (a továbbiakban: egyenlőséggel foglalkozó szervek) kijelölésére vonatkozó kötelezettségük mellett, minden tagállam köteles mérlegelni a 2000/78/EK irányelv hatályán belüli, valláson vagy meggyőződésen, fogyatékosságon, életkoron vagy szexuális irányultságon alapuló megkülönböztetést lefedő egyenlőséggel foglalkozó szerv kijelölését.

               (2)

               A tagállamoknak mérlegelniük kell az egyenlőséggel foglalkozó szervek megbízatásának kibővítését, hogy az kiterjedjen valamennyi tiltott megkülönböztetési okra a munkavállalás és foglalkoztatás, az árukhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférés és azok nyújtása, az oktatás, a szociális védelem és a szociális előnyök terén, beleértve az említett területeken a fenti indokokkal kapcsolatos gyűlöletbeszédet.

               (3)

               Mind az egységes megbízatással rendelkező, mind a több megbízatással rendelkező és/vagy több indokot kezelő egyenlőséggel foglalkozó szervek belső struktúrájának gondoskodnia kell arról, hogy hangsúlyt helyezzen a megbízatás minden részére és minden egyes indokra. Ennek arányosnak kell lennie a vonatkozó megkülönböztetési indok hatásával, továbbá a forrásokat megfelelően ki kell egyensúlyozni.

         1.1.2.   Az egyenlőséggel foglalkozó szervek megbízatása által lefedett feladatok

      Önálló segítségnyújtás

               (1)

               A tagállamoknak figyelembe kell venniük az áldozatoknak történő önálló segítségnyújtás következő mozzanatait: az egyéni és kollektív panaszok fogadása és kezelése; az áldozatoknak nyújtott jogi tanácsadás, többek között akár panaszaik érvényesítése során is; közvetítési és békéltetési tevékenységek folytatása; panasztevők bírósági képviselete; és szükség esetén amicus curiae-ként vagy szakértőként való eljárás.

               (2)

               A tagállamoknak figyelembe kell venniük továbbá, hogy az áldozatoknak történő önálló segítségnyújtás felölelheti az egyenlőséggel foglalkozó szervek számára a peres eljárásokban való részvétel vagy segítségnyújtás biztosítását annak érdekében, hogy a gyakori előfordulásuk, súlyosságuk vagy a jogi tisztázás szükségessége miatt maguk a szervek által kiválasztott ügyekben kezeljék a strukturális és rendszeres hátrányos megkülönböztetést. E pereskedés a nemzeti eljárásjognak megfelelően történhet a szerv saját nevében vagy az áldozatok nevében vagy az áldozatokat képviselő szervezetek nevében.

               (3)

               A tagállamoknak szem előtt kell tartaniuk továbbá, hogy az áldozatoknak történő segítségnyújtás kiterjedhet ajánlások vagy – ha a nemzeti jog ezt engedélyezi – jogilag kötelező határozatok kiadására egyedi vagy kollektív megkülönböztetési ügyekben, és azok nyomon követésére a végrehajtás szavatolása céljából.

               (4)

               A tagállamoknak lehetővé kell tenniük az egyenlőséggel foglalkozó szervek számára, hogy a nemzeti jognak megfelelően gyűjtsék a vonatkozó bizonyítékokat és információkat.

               (5)

               Ha az egyenlőséggel foglalkozó szervek jogképessége kiterjed arra, hogy jogilag kötelező döntéseket hozzanak, a tagállamoknak biztosítaniuk kell számukra, hogy megfelelő, hatékony és arányos szankciókat rójanak ki.

               (6)

               Az egyenlőséggel foglalkozó szervekre ruházott jogkörök gyakorlását megfelelő biztosítékoktól kell függővé tenni, beleértve adott esetben a hatékony jogorvoslatot és a jogszerű eljárást. Mindenekelőtt a nemzeti jogban kifejezetten rögzíteni kell a bíróságok előtti jogorvoslati jogot az egyenlőséggel foglalkozó szervek jogilag kötelező erejű határozataival szemben, ha a nemzeti jog alapján rendelkeznek ilyen határozatok meghozatalára vonatkozó hatáskörrel.

      Független felmérések

               (7)

               A tagállamoknak fel kell jogosítaniuk az egyenlőséggel foglalkozó szerveket arra, hogy rendszeresen független felméréseket végezzenek. A felmérések hatókörének és kialakításának szavatolnia kell a megkülönböztetésre vonatkozó elegendő mennyiségű alapos és megbízható mennyiségi és minőségi adat összegyűjtését, hogy ennek köszönhetően bizonyítékokra alapozott következtetéseket tartalmazó elemzés készülhessen arról, hogy hol találhatók a legfontosabb kihívások és miként lehet kezelni azokat.

      Független jelentések

               (8)

               A tagállamoknak fel kell jogosítaniuk az egyenlőséggel foglalkozó szerveket arra, hogy rendszeresen közzétegyenek független jelentéseket és előterjesszék azokat az érintett állami intézményekhez, beleérve a releváns nemzeti vagy regionális kormányokat és adott esetben parlamenteket. Ezek hatókörének eléggé tágnak kell lennie ahhoz, hogy lehetővé tegye a megkülönböztetéssel kapcsolatos tagállami helyzet átfogó értékelését az egyes lefedett indokok tekintetében.

               (9)

               A magas szintű független jelentések beszerzése érdekében a tagállamoknak fel kell jogosítaniuk az egyenlőséggel foglalkozó szerveket független kutatás végzésére. Ez felölelheti a különösen az alábbiakra vonatkozó adatgyűjtést: a panaszok száma megkülönböztetési indokonként; a közigazgatási eljárások időtartama a panasz benyújtásától az ügy lezárásáig, a közigazgatási eljárások eredménye, valamint az egyenlőséggel foglalkozó szervek bevonásával zajló bírósági ügyek száma és időtartama.

      Az egyenlőséggel foglalkozó szervek ajánlásai

               (10)

               A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a közigazgatási szervek a lehetséges mértékben figyelembe vegyék az egyenlőséggel foglalkozó szervek jogszabályokra, szakpolitikára, eljárásokra, programokra és gyakorlatokra vonatkozó ajánlásait. Biztosítani kell, hogy a közigazgatási szervek tájékoztassák az egyenlőséggel foglalkozó szerveket arról, hogy miként vették figyelembe az ajánlásokat, és nyilvánosságra kell hozniuk ezeket az információkat.

      Az egyenlőség előmozdítása

               (11)

               Az egyenlőség és a sokszínűség előmozdítása érdekében a tagállamoknak fel kell jogosítaniuk az egyenlőséggel foglalkozó szerveket arra, hogy hozzájáruljanak a megkülönböztetés megelőzéséhez, különösen képzés, tájékoztatás, tanácsadás és iránymutatás nyújtása, valamint az egyenlőségről szóló irányelvek alapján kötelezettségteljesítő intézmények és egyének támogatása, továbbá a lakosságnak szóló, az egyenlőséggel foglalkozó szervek létezésével és a megkülönböztetést tiltó hatályos szabályok tartalmával, valamint a jogorvoslat módjával kapcsolatos tájékoztatás révén.

               (12)

               Ugyanebből a célból a tagállamoknak fel kell jogosítaniuk az egyenlőséggel foglalkozó szerveket arra, hogy nyilvános vitákban vegyenek részt, rendszeres párbeszédet folytassanak a közigazgatási szervekkel, kommunikáljanak a hátrányos megkülönböztetésben részesülő csoportokkal és az érdekeltekkel, valamint előmozdítsák a bevált gyakorlatokat és a pozitív diszkriminációt.

         1.2.   Függetlenség és eredményesség

   1.2.1.   Függetlenség

               (1)

               Az egyenlőséggel foglalkozó szervek feladataik független elvégzésének szavatolása érdekében a tagállamoknak olyan elemeket kell mérlegelniük, mint például az említett szervek szervezete, az általános közigazgatási szerkezeten belüli helyük, költségvetési juttatásuk, a források kezelésére irányuló eljárásaik, különös hangsúllyal a személyzet, köztük a vezető beosztású személyek kinevezési és felmentési eljárásaira. E mérlegelés nem érintheti a tagállamok konkrét nemzeti szervezeti felépítését.

               (2)

               A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy az egyenlőséggel foglalkozó szervek személyi állománya, beleértve a vezető beosztást betöltő személyeket és az igazgatóság tagjait, nem vehetnek részt a feladataikkal összeegyeztethetetlen tevékenységekben, és hivatali idejük alatt nem végezhetnek semmilyen összeférhetetlen – akár kereső, akár egyéb – tevékenységet.

         1.2.2.   Források

               (1)

               A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy mindegyik egyenlőséggel foglalkozó szerv számára biztosítják a feladataik hatékony ellátáshoz és jogkörük hatékony gyakorlásához szükséges, emberi, műszaki és pénzügyi erőforrásokat, helyiségeket és infrastruktúrát. A források allokálásakor szem előtt kell tartani a telepített hatásköröket és feladatokat. Az erőforrások kizárólag akkor tekinthetők megfelelőnek, ha lehetővé teszik, hogy az egyenlőséggel foglalkozó szervek hatékonyan, észszerű időn belül, és a nemzeti jogban meghatározott határidőkön belül minden egyes egyenlőségi feladatukat ellássák.

               (2)

               A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy az egyenlőséggel foglalkozó szervek személyi állománya kellő létszámú és a készségek, ismeretek és tapasztalatok terén megfelelően képzett legyen ahhoz, hogy megfelelően és hatékonyan ellássa az egyenlőséggel foglalkozó szervek egyes feladatait.

               (3)

               A tagállamoknak fel kell jogosítaniuk az egyenlőséggel foglalkozó szerveket arra, hogy hatékonyan nyomon kövessék saját határozataik, valamint az intézmények, elbíráló szervek és bíróságok megkülönböztetési ügyekkel kapcsolatos határozatainak végrehajtását. Ezért haladéktalanul tájékoztatni kell őket az ilyen döntésekről és az azok végrehajtása érdekében hozott intézkedésekről.

         1.2.3.   Panasz benyújtás, hozzáférés és hozzáférhetőség

               (1)

               A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy lehetővé tegyék az egyenlőséggel foglalkozó szervekhez történő szóbeli, írásbeli és online panaszbenyújtást a panaszos által választott nyelven, amely az egyenlőséggel foglalkozó szerv elhelyezkedése szerinti tagállamban általános nyelv.

               (2)

               A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy az egyenlőséggel foglalkozó szervekhez való panaszbenyújtási eljárás egyszerű és illetékmentes legyen.

               (3)

               A tagállamoknak kötelezővé kell tenniük az egyenlőséggel foglalkozó szervek számára, hogy titoktartást biztosítsanak a tanúknak és a visszaélést bejelentő személyeknek, és lehetőség szerint a panaszosoknak a megkülönböztetéssel kapcsolatosan.

               (4)

               A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy valamennyi személy könnyen hozzáférjen az egyenlőséggel foglalkozó szervek fizikai helyszíneihez, információihoz és kommunikációjához, beleértve az információs technológiákat, valamint szolgáltatásokat és termékeket, például dokumentumokat és audiovizuális anyagokat vagy a lakosságnak szóló vagy annak számára nyitott üléseket vagy eseményeket. E szerveknek mindenekelőtt megközelíthetőeknek kell lenniük a fogyatékossággal élő személyek számára, akik részére emellett biztosítani kell a fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló egyezményben meghatározott észszerű alkalmazkodást annak szavatolása érdekében, hogy a fogyatékossággal élő személyek másokkal egyenlő mértékben férjenek hozzá az egyenlőséggel foglalkozó szervekhez.

               (5)

               Ha földrajzi vagy más okból szükséges, a tagállamoknak mérlegelniük kell, hogy feljogosítják az egyenlőséggel foglalkozó szerveket helyi és/vagy regionális hivatalaik létrehozására vagy rendszeresen ideiglenes jelenlétet biztosító regionális kapcsolatfelvételi kezdeményezésekre.

               (6)

               A tagállamoknak elegendő költségvetést és forrásokat kell biztosítaniuk az egyenlőséggel foglalkozó szerveknek ahhoz, hogy lehetővé tegyék számukra a közvéleménynek a létezésükről és a megkülönböztetéssel kapcsolatos panaszok benyújtásának lehetőségéről történő tájékoztatására irányuló hatékony ismeretterjesztő tevékenységet.

         1.3.   Koordináció és együttműködés

               (1)

               Ha több egyenlőséggel foglalkozó szerv létezik ugyanabban a tagállamban, a tagállamoknak fel kell jogosítaniuk azokat arra, hogy rendszeres és hatékony koordinációt alakítsanak ki annak biztosítása érdekében, hogy e szervek következetesen alkalmazzák a megkülönböztetésmentesség elveit. Az egyenlőséggel foglalkozó szervek nem koncentrálhatnak aránytalan mértékben egyes tevékenységekre, háttérbe szorítva más feladatokat. Ha ismeretterjesztő tevékenységet végeznek, a lehetséges mértékben más illetékes szerveket is be kell vonni a közvélemény teljes körű tájékoztatása érdekében.

               (2)

               A tagállamok feljogosítják az egyenlőséggel foglalkozó szerveket arra, hogy hatékony párbeszédet folytassanak ugyanazon tagállam érintett nemzeti hatóságaival és szerveivel. Ez annak biztosítását is jelenti, hogy kellő időben és átláthatóan egyeztetnek az egyenlőséggel foglalkozó szervekkel a megbízatásuk hatálya alá tartozó ügyekkel kapcsolatos szakpolitikáról, jogalkotási javaslatokról és fejleményekről.

               (3)

               A tagállamoknak kapacitást kell biztosítaniuk az egyenlőséggel foglalkozó szerveknek ahhoz, hogy közös felmérések útján európai és nemzetközi szinten együttműködjenek más egyenlőséggel foglalkozó szervekkel és más szervezetekkel.

               (4)

               A tagállamoknak fel kell jogosítaniuk az egyenlőséggel foglalkozó szerveket arra, hogy együttműködjenek a releváns szervekkel. Ez kiterjed a fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló ENSZ egyezmény 33. cikkének (2) bekezdése alapján kijelölt nemzeti keretekre; a nemzeti roma kapcsolattartó pontokra; társadalmi szervezetekre; valamint annak biztosítására, hogy az európai strukturális és beruházási alapok irányító hatóságai a forrásokat nem fordítják megkülönböztetés miatt hibás projektekre.

         III. FEJEZET

      A TAGÁLLAMOK KÖZLÉSEI

   A Bizottság felkéri a tagállamokat, hogy foglaljanak bele a jelen ajánlás figyelembevételének módjára vonatkozó információkat a 2000/43/EK, 2000/78/EK, 2004/113/EK és a 2006/54/EK irányelvek alkalmazásáról szóló közléseikbe.

      Kelt Brüsszelben, 2018. június 22-én.

            a Bizottság részéről

         Věra JOUROVÁ

            a Bizottság tagja

      (1)  A Tanács 2000/43/EK irányelve (2000. június 29.) a személyek közötti, faji vagy etnikai származásra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód elvét alkalmazza (HL L 180., 2000.7.19., 22. o.).

      (2)  A Tanács 2000/78/EK irányelve (2000. november 27.) a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmódra vonatkozó általános kereteket hoz létre (HL L 303., 2000.12.2., 16. o.).

      (3)  A Tanács 2004/113/EK irányelve (2004. december 13.) a nők és férfiak közötti egyenlő bánásmód elvét hajtja végre az árukhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférés, valamint azok értékesítése, illetve nyújtása tekintetében (HL L 373., 2004.12.21., 37. o.).

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2006/54/EK irányelve (2006. július 5.) a munkavállalási és foglalkoztatási ügyekben az esélyegyenlőség és a férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód elvének végrehajtásáról (HL L 204., 2006.7.26., 23. o.).

      (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2010/41/EU irányelve (2010. július 7.) az önálló vállalkozói tevékenységet folytató férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról és a 86/613/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 180., 2010.7.15., 1. o.).

      (6)  COM(2008) 426 végleges.

      (7)  A Tanács 2008/913/IB kerethatározata (2008. november 28.) a rasszizmus és az idegengyűlölet egyes formái és megnyilvánulásai elleni, büntetőjogi eszközökkel történő küzdelemről (HL L 328., 2008.12.6., 55. o.).

      (8)  Lásd többek között: a Human European Consultancy partnerségben a Ludwig Boltzmann Emberi Jogi Intézettel, 2010. október, A Study on Equality Bodies set up under Directives 2000/43/EC, 2004/113/EC, and 2006/54/EC (Tanulmány a 2000/43/EK, 2004/113/EK és 2006/54/EK irányelvek alapján létrehozott, egyenlőséggel foglalkozó szervekről), 177. oldal, valamint az Egyenlőség Előmozdításával Foglalkozó Szervek Európai Hálózata, 2012. október, Egyenlőséggel foglalkozó szervek. Jelenlegi kihívások.

      (9)  Human European Consultancy, id. mű, 78., 125., 142. o., valamint az Egyenlőség Előmozdításával Foglalkozó Szervek Európai Hálózata, id. mű, 8. és 17. oldal. Lásd még az Egyenlőség Előmozdításával Foglalkozó Szervek Európai Hálózata, Strategic Role of Equality Bodies (Az egyenlőség előmozdításával foglalkozó szervek stratégiai szerepe), 2009, 43–44. és 52. oldal.

      (10)  Human European Consultancy, id. mű, 70–145. o, valamint az Egyenlőség Előmozdításával Foglalkozó Szervek Európai Hálózata, id. mű, 8. és 13–20. oldal.

      (11)  Európai Bizottság, 2006, Catalysts for Change? Equality bodies according to Directive 2000/43/EC – existence, independence and effectiveness (A változás katalizátorai? A 2000/43/EK irányelv szerinti, egyenlőséggel foglalkozó szervek – létezés, függetlenség és eredményesség), 57. o.

      (12)  Közös jelentés a személyek közötti, faji vagy etnikai származásra való tekintet nélküli egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról szóló, 2000. június 29-i 2000/43/EK tanácsi irányelv (faji egyenlőségi irányelv) és a foglalkoztatás és a munkavégzés során alkalmazott egyenlő bánásmód általános kereteinek létrehozásáról szóló, 2000. november 27-i 2000/78/EK tanácsi irányelv (foglalkoztatási egyenlőségi irányelv) alkalmazásáról, COM(2014) 2 final.

      (13)  Jelentés a nők és férfiak közötti egyenlő bánásmód elvének az árukhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférés, valamint azok értékesítése, illetve nyújtása tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2004. december 13-i 2004/113/EK irányelv alkalmazásáról, COM(2015) 190 final. Ennek szükségességét megemlítette továbbá a nemzeti romaintegrációs stratégiák uniós keretrendszerének félidős értékelése (COM(2017) 458 final); az Alapjogi Ügynökség Alapvető jogokról szóló 2017. májusi jelentése; a férfiak és nők egyenlő díjazása elvének az átláthatóság révén történő megerősítéséről szóló bizottsági ajánlás végrehajtásáról szóló jelentés, COM(2017) 671 final.

      (14)  A férfiak és nők egyenlő díjazása elvének az átláthatóság révén történő megerősítéséről szóló bizottsági ajánlás végrehajtásáról, id. mű; Uniós cselekvési terv 2017–2019 A nemek közötti bérszakadék kezelése, COM/2017/0678 final.

      (15)  Az Európai Parlament 2015. október 8-i állásfoglalása a férfiak és nők közötti esélyegyenlőség és egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatás és munkavégzés területén történő megvalósításáról szóló 2006. július 5-i 2006/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alkalmazásáról (2014/2160(INI)).

      (16)  Az ENSZ Emberi Jogi Főbiztosának Hivatala (OHCHR), Az ENSZ Közgyűlése A nemzeti emberi jogi intézmények jogállására vonatkozó elvek (A párizsi elvek), 48/134. sz. határozat, 1993. december 20., valamint a Nemzeti Emberi Jogi Intézmények Nemzetközi Koordinációs Bizottsága által az emberi jogok előmozdítása és védelmében elfogadott elvek értelmezésére és végrehajtására vonatkozó általános észrevételek, 2018. február 21-i állapot szerint.

      (17)  Az Egyenlőség Előmozdításával Foglalkozó Szervek Európai Hálózata, 2016, Az egyenlőséggel foglalkozó szervekre vonatkozó előírások kidolgozása. Equinet munkadokumentum.

      (18)  Rasszizmus és Intolerancia Elleni Európai Bizottság, 2. sz. felülvizsgált általános politikai ajánlás az egyenlőséggel foglalkozó szervekről a rasszizmus és az intolerancia elleni nemzeti szintű küzdelem érdekében, CRI(2018) 06, elfogadva: 2017. december 7.

      (19)  C(2016)8600.

      (20)  A Tanács határozata (2009. november 26.) a fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló ENSZ-egyezménynek az Európai Közösség által történő megkötéséről (HL L 23., 2010.1.27., 35. o.).

      (21)  A 2006/54/EK irányelv alapján négyévente, a 2000/43/EK, 2000/78/EK és 2004/113/EGK irányelvek alapján ötévente.


               18.7.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 252/298

         P8_TA(2017)0029
   Az ENSZ nők helyzetével foglalkozó bizottságának 61. ülésszakára vonatkozó prioritások
   Az Európai Parlament 2017. február 14-i ajánlása a Tanácshoz az ENSZ Nők Helyzetével Foglalkozó Bizottsága 61. ülésszakára vonatkozó uniós prioritásokról (2017/2001(INI))
   (2018/C 252/30)

      Az Európai Parlament,

               —

               tekintettel az Európai Unió prioritásairól az ENSZ Nők Helyzetével Foglalkozó Bizottsága 61. ülésszakára vonatkozóan a Tanácshoz intézett ajánlásra irányuló, a PPE képviselőcsoport nevében Constance Le Grip, az S&D képviselőcsoport nevében pedig Maria Arena által beterjesztett javaslatra (B8-1365/2016),

               —

               tekintettel „A nemek közötti egyenlőség és a fejlesztés kapcsolata” és az „Új globális partnerség a szegénység felszámolásáért és a fenntartható fejlődésért 2015 után” című, 2015. május 26-i, valamint az „Egy átalakító erejű program a 2015 utáni időszakra” című, 2014. december 16-i tanácsi következtetésekre,

               —

               tekintettel az ENSZ Nők Helyzetével Foglalkozó Bizottsága (CWS) 61. ülésszakára és annak „A nők gazdasági szerepvállalása a munka változó világában” című kiemelt témájára,

               —

               tekintettel az 1995 szeptemberében Pekingben megrendezett negyedik Nőügyi Világkonferenciára, a Pekingben elfogadott Nyilatkozatra és Cselekvési Platformra, valamint ezt követően az ENSZ Peking + 5, + 10, + 15 és + 20 rendkívüli ülésein 2000. június 9-én, 2005. március 11-én, 2010. március 2-án, illetve 2015. március 9-én elfogadott, a Pekingi Nyilatkozat és a Cselekvési Platform végrehajtására irányuló további fellépésekről és kezdeményezésekről szóló záródokumentumokra,

               —

               tekintettel a nőkkel szemben alkalmazott hátrányos megkülönböztetés minden formájának kiküszöböléséről szóló, 1979. évi ENSZ-egyezményre (CEDAW),

               —

               tekintettel eljárási szabályzata 113. cikkére,

               —

               tekintettel a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság jelentésére (A8-0018/2017),

               A.

               mivel a férfiak és nők közötti egyenlőség az Uniónak az Európai Unióról szóló szerződésben is rögzített alapelve, illetve egyik célkitűzése és feladata, és mivel az Uniót a külső tevékenysége során is ez az elv vezérli, és ezért mindkét dimenziót koordinálni kell;

               B.

               mivel a nők emberi jogai és a nemek közötti egyenlőség nemcsak alapvető emberi jogok, hanem a fejlődés előrehaladásának és a szegénység csökkentésének előfeltételei, valamint egy békés, virágzó és fenntartható világ eléréséhez szükség alap;

               C.

               mivel a nőkkel szembeni erőszak és zaklatásuk az emberi jogok megsértésének széles skáláját foglalja magában; mivel e bántalmazások bármelyike mély lelki sebeket, fizikai vagy szexuális sérülést vagy szenvedést okozhat, beleértve az ilyen cselekvésekkel való fenyegetést és kényszert, károsíthatja a nők és lányok egészségét, beleértve reproduktív és szexuális egészségüket, és bizonyos esetekben halált is okozhat;

               D.

               mivel 2017. január 23-án Donald Trump, az Egyesült Államok elnöke újra bevezette az úgynevezett „általános tilalmi szabályt”, amely megtiltja a nemzetközi szervezeteknek, hogy bármilyen globális egészségügyi támogatást kapjanak az Egyesült Államoktól, amennyiben terhességmegszakítási szolgáltatásokat vagy azokkal kapcsolatos tanácsadást nyújtanak, azokat ajánlják vagy azok érdekében közbenjárnak, még akkor is, ha ezt saját, nem az Egyesült Államokból származó pénzeszközeikből finanszírozzák, és az abortusz az országukban legális; mivel ez a HIV/AIDS vírussal, az anyák és a gyermek egészségével, a Zika vírus elleni válaszlépésekkel és egyéb egészségügyi területekkel foglalkozó programokat is érinti; mivel ez a szabály a közösségek egészsége és jóléte tekintetében évek alatt világszerte elért előrelépéseket veti vissza, különösen a nők és a lányok jogai terén, és világszerte milliók egészségügyi ellátáshoz való hozzáférését veszélyeztetheti;

               E.

               mivel az ötödik fenntartható fejlesztési cél a nemek közötti egyenlőség elérése és valamennyi nő és lány társadalmi szerepvállalásának növelése világszerte; mivel az ötödik fenntartható fejlesztési cél önálló cél, ami azt jelenti, hogy a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrend egészében és valamennyi fenntartható fejlesztési cél megvalósításában érvényesíteni kell; mivel a nők szerepvállalásának növelése azt jelenti, hogy biztosítjuk számukra az ahhoz szükséges eszközöket, hogy gazdaságilag függetlenek legyenek, egyenlő mértékben legyenek képviselve a társadalomban, az élet minden részében egyenlő szerepet játsszanak, valamint nagyobb hatalommal rendelkezzenek a közéletben, és ellenőrzéssel bírjanak az életüket befolyásoló valamennyi döntés felett;

               F.

               mivel a nők világszerte fontos gazdasági tényezők, és a nők gazdasági részvétele serkentheti a gazdaságot, új munkahelyeket teremthet, és befogadó jólétet építhet; mivel stabilabbak, virágzóbbak és biztonságosabbak azok az országok, ahol értékelik a nőket, és elősegítik teljes mértékű részvételüket a munkaerőpiacon és a döntéshozatalban; mivel a nemek közötti egyenlőség szempontját érvényesítő költségvetés-tervezés intelligens gazdaságtan, és biztosítja, hogy a közkiadások a nők és férfiak közötti egyenlőség előrehaladását szolgálják;

               G.

               mivel a női kreativitás és vállalkozói potenciál a gazdasági növekedés és a munkahelyek olyan kiaknázatlan forrásai, amelyeket ki kell használni;

               H.

               mivel 20 évvel Peking után, annak ellenére, hogy bebizonyosodott, hogy a nők szerepvállalásának központi szerepe van a szegénység csökkentésében, a fejlődés előmozdításában és a világ legégetőbb kihívásainak kezelésében, az uniós kormányok elismerték, hogy egy ország sem érte el teljes mértékben a nők és a férfiak közötti egyenlőséget és a nők és lányok szerepvállalásának növelését, hogy lassú és egyenlőtlen volt az előrehaladás, hogy még mindig jelentős szakadékok és megkülönböztetési formák léteznek, és hogy a Cselekvési Platform 12 kritikus problémájának végrehajtása során új kihívások jelentek meg;

               I.

               mivel az Unió fontos szerepet játszik a nők és lányok szerepvállalásának elősegítésében, az Unión belül és világszerte, politikai és pénzügyi eszközök révén egyaránt; mivel az Uniónak vezető szerepet kell játszania az ENSZ és az Unió által elfogadott női emberi jogi nyelvezet őreként;

               J.

               mivel a legszegényebb országokban a nők továbbra is az élelmiszer körülbelül 80 %-át állítják elő, és ezért jelenleg ők a biodiverzitás és a vetőmagok legfőbb őrei;

               K.

               mivel a föld nem csupán termelési eszköz, hanem a kultúra és az identitás helye is; mivel a földhöz jutás ezért alapvető része az életnek, és elidegeníthetetlen joga a földműves és őslakos nőknek;

               1.

               a következő ajánlást címezi a Tanácsnak:

                     A nők és lányok szerepvállalása fokozásának feltételei

                           a)

                           erősítse meg elkötelezettségét a Pekingi Cselekvési Program és az abban foglalt, a nők emberi jogaival és a nemek közötti egyenlőséggel kapcsolatos fellépések iránt; erősítse meg elkötelezettségét a nők emberi jogaihoz való ikerpályás megközelítés iránt a nemek közötti egyenlőség szempontjainak valamennyi szakpolitikai területen való érvényesítése, valamint a nők emberi jogai és a nemek közötti egyenlőség egyedi fellépéseinek végrehajtása révén;

                           b)

                           ösztönözze a nők és lányok jó minőségű oktatáshoz és szakképzéshez, köztük a formális, az informális és a nem formális oktatáshoz való egyenlő hozzáférését támogató, valamint az e téren, illetve valamennyi különösen a hagyományosan férfiak által dominált ágazatokban a nemek között meglévő egyenlőtlenségek megszüntetését célzó politikákat;

                           c)

                           küzdjön a nők és lányok ellen elkövetett erőszak valamennyi formája ellen a köz- és magánéletben, mivel a testi és lelki épségük súlyos megsértése megakadályozza őket abban, hogy teljes mértékben kiaknázzák a bennük rejlő lehetőségeket; tegyen előrelépést az isztambuli egyezmény valamennyi fél által való teljes ratifikálása felé;

                           d)

                           fontolja meg, hogy ahhoz, hogy az ENSZ, az Unió és tagállamai világszerte hatékonyabb szereplőkké válhassanak, a nőkkel és lányokkal szembeni erőszak, valamint a nemi alapú erőszak kiküszöbölése érdekében fokozniuk kell belső erőfeszítéseiket; ismételten szólítsa fel ezért a Bizottságot, hogy tegyen javaslatot a nők elleni erőszak leküzdésére irányuló uniós stratégiára, amely magában foglalna egy minimumkövetelményeket meghatározó irányelvet is; e tekintetben szólítsa fel az összes felet az Európa Tanács nők elleni és a családon belüli erőszak megelőzéséről és felszámolásáról szóló egyezményének aláírására és ratifikálására;

                           e)

                           dolgozzon ki politikákat a minden nő számára elérhető tisztességes munka és teljes foglalkoztatás előmozdítására és támogatására;

                           f)

                           biztosítson egyetemes hozzáférést a szexuális és a reproduktív egészséghez és a reproduktív jogokhoz, a nemzetközi népesedési és fejlesztési konferencia cselekvési programjában, a Pekingi Cselekvési Platformban, valamint ezek felülvizsgálati konferenciáinak záródokumentumaiban rögzítettek szerint; nyújtson az életkornak megfelelő szexuális oktatást a lányoknak és fiúknak, a fiatal nőknek és férfiaknak a korai nem kívánt terhességek vagy a nemi úton terjedő betegségek megakadályozása érdekében;

                           g)

                           határozottan ítélje el az „általános tilalmi szabályt”, amely megtiltja a nemzetközi szervezeteknek, hogy családtervezési támogatást kapjanak az Egyesült Államoktól, amennyiben terhességmegszakítási szolgáltatásokat vagy azokkal kapcsolatos tanácsadást nyújtanak, azokat ajánlják vagy azokért lobbiznak; tekintse ezt a szabályt közvetlen támadásnak a nők és lányok jogaira, és visszalépésnek az elért eredmények tekintetében; szólítsa fel az Uniót és a tagállamokat, hogy sürgősen ellensúlyozzák az általános tilalmi szabály hatásait azzal, hogy jelentősen megnövelik a szexuális és reproduktív egészségre és jogokra irányuló finanszírozást, és – nemzeti és uniós fejlesztési finanszírozás felhasználásával – nemzetközi alapot hoznak létre a születésszabályozáshoz és a biztonságos és legális abortuszhoz való hozzáférés finanszírozására, hogy át lehessen hidalni azt a finanszírozási hiányt, amelyet a Trump-kormányzat hoz létre azzal, hogy felfüggeszti valamennyi olyan tengerentúli segélyszervezet finanszírozását, amely szexuális és reproduktív egészséggel és joggal kapcsolatos szolgáltatásokat nyújt;

                           h)

                           számolja fel a nemek között a fizetés, az egész életre kivetített jövedelem és a nyugdíj tekintetében fennálló különbségeket;

                           i)

                           vessen véget a nők elleni megkülönböztetés valamennyi formájának a törvényekben és szakpolitikákban minden szinten;

                           j)

                           küzdjön az egyenlőtlenséghez, az erőszakhoz és a megkülönböztetéshez vezető nemi sztereotípiák minden formája ellen, a társadalom minden részében;

                           k)

                           támogassa a női szervezeteket munkájuk minden szintjén; vonja be őket partnerként a szakpolitikák kialakításába, és biztosítsa megfelelő finanszírozásukat;

                           l)

                           alkalmazza a nemek közötti egyenlőség szempontját érvényesítő költségvetés-tervezést, mint a nemi szempontok érvényesítésének eszközét, valamennyi közkiadásra;

                     A nők gazdasági szerepvállalásának növelése és a munkaerőpiaci akadályok leküzdése

                           m)

                           hívja fel az összes felet a CEDAW ratifikálására és végrehajtására, különös tekintettel az 1., 4., 10., 11., 13., 14. és 15. cikkekre;

                           n)

                           sürgesse az összes felet a munkához való egyenlő hozzáférést, az egyenlő vagy egyenlő értékű munkáért járó egyenlő díjazást biztosító politikák és jogszabályok elfogadására;

                           o)

                           folytassa és fokozza a női vállalkozásokat támogató és előmozdító politikák kidolgozását a tisztességes munka, és a vállalkozás létrehozása és működtetése előtt álló valamennyi akadály és társadalmi előítélet megszüntetése tekintetében, ideértve a pénzügyi szolgáltatásokhoz, a hitelhez, a kockázati tőkéhez és a piacokhoz való, egyenlő feltételek mellett történő hozzáférés javítását, ösztönözve az üzleti célú információhoz, képzéshez és hálózatokhoz való hozzáférést; ezzel összefüggésben ismerje el és mozdítsa elő a szociális vállalkozásoknak, szövetkezeteknek és alternatív üzleti modelleknek a nők szerepvállalásában betöltött szerepét;

                           p)

                           ismerje el, hogy a különösen a költségvetési fegyelemre és a közszolgáltatásokra vonatkozó makrogazdasági politikák aránytalan hatással vannak a nőkre, és hogy a politikai döntéshozóknak figyelembe kell venniük ezeket a nemi hatásokat;

                           q)

                           segítse elő a szociális ellátás infrastruktúrájába, az oktatásba és az egészségügyi ellátásba, valamint az elérhető, megfizethető és minőségi gondozási – köztük a gyermekgondozási, ápolási és idősgondozási – szolgáltatások egész életen át tartó állami biztosításába való új beruházásokat; biztosítsa a terhes nők erős védelmét és munkajogait a terhességeik alatt és után;

                           r)

                           támogassa a háztartási és gondozási feladatok nők és férfiak közötti egyenlő megosztását elősegítő politikákat;

                           s)

                           támogassa a nemi alapú munkahelyi erőszak kezelésére nemzetközi szabványt biztosító ILO-egyezmény elfogadását;

                           t)

                           hajtson végre a nők elleni politikai erőszak, köztük a fizikai erőszak, a megfélemlítés és az online zaklatás jelensége ellen küzdő politikákat;

                           u)

                           hozzon hatékony intézkedéseket a gyermekmunka megszüntetésére, hiszen több millió kislányt zsákmányolnak ki; vezessen be új mechanizmusokat a meglévő uniós jogszabályokba a gyermekmunkát igénybe vevő termékek importjának elkerülése érdekében;

                           v)

                           ösztönözze a nőket és lányokat tájékoztató kampányok és támogatási programok révén az összes tudományos területen tudományos és kutatói életpálya választására, különös hangsúllyal a technológiára és a digitális gazdaságra;

                           w)

                           biztosítsa az Unió belső és külső politikái, illetve a fenntartható fejlesztési célok közötti koherenciát;

                     A nők egyenlő szerepének biztosítása a döntéshozatal valamennyi szintjén

                           x)

                           védje meg a polgári és politikai jogokat, és támogassa a nemek közötti egyenlőség biztosítását a döntéshozatal minden szintjén, ideértve a politikai döntéshozatalt, a gazdaságpolitikát és programokat, a munkahelyeket, a vállalkozásokat és a tudományos szférát;

                           y)

                           vonja be a szociális partnereket, a civil társadalmat és a női szervezeteket a gazdasági döntéshozatalba;

                           z)

                           erősítse a nők vezető szerepét és részvételét a konfliktusos és a konfliktus utáni helyzetekről szóló döntések meghozatalában, és biztosítsa a konfliktusokból kilábaló országokban a nők hozzáférését a munkahelyekhez, a piacokhoz és a politikai részvételhez és vezetéshez, ami mind alapvető a stabilitáshoz;

                     A legkiszolgáltatottabb nők szükségleteinek kezelése

                           aa)

                           segítse elő a vidéki térségekben élő nők földtulajdonlását és hitelhez jutását, és mozdítsa elő, ösztönözze és támogassa a női vállalkozói kezdeményezéseket a vidéki térségekben, annak érdekében, hogy lehetővé tegyék a nők számára a gazdasági függetlenséget és a fenntartható és vidékfejlesztésben való teljes mértékű részvételt, illetve az abból való profitálást; védelmezze és mozdítsa elő a rövid élelmiszer-ellátási láncokat aktív szakpolitikák révén mind belső, mind külső szinten az Unióban;

                           ab)

                           alakítson ki belső és nemzetközi szabályokat a kistulajdonosok, főleg a nők érdekeivel ellentétes kiterjedt földelvétel korlátozásának biztosítására;

                           ac)

                           hívja fel a vidéki női szervezeteket a helyi, regionális, nemzeti és globális politikai döntéshozatalban való részvételre és a tapasztalatok és bevált gyakorlatok cseréjét biztosító női hálózatok támogatására, különösen ha az egyes döntések hatással lehetnek a nők életére;

                           ad)

                           hívja fel az összes országot a fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló ENSZ-egyezmény, különösen annak „A fogyatékossággal élő nők” című 6. cikkének ratifikálására és végrehajtására;

                           ae)

                           hangsúlyozza a migráns női munkavállalók, különösen a migráns és menekült háztartási alkalmazottak tisztességes munkakörülményekhez és egyenlő szociális védelemhez való jogát; hívjon fel a 189. számú ILO-egyezmény ratifikálására és végrehajtására;

                           af)

                           sürgesse valamennyi felet a menekült nők és lányok jogait és a velük való emberséges bánásmódot biztosító szakpolitikák végrehajtására;

                           ag)

                           biztosítsa, hogy a nemi alapú üldöztetés menedékjog iránti kérelem alapja legyen a menekültek helyzetére vonatkozó 1951. évi genfi egyezménynek megfelelően;

                           ah)

                           hangsúlyozza az LMBTI-nők jogai védelmének és előmozdításának szükségességét;

                           ai)

                           hívja fel a Nők Helyzetével Foglalkozó Bizottságot és a CEDAW Bizottságot, hogy intézményesítsék elemzésük interszekcionális megközelítését, és mozdítsák elő a többszörös megkülönböztetés ellen az interszekcionális elemzésen keresztül történő küzdelem koncepcióját valamennyi ENSZ-testületben;

                           aj)

                           folytasson olyan politikákat, amelyek foglalkoznak a szegénység és a szociális kirekesztettség kockázatának kitett nők helyzetével;

                           ak)

                           ismerje el a nők formális és informális gondozóként betöltött szerepét, és hajtson végre a gondozás körülményeit javító politikákat;

                     E kötelezettségvállalások kiadásokká formálása és láthatóbbá tétele

                           al)

                           mozgósítsa a nők gazdasági jogainak érvényesítéséhez és a nemek közötti egyenlőtlenségek csökkentéséhez szükséges erőforrásokat, többek között a meglévő uniós és tagállami szintű eszközök, mint például a nemi szempontú hatásvizsgálat felhasználása révén; alkalmazza a nemek közötti egyenlőség szempontját érvényesítő költségvetés-tervezést az állami kiadásokra a nők és férfiak közötti egyenlőség biztosítása, illetve a nemek közötti összes egyenlőtlenség megszüntetése érdekében;

                           am)

                           biztosítsa a Parlament és a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottsága teljes mértékű bevonását az ENSZ nők helyzetével foglalkozó bizottsága 61. ülésszakán képviselendő uniós álláspontra vonatkozó döntéshozatali eljárásba;

                           an)

                           fejezze ki határozott támogatását az ENSZ nőügyi szervezetének (UN Women) munkája iránt, amely az ENSZ rendszerén belül központi szerepet vállal a nőkkel és lányokkal szembeni erőszak felszámolása terén, és amely lehetővé teszi, hogy a politikai változás előidézése és a fellépések összehangolása érdekében az összes érintett fél találkozzon; szólítsa fel az ENSZ összes tagállamát és az Uniót is, hogy növeljék a UN Women-nek nyújtott finanszírozásukat;

               2.

               utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az ajánlást a Tanácsnak és tájékoztatás céljából a Bizottságnak.


title: A Tanács ajánlása (2018. július 13.) Magyarország 2018. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Magyarország 2018. évi konvergenciaprogramját

text:
               10.9.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 320/72

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2018. július 13.)
      Magyarország 2018. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Magyarország 2018. évi konvergenciaprogramját
      (2018/C 320/16)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2017. november 22-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2018. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács 2018. március 22-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2017. november 22-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Magyarországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

                  (2)

                  A Magyarországra vonatkozó 2018. évi országjelentést 2018. március 7-én tették közzé. A Bizottság az országjelentésben értékelte a Tanács által 2017. július 11-én elfogadott országspecifikus ajánlások (2) és az előző években elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései tekintetében Magyarország által elért eredményeket.

                  (3)

                  Magyarország 2018. április 30-án benyújtotta a 2018. évi nemzeti reformprogramját és a 2018. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

                  (4)

                  A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (5)

                  Magyarország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik és az adósságszabály hatálya alá tartozik. 2018. évi konvergenciaprogramjában a kormány azt vetíti előre, hogy a GDP-arányos államháztartási hiány a 2017-es 2,0 %-ról 2018-ban 2,4 %-ra nő, majd 2022-re fokozatosan 0,5 %-ra javul. A középtávú költségvetési cél – a GDP 1,5 %-ának megfelelő strukturális hiány – a tervek szerint 2020-ra teljesül. Az újraszámított strukturális egyenleg (4) alapján a középtávú költségvetési célt 2022-re érné el Magyarország. A konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság 2022 végére fokozatosan némileg 60 % alá csökken. Az ezeket a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv optimista, ami a hiánycélok megvalósítása tekintetében figyelemreméltó kockázatot hordoz.

                  (6)

                  A 2018. évi konvergenciaprogram szerint a biztonsággal kapcsolatos intézkedéseknek 2017-ben jelentős volt a költségvetési vonzata, és a 2018. évi konvergenciaprogram megfelelően dokumentálja e költségvetési többletkiadások mértékét és természetét. A Bizottság szerint a biztonsággal kapcsolatos intézkedésekkel összefüggésben figyelembe vehető többletkiadások mértéke 2017-ben a GDP 0,17 %-ának felelt meg. Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében és 6. cikkének (3) bekezdésében foglalt rendelkezések lehetőséget adnak e többletkiadások figyelembevételére, mivel a terrorfenyegetettség súlyossága kivételes helyzetet teremt, ami jelentős hatással van a magyar államháztartásra, és a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való átmeneti eltérés engedélyezése nem veszélyeztetné a fenntarthatóságot. Ennek megfelelően a Bizottság e többletköltségek figyelembevétele érdekében csökkentette a középtávú költségvetési cél eléréséhez 2017-ben szükséges kiigazítás mértékét.

                  (7)

                  A Tanács 2016. július 12-i ajánlása szerint Magyarországnak 2017-ben a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves költségvetési kiigazítást kellett végrehajtania, amennyiben ennél kisebb kiigazítás nem volt elegendő a középtávú költségvetési célnak való megfeleléshez. A 2017. évi eredményadatok alapján Magyarország jelentősen eltért a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától. Az EUMSZ 121. cikkének (4) bekezdésével és az 1466/97/EK rendelet 10. cikkének (2) bekezdésével összhangban a Bizottság 2018. május 23-án figyelmeztetést adott ki Magyarország számára, mely szerint 2017-ben jelentős eltérés volt megfigyelhető a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától. Ezt követő, 2018. június 22-én elfogadott ajánlásában (5) a Tanács megerősítette, hogy Magyarországnak meg kell tennie a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások (6) nominális növekedési rátája 2018-ban ne haladja meg a 2,8 %-ot, ami a GDP 1 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Bizottság 2018. tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy Magyarország eltér az ajánlott kiigazítástól.

                  (8)

                  2019-ben, tekintettel Magyarország 60 % feletti GDP-arányos államadósság-rátájára és a 2,3 %-os előre vetített kibocsátási résre, a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája nem haladhatja meg a 3,9 %-ot, összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében közösen elfogadott, a követelményekre vonatkozó kiigazítási mátrixból eredő, a GDP 0,75 %-ának megfelelő strukturális kiigazítással. A Bizottság 2018. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2019-ben jelentős lesz az eltérés ettől a követelménytől. Összességében a Tanács úgy véli, hogy tekintettel a költségvetési kilátások számottevő romlására, 2018-tól jelentős további intézkedésekre lesz szükség a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés érdekében, összhangban a 2018. június 22-én Magyarországnak címzett, a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való jelentős, megfigyelhető eltérés korrekcióját célzó ajánlással.

                  (9)

                  Az általános foglalkoztatási ráta jelentős mértékben javult, és a kedvező gazdasági konjunktúra lehetőséget biztosít különösen a munkanélküliek munkaerőpiaci reintegrációjára. A nemek közötti foglalkoztatottsági szakadék nagy, különösen a 25–39 év közötti korcsoportban, amit részben az igénybe vehető minőségi gyermekgondozási lehetőségek szűkössége magyaráz. A 3 év alatti gyermekek gyermekgondozásban való részvétele tekintetében Magyarország jóval a barcelonai célérték és az uniós átlag alatt van. Bár a közmunkaprogram továbbra is a legfontosabb aktív munkaerőpiaci intézkedés, a résztvevők számának jelentős csökkenése kedvező fejleményt jelent. Ugyanakkor a program továbbra sem eléggé célzott, és a munkaerőpiaci helyzethez képest továbbra is csak korlátozott mértékben segíti elő, hogy résztvevői visszailleszkedjenek a nyílt munkaerőpiacra. A továbbképzést és az átképzést célzó aktív munkaerőpiaci intézkedések kialakulatlanok.

                  (10)

                  A szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya 2016-ban 26,3 %-ra csökkent, de még mindig meghaladja az uniós átlagot. A gyermekek általában jobban ki vannak téve a szegénység veszélyének, mint más korcsoportok. A foglalkoztatást helyettesítő támogatás összege az egyszemélyes háztartások esetében nem éri el a szegénységi küszöb 50 %-át, ami az egyik legalacsonyabb az Unióban. Az álláskeresési járadék megfelelősége igen alacsony: folyósításának három hónapos maximális időtartama a legrövidebb az Unióban, és csak mintegy negyede az elhelyezkedéshez szükséges átlagos időtartamnak. Ezen túlmenően a járadék összege a legalacsonyabbak között van az Unióban.

                  (11)

                  A szociális párbeszéd struktúrái és folyamatai továbbra is kialakulatlanok, és nem teszik lehetővé a szociális partnerek érdemi részvételét a szakpolitikák kialakításában és végrehajtásában. Az érdekelt felek bevonása terén tapasztalható hiányosságok és a korlátozott átláthatóság rontja a szakpolitikai döntéshozatal megalapozottságát és minőségét, ami bizonytalanságot teremt a befektetők számára, és lassítja a konvergenciát.

                  (12)

                  Magyarország több intézkedést hajtott végre az adórendszer fejlesztése érdekében, de néhány probléma továbbra is fennáll. A munka adóéke ugyan csökkent, ám uniós összehasonlításban még mindig magas – különösen egyes alacsony jövedelmű csoportok esetében. Az adórendszer összetettsége, illetve a torzító hatású ágazati különadók fenntartása továbbra is probléma. A vállalkozások közötti verseny torzulásának megakadályozásához, az adófizetők méltányos kezeléséhez és az államháztartás védelméhez feltétlenül szükség olyan intézkedésekre, amelyekkel akadályozható az agresszív adótervezés. Az adófizetők agresszív adótervezési stratégiáinak a tagállamok között átgyűrűző hatásai az uniós jogszabályokat kiegészítő, koordinált fellépést kívánnak meg a nemzeti szakpolitikák részéről. Magyarország és a külföld között meglehetősen nagy tőkeforgalom zajlik különleges célú gazdasági egységeken keresztül, amelyek nem kötődnek a reálgazdasághoz. A Magyarországon működő vállalkozások által külföldre (azaz az Unióban rezidens adóalanyok által harmadik országban rezidens adóalanyok számára) utalt osztalék-, kamat- és jogdíjfizetésekre vonatkozó forrásadó hiánya, miatt e kifizetések teljes mértékben adózatlanok maradhatnak, amennyiben azok a kedvezményezett országában, illetve területén sem adókötelesek. A Bizottság tudomásul veszi, hogy Magyarország elismeri, hogy a külföldre történő kifizetések visszaélésszerű alkalmazása agresszív adótervezéshez vezethet. A közelmúltban folytatott eszmecsere alapján a Bizottság továbbra is konstruktív párbeszédet folytat majd az adófizetők agresszív adótervezési stratégiái elleni küzdelem érdekében.

                  (13)

                  A szolgáltatások – és különösen a kiskereskedelem – területét érintő szabályozási korlátok befolyásolják az ágazat teljesítményét, és gátolják az erőforrások hatékony újraelosztását, a termelékenységet és az innovációt. Állandó tendencia, hogy bizonyos szolgáltatások ellátását kifejezetten e célra létrehozott, állami tulajdonban lévő vállalatokra bízzák, aminek a szabad verseny látja kárát. A jogi keret kiszámíthatatlansága további problémát jelent, különösen a kiskereskedelmi ágazatban, amelynek szabályozását az elmúlt években gyakran módosították. A jogszabályjavaslatok gyakran az árbevételhez vagy az üzletmérethez vannak szabva, így alapvetően a külföldi kiskereskedelmi láncokat érintik. Ez növeli a bizonytalanságot a tulajdonosok körében, és elriaszthatja a befektetéseket. A verseny számára kedvező, stabil szabályozási környezet kialakítására van szükség. A szabályozott szakmákra vonatkozó előírások jelentősen korlátozóak Magyarországon, különösen az olyan kulcsfontosságú szakmák tekintetében, mint például a könyvvitel és a jogi szolgáltatások.

                  (14)

                  A korrupció megelőzése és büntetőeljárás alá vonása terén hozott intézkedések továbbra sem kielégítőek. Több mutató is azt jelzi, hogy a korrupciónak való kitettség Magyarországon az elmúlt években növekedett, és a korrupció kockázata negatív hatással lehet az ország növekedési potenciáljára. Az ügyészség működése döntő fontosságú a korrupció és a pénzmosás elleni küzdelem szempontjából, és bár úgy tűnik, hogy a hétköznapi korrupció elleni küzdelmet célzó intézkedések bizonyos sikerrel jártak, nem helyeződik kellő hangsúly a magas szintű ügyek kivizsgálásának megkezdésére. Az átláthatóság korlátozottsága és az információkhoz való hozzáférés korlátozása ugyancsak akadályozza a korrupció megelőzését célzó intézkedéseket. Fontos intézkedések történtek a közbeszerzés tekintetében, de még van tér a pályáztatási folyamatok esetében a verseny és az átláthatóság további javítására. Ezt többek között az elektronikus közbeszerzési rendszerből nyert adatoknak a nyilvánosság számára való hozzáférhetővé tételével lehetne megvalósítani.

                  (15)

                  Az alapkészségekkel kapcsolatos oktatási eredmények jóval az uniós átlag alatt vannak, különösen a hátrányos társadalmi-gazdasági hátterű gyerekek esetében. Korán eldől, hogy tanulók a különféle, rendkívül eltérő oktatási eredményeket produkáló és foglalkoztatási pályákat kínáló iskolatípusok között melyikbe kerülnek. A hátrányos helyzetű gyermekek, köztük a roma gyerekek, nagy arányban szakközépiskolákba járnak, ahol az alapvető készségeket tipikusan alacsonyabb szinten sajátítják el, magas a lemorzsolódás, és a végzettek átlagosan alacsonyabb béreket kapnak. A korai iskolaelhagyók aránya átlagosan 12,4 %-ra emelkedett, és különösen magas a romák körében. Ezek a kihívások különösen sürgetőek a minőségi és inkluzív oktatás kontextusában. A jelentkezők számának csökkenése és a magas lemorzsolódási arányok tovább korlátozzák a felsőfokú végzettséggel rendelkezők arányát, miközben napjainkban a magasan képzett munkaerő iránti kereslet egyre nő.

                  (16)

                  A közegészségügy javítására irányuló, folyamatban lévő erőfeszítések ellenére továbbra is rosszak az egészségügyi eredmények, és ezt tovább súlyosbítja az egészségtelen életmód; mindez negatív hatással van a humán tőkére. Az egészségügyi kiadások alacsony szintje és a rossz hatékonyságú forrásallokáció korlátozzák a magyar egészségügyi rendszer teljesítményét. A betegek által közvetlenül fizetett térítések magas arányával együtt ez rontja annak lehetőségét, hogy az állampolgárok időben megfizethető és minőségi megelőzési, illetve gyógyítási célú egészségügyi ellátáshoz jussanak. Az egészségügyi dolgozók hiánya szintén akadályozza az ellátáshoz jutást, bár a legutóbbi fizetésemelések enyhítették ezt a problémát. Reformtörekvések zajlanak a kórházi ellátás túlságosan nagy arányú igénybevételének csökkentésére is, amit főként az okoz, hogy az alapellátást nyújtók nincsenek megfelelően felszerelve arra, hogy hatékony szűrőként működhessenek. A kórházi erőforrások felhasználásának további racionalizálása és az alapellátás megerősítését célzó beruházások lehetővé tennék az egészségügyi ellátáshoz jutás terén fennálló egyenlőtlenségek csökkentését, a hatékonyság növelését és az egészségügyi eredmények tényleges javítását.

                  (17)

                  A 2018. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a magyar gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2018. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2018. évi konvergenciaprogramot és a 2018. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Magyarországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak azoknak Magyarország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy milyen mértékben felelnek meg az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (18)

                  A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a 2018. évi konvergenciaprogramot, és arról alkotott véleményét (7) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

            AJÁNLJA, hogy Magyarország 2018-ban és 2019-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

                  1.

                  2018-ban biztosítsa a Tanács 2018. június 22-i ajánlásának való megfelelést a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való jelentős eltérés korrekciója céljából. 2019-ben biztosítsa, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája ne haladja meg a 3,9 %-ot, ami a GDP 0,75 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg.

                  2.

                  Folytassa az adórendszer egyszerűsítését, különösen az ágazati különadók csökkentése révén. Javítsa a döntéshozatali folyamat minőségét és átláthatóságát hatékony szociális párbeszéd, az egyéb érdekelt felek bevonása, valamint rendszeres és megfelelő hatásvizsgálatok révén. Erősítse meg a korrupcióellenes kereteket és az ügyészségi munkát, valamint fokozza az átláthatóságot és a versenyt a közbeszerzés terén, többek között az elektronikus közbeszerzési rendszer továbbfejlesztése révén. Erősítse a versenyt, a szabályozás stabilitását és az átláthatóságot a szolgáltatási és különösen a kiskereskedelmi ágazatban.

                  3.

                  Az aktív munkaerőpiaci intézkedések minőségének javításával szabadítson fel további munkaerő-tartalékokat. Javítsa az oktatási eredményeket, és növelje a hátrányos helyzetű csoportok, különösen a romák részvételét a minőségi és inkluzív többségi oktatásban. Javítsa a szociális ellátások és az álláskeresési járadékok megfelelőségét és a támogatottak körét.

         Kelt Brüsszelben, 2018. július 13-án.

               a Tanács részéről

               az elnök

            H. LÖGER

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  HL C 261., 2017.8.9., 1. o.

         (3)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (4)  A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

         (5)  A Tanács 2018. június 22-i ajánlása Magyarország középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való jelentős, megfigyelhető eltérésének korrekciójáról (HL C 223., 2018.6.27., 1. o.).

         (6)  A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

         (7)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.