               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.6.5.
            COM(2019) 512 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Olaszország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Olaszország 2019. évi stabilitási programját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Olaszország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Olaszország 2019. évi stabilitási programját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre
                  2
                és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. Kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Olaszországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (a továbbiakban: az euróövezetre vonatkozó ajánlás).

               (2)Mivel Olaszország pénzneme az euró, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Olaszországnak gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euróövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 1–5. ajánlás tükröz. Konkrétan: a közigazgatás, az igazságszolgáltatás és a verseny területén hozott intézkedések segítenek majd kezelni az első euróövezeti ajánlást az ellenállóképes termékpiacokkal és az intézmények minőségével kapcsolatban; a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitikának a meghatározott területekre történő összpontosítása, valamint a többletbevételeknek az államadósság csökkentéséhez való felhasználása elő fogja segíteni a beruházások támogatására és a költségvetési tartalékok újbóli felépítésére irányuló második euróövezeti ajánlás kezelését; a foglalkoztathatóság javítására és a termelési tényezők adóterheinek csökkentésére irányuló intézkedések elő fogják segíteni a munkaerőpiac működésével foglalkozó harmadik euróövezeti ajánlás kezelését, míg a bankok mérlegének javítását célzó intézkedések a nemteljesítő hitelek csökkentésére vonatkozó negyedik euróövezeti ajánlás kezelését teszik lehetővé.

               (3)Az Olaszországra vonatkozó 2019. évi országjelentést
                  3
                2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Olaszországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Olaszország által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, amelynek eredményeit szintén 2019. február 27-én tették közzé
                  4
               . Az elemzés alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Olaszországban túlzott mértékű makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. A magas államadósság és az elhúzódó gyenge termelékenységi dinamika határon átnyúló dimenziójú kockázatok kialakulásához vezethet. Különösen nagy szükség van olyan intézkedések meghozatalára, amelyek csökkentik az olasz gazdaságra és a gazdasági és monetáris unióra gyakorolt negatív hatások kockázatát, tekintettel az olasz gazdaság méretére és határokon átnyúló jelentőségére.

               (4)Olaszország 2019. április 19-én benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját és 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor. Olaszország 2019. évi nemzeti reformprogramja csak részben foglalkozik a 2018. évi országspecifikus ajánlásokban felvetett strukturális kérdésekkel, és sok esetben nem tartalmazza a reformprogramban foglalt néhány új kötelezettségvállalás részleteit, valamint végrehajtásuk ütemtervét. A reformstratégia ugyanakkor épít a különböző területeken már folyamatban lévő jelentős reformokra, és a korábbi nemzeti reformprogramokhoz képest nagyobb mértékű folytonosságot mutat.

               (5)A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  5
                23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést
                  6
               .

               (6)Olaszország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az adósságszabály hatálya alá tartozik. A kormány a 2019. évi stabilitási programjában azt tervezi, hogy a GDP-arányos államháztartási hiány a 2018. évi 2,1 %-ról 2019-ben 2,4 %-ra emelkedik, majd ezt követően 2020-ban a GDP 2,1 %-ára, 2022-re pedig fokozatosan a GDP 1,5 %-ára csökken. Ezek az előrejelzések azt feltételezik, hogy a 2020 utáni költségvetési célok elérése érdekében „biztonsági záradékként” (2020-ban a GDP 1,3 %-ának, 2021-ben pedig a GDP 1,5 %-ának megfelelő többletbevételt eredményező) héaemelés valósul meg. Az újraszámított strukturális egyenleg
                  7
                alapján a programidőszakban a tervek szerint Olaszország nem éri el középtávú költségvetési célját, amely 2019-ben a strukturális egyensúly, míg 2020-tól a GDP 0,5 %-át kitevő strukturális többlet lesz. A GDP-arányos államadósság – miután 2018-ban nőtt (a 2017. évi 131,4 %-ról 132,2 %-ra) – a 2019. évi stabilitási program előrejelzései szerint 2019-ben 0,4 százalékponttal 132,6 %-ra emelkedik, majd 2022-ig 128,9 %-ra csökken. Ezek az előrejelzések 2019-ben a GDP 1 %-ának, 2020-ban pedig a GDP 0,3 %-ának megfelelő privatizációs bevételekkel számolnak. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Az utóbbi években azonban a „biztonsági záradék” formájában törvénybe iktatott héaemeléseket rendszeresen hatályon kívül helyezték anélkül, hogy megfelelő alternatív finanszírozási intézkedéseket vezettek volna be, a privatizációs célokat pedig alulteljesítették. Változatlan politikát feltételezve, a Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése szerint 2020-ban a nominális GDP-növekedés- alacsonyabb, a költségvetési hiány pedig magasabb lesz, mint a 2019. évi stabilitási programban becsült érték. A Bizottság előrejelzése 2020 vonatkozásában nem számol a „biztonsági záradékként” törvénybe iktatott héaemeléssel.

               (7)A Bizottság 2019. június 5-én az EUMSZ 126. cikkének (3) bekezdése alapján jelentést adott ki, mivel Olaszország 2018-ban nem felelt meg az adósságszabálynak. A jelentés az összes érdemleges tényező értékelését követően arra a következtetésre jutott, hogy a Szerződésben és az 1467/1997/EK rendeletben meghatározott adósságkritérium nem teljesült, ami adósságalapú túlzotthiány-eljárás megindítását indokolja.

               (8)A 2019. évi felülvizsgált költségvetésiterv-javaslatban foglalt kérést követően a 2019. évi stabilitási program megerősíti, hogy a genovai Morandi híd összeomlásának, valamint a 2018-ban tapasztalt rendkívül kedvezőtlen időjárási viszonyoknak a költségvetési hatása jelentős volt, és megfelelő bizonyítékot szolgáltat e további költségvetési költségek köréről és jellegéről. Ezek tekintetében a 2019. évi stabilitási program megemlíti, hogy a 2019. évi költségvetés a GDP körülbelül 0,2 %-át kitevő rendkívüli kiadásokat tartalmaz a közúthálózatra vonatkozó rendkívüli karbantartási programmal és a hidrogeológiai kockázatok csökkentését célzó megelőzési tervvel kapcsolatban. Tekintettel a genovai Morandi híd összeomlásával és a 2018-as kedvezőtlen időjárási körülményekkel való közvetlen kapcsolatukra, a közúthálózat rendkívüli karbantartását és a hidrogeológiai kockázatok csökkentését célzó kiadásokra alkalmazható a „rendkívüli esemény záradék”, így azok speciális módon kezelhetők. A Bizottság szerint az ezen intézkedésekkel összefüggésben figyelembe vehető többletkiadások mértéke 2019-ben a GDP 0,18 %-ának felel meg. Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében és 6. cikkének (3) bekezdésében foglalt rendelkezések lehetőséget adnak e többletkiadások figyelembevételére, mivel a Morandi híd összeomlása és a rendkívül kedvezőtlen időjárási körülmények rendkívüli események, ezek jelentős hatással vannak az olasz államháztartásra, és a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való átmeneti eltérés engedélyezése nem veszélyeztetné a fenntarthatóságot. A figyelembe vehető összegekre is kiterjedő végső értékelésre az olasz hatóságok által megadott, 2019-re vonatkozó tényadatok alapján, 2020 tavaszán kerül majd sor.

               (9)A Tanács 2018. július 13-i ajánlása szerint Olaszországnak biztosítania kell, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások
                  8
                nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg a 0,1 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2019-ben jelentős mértékű lesz az eltérés a középtávú költségvetési célhoz vezető, ajánlott kiigazítási pályától. Ez a következtetés még abban az esetben sem változna, ha a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágából adódó 2019. évi követelmények nem vennék figyelembe a genovai Morandi híd összeomlása nyomán elfogadott rendkívüli közúthálózat-karbantartási program és a rendkívül kedvezőtlen időjárási körülmények nyomán elfogadott, a hidrogeológiai kockázatok csökkentését célzó megelőzési terv költségvetési hatását.

               (10)Tekintettel Olaszország 60 % feletti GDP-arányos államadósság-rátájára és a –0,1 %-os várható kibocsátási résre, a nettó elsődleges államháztartási kiadásokat 2020-ban nominálisan 0,1 %-kal csökkenteni kell, összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktumban meghatározott követelménymátrix által előírt, a GDP 0,6 %-ának megfelelő strukturális kiigazítással. Változatlan szakpolitikát feltételezve a Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2020-ban Olaszország jelentősen eltér ettől a követelménytől. Az előrejelzés szerint Olaszország várhatóan 2019-ben és 2020-ban sem fog megfelelni az adósságszabálynak. Sőt, Olaszország 132 % körüli GDP-arányos államadósság-rátájából az következik, hogy jelentős forrásokat kell előirányozni az adósságszolgálati kiadások fedezésére a növekedést jobban segítő területek – így az oktatás, az innováció vagy az infrastruktúra – rovására. A Tanács összességében úgy véli, hogy 2019-től meg kell tenni a szükséges intézkedéseket a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés biztosítása érdekében. Fontos lenne az esetleges többletbevételeknek az adósságráta további csökkentése érdekében történő felhasználása.

               (11)Olaszország adórendszere továbbra is nagy terhet ró a termelési tényezőkre, a gazdasági növekedés kárára. A munkát és a tőkét terhelő magas adóteher visszafogja a foglalkoztatást és a beruházásokat. Míg a 2019. évi költségvetés némileg csökkentette az önfoglalkoztatókat terhelő adókat, ugyanakkor átmenetileg növelte a vállalkozások adóterheit. A növekedést kevésbé hátráltató adónemeket, például a vagyonadókat és a fogyasztási adókat nem használják ki kellőképpen, ami teret ad az adóterheknek a munkáról és a tőkéről költségvetési szempontból semleges módon történő elmozdítására. Az első lakóingatlanra kivetett rendszeres ingatlanadót 2015-ben hatályon kívül helyezték, többek között a gazdagabb háztartások esetében is. Emellett nagyrészt elavultak az ingatlanadó kiszámításának alapjául szolgáló kataszteri telek- és ingatlanértékek, amelyek jelenlegi piaci értékekhez való hozzáigazítása még várat magára. Az adókiadások száma és mértéke magas – különösen a csökkentett héakulcsok esetében –, és azok további egyszerűsítését rendszeresen elhalasztották az utóbbi években. Arra is lehetőség van, hogy az adószabályok bonyolultságának csökkentésével és az adózási fegyelem általános növelésével csökkentsék a szabályokat betartó vállalkozásokra és háztartásokra nehezedő terheket. A héabevétel-kiesés (a tervezett héa-bevételek és a ténylegesen beszedett összegek különbsége) például a legmagasabbak között van az EU-ban. Ennek egyik oka az adókijátszás magas szintje, amely különösen a számlázás elmulasztásához kapcsolódik. A végső fogyasztókkal kötött valamennyi kereskedelmi ügylet során keletkezett nyugták kötelező elektronikus továbbítása pozitív lépés a kiesés orvoslása felé. Ugyanakkor az elmúlt években növelték a készpénzfizetésekre vonatkozó küszöbértékeket, ami az elektronikus fizetés ellen hathat. Az elektronikus fizetések ösztönzése előmozdíthatja a számlázást, és ezáltal javíthatja az adózási fegyelmet.

               (12)Olaszország az időskori nyugdíjakkal kapcsolatos kiadásai, amelyek 2017-ben a GDP 15 %-át tették ki, a legmagasabbak közé tartoznak az Unióban, és az időskori függőségi ráta romlása miatt középtávon várhatóan növekedni fognak. A 2019. évi költségvetés és az új korengedményes nyugdíjrendszert végrehajtó, 2019. januári törvényerejű rendelet visszalépést jelent a korábbi nyugdíjreformok egyes elemei tekintetében, és középtávon rontja az államháztartás fenntarthatóságát. Ezek az új rendelkezések középtávon tovább növelik a nyugdíjkiadásokat. 2019 és 2021 között az új korengedményes nyugdíjrendszer (az ún. „Quota 100”) lehetővé teszi az emberek számára, hogy 62 éves korukban nyugdíjba vonuljanak, ha legalább 38 évig járulékot fizettek. Emellett kiterjesztették a korai nyugdíjba vonulásra vonatkozó meglévő rendelkezések hatályát, többek között azáltal, hogy 2026-ig felfüggesztették az előírt minimális járulék várható élettartamhoz viszonyított indexálását, amelyet a korábbi nyugdíjreformok vezettek be. E rendelkezések tekintetében a 2019. évi költségvetés 2019-re a GDP 0,2 %-át, 2020-ra és 2021-re pedig a GDP 0,5 %-át kitevő forrásokat különített el, a következő években azonban további költségek várhatók. Az öregségi nyugdíjakra fordított magas állami kiadások más szociális és növekedést ösztönző kiadási tételeket szorítanak ki, például az oktatás és a beruházás területén, és korlátozzák a mozgásteret az általánosan magas adóteher és a magas államadósság csökkentésére. A korai nyugdíjba vonulás lehetőségének kiterjesztése emellett negatív hatással lehet a munkaerő-kínálatra, miközben Olaszország már amúgy is elmarad az uniós átlagtól az idősebb (55–64 éves) munkavállalók foglalkoztatása tekintetében; ez visszafogja a potenciális növekedést és rontja az államadósság fenntarthatóságát. A nyugdíjkiadások növekedésének korlátozása érdekében teljes mértékben végre kell hajtani a korábban elfogadott, a népesség elöregedéséből eredő rejtett kötelezettségek mérséklését célzó nyugdíjreformokat. Megtakarításokat lehetne elérni továbbá a járulékfizetés által nem alátámasztott magas nyugdíjjogosultságok módosításával, a méltányosság és az arányosság elvének tiszteletben tartása mellett.

               (13)A gazdasági visszaesés ellenére a foglalkoztatás 2018-ban tovább nőtt, bár kissé lassabb ütemben, mint az előző évben. A foglalkoztatottak száma az év végén elérte a 23,2 millió főt, ami meghaladja a válság előtti szintet. A foglalkoztatási ráta (a 20–64 évesek körében) tavaly 63 %-ra emelkedett, de még mindig messze elmarad az uniós átlagtól (73,2 %). Ezen túlmenően jelentősek a regionális szakadékok, és a munkaerőpiac továbbra is szegmentált: a határozott idejű munkaszerződések aránya 2018-ban tovább nőtt. A munkanélküliségi ráta 10,6 %-ra csökkent. A tartós és az ifjúsági munkanélküliség továbbra is magas, ami akadályozza potenciális növekedést és a társadalmi kohéziót. Magas az inaktív nők, az alacsony képzettségűek és a fiatalok aránya. Ráadásul a nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő 15–24 éves fiatalok aránya 2018-ban 19,2 % volt, ami a legmagasabb az EU-ban. A nem önként vállalt részmunka is széles körben elterjedt, ami arra utal, hogy továbbra is pang a munkaerőpiac.

               (14)A jövedelmi egyenlőtlenségek és a szegénység kockázata magas, jelentős regionális és területi különbségekkel. 2017-ben a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya 28,9 % volt, ami meghaladja a válság előtti szintet, és jóval magasabb a 2017-es uniós átlagnál (22,4 %). A gyermekek, különösen a migráns háttérrel rendelkezők kiemelten érintettek. Magas és növekvő a dolgozói szegénység, elsősorban a határozott idejű munkaszerződéssel rendelkezők és a migráns hátterű személyek körében. Az önfoglalkoztatók, akik (a 13,7 %-os uniós átlaggal szemben) a munkaerő 20,8 %-át képviselik, általában kevésbé védettek a szociális kockázatokkal szemben, mint a munkavállalók. A megfizethető és megfelelő lakhatáshoz való hozzáférés szintén kihívást jelent, és a szociális szolgáltatások nyújtása továbbra is alulfejlett és széttagolt. A szociális transzferek hatása a szegénység és az egyenlőtlenségek csökkentésére az egyik leggyengébb az EU-ban. A 2018-ban bevezetett szegénységellenes program helyébe egy jelentős új program lépett (állampolgári alapjövedelem), amely bizonyos feltételek teljesülése esetén aktív befogadásra irányuló megközelítést alkalmaz. A reform végrehajtása azonban nehéznek bizonyulhat, ami jelentős terhet ró a közigazgatásra, nevezetesen a foglalkoztatási és szociális szolgálatokra. Tényleges hatása attól függ majd, hogy mennyire lesznek hatékonyak a foglalkoztatást és a képzést elősegítő szakpolitikák, a személyre szabott szociális szolgáltatások és az ellenőrzések. Különösen a leginkább rászorulók elérésére irányuló tényleges képesség fogja befolyásolni a szegénység és a társadalmi kirekesztés csökkentésére gyakorolt hatást. Az egészségügyi rendszer összességében jó eredményt ért el, annak ellenére, hogy az egészségügyi kiadások alacsonyabban az uniós átlagnál. Mindazonáltal az egészségügyi ellátás mind a hozzáférés, mind a méltányosság vagy a hatékonyság tekintetében régiónként jelentősen eltérő, és javítható lenne a megfelelőbb igazgatás, valamint a standard szolgáltatások teljesítésének nyomon követése révén. A fogyatékossággal élő személyek és más hátrányos helyzetű csoportok támogatásának kulcsfontosságú eleme az otthoni és a közösségi alapú ellátás és a tartós ápolás-gondozás lehetőségeinek bővítése.

               (15)Olaszországban széles körben elterjedt a be nem jelentett munkavégzés, különösen a déli régiókban. Az olasz nemzeti statisztikai hivatal becslései szerint az informális gazdaság kibocsátása 2016-ban mintegy 210 milliárd EUR volt (a GDP 12,4 %-a). Ennek mintegy 37,2 %-a a be nem jelentett munkavégzésnek tulajdonítható. Ez különösen a kiszolgáltatott csoportokat, például a migránsokat, a nőket és a kiskorúakat érinti. A 2017 óta működő új munkaügyi felügyelőség külön figyelmet szentel a mezőgazdaságban a caporalato jelenségének, melynek esetében magas jogsértés és a munkaerő-kizsákmányolás kockázata, különösen az illegális migránsok tekintetében. A be nem jelentett munkavégzés és a munkaerő-kizsákmányolás kezeléséhez és megelőzéséhez, valamint a tisztességes és biztonságos munkakörülmények biztosításához a közelmúltban elfogadott intézkedések szoros nyomon követésére, valamint további lépésekre van szükség. Végezetül fontos annak biztosítása, hogy az állampolgári alapjövedelem program gyakorlati megvalósítása a lehető legnagyobb mértékben ösztönözzön a legális munkavégzésre és a be nem jelentett munkavégzés jogszerű foglalkoztatássá történő átalakítására, mind a szoros nyomon követés, mind a pozitív ösztönzők révén.

               (16)Az új alapjövedelmi program végrehajtásához alapvető fontosságú az állami foglalkoztatási szolgálatok fejlesztése forrásaik bővítésével és szolgáltatásaik minőségének javításával. Az alacsony jövedelmű munkavállalókat és a munkanélkülieket célzó új állampolgári alapjövedelmi program kontextusában a hatékony aktív munkaerőpiaci politikák fontos eszközt jelentenek a munkaerőpiaci súrlódások csökkentéséhez, és a munkavállalási kedv fokozásához. E tekintetben elengedhetetlen, hogy a foglalkoztatási szolgálatok megfelelő és képzett személyzettel rendelkezzenek. A képzés és továbbképzés erősítését célzó hatékony álláskeresési támogatás elengedhetetlen a munkavállalói mobilitás javításához, valamint ahhoz, hogy a munkavállalók elsajátíthassák a jövőbeli munkaerőpiaci kihívásoknak, valamint az egyre összetettebb és egyre kompetitívebb munkakörnyezetnek megfelelő készségeket. Az olasz hatóságok a közelmúltban több intézkedést hoztak az aktív munkaerőpiaci politikák hatékonyságának növelése érdekében. Ilyen például a monitoringmutatók és minimumszabályok meghatározása, a tartósan munkanélküliekre vonatkozó stratégia elfogadása és egy minőségi profilalkotási eszköz kidolgozása. Mindazonáltal az állami foglalkoztatási szolgálatok általános hatékonysága és azon képességük, hogy munkahelyet találjanak az emberek számára, továbbra is gyenge, teljesítményük régiónként jelentősen eltérő, és korlátozott a társadalmi és oktatási politikákkal való integráció. Gyenge a munkáltatókkal folytatott együttműködés is.

               (17)A nemek közötti foglalkoztatási különbség továbbra is az egyik legmagasabb az EU-ban, és a nők foglalkoztatási rátája – bár kismértékben emelkedik – lényegesen alacsonyabb az uniós átlagnál (2018-ban 53,1 %, szemben az uniós 67,4 %-kal). Továbbra sem elegendő mértékűek a gondozási szolgáltatásokat és a nők munkaerőpiaci részvételének növelését célzó beruházások, továbbá fokozni kell az esélyegyenlőség előmozdítására irányuló intézkedéseket illetve a munka és a magánélet megfelelő egyensúlyára irányuló politikákat is. Továbbra is hiányzik a nők munkaerőpiaci részvételét elősegítő átfogó stratégia. Míg a kötelező apasági szabadságot kismértékben, 4 napról 5 napra meghosszabbították, a szülői szabadság rendszere továbbra sem megfelelő. Ez az alulfejlett gyermekgondozási és a tartós ápolási-gondozási szolgáltatásokkal együtt jellemzően megakadályozza a gyermeket vagy más, ápolásra szoruló családtagot gondozó nők munkába állását. 2017-ben a háromévesnél fiatalabb gyermekeknek csupán 28,6 %-a járt bölcsődébe, ami messze elmarad az uniós átlagtól. A gyermekgondozás, az egészségügy és a tartós ápolás-gondozás területén eszközölt beruházásoknak figyelembe kell venniük a szolgáltatások rendelkezésre állásának földrajzi különbségeit. Ezenkívül a második keresők magas adóéke csökkenti a nők munkába állásának pénzügyi ösztönzőit. A nők magasabb munkaerőpiaci részvétele és általában a nagyobb munkaerőpiac-részvételi arány elősegítheti a gazdasági növekedést azáltal, hogy növeli a munkaerő-kínálatot, enyhíti a szegénységet és a népesség elöregedéséből eredő társadalmi és pénzügyi kockázatokat.

               (18)A kollektív tárgyalási keret eredetileg tervezett reformja arra irányult, hogy a béreket és fizetéseket jobban összhangba hozzák a regionális és vállalati szintű gazdasági feltételekkel. 2018 márciusában a Confindustria keretmegállapodást írt alá a három legnagyobb olasz szakszervezettel (CGIL, Cisl és Uil) a vállalati béralku kiterjesztése érdekében. A megállapodás emellett növeli a jogbiztonságot azáltal, hogy egyértelműbb szabályokat vezet be a szociális partnerek tárgyalásokon való képviselete tekintetében, és továbbfejlesztett algoritmust hoz létre a minimálbérek megállapításához. A képviseletre, az egészségre és a munkahelyi biztonságra vonatkozó első végrehajtási megállapodást a munkáltatói szövetség és a három fő szakszervezet 2018 végén írta alá.

               (19)Az oktatásba és a készségekbe történő beruházás elengedhetetlen az intelligens, inkluzív és fenntartható növekedés előmozdításához. Olaszországban a termelékenység lassú növekedését az oktatási és képzési rendszer hiányosságai, valamint a magas szintű készségek iránti gyenge kereslet is befolyásolja. Az oktatási és képzési rendszer minőségének javítása jelentős kihívás. A lemorzsolódási arány (korai iskolaelhagyás) jóval az uniós átlag felett van (2018-ban 14,5 %, szemben az uniós 10,6 %-kal), és az oktatási eredmények tekintetében jelentős regionális és területi különbségek mutatkoznak. Míg az alap- és középfokú oktatásra szánt források aránya nagyjából összhangban van az uniós átlaggal, a tanári hivatás vonzóbbá tételét, a hatékony munkaerő-felvételt és a tanárok jobb motiválását célzó további erőfeszítések hozzájárulhatnak a tanulási eredmények javításához. A tanárok munkaerő-felvételi rendszere túlságosan tudás- semmint készségalapú, míg a képzési komponens korlátozott. Emellett az olasz tanárok fizetése továbbra is alacsony a nemzetközi normákhoz képest, és a felsőfokú végzettséggel rendelkező munkavállalókhoz képest. A fizetések lassabban növekednek, mint a nemzetközi társaik körében, és a karrierlehetőségek korlátozottabbak, azokat egyetlen karrierútvonal jellemzi. Ezen túlmenően az előléptetések kizárólag a szenioritáson, nem pedig az elért eredményeken alapulnak. Így a tanári szakma rendkívül alacsony vonzerőt jelent a magasan képzett személyek számára, ami demotiválja a pedagógusokat, és ez negatív hatással van a diákok tanulmányi eredményeire. Az elmúlt években a tanulószerződéses gyakorlati képzési rendszer lendületet kapott, de az elfogadott intézkedések csökkentették kiterjedtségét. Az olasz diákok és felnőttek az EU-ban a legrosszabbul teljesítők közé tartoznak a kulcskompetenciák és az alapkészségek területén. A felnőttek tanulásban való részvétele igen korlátozott és csökkenő tendenciát mutat, egy olyan környezetben, ahol a magas és az alacsony képzettségűek közötti foglalkoztatási szakadék a legmagasabbak között van az EU-ban. A továbbképzésre különösen a digitális készségek terén van szükség. Korlátozott előrelépés történt a digitális készségek és infrastruktúra terén. A humántőkébe való beruházás az egyik előfeltétele az állami és magánberuházások fellendítésének, ugyanakkor a digitális készségek és a felnőttkori tanulás fellendítésére irányuló jelenlegi intézkedésekre nem jellemző az átfogó megközelítés. Az alapszintű és a haladó digitális készségek az uniós átlag alatt vannak: a 16 és 74 év közöttieknek csupán 44 %-a rendelkezik alapszintű digitális készségekkel (az uniós átlag 57 %).

               (20)A készségekbe történő beruházások alacsony szintje lelassítja Olaszország tudásalapú gazdaságra való átállását, visszafogja a termelékenység növekedését, és korlátozza a nem áralapú versenyképességet és a GDP növekedését. Részben az oktatási rendszer hiányosságaival magyarázható az is, hogy az olasz mikro- és kisvállalkozások termelékenysége elmarad más országok hasonló vállalkozásainak termelékenységétől. A felsőfokú oktatás alulfinanszírozott és tanárhiánnyal küzd, miközben a szakmai irányultságú felsőoktatás mérete a magas foglalkoztatási arány ellenére korlátozott. Az egyetemi végzettséggel rendelkezők aránya továbbra is alacsony (2018-ban a 30–34 éves korú lakosság 27,9 %-a), amihez a felsőfokú végzettséggel rendelkezők viszonylag alacsony száma társul, különösen a tudományos és műszaki területeken. A készségekbe történő célzott beruházások mind az állami, mind a magánberuházások ösztönzésének előfeltételét képezik, különösen az immateriális javak terén. Meg kell erősíteni a tudásintenzív ágazatokra vonatkozó tanulmányi programokat, és a speciális készségek, például a digitális és a pénzügyi készségek fejlesztését.

               (21)A termelékenység növelésére irányuló stratégiák – például a termék-, folyamat- és szervezeti innováció – kisebb vállalkozások általi alkalmazása továbbra is korlátozott, különösen Dél-Olaszországban. A 2000-es évek eleje óta az immateriális javakba való beruházások jelentősen elmaradtak az uniós átlagtól. Az üzleti K+F ráfordítások az euróövezet átlagos szintjének alig több mint a felét érik el. Ezek állami támogatása továbbra is alacsony, bár az adókedvezmények megnövekedett szerepének köszönhetően javul. A K+F-re fordított állami kiadások szintén az euróövezeti átlag alatt vannak. Az alacsony szintű innováció lassíthatja a környezetbarát gazdaságra való átállást is. Olaszország innovációs teljesítményének javításához további immateriális beruházásokra van szükség, valamint nagyobb hangsúlyt kell helyezni a technológiatranszferre, figyelembe véve a regionális hiányosságokat és a vállalkozások méretét. Az üzleti K+F kiadások állami támogatása javítható lenne a közvetlen és közvetett intézkedések kiegyensúlyozott kombinációja és a meglévő ideiglenes adózási ösztönzők részletes értékelése, illetve ennek eredményeként a leghatékonyabb ösztönzők állandósítása révén. A tudás (például a technológiai klaszterek) és a vállalkozások közötti együttműködés támogatására irányuló intézkedések különösen elősegíthetik a kisebb vállalkozások számára e nehézségek kezelését és alacsony termelékenységük növelését.

               (22)Az olaszországi infrastruktúra minőségének és fenntarthatóságának javításához beruházásokra van szükség. A közlekedési ágazatban Olaszország nem teljesítette infrastrukturális beruházási stratégiáját (Connettere l’Italia). Nagyon korlátozott előrelépés történt a vasúti, a közúti és a fenntartható városi mobilitással kapcsolatos tervezett beruházások terén. Ez az adminisztratív késedelmeknek, a kiadások rossz hatékonyságának, a közbeszerzésről és a koncessziókról szóló törvénykönyv hiányos végrehajtásának és a jogvitáknak köszönhető. Az uniós közlekedési eredménytábla azt mutatja, hogy az olaszországi infrastruktúra minősége elmarad az uniós átlagtól. Az infrastruktúra műszaki állapota egyértelműen aggodalomra ad okot, amint azt a genovai Morandi híd összeomlása is mutatja. A kormány prioritásként kezeli a karbantartást és a biztonságot: tervet dolgozott ki valamennyi infrastruktúra műszaki állapotának nyomonkövetésére, és létrehozta a vasúti és közúti infrastruktúra biztonságáért felelős új ügynökséget. E tekintetben az EU Olaszország számára a Morandi hídhoz hasonló közúti infrastruktúra karbantartására irányuló beruházási tervre vonatkozóan 2019 tekintetében 1 milliárd EUR összegű eltérést engedélyezett az uniós költségvetési szabályok alól. A fenntartható közlekedésbe és infrastruktúrába történő beruházás egyszersmind a környezeti kihívások kezelésének egyik módja. Az ambiciózus 2030-as uniós energia- és éghajlat-politikai célok eléréséhez tartós zöld beruházásokra van szükség. Az integrált nemzeti energia- és éghajlat-politikai terv a dekarbonizáció és az energia területén szükséges beruházási igények meghatározása tekintetében kulcsfontosságú iránymutatás. Az energetikai infrastruktúra fejlesztése terén olyan beruházásokra van szükség, amelyek egy ellenállóbb, tisztább, biztonságosabb és rugalmasabb energetikai rendszerhez járulnak hozzá, miközben javítják a piaci integrációt és csökkentik az árkülönbségeket. Az olasz villamosenergia-hálózat még nem rendelkezik megfelelő eszközökkel ahhoz, hogy megbirkózzon a megnövekedett határokon átnyúló szállításokkal, és kezelni tudja az ingadozó teljesítményű megújuló energiaforrások 2030-ra előre jelzett nagyságrendjét. A többek között az infrastruktúrát érintő sürgősségi kiadások csökkentéséhez a hidrogeológiai és szeizmikus kockázatok megelőzésére irányuló beruházásokra van szükség. 2019-re az EU Olaszország számára a jelentős hidrogeológiai kockázatokkal szembeni megelőzést biztosító kiadások kapcsán 2,1 milliárd EUR összegű eltérést engedélyezett az uniós költségvetési szabályok alól. Végezetül meg kell említeni, hogy Dél-Olaszországban nem valósul meg elegendő mértékű hatékony beruházás a hulladékgazdálkodásban és a vízügyi infrastruktúrában, miközben a szűkösség és az aszály jelentette kockázatok továbbra is fennállnak. Az ágazat széttagoltsága és a kisebb gazdasági szereplők gyenge hitelprofilja továbbra is akadályozza a beruházásokat. A beruházások, többek között az éghajlatváltozás elleni fellépés, a környezeti fenntarthatóság, a kockázatmegelőzés és a vidéki összeköttetések terén a regionális egyenlőtlenségek kezeléséhez is hozzájárulnának. A vidéki területeken a széles sávú hálózat is kevésbé fejlett. A szupergyors (legalább 100 Mbps) széles sávú lefedettség tekintetében Olaszország még mindig lemaradásban van (csak 24 % a 60 %-os uniós átlaghoz képest), és a még mindig nagyon mérsékelt növekedési ütemével csaknem sereghajtónak számít (27. a tagállamok között). Mind a szupergyors széles sávú lefedettség, mind pedig az igénybevételi arány jóval az uniós átlag alatt van.

               (23)Az állami szektor – különösen helyi szinten – gyenge finanszírozási képessége számos ágazatban akadályozza a beruházásokat a bonyolult eljárások, a hatásköri átfedések és a közigazgatás gyenge irányítása miatt. A megfelelő készségek hiánya a közszférában korlátozza a beruházási projektek értékelésének, kiválasztásának és menedzselésének képességét. Ez az uniós források felhasználásának is gátja; e tekintetben Olaszország elmarad az uniós átlagtól. A kormányzás alacsonyabb színvonala Dél-Olaszországban jelentősen korlátozza a kiadási és a politikai döntéshozatali kapacitást. Az igazgatási kapacitás javítása az állami beruházások hatékony végrehajtásának és az uniós források felhasználásának előfeltétele, amely pozitív továbbgyűrűző hatással lehet a magánberuházásokra és a GDP növekedésére is. Az ilyen jellegű fejlesztések fellendíthetik a széles sávú hálózatokra, a közlekedésre, a vízgazdálkodásra és a körforgásos gazdaságra irányuló beruházásokat, különösen Dél-Olaszországban. Ez utóbbi régió jelentős lemaradásban van, különösen az immateriális beruházások terén. A központi és helyi szervek igazgatási kapacitásának javítása kedvező hatást gyakorolna a beruházási projektek tervezésére, értékelésére és monitoringjára, valamint a lehetséges szűk keresztmetszetek azonosítására és kezelésére.

               (24)Az olasz közigazgatás hatékonyságának és a vállalkozások iránti fogékonyságának növelése kedvező hatással lenne az üzleti környezetre, a beruházásokra és a vállalkozások innovációs lehetőségek kiaknázására való képességére. 2015-ben átfogó kerettörvényt fogadtak el a közigazgatás reformjáról. A reform kiterjedt a hatékonyság hiányának legtöbb okára, így foglalkozott az eljárások hosszával és összetettségével, az átláthatóság hiányával, a közigazgatás nem hatékony irányításával, az állami tulajdonú vállalatok rossz hatékonyságú kezelésével és az alacsony szintű digitalizációval. 2017 végére a reform nagy részét végrehajtották, és folyamatban van a gyakorlatba történő átültetés, amit az új „Concretezza” törvény is támogat. A következetlen tervezés, a szűkös pénzügyi források és az elégtelen koordináció azonban késlelteti a digitális közszolgáltatások bevezetését olyan kulcsfontosságú területeken, mint az összetettség csökkentését és az átláthatóság növelését elősegítő online fizetési rendszerek. A közigazgatásban dolgozók magas átlagos életkora és digitális készségeinek átlagosan alacsony szintje tovább lassítja a folyamatot. Mindazonáltal, ha a világos célok együtt járnak a hatékony végrehajtással , az eredmények nyilvánvalóak, amint arra példa a közigazgatások elektronikus piacának és az e-számlázásnak a gyors kialakítása. A 2015. évi közigazgatási reform a helyi közszolgáltatások irányításának új keretét is előirányozta. Mindazonáltal az Alkotmánybíróság 2016 novemberében kimondta, hogy egyes törvényerejű rendeletek elfogadási eljárása alkotmányellenes volt. Ezek közé tartozott a helyi közszolgáltatásokra vonatkozó törvényerejű rendelet is. Ezért új jogalkotási kezdeményezésre van szükség a helyi közszolgáltatások hatékonyságának és minőségének – többek között a versenyeztetés „házon belüli megoldásokkal” vagy a közvetlen támogatásokkal szembeni előtérbe helyezésével történő – előmozdítása érdekében.

               (25)A 2018. évi gazdasági és pénzügyi dokumentum (DEF 2018) a projektek előkészítését és a projektciklus minőségének javítását jelölte meg a hatékony olaszországi beruházási kiadások újraindításának kritikus tényezőiként. Ugyanebben a dokumentumban a hatóságok egy külön támogatási alap létrehozásáról is beszámoltak, melynek célja a projektek előkészítésének és a kulcsfontosságú infrastrukturális projektek felülvizsgálatának elősegítése. Egy további, tervezett támogatási alap a helyi szervek által megvalósított kisebb projektek előkészítését segítené. A két alapra vonatkozó végrehajtási rendeleteket azonban még nem bocsátották ki, és az alapok számára elkülönített összeg alacsonyabb lehet a DEF 2018-ban eredetileg tervezettnél. A 2019. évi költségvetési törvényben a kormány előirányozta a „Centrale per la progettazione” létrehozását. Ez a szerv egyelőre még nem működik, és úgy tűnik, hogy létrehozása hosszabb távú erőfeszítést igényel. Nem világos továbbá, hogy funkcióit illetően e szerv hogyan fog kapcsolódni az önkormányzatokhoz és más helyi szervekhez.

               (26)Az üzleti környezet javítása megkönnyítené a vállalkozói tevékenységet, és a verseny jobb keretfeltételei kedveznének az erőforrások hatékonyabb elosztásának és a termelékenység növelésének. A 2015. évi éves versenyjogi törvényt, melyet 2017. augusztusban fogadtak el, megfelelően végre kell hajtani. Bizonyos ágazatokban – például az üzleti szolgáltatások terén és a kiskereskedelmi ágazatban – emellett továbbra is jelentős akadályok fékezik a versenyt. A szabályozási keret minőségének javítása egyenlő versenyfeltételeket biztosítana mind az innovatív platformok, mind pedig a hagyományos piaci szereplők számára, lehetővé tenné a közösségi gazdaság teljes potenciáljának kiaknázását és a tisztességesebb versenyt minden ágazatban. A szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések és a közjavakhoz való hozzáférésre vonatkozó koncessziók kompetitívebb odaítélési eljárása kedvezően befolyásolná a szolgáltatások minőségét. A közbeszerzési rendszer stabil szabályozásának hiánya veszélyeztetheti a korábbi reformok egyes kulcsfontosságú előnyeit, és beruházások elhalasztásához vezethet. A termékpiacok felügyelete több szervezet között oszlik meg, számos átfedés van, és hiányoznak a hatékony koordinációhoz szükséges rendszerek. Ez csökkenti az ellenőrzések hatékonyságát a szabálytalanul eljáró vállalkozások által támasztott tisztességtelen verseny megelőzése terén.

               (27)Az olaszországi polgári igazságszolgáltatási rendszer alacsony hatékonysága továbbra is aggodalomra ad okot. 2017-ben a polgári és kereskedelmi peres ügyek lezárásához szükséges idő minden fokon továbbra is a leghosszabb volt az EU-ban. Míg az elsőfokú eljárások hossza növekedést mutatott 2016-hoz képest, a korábbi reformok magasabb fokokon már pozitívan befolyásolták az ügyek hosszát. Mindazonáltal még van lehetőség a bírósági eljárással kapcsolatos visszaélések korlátozására és a bíróságok hatékonyabb működésnek biztosítására. A Legfelsőbb Semmítőszéken a beérkező ügyek nagy száma és az adóügyekkel foglalkozó részleg ügykezelésének lassulása negatívan befolyásolja a Semmítőszék hatékonyságát, és aggályokat vet fel az első- és a másodfokon eljáró adóügyi igazságszolgáltatási rendszerrel kapcsolatban. Összességében az egyszerűbb eljárási szabályok megfelelő végrehajtása segíthet a polgári perek érdemi felgyorsításában. E tekintetben a hatóságok bejelentették a polgári eljárás racionalizálását célzó reformot, ám azt még nem nyújtották be a Parlamentnek. Az egyéb kihívások közé tartozik, hogy a másodfokú jogorvoslati kérelmek befogadhatóságával kapcsolatos szűrő alkalmazása továbbra is korlátozott és következetlen, jelentős a létszámhiány az adminisztratív személyzet körében, és a különböző bíróságok ügykezelésének hatékonysága továbbra is eltérő.

               (28)Olaszország a közelmúltban tett némi előrelépést a korrupció elleni küzdelem keretének javítása terén, többek között a visszaélést bejelentő személyek hatékonyabb védelme, a nemzeti korrupcióellenes hatóság végrehajtó szerepének megerősítése, valamint egy új, 2019. januári korrupcióellenes törvény révén. Az utóbbi célja, hogy szigorúbb szankciók, jobb vizsgálati technikák és a korrupciót bejelentőkre vonatkozó engedékenységi program révén fokozza a korrupció felderítését és visszaszorítását. A törvény a bűnösséget megállapító elsőfokú ítéletet követően megállítja az elévülési időszakot, de csak 2020-tól. Ez utóbbi régóta várt pozitív lépés, amely megfelel a nemzetközi normáknak. Olaszországban azonban továbbra is eredménytelen a korrupció elleni küzdelem, főként azért, mert a büntetőeljárások továbbra is rendkívül hosszú ideig tartanak a büntető igazságszolgáltatás régóta esedékes reformjának hiányában, amely reformnak a peres eljárásokkal való visszaélés elkerülése érdekében a fellebbezési rendszerre is ki kell terjednie. Emellett továbbra is hiányosságok vannak egyes konkrét bűncselekmények, például a közpénzek sikkasztásának bűnüldözését szabályozó keretben.

               (29)Az olasz bankok a megújult piaci nyomás ellenére továbbra is jó eredményeket értek el mérlegük javítása terén. Az államadósság magas szintje miatt azonban a piac ingadozásai kedvezőtlenül befolyásolták tőkepozíciójukat, fokozták a finanszírozási költségekre nehezedő nyomást, és megnehezítették a fedezetlen bankközi finanszírozáshoz való hozzáférésüket. A pénzügyi stabilitás további védelme és a gazdaság számára történő hitelnyújtás megerősítése érdekében indokolt tovább csökkenteni – különösen a kisebb és másodlagos bankok esetében – a nemteljesítő hitelek és a várhatóan nemteljesítő hitelek megmaradt állományát. A bankok – különösen a kisebb bankok – szabályozói tőkekövetelményeknek való jobb megfelelése a rendszer külső sokkhatásokkal szembeni ellenálló képességét is fokozná. Fontos továbbá, hogy a hatékonyság növelése és az üzleti modellek optimalizálása révén kezeljék a bankok strukturálisan alacsony jövedelmezőségét. A fizetésképtelenségi rendszer reformjára vonatkozó rendeletek időben történő végrehajtása felgyorsítaná a még mindig lassú kizárási és biztosítékérvényesítési eljárásokat, és tovább erősítené a bankszektor ellenálló képességét. Az állam által a korábbi adminisztratív felszámolási eljárások által érintett bankok részvényeseinek és alárendelt kölcsönt felvett lakossági ügyfeleinek nyújtott kompenzáció kizárólag a korábbi szabálytalan értékesítések szociális hatásainak kezelésére irányulhat. Tovább kell javítani a bankrendszer irányítását azáltal, hogy a vonatkozó jogi környezet tisztázását követően haladéktalanul befejezik a nagy szövetkezeti bankok 2015-ben megkezdett reformját.

               (30)A vállalati finanszírozás fő forrása továbbra is a banki hitel. A kisebb és innovatív cégek azonban még mindig nehezen jutnak hitelhez, különösen Dél-Olaszországban. A tőkepiac más tagállamokhoz képest fejletlen, részben a keresletet korlátozó tényezők, például a pénzügyi ismeretek alacsony szintje, a vállalkozás feletti ellenőrzés elvesztésétől való félelem és a jelentős adminisztratív terhek miatt is. Az elmúlt néhány évben számos intézkedést vezettek be a finanszírozáshoz jutás javítására, elsősorban a banki hitelcsatornákra összpontosítva, bár piaci alapú intézkedések, például minikötvények, továbbá az alternatív befektetési piac, a kockázati tőke és a közvetlen állami támogatás is segítették a kisebb és innovatív vállalkozások finanszírozáshoz jutását. A tőkefinanszírozási adókedvezmény 2019. évi költségvetés általi eltörlése csökkentheti a vállalkozások sajáttőke-finanszírozását ösztönző tényezőket. A nem banki finanszírozáshoz való hozzáférés hatékony javításához figyelembe kell venni a kisebb és innovatív cégek igényeit, valamint a befektetők beruházási projektek értékelésére vonatkozó kapacitásait. A finanszírozási források diverzifikálása nagyobb védelmet biztosítana a vállalkozások számára a bankrendszert érő sokkokkal szemben, miközben támogatná az innovációt és a növekedést.

               (31)A 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó uniós alapok programozása hozzájárulhat az ajánlásokban azonosított egyes hiányosságok kezeléséhez, különösen az országjelentés
                  9
                D. mellékletében ismertetett területeken. Ez lehetővé tenné Olaszország számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve. E beruházások sikerének egyik fontos tényezője az ezen alapok kezelését biztosító nemzeti igazgatási kapacitás megerősítése.

               (32)A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte az olasz gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Olaszországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak ezek Olaszország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Ez tükrözi azon igényt, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (33)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és véleményét
                  10
                különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (34)A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi nemzeti reformprogramot és a 2019. évi stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–5. ajánlás tükrözi, Ezek az ajánlások az euróövezet gazdaságpolitikájára vonatkozó első négy ajánlás végrehajtásához is hozzájárulnak. Az 1. ajánlásban említett költségvetési politikák hozzájárulnak többek között a magas államadóssághoz kapcsolódó egyensúlytalanságok kezeléséhez,

               AJÁNLJA, hogy Olaszország 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.Biztosítsa 2020-ban a nettó elsődleges államháztartási kiadások 0,1 %-os nominális csökkenését, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A többletbevételeket használja fel az államadósság-ráta csökkentésére. Csökkentse a munkát terhelő adókat, többek között az adókiadások csökkentése és az elavult kataszteri értékek reformja révén. Törekedjen az adókijátszás és különösen a számlaadás elmulasztása formájában megjelenő adókijátszás visszaszorítására, többek között azáltal, hogy például a készpénzkifizetésekre vonatkozó küszöbérték leszállításával megerősíti az elektronikus fizetések kötelező használatát. Teljes mértékben hajtsa végre a korábbi nyugdíjreformokat annak érdekében, hogy csökkenjen az öregségi nyugdíjak aránya a közkiadásokban, és tér nyíljon más szociális és növekedésserkentő kiadások számára.

               2.Fokozza a be nem jelentett munkavégzés felszámolására irányuló erőfeszítéseket. Biztosítsa az aktív munkaerőpiaci politikák és a szociális politikák hatékony integrációját, és azt, hogy ezek különösen a fiatalok és a kiszolgáltatott csoportok számára elérhetőek legyenek. Átfogó stratégia keretében támogassa a nők munkaerőpiaci részvételét, többek között a minőségi gyermekgondozáshoz és a tartós ápolás-gondozáshoz való hozzáférés révén. Javítsa az oktatási eredményeket, többek között megfelelő és célzott beruházásokkal, és ösztönözze a továbbképzést, egyebek mellett a digitális készségek erősítése révén.

               3.Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába a kutatást, az innovációt és az infrastruktúra minőségét, figyelembe véve a regionális különbségeket. Javítsa a közigazgatás hatékonyságát, többek között a köztisztviselők készségeinek fejlesztése révén, a digitalizáció felgyorsításával, valamint a helyi közszolgáltatások hatékonyságának és minőségének javításával. Kezelje a versenyt korlátozó tényezőket, különösen a kiskereskedelem és az üzleti szolgáltatások területén, többek között egy új, éves versenyjogi törvény elfogadásával.

               4.Csökkentse a polgári perek időtartamát minden fokon az eljárási szabályok – egyebek mellett a jogalkotó által jelenleg tárgyalt szabályok – végrehajtásával és egyszerűsítésével. Javítsa a korrupció elleni küzdelem hatékonyságát a büntetőeljárások hosszának csökkentésére irányuló eljárási szabályok reformja révén.

               5.Segítse elő a bankok mérlegének átstrukturálását, különösen a kis- és közepes méretű bankok esetében, a hatékonyság és az eszközminőség javítása, a nemteljesítő hitelek további csökkentése és a finanszírozás diverzifikálása révén. Javítsa a kisebb és innovatív vállalkozások nem banki forrásokból történő finanszírozásának lehetőségeit.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

                     (3)

                        SWD(2019) 1011 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

                     (8)

                        A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

                     (9)

                        SWD(2019) 1011 final.

                     (10)

                        Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.6.5.
            COM(2019) 504 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Dánia 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Dánia 2019. évi konvergenciaprogramját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Dánia 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Dánia 2019. évi konvergenciaprogramját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. Kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Dániát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (2)A Dániára vonatkozó 2019. évi országjelentést
                  2
                2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Dániának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Dánia által elért eredményeket.

               (3)Dánia 2019. március 15-én benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját, 2019. április 10-én pedig 2019. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  3
                23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést
                  4
               .

               (5)Dánia jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. 2019. évi konvergenciaprogramjában a kormány 2019-ben és 2020-ban a GDP 0,1 %-ának megfelelő államháztartási hiányt tervez. Az újraszámított strukturális egyenleg alapján
                  5
                Dánia folytatja a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiányként meghatározott középtávú költségvetési cél túlteljesítését a programidőszak egésze során 2025-ig. A 2019. évi konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság-ráta 2019-ben várhatóan 33,4 %-ra csökken, 2020-ban változatlan marad, 2025-re pedig a GDP 37,8 %-ára emelkedik. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv a programidőszak egésze során megalapozott. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg 2019-ben várhatóan a GDP 0,9 %-ának, 2020-ban pedig a GDP 1,0 %-ának megfelelő többletet mutat majd, vagyis a középtávú költségvetési cél felett marad. A kockázatok a volatilis elemek – különösen a nyugdíjalapok hozamadóinak – bevételkieséséhez kapcsolódnak. Összességében a Tanács véleménye az, hogy Dánia várhatóan 2019-ben és 2020-ban meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (6)Dánia kutatási és innovációs rendszerét a beruházások magas szintje, a szilárd humánerőforrás-alap és a tudományos kiválóság jellemzi. Dánia kutatási és innovációs környezete azonban viszonylag kevés szereplőre koncentrálódik – többnyire nagy cégekre és alapítványokra a gyógyszeripari és biotechnológiai ágazatokban –, ami a kutatási és innovációs rendszert potenciálisan sebezhetővé teszi a külső sokkhatásokkal szemben. Ezért úgy tűnik, van még mit javítani a rendkívül innovatív vállalkozások bővülésébe történő beruházások terén.

               (7)A demográfiai és technológiai változások idején a munkaerő-kínálat biztosítása és a munkaerőhiány kezelése – különösen a szakképzett munkavállalók és az IKT-szakemberek esetében – Dániában kulcsfontosságú a fenntartható és inkluzív növekedés elősegítéséhez. A szakoktatás és -képzés vonzerejét fokozó és ezáltal a részvételi arányt növelő reformok és beruházások várhatóan kedvezően hatnak majd a szakképzett munkavállalók számára. A felnőttoktatással, az egész életen át tartó tanulással és a digitális készségekkel kapcsolatos folyamatos beruházások szintén segíthetnek e kihívás kezelésében. Érdemes lenne továbbá a marginalizált és a hátrányos helyzetű csoportok hatékonyabb munkaerőpiaci integrációjára összpontosítani. Ez különösen az alacsony iskolai végzettséggel rendelkező fiatalokra, illetve a migráns háttérrel rendelkező, a csökkent munkaképességű és fogyatékkal élő személyekre vonatkozik. Emellett a migráns háttérrel rendelkező gyermekek iskolai teljesítménye továbbra is kihívást jelent.

               (8)A kiváló minőségű közutak ellenére egyre több a torlódás, különösen a nagyvárosok környékén. Ezenkívül dekarbonizálni kell a közlekedési ágazatot, ami beruházási lehetőségeket teremt a fenntartható közlekedési infrastruktúra területén, ideértve az alternatív üzemanyagok infrastruktúrájának kiépítését is. Ez hozzájárul a közlekedési ágazat dekarbonizációjához és a közúti torlódások kezeléséhez. A kormány tervet terjesztett elő a nagyobb városok körüli torlódások csökkentésére. A terv elfogadása, amely a 2020 és 2030 közötti időszakra 112 milliárd DKK-t (a GDP majdnem 6 %-a) irányoz elő, függőben van.

               (9)Bár a dán gazdaság termelékenységi szintje továbbra is a legmagasabbak között van az EU-ban, a termelékenység növekedése évtizedek óta lassul. Az exportáló vállalatok nagyobb termelékenységi növekedést mutatnak, mint a külföldi vállalatokkal való versenytől védett vállalatok. Bár Dánia hozott intézkedéseket a hazai szolgáltató ágazatokban működő vállalatok termelékenységének növelése érdekében, ezen ágazatokban a termelékenység növekedése és a verseny továbbra is elmarad a várakozásoktól. Dánia intézkedéseket vezetett be a pénzügyi ágazaton belüli verseny fokozása érdekében, és folytatta a közüzemi stratégia végrehajtását.

               (10)Több éven át tartó nagymértékű növekedés után a lakásárak túlértékeltnek tűnnek, különösen a főbb városi területeken. 2018-ban azonban a lakásárak emelkedése mérséklődött. Emellett a folyamatos csökkenés ellenére a háztartások adósságállományának a nettó jövedelemhez viszonyított aránya továbbra is a legmagasabbak között van az EU-ban. A változó kamatozású és halasztott törlesztésű jelzáloghitelek aránya fokozatosan csökken, de még mindig magas. Úgy tűnik, hogy az új makroprudenciális intézkedések visszaszorították az igen nagymértékű jövedelemarányos eladósodottsággal és hitelfedezeti aránnyal járó új jelzáloghitelek növekedését. A dán hatóságok az elmúlt években aktiválták az anticiklikus tőkepuffert, és intézkedéseket hajtottak végre a bankok ellenálló képességének növelése érdekében, ezenkívül (2021-től hatályos) ingatlanadó-reformot fogadtak el, hogy véget vessenek a prociklikus ingatlanadó-rendszernek. Mindazonáltal a jövedelemszinthez képest rendkívül magas hitelarány, a magas adósságállománynak a magas kamatlábbal szembeni érzékenysége és a túlértékelt lakásárak kombinációja kockázatot jelent a gazdasági és pénzügyi stabilitásra nézve, így a folyamatos nyomon követés indokolt.

               (11)A legnagyobb dániai pénzügyi intézményt érintő nagy pénzmosási botrány miatt a pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás megelőzése prioritássá vált Dánia számára. A dán parlament politikai megállapodásokat kötött a felügyelet megerősítéséről, illetve egy új, pénzmosás elleni intézkedéscsomagról, amely meghatározza a pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás elleni küzdelmet célzó stratégiát. A stratégia nyolc pilléren nyugszik, amelyek között szerepel a felügyeletek, a pénzügyi hírszerző egység és más érdekelt felek közötti együttműködés erősítése. Továbbra is vannak azonban kihívások, és a pénzügyi felügyeletnek további intézkedéseket és iránymutatásokat kell elfogadnia arra vonatkozóan, hogy miként lehet megerősíteni e területek ellenőrzését. Az elfogadásukat követően figyelmet kell fordítani ezen intézkedések hatékony végrehajtására.

               (12)A 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó uniós alapok programozása hozzájárulhat az ajánlásokban azonosított egyes hiányosságok kezeléséhez, különösen az országjelentés
                  6
                D. mellékletében ismertetett területeken. Ez lehetővé tenné Dánia számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

               (13)A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a dán gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi konvergenciaprogramot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Dániának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak ezek Dánia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintettel arra az igényre, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (14)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi konvergenciaprogramot, és azt a véleményt
                  7
                fogalmazta meg, hogy Dánia várhatóan megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek,

               AJÁNLJA, hogy Dánia 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába az oktatást, a készségeket, a kutatást, az innovációt – annak érdekében, hogy az innovációs bázist szélesítve azt több vállalatra is kiterjessze –, valamint a fenntartható közlekedést a közúti torlódások kezelése érdekében.

               2.Biztosítsa a hatékony felügyeletet és a pénzmosás elleni keretrendszer végrehajtását.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        SWD(2019) 1003 final.

                     (3)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

                     (6)

                        SWD(2019) 1003 final.

                     (7)

                        Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.6.5.
            COM(2019) 525 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Szlovákia 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Szlovákia 2019. évi stabilitási programját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Szlovákia 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Szlovákia 2019. évi stabilitási programját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. Kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Szlovákiát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (a továbbiakban: az euróövezetre vonatkozó ajánlás).

               (2)Mivel Szlovákia pénzneme az euró, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Szlovákiának gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euróövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 2–4. ajánlás tükröz. A korrupció leküzdésére és az igazságszolgáltatási rendszer javítására irányuló intézkedések segítenek majd kezelni az intézmények minőségére vonatkozó első euróövezeti ajánlást, míg a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitikának a meghatározott területekre való összpontosítása segíti majd a beruházások támogatására vonatkozó második euróövezeti ajánlás kezelését, végül a készségek fejlesztését célzó intézkedések segítenek kezelni a munkaerőpiac működésére vonatkozó harmadik euróövezeti ajánlást.

               (3)A Szlovákiára vonatkozó 2019. évi országjelentést
                  2
                2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Szlovákiának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Szlovákia által elért eredményeket.

               (4)Szlovákia 2019. április 25-én benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját és 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (5)A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  3
                23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést
                  4
               .

               (6)Szlovákia jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A kormány a 2019. évi stabilitási programjában arra számít, hogy a GDP-arányos államháztartási hiány a 2018. évi 0,7 %-ról 2019-re egyensúlyi költségvetésre javul, és egészen 2022-ig egyensúlyban is marad. Az újraszámított strukturális egyenleg
                  5
                alapján Szlovákia a középtávú költségvetési célját – amelyet a 2019-ben a GDP 0,5 %-át kitevő strukturális hiányról 2020-tól a GDP 1 %-át kitevő strukturális hiányra változtattak – a tervek szerint 2020-ban eléri. A 2019. évi stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság-ráta a 2019-es 47,5 %-ról 2022-re várhatóan 44,4 %-ra csökken. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Ugyanakkor a 2019-től kezdődő időszakra kitűzött hiánycélok elérésének támogatásához szükséges intézkedések nincsenek teljesen kidolgozva. A költségvetés tartalmaz egy nem részletezett, költségvetési tartaléknak nevezett (a GDP 0,7 %-ának megfelelő mértékű) kiadási kategóriát, amely csökkenti a költségvetés végrehajtásának kiszámíthatóságát.

               (7)A Tanács 2018. július 13-i ajánlása szerint Szlovákiának biztosítania kell, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások
                  6
                nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg a 4,1 %-ot, ami a GDP 0,5 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Tekintettel a Bizottság 2018. őszi előrejelzésére, amely szerint 2019-ben közelebb kerülnek a középtávú célhoz, illetve az előírt kiigazítás be nem fagyasztására vonatkozó szabályokkal összhangban, a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája nem haladhatja meg a 4,6 %-ot, ami 0,3 %-os éves strukturális kiigazításnak felel meg 2019-ben. A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2018-ban és 2019-ben együttesen számítva jelentősen eltérnek a javasolt költségvetési kiigazítástól.

               (8)2020-ban Szlovákia várhatóan eléri a középtávú költségvetési célját. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján – változatlan szakpolitikát feltételezve – ez összhangban van a nettó elsődleges államháztartási kiadások legfeljebb 4,6 %-os nominális növekedésével, ami GDP 0,3 %-ának megfelelő strukturális kiigazítást jelent. A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján – változatlan szakpolitikát feltételezve – fennáll a kockázata annak, hogy 2019-et és 2020-at együttvéve jelentősen eltérnek az előírt követelménytől. Az előrejelzés szerint Szlovákia 2019-ben és 2020-ban meg fog felelni az adósságszabálynak. A Tanács összességében úgy véli, hogy 2019-től kezdődően meg kell tenni a szükséges intézkedéseket a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés biztosítása érdekében.

               (9)Szlovákia államháztartása hosszú távon közepes erősségű fenntarthatósági kockázatokkal szembesül. A Bizottság 2018. évi költségvetési fenntarthatósági jelentése szerint a szakpolitikai változatlanságát feltételező forgatókönyvhöz képest a strukturális elsődleges egyenleg GDP 2,5 %-ának megfelelő mértékű kumulált javulása lenne szükséges a GDP-arányos adósságráta hosszú távon történő stabilizálásához. Ennek oka a nyugdíjkiadások és az egészségügyi kiadások előre jelzett növekedése, amely megemeli az idősödő társadalom költségeit (együttesen a GDP 1,8 százalékpontjának megfelelő mértékben). Mivel a születési ráták alacsonyak, ugyanakkor a várható élettartam vélhetően tovább nő Szlovákiában, az időskori függőségi ráta (amely az idős emberek számát viszonyítja a gazdaságilag aktív népességhez, azaz a népességnek a dolgozó vagy képzésben részt vevő részéhez) az előrejelzések szerint 2060-ra majdnem háromszorosára nő. És míg 2016-ban minden tíz foglalkoztatottra csak körülbelül három, 65 év feletti inaktív személy jutott, az előrejelzések szerint 2060-ra ez az arány már hétnél is több lesz minden tíz foglalkoztatottra vetítve (gazdasági időskorú függőségi ráta). A nyugdíjkorhatárnak a várható élettartamhoz való automatikus hozzáigazításának bevezetése fokozatosan javította a nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságát. Ezt a generációk közötti méltányosságot és a hosszú távú fenntarthatóságot biztosító fontos eszköznek tekintették. A nyugdíjrendszerek hosszú távú költségvetési fenntarthatóságával kapcsolatos aggodalmak azt követően nőttek meg, hogy a parlament 2019. március 28-án alkotmánymódosítást fogadott el, amely meghatározta a nyugdíjkorhatárt (64 év a férfiak és a gyermektelen nők esetében, az első három gyermekig gyermekenként fél év kedvezménnyel a nők esetében) és megszüntette a várható élettartamtól függő automatikus kiigazításokat. A szlovák költségvetési tanács szerint a bevezetett nyugdíjkorhatárok a GDP 1,6 %-ának megfelelő mértékű további kiadásnövekedést eredményeznek, ami azt jelenti, hogy ezek a kiadások a 2016. évi 8,6 %-ról 2070-re 11,4 %-ra nőnek az idősödésről szóló 2018. évi jelentésben előre jelzett 9,8 % helyett. Ez jelentősen növelni fogja a fenntarthatósági kockázatokat. Ellensúlyozó intézkedéseket mindeddig nem terjesztettek elő, az időskori jövedelemre és a szegénységre gyakorolt hatást pedig nem számszerűsítették.

               (10)Az adókijátszás elleni küzdelem terén elért némi előrelépés ellenére az adózási fegyelem továbbra is kihívást jelent, és a héaszabályoknak való megfelelés tekintetében az uniós átlag kétszeresét meghaladó hiányosságot tapasztaltak 2016-ban. Jóllehet a harmadik cselekvési tervben előirányzott intézkedések várhatóan pozitív eredményekkel járnak, egyes intézkedések végrehajtása még nem történt meg. Például az elektronikus adóbevallások bevezetése valószínűleg csökkenti az adófizetők adminisztratív terheit, de amennyiben nem sikerül az összes tervezett intézkedést bevezetni, fennáll a veszélye annak, hogy csökken az összesített hatás. Ugyanakkor a szakpolitikai intézkedések strukturált kerete segíthet megelőzni az adószabályok gyakori módosításait, és ösztönözheti a szabályok egyszerűsítését. Végezetül más uniós országokhoz viszonyítva nem használják ki kellőképpen a környezetvédelmi adók és a vagyonadók bevételi potenciálját.

               (11)A munkaerőpiac pozitív fejlődése folytatódik, amit a növekvő foglalkoztatás és a munkanélküliség minden eddiginél alacsonyabb szintje jellemez. Jelentős előrelépés történt a tartósan munkanélküli személyekre vonatkozó cselekvési terv végrehajtása terén, amely segített abban, hogy a tartósan munkanélküli személyek száma két év alatt harmadával csökkent. Mindazonáltal a tartós munkanélküliségi ráta továbbra is az uniós átlag felett van, ami elsősorban az alacsony képzettségű személyeket, a fiatalokat és romákat érinti. A csökkenő munkanélküliségi ráták ellenpontjaként egyre nagyobb gondot okoz a szakemberhiány. A munkaerőpiacon továbbra is markáns regionális különbségek mutatkoznak: a magasabb munkanélküliség Kelet-Szlovákia három régiójában összpontosul, míg a munkaerőhiány az ország nyugati részére koncentrálódik. A munkáltatók és az szakszervezetek aktívabb szerepvállalása érdekében folyamatos kapacitásépítésre van szükség.

               (12)A foglalkoztathatóság javítását célzó szakpolitikai intézkedések köre és hatékonysága korlátozott. A képzési és átképzési programokat megerősítették, de azok még mindig elégtelenek, és nem teljes mértékben a tartósan munkanélküliekre és a hátrányos helyzetű csoportokra irányulnak. Az oktatási rendszer nem járul hozzá kellőképpen a társadalmi-gazdasági fejlődéséhez, és minden szinten alulfinanszírozott. Sürgető kihívást jelent az oktatási eredmények rossz minősége, a romáknak az inkluzív többségi oktatásban való, már a kora gyermekkortól biztosított részvétele, valamint a társadalmilag és gazdaságilag hátrányos helyzetű tanulók oktatásba és képzésbe történő hatékony integrációja (tekintettel a korai iskolaelhagyók növekvő számára). Az oktatási eredmények és az alapkészségek szintje a nemzetközi mérce szerint továbbra is gyenge, és nagyban függ a diákok társadalmi-gazdasági hátterétől. Kihívást jelent annak biztosítása, hogy a szlovák lakosság jobban fel legyen vértezve a változó gazdasági és társadalmi körülmények között szükséges készségekkel. A bérek 2020-ig történő fokozatos emelése ellenére a tanári pálya továbbra sem vonzó, és ezen a területen egyre nagyobb gondot jelent a munkaerőhiány. Emellett problémát jelent a tanárok számára nyújtott kezdő képzés minősége és relevanciája, valamint az, hogy korlátozottak a tanárok szakmai fejlődését szolgáló lehetőségek. Az oktatási egyenlőség és az inkluzív oktatás előmozdítására irányuló jelenlegi intézkedések mindezidáig nem váltották be a hozzájuk fűzött reményeket, és nem sikerült tényleges előrelépést elérni a roma tanulók szegregációjának megszüntetése terén. A kormány elfogadta „Az oktatás és a nevelés nemzeti reformtervét” (2018–27) és az első cselekvési tervet (2018–19) (az előzetes költségvetéssel együtt), továbbá a felsőoktatás minőségbiztosításáról szóló új jogszabályt. Alapvető fontosságú, hogy ezeket az intézkedéseket eredményesen végrehajtsák és nyomon kövessék annak megállapítása érdekében, hogy hozzák-e a várt eredményeket.

               (13)A nők alacsony foglalkoztatási rátája azt a tényt tükrözi, hogy a hosszú szülői szabadságot ritkán veszik igénybe a férfiak, ezt pedig csak tovább súlyosbítja az, hogy korlátozott a megfizethető gyermekgondozási és tartós ápolás-gondozási létesítményekhez való hozzáférés, és ezek eleve nem állnak rendelkezésre kellő számban. Különösen alacsony a gyermekgondozó létesítményekbe járó, háromévesnél fiatalabb gyermekek száma. A kormány új határozatot fogadott el a kisgyermekkori nevelésben és gondozásban való, 5 éves kor felett 2020-tól kötelező részvételről. Ugyanakkor további beruházásokra van szükség, és ösztönözni kell a bölcsödei és óvodai létesítményekbe való járást.

               (14)Bár a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya az uniós átlag alatt van, egyes dél- és kelet-szlovákiai körzetekben az arány jelentősen magasabb. Jelentős szűk keresztmetszet áll fenn a magas színvonalú és inkluzív oktatáshoz való hozzáférés terén, ahol a regionális különbségek a korai iskolaelhagyók különösen magas arányaiban nyilvánulnak meg. Más szűk keresztmetszetek a hátrányos helyzetű csoportok, különösen a romák, valamint a fogyatékossággal élők és a hajléktalan, illetve a lakhatásból kirekesztett személyeknek az egészségügyi ellátáshoz, a tartós ápolás-gondozáshoz, a szociális lakhatáshoz és más létfontosságú szolgáltatásokhoz való hozzáférését érintik. Az integrált megközelítés elengedhetetlen e csoportok társadalmi integrációjának elősegítéséhez.

               (15)Az egészségügyi rendszer költséghatékonyságának javítására irányuló reformok egyre nagyobb lendületet kapnak, de a végrehajtás foka eltérő a különböző ellátási területeken. Az egészségügyi kiadások felülvizsgálatának céljával végrehajtott szakpolitikai intézkedések pozitív eredményeket értek el, főleg a gyógyszerek és az orvostechnikai eszközök vonatkozásában végrehajtott költségmegszorítási intézkedéseknek köszönhetően. Mindazonáltal az erőforrásoknak az ellátási területek közötti, stratégiai szintű átcsoportosításával még mindig van lehetőség a hatékonyság növelésére és magasabb értéket képviselő ellátás nyújtására. Az egészségügyi szolgáltatások nyújtása továbbra is túlzott mértékben a kórházakra van alapozva, amelyek a rendszeres adósságelengedések ellenére változatlanul eladósodnak, és nehezen tudják finanszírozni az ellátás hatékonyságának és minőségének javításához szükséges beruházásokat. Miközben az alapellátás erősítése kulcsfontosságú a kórházi szolgáltatások szükségtelen igénybevételének csökkentéséhez, a háziorvosok alacsony száma és az alapellátásban kínált szolgáltatások korlátozott köre akadályozza az egészségügyi rendszer hatékonyságának javítását. Tekintettel arra, hogy a kormány intézkedéseket kezdeményezett az egészségügyet sújtó munkaerőhiány kezelésére, fontos lesz, hogy ezeket az erőfeszítéseket egy olyan hosszabb távú stratégiába építse, amelynek célja, hogy fokozatosan decentralizálja a szolgáltatásokat az akut ellátástól, és megerősítse az alapellátást és a preventív szolgáltatásokat.

               (16)A széttagolt kutatási rendszer aláássa a közfinanszírozású kutatási és fejlesztési beruházások hatékonyságát a tudományos kutatás minőségének javítása terén, és nem vonz magánfinanszírozást. A kutatási és innovációs politikát hátráltatja, hogy nem hatékony a minisztériumok és más szereplők közötti koordináció, ami jelentős reformok késedelméhez és kudarcához vezet. A Szlovák Tudományos Akadémia nem megfelelően átgondolt átalakítási folyamata aggályokat vetett fel a működésének folytonosságával kapcsolatban, így végül az egész átalakítási folyamat összeomlott. A célzott intézkedések hiánya vagy kudarca, továbbá a kutatóintézetek korlátozott szerepvállalása és a korlátozott kutatási kapacitás mind hozzájárul ahhoz, hogy a magánszektor kutatási és fejlesztési kiadásai alacsonyak. Összességében a vállalati kutatás-fejlesztés az egyik legalacsonyabb az Unióban, és a közepes/csúcstechnológiai gyártásra összpontosít, ezt a területet pedig a multinacionális cégek uralják. Lassan haladnak a tudástranszfer ösztönzésére, az ipari innovációs kapacitások megerősítésére, valamint az üzleti szféra és a tudományos körök közötti együttműködés javítására irányuló intézkedések.

               (17)Szlovákia termelékenységének növelése és a konvergenciafolyamat fenntartása érdekében a digitális és a közlekedési infrastruktúra, továbbá az energiahatékonyság terén számottevő beruházási erőfeszítésekre van szükség. Javítani kell a vezetékes széles sávú alaphálózatot és a 4G lefedettséget, valamint a szupergyors széles sávú rendszer elterjedését. Az energiahatékonyságba – különösen az építőipari ágazatban – és a környezettechnológiába való beruházás a zöld növekedés forrása lehet, és hozzá fog járulni a szűkös környezeti erőforrások megőrzéséhez. Ezenkívül a kevésbé fejlett régiók felzárkóztatása, valamint tudásalapúvá, versenyképesebbé és termelékenyebbé válásuk érdekében több stratégiai beruházásra van szükség az infrastrukturális hiányosságok pótlása és a közlekedési hálózatok fejlesztése érdekében. Szlovákia lemaradásban van a transzeurópai közlekedési hálózat fő közúti és vasúti hálózatának kiépítése terén, például a Rajna-Duna folyosó tekintetében. A közlekedési hálózat gyengeségeit a meglévő állami és városi közlekedési hálózat összekapcsolásának, multimodalitásának és interoperabilitásának javításával, valamint a fenntartható közlekedési módok előmozdításával lehetne kezelni.

               (18)A jelentős adminisztratív és szabályozási terhek negatívan befolyásolhatják a beruházásokat és az innovációt, különösen a kis- és középvállalkozások esetében. A kormányzati erőfeszítések ellenére az adminisztratív terhek nem csökkennek kellő mértékben, és a szlovák üzleti környezet nemzetközi összehasonlításban veszít a vonzerejéből. A szabályozás minősége és a kiszámíthatóság hiánya problémát jelent a vállalkozások számára. Ezeket a kihívásokat a Szlovákia által a minőségi jogalkotásra vonatkozóan kidolgozott stratégia (RIA2020) teljes körű végrehajtásával és a jobb szabályozással foglalkozó központ megerősítésével kell kezelni. A szellemi szabadfoglalkozások változatlanul erősen szabályozottak Szlovákiában. A szabályozás korlátozó jellege az ügyvédek, a szabadalmi ügyvivők, az építőmérnökök, az építészek, a könyvelők, az idegenvezetők és az ingatlanügynökök esetében meghaladja a súlyozott uniós átlagot.

               (19)A közbeszerzésekre vonatkozó jogi keretnek az eljárások egyszerűsítésére és a tranzakciós költségek csökkentésére irányuló átalakításával a kormány jelentősen átalakítja a közbeszerzési gyakorlatot. Üdvözölendő a professzionalizálódásra való összpontosítás, ugyanakkor a módosítások előnyei csak lassan jelentkeznek. A közintézmények iránti bizalmatlanság miatt az ajánlatkérő szerveknek több erőfeszítést kell tenniük annak érdekében, hogy visszaszerezzék a vállalkozások, a média és általában a nyilvánosság bizalmát. Ez akadályozza a nagyon is szükséges új gyakorlatok bevezetését. A jobb ár-érték arány elérése és a közbeszerzés stratégiai alkalmazásának javítása érdekében fokozni kell a minőségi kritériumok használatának előmozdítására irányuló erőfeszítéseket.

               (20)A szlovák közigazgatás továbbra is hiányosságokkal és szűk keresztmetszetekkel szembesül, amelyeket elsősorban a kormányhivatalok közötti nem hatékony együttműködés okoz. A kapacitások és a stratégiai tervezés hiánya, valamint az adminisztratív nehézségek hátráltatják az esb-alapok zökkenőmentes felhasználását. Ennek következtében Szlovákia 120 millió EUR-t veszített el a 2014–2020 közötti időszak keretéből, miközben a végső kedvezményezetteknek kifizetett összegek továbbra is alacsony mértékűek. Ezen túlmenően az esb-alapokból finanszírozott projektek nem megfelelő előkészítése késleltette a beruházásokat, és szoros határidőket eredményezett a közbeszerzési eljárásoknál, ami növeli a szabálytalanságok kockázatát.

               (21)A korrupció továbbra is kihívást jelent, és csak visszafogott eltökéltség mutatkozott a magas szinten elkövetett korrupciós ügyek kivizsgálása iránt. A korrupció elleni küzdelemre irányuló erőfeszítéseket a rendőrség és az ügyészség szintjén tapasztalható szervezeti és eljárási hiányosságok, valamint a visszaélést bejelentő személyek gyenge védelme hátráltatja. Az igazságszolgáltatási rendszer hatékonyságának – a függetlenségére is kiterjedő – javítása továbbra is kihívást jelent. Bár a hatékonyság és a minőség területén történt némi javulás, az igazságszolgáltatás függetlenségével kapcsolatos aggályok továbbra is fennállnak, és az alkotmánybírók kinevezési eljárásának késedelme hatással lehet az igazságszolgáltatási rendszer működésére.

               (22)A 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó uniós alapok programozása hozzájárulhat az ajánlásokban azonosított egyes hiányosságok kezeléséhez, különösen az országjelentés
                  7
                D. mellékletében ismertetett területeken. Ez lehetővé tenné Szlovákia számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban, a regionális különbségeket is figyelembe véve használja fel az említett alapokat. E beruházások sikerének egyik fontos tényezője az ezen alapok kezelését biztosító nemzeti igazgatási kapacitás megerősítése.

               (23)A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a szlovák gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Szlovákiának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak azoknak Szlovákia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (24)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és véleményét
                  8
                különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

               AJÁNLJA, hogy Szlovákia 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.2020-ban teljesítse középtávú költségvetési célját. Biztosítsa az államháztartás, és különösen az egészségügy és a nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságát.

               2.Minden szinten javítsa az oktatás minőségét és inkluzív jellegét, támogassa a készségek fejlesztését. Javítsa a megfizethető és minőségi gyermekgondozáshoz és tartós ápolás-gondozáshoz való hozzáférést. Segítse elő a hátrányos helyzetű csoportok, különösen a romák integrációját.

               3.A beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitikát – a regionális egyenlőtlenségek figyelembevételével – összpontosítsa az egészségügyre, a kutatásra és innovációra, a közlekedésre és különösen annak fenntarthatóságára, a digitális infrastruktúrára, az energiahatékonyságra, a kis- és középvállalkozások versenyképességére, valamint a szociális lakhatásra. Növelje a minőségre és az életciklus-költségre vonatkozó kritériumok alkalmazását a közbeszerzési műveletek során.

               4.Az igazságszolgáltatási rendszernek a bírói kinevezésekre is kiterjedő függetlenségét középpontba helyezve folytassa az igazságszolgáltatási rendszer hatékonyságának javítását Fokozza a korrupció felderítésére és üldözésére irányuló erőfeszítéseket, különösen a nagyszabású korrupciós ügyekben.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        SWD(2019) 1024 final.

                     (3)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

                     (6)

                        A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

                     (7)

                        SWD(2019) 1024 final.

                     (8)

                        Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.