               2021.1.21.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 23/152

      P8_TA(2019)0187
      A harmadik felek által kifejtett EU-ellenes propaganda elleni fellépést szolgáló uniós stratégiai kommunikációról szóló parlamenti jelentést követően két évvel az EKSZ által végzett nyomon követés
      Az Európai Parlament 2019. március 13-i ajánlása az Európai Parlament Tanácshoz és a Bizottság alelnökéhez/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjéhez intézett, a harmadik felek által kifejtett EU-ellenes propaganda elleni fellépést szolgáló uniós stratégiai kommunikációról szóló európai parlamenti jelentést két évvel követő, EKSZ általi nyomon követés mérlegéről (2018/2115(INI))
      (2021/C 23/24)

         Az Európai Parlament,

                  —

                  tekintettel az Európai Tanács 2018. június 28-i és október 18-i következtetéseire,

                  —

                  tekintettel a Bizottság „Európai megközelítés az online félretájékoztatás kezelésére” című, 2018. április 26-i közleményére (COM(2018)0236),

                  —

                  tekintettel a 2018. szeptember 26-án közzétett, a félretájékoztatásról szóló uniós gyakorlati kézikönyvre,

                  —

                  tekintettel a harmadik felek által kifejtett EU-ellenes propaganda elleni fellépést szolgáló uniós stratégiai kommunikációról szóló, 2016. november 23-i állásfoglalására (1),

                  —

                  tekintettel a Bizottságnak és az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének és a Bizottságnak „A hibrid fenyegetésekkel szembeni fellépés kerete – európai uniós válasz” című, 2016. április 6-i közös közleményére (JOIN(2016)0018),

                  —

                  tekintettel a Bizottság „Az európai biztonsági stratégia megvalósítása a terrorizmus elleni küzdelem és a hatékony és valódi biztonsági unió előkészítésének érdekében” című, 2016. április 20-i közleményére (COM(2016)0230),

                  —

                  tekintettel a Demokráciáért Európai Alapítvány által a keleti partnerség keretében és azon túl folyó orosz nyelvű médiakezdeményezésekről „Bringing Plurality and Balance to the Russian Language Media Space” (A pluralitás és az egyensúly megteremtése az orosz nyelvű médiatérben) címmel készített megvalósíthatósági tanulmányra,

                  —

                  tekintettel az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének/a Bizottság alelnökének „Az Unió szerepe a változó globális környezetben: egy összekapcsoltabb, feszültségekkel teli és összetettebb világban” című, 2015. május 18-i jelentésére, és az EU új globális biztonsági stratégiájáról folyó munkára,

                  —

                  tekintettel a Tanácshoz, a Bizottsághoz és az EKSZ-hez intézett, a 2017. novemberi csúcstalálkozó előkészítéseként a keleti partnerségről szóló, 2017. november 15-i ajánlására (2),

                  —

                  tekintettel az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője és a Bizottság Európai Parlamenthez és a Tanácshoz intézett „Ellenálló képesség, elrettentés és védelem – erős kiberbiztonság kialakítása az EU-ban” című, 2017. szeptember 13-i közös közleményére (JOIN(2017)0450),

                  —

                  tekintettel az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője és a Bizottság Európai Parlamenthez és a Tanácshoz intézett „Az ellenállóképesség stratégiai megközelítése az EU külső tevékenységeiben” című, 2017. június 7-i közös közleményére (JOIN(2017)0021),

                  —

                  tekintettel Az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatának 19. cikkére, amely fenntartja a jogot, hogy véleménye miatt senkit ne érjen zaklatás és hogy határokra való tekintet nélkül kutathasson, átvihessen és terjeszthessen híreket és eszméket bármilyen kifejezési eszközzel,

                  —

                  tekintettel az EU és a NATO közötti együttműködésről szóló, 2018. július 10-i együttes nyilatkozatra,

                  —

                  tekintettel az ENSZ véleményalkotási és -nyilvánítási szabadsághoz való jog előmozdításával és védelmével foglalkozó különleges előadójának, az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet (EBESZ) tömegtájékoztatás szabadságával foglalkozó képviselőjének, az Amerikai Államok Szervezete (OAS) véleménynyilvánítás szabadságával foglalkozó különleges előadójának, valamint a Népek Jogai Afrikai Bizottsága véleménynyilvánítás szabadságával és az információhoz való hozzáféréssel foglalkozó különleges előadójának a véleménynyilvánítás szabadságáról, valamint az „álhírekről”, a félretájékoztatásról és a propagandáról szóló, 2017. március 3-i együttes nyilatkozatára,

                  —

                  tekintettel az ENSZ lelkiismereti és véleménynyilvánítási szabadsághoz való jog előmozdításával és védelmével foglalkozó különleges előadójának 2018. április 6-i jelentésére,

                  —

                  tekintettel a Tanácshoz, a Bizottsághoz és a Bizottság alelnökéhez/az Unió kül- és biztonságpolitikai főképviselőjéhez intézett, a tudományos élet szabadságának az Európai Unió külső tevékenysége keretében biztosítandó védelemről szóló, 2018. november 29-i ajánlásáról (3),

                  —

                  tekintettel a legutóbbi, a terrorizmus unióbeli helyzetéről és alakulásáról szóló, az Europol által készített 2018-as jelentésre, amely kiemeli a terrorista csoportok növekvő tevékenységét a kibertérben és más bűnözői csoportokkal való lehetséges konvergenciájukat;

                  —

                  tekintettel az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője és a Bizottság Európai Parlamenthez, az Európai Tanácshoz, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsághoz és a Régiók Bizottságához intézett „A félretájékoztatás elleni cselekvési terv” című, 2018. december 5-i közös közleményére (JOIN(2018)0036), valamint a Bizottságnak az „Európai megközelítés az online félretájékoztatás kezelésére” című közlemény (COM(2018)0794) végrehajtásáról szóló, azonos keltezésű jelentésére,

                  —

                  tekintettel a Választási integritással foglalkozó Transzatlanti Bizottság munkájára,

                  —

                  tekintettel a Santa Clara tartalommoderálási gyakorlatok átláthatóságára és elszámoltathatóságára vonatkozó elveire,

                  —

                  tekintettel a stratégiai kommunikációra vonatkozó, 2015. június 22-i uniós cselekvési tervre

                  —

                  tekintettel eljárási szabályzata 113. cikkére,

                  —

                  tekintettel a Külügyi Bizottság jelentésére (A8-0031/2019),

                  1.

                  a következő ajánlásokat fogalmazza meg a Tanács, illetve a Bizottság alelnöke/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője felé:

            2018. évi helyzet – A hibrid hadviselés kezelése

                  a)

                  hangsúlyozzák, hogy a szólás és a véleménynyilvánítás szabadsága, valamint a médiapluralizmus az ellenállóképes demokratikus társadalmak középpontjában állnak és a leghatásosabb védőgátat jelentik a félretájékoztatási kampányok és az ellenséges propaganda ellenében; aggodalmát fejezi ki a média szabadságának romlása és az újságírók elleni támadások miatt; megjegyzi, hogy további lépéseket kell tenni az összes érintett érdekelt féllel együtt a médián belüli tulajdonviszonyok és a médiapluralizmus átláthatóságának biztosítása érdekében, anélkül, hogy cenzúrázási rendszert érvényesítenének, és védeni kell a támogató környezetet a széles körű tájékoztatás, az ötletek, a többféle média és a civil társadalom palettája számára, valamint erőfeszítéseket kell tenni a félretájékoztatás és a propaganda felismerése és az ezekkel kapcsolatos tudatosság növelése érdekében; vonjanak be e folyamatokba minden illetékes érdekeltet, beleértve a fő sajtó „újságíróit” és a médiával foglalkozó szervezeteket; hangsúlyozza a közcélú műsorszolgáltatás működő rendszere biztosításának fontosságát, amely standardot állít a pártatlan és objektív információközlés módjáról, összhangban az újságírás etikai szabályaival és legjobb gyakorlataival;

                  b)

                  fontolják meg mind uniós, mind nemzetközi szinten kötelező jogi keret kidolgozását a hibrid hadviselés – beleértve a számítógépes és információs hadviselést is – kezelésére, amely lehetővé tenné, hogy az Unió határozott választ adhasson, beleértve az e kampányok szervezéséért és végrehajtásáért felelősök elleni célzott korlátozó intézkedéseket, és aminek szükségességét jól bizonyította az állami és nem állami szereplők ellenséges fellépése ezeken a területeken;

                  c)

                  fontolják meg, hogy a Dáis megváltoztatta a taktikáját és weboldalak használata helyett az iszlamista csoportok körében is népszerű titkosított üzenetküldési szolgáltatásra váltott;

                  d)

                  támogassák a propagandát és félretájékoztatást vizsgáló, növekvő számú állami intézményt, szakértői csoportokat és nem kormányzati szervezeteket, illetve a polgárközeli kibertevékenységeket is; felszólítja az alelnököt/főképviselőt és a Bizottságot, hogy az új rendeletek – beleértve a általános adatvédelmi rendeletet és a közelgő e-magánéletről szóló rendeletet, ami a közösségi platformok rosszindulatú felhasználása elleni védőintézkedés – alapos értékelésének előkészítése révén foglalkozzanak alaposabban a kérdéssel; biztosítsák, hogy az EU stratégiai kommunikációja az európai napirenden kiemelt fontosságú kérdéssé váljon, és hogy az uniós intézmények és a tagállamok együttműködjenek az ilyen jelenségek megelőzésében, szem előtt tartva, hogy a félretájékoztatás és a propaganda virágzik a polarizált környezetben, ahol egyre csökken a média iránti bizalom;

                  e)

                  sürgessék azokat a tagállamokat, amelyek továbbra is tagadják a félretájékoztatás és az ellenséges propaganda, a félretájékoztatás fő forrásai Európában való létezését, valamint a közvéleményre gyakorolt hatásukat, hogy ismerjék el ezeket, és ösztönözzék e tagállamokat, hogy tegyenek proaktív intézkedéseket az ilyen propaganda ellensúlyozása és felszámolása érdekében, beleértve a harmadik országok általi bizonyított kémkedés eseteit is; kérjék fel az összes tagállamot, hogy értékeljék a területükön fennálló helyzetet, és saját hatáskörükben tegyenek megfelelő beruházásokat az ellenséges harmadik felek által folytatott stratégiai kommunikáció ellen, és javítsák a polgárok félretájékoztatást felismerő képességét, valamint ösztönözzék a tagállamokat az erre vonatkozó hatékony információcsere biztosítására; hívják fel az európai vezetőket, akik még mindig nem fordítottak kellő figyelmet erre a fenyegetésre, hogy ismerjék fel az ellenséges információs hadviselés elleni küzdelemre szolgáló stratégiai ébredés sürgető szükségességét;

                  f)

                  sürgessék a tagállamokat az oktatási intézkedésekbe történő proaktív befektetésre, amelyek a félretájékoztatás kialakításának és terjesztésének különböző módjairól tartanak képzést annak érdekében, hogy javítsák a polgárok képességét, hogy felismerjék és elhárítsák a félretájékoztatásokat;

                  g)

                  ösztönözzék a tagállamokat, hogy a propaganda, a manipuláció és a félretájékoztatás – beleértve a számítógépes és az információs hadviselés – kezelése érdekében biztosítsák a hatékony információcserét minden illetékes hatóságuk között;

                  h)

                  növeljék az orosz félretájékoztatási kampánnyal kapcsolatos tudatosságot, ugyanis ez jelenti a félretájékoztatás elsődleges forrását Európában;

            Valótlan információk terjesztése, félretájékoztatás és propaganda az EU-val és szomszédaival szemben – típusaik

                  i)

                  ismerjék el az EU és szomszédai befolyásolása típusainak és eszközeinek feltárása érdekében számos helyen eddig elvégzett munkát; növeljék a tudatosságot a folyamatos félretájékoztatási kampányokkal kapcsolatban, illetve fordítsanak fokozott figyelmet ezek hatásának és hatékonyságának alapos elemzésére az ellenintézkedések proaktív és gyors módon történő kidolgozása céljából; ösztönözzék a tagállamokat állandó struktúrák létrehozására a félretájékoztatás azonosítása, megakadályozása és ellensúlyozása céljából; hangsúlyozza, hogy a félretájékoztatási kampányok egy szélesebb stratégia részét képezik, és általában más ellenséges tevékenységek is kísérik, és hogy különösen a katonai offenzívákat kísérő információs hadviselést komolyan kell venni, és eltökéltséggel, egységgel és erővel kell ellene fellépni;

                  j)

                  figyelmeztessenek a mesterséges intelligencia hatásával és álhírek terjesztésével kapcsolatos gyors fejlődésével kapcsolatban, és aggodalmát fejezi ki azzal kapcsolatban, hogy a mesterséges intelligencia hamarosan képes lesz önállóan további képességeket fejleszteni önmagának; fordítsanak jelentős forrásokat a mesterséges intelligencia és az informatikai hadviselés kereszteződésében a kutatásra és fejlesztésre, tekintettel a mesterséges intelligencia növekvő képességeire a propaganda és a félretájékoztatás – beleértve a deepfake videók – terjesztésének területén;

                  k)

                  összpontosítsanak az önkényuralmi szereplők – például Irán – folyamatos félretájékoztatására, akik álhírterjesztése feszültséget kelt az instabil konfliktusövezetekben, és ugyanakkor az európai lakosságot veszi célba aljas szándékának elrejtése érdekében. sürgessék a tagállamokat az ilyen fellépések ellensúlyozására a fokozott együttműködés és a hasonló országok és nem kormányzati szervezetek tapasztalatainak hasznosítása révén;

                  l)

                  összpontosítsanak a félretájékoztatás kialakítására és terjesztésére használt eszközök – ideértve a propaganda terjesztésének új módjait, amelyek többféle alacsony szintű weboldal, üzenetküldő magánalkalmazások, keresőmotor-optimalizálás, manipulált hangok vagy videó, mesterséges intelligencia, online hírportálok és Tv-állomások felhasználásával terjesztik a különösen az önkényuralmi szereplők számára vonzó fő üzeneteket és narratívákat kiadó véleményformálók és állami irányítású vagy államilag finanszírozott intézmények részéről megfogalmazott fő narratívákat – folyamatosan növekvő kifinomultságával kapcsolatos uniós és tagállami válaszokra és adaptálják ezeket; határozottan elítéli Oroszország, Kína, Irán, Észak-Korea és mások egyre agresszívebb fellépését ebben az összefüggésben, amelynek célja az európai demokráciák normatív alapjainak és elveinek, valamint a keleti partnerség valamennyi országa szuverenitásának aláásása vagy felfüggesztése, valamint a választások befolyásolása és a szélsőséges mozgalmak támogatása, figyelembe véve, hogy a kibertámadások mértéke folyamatosan növekszik;

                  m)

                  fordítsanak különös figyelmet az erőszakra, rasszizmusra, öngyilkos merényletekre, „külföldi harcosok” toborzására, különböző bűncselekményekre vagy egy vagy több ilyen tevékenységre való felbujtást célzó üzenetekre és tartalomra;

            Ipar és közösségi média

                  n)

                  miközben elismeri, hogy a közösségi médiavállalatok új erőfeszítéseket tesznek a félretájékoztatás kezelése érdekében, különös figyelmet fordítanak a félretájékoztatásról szóló uniós magatartási kódex hatékony végrehajtására, ugyanakkor az EU szomszédjait és partnerországait is felhívják arra, hogy csatlakozzanak az EU félretájékoztatásról szóló magatartási kódexéhez, valamint különös figyelmet fordítanak a titkosított üzenetküldő szolgáltatások és a közösségi média használatával kapcsolatos olyan új taktikákra, amelyek – az ellenkező irányú erőfeszítéseik ellenére – a gyűlöletet és az erőszakot szító legáltalánosabb eszközöket jelentik a félretájékoztatás, az ellenséges propaganda és a tartalmak terjesztésében;

                  o)

                  a tagállamokkal együtt szabályozzák a közösségi médiát működtető vállalatok, az üzenetküldő szolgáltatások és a keresőmotor-szolgáltatók fellépéseit, és biztosítsák azok teljes átláthatóságát és különösen elszámoltathatóságukat, az egész EU-ra kiterjedő megközelítést alkalmazva, és tegyék lehetővé nemcsak a szerzők, de a benyújtott politikai tartalmak szponzorai személyazonosságának és hollétének azonosítását, valamint vonják felelősségre a vállalatokat a félretájékoztatást elősegítő automatizált ajánlási rendszerek társadalmi hatásával kapcsolatban, hangsúlyozva, hogy a vállalatok felelősek a rendszeres hamis hírek gyors visszavonásáért; sürgeti a tagállamokat, tagjelölt országokat és társult országokat olyan hatékony és egyértelmű jogszabályok elfogadására, amelyek biztosítják a média-tulajdonviszony átláthatóságát; fordítsanak különös figyelmet az EU-ban és a partnerországokon belül működő, autoritárius államokkal kapcsolatot fenntartó nem kormányzati szervezetek finanszírozására, átláthatóságára és célkitűzéseire;

                  p)

                  bizonyosodjanak meg róla, hogy az ipar és az online platformok a félretájékoztatásról szóló gyakorlati kódex kötelezettségeinek megfelelően működik és hatékonyan kezelik a félretájékoztatás problémáját a következők révén: i. a politikai hirdetések átláthatóságának biztosítása a megbízók azonosságának hatékony átvilágítása alapján, ii. határozott fellépés a szolgálataikon tevékenykedő hamis felhasználói fiókok szemben, iii. az automatizált botokkal való visszaélés azonosítása, és iv. hatékony együttműködés a független tényfeltárókkal;

                  q)

                  sürgessék a közösségi médiát működtető vállalatokat és az üzenetküldő szolgáltatókat, hogy biztosítsák a teljes mértékű megfelelést az uniós adatvédelmi jogszabályoknak és más rendeleteknek, és szorosan működjenek együtt az állami hatóságokkal valamennyi olyan nyomozásban, amely az ellenséges célokat szolgáló platformok feltételezett használatát vizsgálja, valamint hogy sor kerüljön a hamis információk és propaganda terjesztésében elmarasztalható entitások átlátható átvilágítására; felszólítja a technológiai vállalatokat, hogy fektessenek be többet a propaganda azonosítására szolgáló eszközökbe, az online elszámoltathatóság javításába, és a platformjukon szereplő felhasználók csatlakkozás előtti jobb személyazonosság-ellenőrzésébe, valamint a félretájékoztatásból profitáló pénzügyi ösztönzők csökkentésébe; érjék el, hogy a közösségi médiát működtető vállalatok sürgősen reagáljanak a politikai jellegű gyanús tartalmak terjesztésére, különösen, ha gyűlöletre vagy bűnözésre ösztönöz;

                  r)

                  ne hagyják figyelmen kívül, hogy a gyanús felhasználói fiókok letiltása cenzúrának is tekinthető, ezért gondoskodni kell arról, hogy ezek az intézkedések indokoltak legyenek, amennyiben jogszabály írja elő őket, átlátható módon, a tagállamok és a partner országok illetékes hatóságaival és civil társadalmaival együttműködésben, az alapjukat képező okok maradéktalan megvilágításával történjenek, többek között annak ösztönzésével, hogy a közösségi médiát működtető vállalatok egyértelműen tájékoztassák minden felhasználójukat arról, hogy melyek a tiltott tartalmak, és minden érintett felhasználó kapjon egyértelmű tájékoztatást tartalmuk eltávolításának vagy felhasználói fiókjuk felfüggesztésének okáról; felszólítja a közösségi médiavállalatokat, hogy a felhasználóikra vonatkozó belső eszközeiket egyeztessék a működésük országának megfelelő jogi előírásokkal;

            Bevált gyakorlatok

                  s)

                  folytassák átfogó kormányzati és társadalmi megközelítések alapján a nagyobb ellenálló képesség és a fenyegetésekre való valós idejű válaszadás képességének fejlesztését, dolgozzanak ki megelőző és proaktív intézkedéseket és járjanak mindig egy lépéssel előbb ahelyett, hogy csupán reagálnának a kiber- és informatikai térben már megtörtént támadásokra és elemeznék azokat; hívják fel a figyelmet az e téren elért műszaki fejlődésre, és osszák meg a bevált gyakorlatok példáit az egyes tagállamok által már meghozott intézkedések formájában, beleértve a tagállamok által bevezetett nemzeti megközelítések működésének felülvizsgálatát, miközben létrehozzák az Egyesült Királysággal a brexit után való szoros együttműködés előmozdításának módjait, továbbá működjenek szorosan együtt a hírszerzési közösséggel és az olyan szövetségesekkel, mint az Egyesült Államok és Kanada, a NATO és az Európai Unió Helyzetelemző Központja (INTCEN);

                  t)

                  fordítsanak különös figyelmet a harmadik felek folyamatban lévő propaganda-kiszervezésének és az erejük többszörözésére szolgáló eszközkészletük vizsgálati erőfeszítéseinek fokozására, ugyanakkor biztosítsák, hogy ne csupán leleplezzék és felfedjék, hanem egyértelműen azonosítsák is ezeknek a támadásoknak a tetteseit, beleértve az elkövetők és szponzoraik nevének, az általuk elérni kívánt célnak nyilvánosságra hozatalát, továbbá mérjék fel e támadások célközönségükre tett hatását; hozzák nyilvánosságra az ellenséges propaganda összes felfedett esetét egy adatlappal együtt, annak érdekében, hogy a nyilvánosság a célközönséget elérő módon legyen figyelmeztethető az ellenséges propaganda adott esetével kapcsolatban;

                  u)

                  támogassák és vonják be a civil társadalmat, a szakértői közösséget, a magánintézményeket, a tudományos köröket, a helyi szintű kiberbiztonsági aktivistákat, az általános sajtót, az újságírókat és a médiaegyesületeket, valamint a növekvő számú azon szereplőket, amelyek célcsoportnak számítanak és érintettek a tényellenőrzésre és a félretájékoztatás feltárására irányuló intézkedések további fejlesztésében, a kutatás mélyítésében, többek között mélyreható tanulmányokban és szociológiai kutatásokban, valamint az információ manipulációjának hatékonyabb elemzésében; támogassák a szakmai újságírást, a tényfeltáró újságírást és az olyan projekteket, amelyek a félretájékoztatás felfedésével kapcsolatos munkát végeznek, valamint az olyan hi-tech induló vállalkozásokat, amelyek a közönséget a félretájékoztatási támadásokkal szemben felfegyverző digitális eszközöket hoznak létre; hangsúlyozzák a finanszírozás és oktatás – többek között a tagállamokkal és a civil társadalommal együttműködésben szervezett szemináriumok és képzések – fontosságát és szükségességét, mint például egy online médiaműveltségi könyvtár és oktatási központ, amelynek célja a figyelemfelkeltés és a félretájékoztatás kezelése, valamint a médiaműveltség növelése;

                  v)

                  üdvözöljék az új típusú hibrid fenyegetés elleni küzdelemről szóló NATO intézkedéscsomagot, illetve az EU és a NATO ezzel kapcsolatos közös közleményét; szólítsák fel az EU-t, hogy biztosítsa ezen ajánlások hatékony és gyors végrehajtását, a közös biztonság- és védelempolitika (KBVP) szintjén is;

            Az európai uniós megközelítés

                  w)

                  üdvözöljék a megfelelő nyelvi ismeretekkel és készségekkel rendelkező szakértőkből álló új Európai Külügyi Szolgálat stratégiai kommunikációs munkacsoportjait, nevezetesen az nyugat-balkáni munkacsoportot és a közel-keleti országok, Észak-Afrika és a Perzsa-öböl déli munkacsoportját, amelyek feladata az összehangolt és következetes uniós kommunikáció biztosítása a régiókban, valamint az EU-val szembeni félretájékoztatás és propaganda elleni fellépés;

                  x)

                  ismerjék el a keleti stratégiai kommunikációval foglalkozó munkacsoport által elért kézzelfogható eredményeket, beleértve az euvsdisinfo.eu weboldal, illetve az @EUmythbuster Twitter-fiók létrehozását; hangsúlyozza, hogy a munkacsoport létrehozása óta több mint 4 000, számtalan témát érintő félretájékoztatási kampányt fedett fel; támogassák a Bizottság és az EKSZ, valamint a keleti stratégiai kommunikációval foglalkozó munkacsoport – annak erősségei, gyengeségei és a szükséges fejlesztések elemzését követően – együttes erőfeszítéseit, beleértve az EKSZ stratégiai kommunikációs munkacsoportjainak és a szomszédságban lévő uniós küldöttségeknek az új személyzettel, eszközökkel és készségekkel való felruházása révén való felderítésével, elemzésével és felfedésével kapcsolatos képességeit, beleértve az új adatelemző eszközöket, további adattudósok és félretájékoztatási szakértők toborzását, valamint a félretájékoztatás hatókörével és hatásával kapcsolatos források és nyelvek szélesebb körének lefedését;

                  y)

                  sürgősen alakítsák a keleti stratégiai kommunikációval foglalkozó munkacsoportot teljes jogú egységgé vagy akár az EKSZ-en belüli nagyobb struktúrává, és – az Európai Parlament jövőbeli finanszírozása révén – támogassák az EKSZ mindhárom stratégiai kommunikációs csapatát azáltal, hogy rendelkezésükre bocsátják a továbbra is szükséges pénzügyi és személyzeti erőforrásokat, amelyek célja a lehetőségeik, a hatékonyságuk, a szakmaiságuk, az intézményi folytonosság és a munkaminőség jelentős növelése, illetve az orosz félretájékoztatást támogató tisztviselők és országok részéről történő beleszólás elleni védelem;

                  z)

                  találjanak megoldást a keleti stratégiai kommunikációval foglalkozó munkacsoport jelenlegi hiányosságaira – ideértve a regionális szakértelem hiányát, a személyzet gyakori váltakozását és az intézményi folytonosság hiányát –, valamint gondoskodjanak megfelelő pénzügyi forrásokról és megfelelő szervezeti struktúráról, mivel csak így érhető el a maradéktalan szakmaiság és hatékonyság, illetve az eredmények;

                  aa)

                  kérjék fel azokat a tagállamokat, amelyek még nem tették meg, hogy saját kirendelt nemzeti szakértőiket jelöljék ki a három stratégiával foglalkozó csoportba, és biztosítsák, hogy az EU által megbízott, a félretájékoztatás elleni küzdelemben részt vevő szakértők ne legyenek politikailag elfogultak vagy belső politikai viták aktív résztvevői az adott országon belül; hívják fel a közeli partnerországokat is, hogy lássák el tanácsokkal a munkacsoportot az állami és nem állami ellenfelek gyakori taktikájával kapcsolatban; ismerjék el az EU-n belüli jobb koordináció szükségességét;

                  ab)

                  fokozzák a keleti stratégiai kommunikációval foglalkozó munkacsoport és az összes uniós intézmény, a tagállamok és a hasonló gondolkodású partnerek közötti együttműködést; ösztönözzék az Unión belüli uniós képviseleteket és az Unión kívüli uniós küldöttségeket a keleti stratégiai kommunikációval foglalkozó munkacsoport, a déli munkacsoport és a nyugat-balkáni munkacsoport munkájának – többek között nemzetközi tapasztalataik és bevált gyakorlataik megosztása, illetve az általuk kiadott anyagok helyi nyelvekre történő lefordíttatása – révén való támogatására; a stratégiai kommunikációban való munkára még jobban elkötelezett személyzetre van szükség, különösen az Európai Uniós küldöttségeiben, a déli szomszédságban és a Nyugat-Balkánon;

                  ac)

                  összpontosítsanak a csatlakozni kívánó országokra és az Unióval szomszédos partnerekre, azáltal, hogy segítséget nyújtanak számukra az ellenséges propaganda és a félretájékoztatási tevékenységek elleni küzdelemre irányuló erőfeszítéseikben, bevonva az EU szomszédságában található harmadik országok olyan szakértőit is, akik azonos fenyegetésekkel szembesülnek, valamint kezeljék prioritásként a hosszú távú stratégiai megközelítés kialakítását és különösen a keleti partnerség országai felé való kapcsolattartást; erősítsék meg a külföldi uniós küldöttségek, a Bizottság képviseletei és az Európai Parlament tagállami összekötő irodái azon képességét, hogy a félretájékoztatás felismerésére és leleplezésére, illetve az uniós értékek és politikák hatékony kommunikációjára, a kampány alapú kommunikáció kibővítésére és az uniós intézmények és a tagállamok egészében való pozitív kommunikációt jobb koordinálására és erősítésére irányuló helyi képességeket legyenek képesek kifejleszteni; mérlegeljék a félretájékoztatás jelenlegi kiterjedését és jövőbeli fenyegetéseit, amelyek a keleti partnerség valamennyi országának függetlenségét, szuverenitását és területi integritását a saját nemzetközileg elismert határaikon belül fenyegetik; biztosítsanak prioritást különösen egy hosszú távú stratégiai megközelítésnek és a keleti partnerség országai elérésének, különös tekintettel az emberek közötti kapcsolatokra, és a meglévő civil társadalmi hálózatokkal való együttműködésre, amelyek már most is a közösségi alapú ellenállás forrását képviselik;

                  ad)

                  részesítsék előnyben a stratégiai kommunikációt, és végezzék el a vonatkozó uniós szakpolitika rendszeres felülvizsgálatát; továbbra is támogassák a Demokráciáért Európai Alapítvány munkáját olyan gyakorlati megoldásokban, amelyek a keleti partnerségek országaiban és azokon túl is támogatják és erősítik a demokratikus, független és változatos orosz nyelvű médiát; kérjék fel az Európai Bizottságot, minden tagállamot és a hasonló gondolkodású országokat, hogy pozitívan vegyenek részt és támogassák ezt a projektet; tartsanak figyelemmel minden hasonlóan viselkedő nemzetközi szereplőt;

                  ae)

                  javasolják a Európai Tanácsnak, hogy a félretájékoztatás és az ellenséges propaganda elleni fellépés kapjon prioritást, illetve elegendő erőforrást és eszközöket ahhoz, hogy biztosíthassák az objektív jelentéseket és az információk terjesztését;

                  af)

                  kössék össze a hibrid hadviseléssel foglalkozó meglevő nemzeti és helyi szakosított központokat, a hírközlő médiát, a szakértői csoportokat, a nem kormányzati szervezeteket és más szereplőket és intézményeket egy, az egész Unióra kiterjedő hálózatban, amely segítené tevékenységük összehangolását és az eredmények központosítását; különítsenek el elegendő forrásokat e cél elérésére; hangsúlyozza, hogy ennek a hálózatnak nyitva kell állnia az EU hasonlóan gondolkodó partnerei előtt, amelyek megoszthatják arra vonatkozó tapasztalataikat, hogy milyen a félretájékoztatás és az ellenséges propaganda célkeresztjében állni; biztosítsák a hibrid fenyegetések új típusainak leküzdésére vonatkozó EU–NATO ajánlások hatékony és gyors végrehajtását a KBVP szintjén is, és vezessék be a stratégiai propaganda kérdését az Európai Biztonsági és Védelmi Főiskola és hálózata tantervébe;

            A választások védelme az ellenséges propagandával szemben

                  ag)

                  ítéljék el határozottan bármely harmadik fél – többek között magánvállalkozások – választásokba és népszavazásokba történő beavatkozását, valamint botok, algoritmusok, mesterséges intelligencia, trollok, deepfake videók és hamis felhasználói fiókok rosszindulatú használatát a politikai kampányokban, és szólítsák az érintett tagállamokat, hogy szükség esetén alaposan vizsgálják meg ezeket az ellenséges kampányokat; aggodalmát fejezi ki a főbb közösségi hálózatok algoritmusainak legújabb fejlesztései és az álhíreket és gyűlöletbeszédet tartalmazó tartalmak előtérbe helyezésében betöltött potenciálisan ártalmas szerepük miatt; hangsúlyozzák, hogy a független demokratikus társadalmaknak joguk van és képesek saját szuverén politikai döntések meghozatalára;

                  ah)

                  hívják fel a tagállamokat és a hasonló gondolkodású országokat a választási folyamatokba való külföldi beavatkozásokra vonatkozó adatok megosztására és a bevált ellenintézkedések egymással való megismertetésére az ilyen beavatkozásokkal szembeni ellenálló képesség növelése érdekében;

                  ai)

                  hívják fel a tagállamokat annak biztosítására, hogy a választásra vonatkozó jogszabályok vegyék figyelembe a félretájékoztatási kampányok, a kibertámadások, a kiberbűnözés és a szavazás általi szabad véleménynyilvánítás megsértése jelentette fenyegetéseket, és hangsúlyozza, hogy ezeket a jogszabályokat megfelelően módosítani szükséges, hogy a tagállamok hatékonyan és proaktív módon kivédhessék az ilyen fenyegetéseket; üdvözli e tekintetben a kezdeményezéseket, például a polgári kontingensekért felelős svéd ügynökséget; támogassák az EU társult országait és a Nyugat-Balkánt bevált gyakorlatokkal, valamint emberi erőforrásokkal és technológiával a választási folyamataik Oroszországból és más ellenséges szereplőktől származó rosszindulatú internetes, félretájékoztatási és propaganda tevékenységekkel szembeni védelme érdekében;

                  aj)

                  hívják fel a tagállamokat, hogy módosítsák az online kampányolásra vonatkozó választási szabályaikat, továbbá vizsgálják és értékeljék az online platformok által bevezetett politikai hirdetésközlésekkel kapcsolatban az átláthatóság terén tapasztalható hiányosságokat;

                  ak)

                  javasoljanak a választási kampányokban használatos adatok felhasználására vonatkozó jogszabályokat, a 2016-os brit választási kampány során történt Cambridge Analytica adatokkal történő visszaélés fényében, a jövőbeni választási kampányok jogtalan befolyásolásával szembeni védelem érdekében;

                  al)

                  vegyék számba az olyan kezdeményezéseket, mint a kétoldalú Választási integritással foglalkozó Transzatlanti Bizottság, amely a politika, a technológia, a média és az üzlet képviselőit tömöríti a választási folyamat külföldi beavatkozás elleni védelmének biztosítása érdekében;

            o
      o o

                  2.

                  utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az ajánlást a Tanácsnak, a Bizottságnak és a Bizottság alelnökének/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének, tájékoztatásul az EKSZ-nek és a NATO-nak, valamint Oroszország elnökének, kormányának és parlamentjének.

         (1)  HL C 224., 2018.6.27., 58. o.

         (2)  HL C 356., 2018.10.4., 130. o.

         (3)  Elfogadott szövegek, P8_TA(2018)0483.


               2021.1.21.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 23/159

      P8_TA(2019)0188
      Az EU és Monaco, Andorra, valamint San Marino közötti társulási megállapodás
      Az Európai Parlament 2019. március 13-i ajánlása az Európai Parlament a Tanácshoz, a Bizottsághoz és az Unió külügyi és biztonságpolitikai alelnökéhez/főképviselőjéhez intézett, az EU és Monaco, Andorra és San Marino közötti társulási megállapodásról (2018/2246(INI))
      (2021/C 23/25)

         Az Európai Parlament,

                  —

                  tekintettel a 2014. december 22-i 2014/…/EU tanácsi határozatra az Európai Bizottságnak az Andorrai Hercegséggel, a Monacói Hercegséggel és a San Marino Köztársasággal kötendő egy vagy több társulási megállapodás tagállami hatáskörbe tartozó rendelkezéseiről a tagállamok nevében folytatandó tárgyalásokra való felhatalmazásáról,

                  —

                  tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 218. cikkére,

                  —

                  tekintettel az Európai Unióról szóló szerződés 8. cikkére, valamint az Európai Unióról szóló szerződés 8. cikkéről szóló nyilatkozatra, amely kimondja, hogy az Unió figyelemmel lesz azon kis területű országok sajátos helyzetére, amelyek közelségükből adódóan különleges kapcsolatot tartanak fenn vele,

                  —

                  tekintettel „Az Európai Uniónak az Andorrai Hercegséggel, a San Marino Köztársasággal és a Monacói Hercegséggel fennálló kapcsolatai: Lehetőségek az EU-val való szorosabb integrációra” című, 2012. november 20-i bizottsági közleményre (COM(2012)0680),

                  —

                  tekintettel az Andorrának, Monacónak és San Marinónak az európai uniós belső piacra való bejutását nehezítő akadályokkal és a más területeken folytatott együttműködéssel foglalkozó, 2012. november 20-i bizottsági szolgálati munkadokumentumra (SWD(2012)0388),

                  —

                  tekintettel „Az Európai Uniónak az Andorrai Hercegséggel, a San Marino Köztársasággal és a Monacói Hercegséggel fennálló kapcsolatai: lehetőségek a belső piaci részvételükre” című, 2013. november 18-i bizottsági jelentésre (COM(2013)0793),

                  —

                  tekintettel a Tanács 2018. december 11-i következtetéseire a homogén kibővített belső piacról és az EU-nak az EU-n kívüli nyugat-európai országokkal fenntartott kapcsolatairól,

                  —

                  tekintettel eljárási szabályzata 113. cikkére,

                  —

                  tekintettel a Külügyi Bizottság jelentésére (A8-0074/2019),

                  A.

                  mivel az Andorrai Hercegség (Andorra), a Monacói Hercegség (Monaco) és a San Marino Köztársaság (San Marino) az államiság hosszú történetével rendelkeznek; mivel mindig is az európai történelem középpontjában álltak, és mélyreható, hosszú ideje fennálló politikai, gazdasági, társadalmi és kulturális kapcsolatok fűzik őket a közvetlen közelükben, illetve az EU egészében található tagállamokhoz; mivel az EU partnersége ezekkel az országokkal a közös politikai és kulturális értékeken alapul;

                  B.

                  mivel Andorra, Monaco és San Marino bizonyították határozott politikai, gazdasági és kulturális elkötelezettségüket Európa iránt, és erős vágyat mutattak arra, hogy szorosabb politikai, gazdasági és kulturális kapcsolatokat alakítsanak ki az Európai Unióval; mivel egyrészről Andorra, Monaco és San Marino, másrészről az EU érdekében fontos, hogy időszerű módon pozitív választ adjunk erre az elkötelezettségre, és elősegítsük az új társulási megállapodásról folyó tárgyalások gyors lezárását, amely megállapodás az EU és ezen országok közötti kapcsolatok új keretét adja;

                  C.

                  mivel az Andorrához, Monacóhoz és San Marinóhoz hagyományosan szoros történelmi, politikai és gazdasági szálakkal kötődő tagállamoknak is érdeke, hogy elősegítsék ezen államok és az Európai Unió egésze közötti kapcsolatok elmélyítését és konkretizálását; mivel ezért – különösen jogbiztonsági okokból – feltétlenül figyelembe kell venni azokat a különleges kétoldalú kapcsolatokat, amelyeket ezek a tagállamok már most is fenntartanak Andorrával, Monacóval és San Marinóval;

                  D.

                  mivel Andorra, Monaco és San Marino hosszú ideje támogatja az Európai Unió politikai álláspontját az ENSZ-ben;

                  E.

                  mivel Andorra, Monaco és San Marino külön-külön is fontos gazdasági partnere a közvetlen közelében fekvő tagállamoknak, és jelentős számú uniós polgárnak nyújt munkavállalási lehetőséget; mivel az Andorra, Monaco és San Marino, valamint az EU közötti szorosabb kapcsolat fontos lehetőséget kínálna valamennyi fél államok számára, hogy előmozdítsák gazdasági fejlődésüket, pozitív gazdasági tovagyűrűző hatást gyakorolva – többek között további munkalehetőségek és a nemzetközi szakmai készségek erősítése révén – a közvetlen közelükben fekvő tagállami régiókra;

                  F.

                  mivel a társulási megállapodásról folyó tárgyalások lefolytatása során fontos Andorra, Monaco és San Marino mint kis területű államok sajátosságainak maradéktalan figyelembe vétele az Európai Unióról szóló szerződés 8. cikkéről szóló 3. nyilatkozattal összhangban; mivel ezért fontos elismerni Andorra, Monaco és San Marino kis területi kiterjedését és lakosságszámát, valamint ennek az említett államok polgáraira háruló lényeges következményeit a társadalmi-gazdasági hozzáférés és a befogadás megfelelő mértékű megőrzése szempontjából; mivel ez a hozzáférés és befogadás alapvető fontosságú a három közösség sajátos kultúrájának, hagyományainak és értékeinek megőrzése érdekében; mivel ilyen célzott hozzáférési és befogadási mechanizmusok nélkül előfordulhat, hogy egyes polgárok nehezen teremtik elő a származási országukban való megélhetéshez szükséges eszközöket; mivel ezért alapvető fontosságú Andorra, Monaco és San Marino politikai, gazdasági-társadalmi, kulturális szerkezetének és identitásának megőrzése, többek között a társulási megállapodás megfelelő rendelkezései révén, valamint ezeknek az európai uniós integráció realitásaihoz való igazítása;

                  G.

                  mivel Andorra, Monaco és San Marino egyaránt hosszú ideje kétoldalú megállapodásokkal rendelkezik a vele szomszédos országokkal, amelyek a közös érdekű kérdésekkel foglalkoznak, figyelembe veszik a három ország sajátosságait és érzékenységeit, és tükrözik ezen államok életképességének megőrzésének szükségességét; mivel ezeket a sajátosságokat és érzékenységeket az Európa Tanács Parlamenti Közgyűlése is elismerte;

                  H.

                  mivel Andorra, Monaco és San Marino önállóan is törekedett a fontos reformokra és az Unióval való szabályozási konvergenciára, különös tekintettel a banki és pénzügyi ágazat szabályozására;

                  I.

                  mivel 2018. december 4-i ülésén a Tanács úgy határozott, hogy törli Andorrát és San Marinót a 2017. december 5-i tanácsi következtetések II. mellékletéből, ezáltal megerősítve, hogy a két ország teljesítette az átláthatósággal, a méltányos adóztatással és az adóalap és nyereségátcsoportosítás elleni intézkedésekkel kapcsolatos összes fennmaradó kötelezettségvállalást; mivel Monaco soha nem szerepelt ebben a mellékletben, és a Tanács már 2017. december 5-én megállapította, hogy az ország teljes mértékben eleget tesz ezeknek a kötelezettségvállalásoknak; mivel a 2018 áprilisában és júliusában tartott ülésein az OECD adóügyi átláthatósággal és információcserével foglalkozó globális fóruma Monacót és San Marinót a „megfelel” kategóriába sorolta a megkeresésre történő információcserére vonatkozó nemzetközi standard tekintetében;

                  J.

                  mivel el kell ismerni az Andorra által végrehajtott fontos reformokat és a pénzügyi szabályozással összefüggő uniós jogszabályokhoz való fokozatos igazodást; mivel az EU és Andorra fontos megállapodást kötött a dohányágazatról, és mivel Andorra most már tovább fokozhatja a diverzifikáltabb gazdaság irányába történő elmozdulást; mivel ez a hosszú távú folyamat lényeges kihívásokat vet fel, és ezért megfelelő védelmet kell nyújtani az andorrai munkavállalóknak a diverzifikált gazdaságra történő átállás során; mivel a belső piachoz való szélesebb hozzáférés hosszú távon támogatni fogja a gazdasági fejlődést, és új gazdasági és foglalkoztatási lehetőségeket teremt Andorrában;

                  K.

                  mivel San Marino jelenleg nehézségekbe ütközik az Olaszországon kívüli tagállamokba történő kivitel során a szükséges kiegészítő héadokumentáció (T2) miatt; mivel a társulási megállapodás várhatóan biztosítja majd az egész EU területére kiterjedő egyenlő versenyfeltételek lehetőségét, ami rendkívül értékes lenne San Marino exportőrei számára; mivel a társulási megállapodás várhatóan lehetővé teszi, hogy Andorra és San Marino bankjai teljes hozzáféréssel rendelkezzenek az Unió bankokra és pénzügyi szolgáltatásokat nyújtó vállalatokra vonatkozó útlevélrendszeréhez;

                  L.

                  mivel Monaco polgárai kisebbségben vannak saját országukban, a lakhatási és foglalkoztatási piacok helyzete pedig olyan, hogy a monacói polgárok számára nyújtott aktív támogatás elengedhetetlen ahhoz, hogy továbbra is Monacóban lakhassanak; mivel a foglalkoztatás elősegítésére irányuló rendelkezések Monaco polgáraira és a Monaco területének közvetlen szomszédságában lévő városok lakosaira egyaránt alkalmazandók; mivel Monaco munkavállalóinak 92 %-a uniós állampolgár;

                  M.

                  mivel az Unióval kötendő társulási megállapodás megnyitja a lehetőséget a közös érdekű területeken folytatott együttműködés kialakítására, valamint a részvételre egyes horizontális uniós szakpolitikai kérdésekben, például a kutatásban, a környezetvédelemben és az oktatásban (Erasmus+);

                  N.

                  mivel a társulási megállapodás hatálybalépéséhez a Parlament hozzájárulása szükséges;

                  1.

                  a következő ajánlásokat fogalmazza meg a Tanács, a Bizottság és a Bizottság alelnöke/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője felé:

                              a)

                              ragadják meg a társulási megállapodásról szóló tárgyalások által kínált lehetőséget arra, hogy bemutassák az Unióval való szorosabb kapcsolatok és integráció értékét – figyelemmel az andorrai, monacói és San Marinó-i közvéleményre –, és újólag erősítsék meg az uniós szervekbe és szakpolitikákba való befogadás hosszú távú fontosságát ezen országok számára;

                              b)

                              előzzék meg annak kockázatát, hogy a társulási megállapodás a tárgyalások lezárását követően elutasításra kerüljön, és tegyenek megújuló erőfeszítéseket arra, hogy tájékoztassák a társulási megállapodásról Andorra, Monaco és San Marino közvéleménye azon tagjait, akik sebezhetőbbnek érzik magukat, és a három érintett ország hatóságaival együttműködve teljes átláthatósággal ismertessék számukra a megállapodás hatókörét, értékeit és lehetséges hiányosságait a politikai egység és a közvélemény lehető legszélesebb körű támogatásának megteremtése céljából e három ország mindegyikében; biztassák ugyanerre Andorrát, Monacót és San Marinót, és támogassák őket e törekvéseikben;

                              c)

                              vegyék teljes mértékben figyelembe Andorra, Monaco és San Marino kis területi kiterjedését és viszonylag korlátozott közigazgatási erőforrásait, és a tárgyalási folyamat során igazítsák ehhez a közösségi vívmányok szükséges elfogadását és végrehajtását annak érdekében, hogy minimalizálják a túlzott költségvetési nyomást, ami káros következményekkel járna a közvélemény és a rendelkezésre álló költségvetési források szempontjából; szükség esetén nyújtsanak támogatást Andorra, Monaco és San Marino számára a szükséges adminisztratív kapacitás biztosítása terén a közösségi vívmányok gyors, dinamikus és egységes átültetésének garantálása érdekében;

                              d)

                              szorgalmazzák egy következetes, hatékony és eredményes intézményi keret létrehozását mindhárom államban a társulási megállapodás végrehajtása céljából a közösségi vívmányok három ország általi dinamikus átültetésének és a megállapodás rendelkezései egyöntetű alkalmazásának és egységes értelmezésének biztosítása érdekében, amelynek konzultációs és vitarendezési fórumot is magában kell foglalnia;

                              e)

                              hangsúlyozzák Andorra, Monaco és San Marino számára a belső piac általános integritásának és homogenitásának, valamint a belső piac mind a négy szabadságával összefüggő alapvető szempontok tiszteletben tartásának fontosságát; emlékeztessenek a belső piachoz való – a termékeket és a szolgáltatásokat is érintő – teljes körű hozzáférés érdemeire és gazdasági előnyeire, valamint az egyenlő versenyfeltételek és az erős, rugalmas és hatékony intézményi alapok belső piacon belüli, mindenki érdekét szolgáló megőrzésének szükségességére;

                              f)

                              nyújtsanak elegendő uniós támogatást Andorra, Monaco és San Marino számára a közösségi vívmányok hosszabb távon történő teljes körű elfogadásához és végrehajtásához szükséges kapacitásaik tekintetében, többek között a közvetlen közelükben fekvő tagállamokkal folytatott szorosabb intézményi együttműködés révén; biztosítsanak hozzáférést az uniós finanszírozáshoz célzott projektek számára, és nyújtsanak lehetőséget a közösségi vívmányok végrehajtására létrehozott meglévő tagállami adminisztratív szervek igénybevételére;

                              g)

                              segítsék elő a közösségi vívmányok megfelelő elfogadásához és végrehajtásához szükséges fokozott kapacitás létrejöttét az Andorra, Monaco és San Marino közigazgatásában dolgozó tisztviselők megfelelő uniós és tagállami intézményekbe történő kiküldetése révén;

                              h)

                              a társulási megállapodásban foglalt letelepedési jog és a polgárok társadalmi-gazdasági befogadásának megőrzésére irányuló andorrai, monacói és San Marinó-i nemzeti rendelkezések összeegyeztetésének szükségessége fényében vizsgálják meg a három ország valódi szükségleteire épített, felülvizsgálati záradékok hatálya alá tartozó, a tárgyalásokon részt vevő minden egyes állam sajátos gazdasági-társadalmi realitásaiban gyökerező és a szükséges időkerethez igazított átmeneti eltérések lehetőségét annak érdekében, hogy mindegyik országban – fokozatos megközelítést követve – biztosítsák a valóban egyenlő versenyfeltételeket, valamint a megfelelő dolgozói és vállalati versenyképességet; vegyék tudomásul, hogy ezen országok kis mérete miatt a közösségi vívmányok tekintetében a tárgyalásokon engedélyezett átmeneti eltérések hatása elhanyagolható lenne.

                              i)

                              használják ki a társulási megállapodás kínálta lehetőséget a pénzügyi rendszerek pénzmosás vagy terrorizmusfinanszírozás céljára való felhasználásának megelőzéséről szóló, 2015. május 20-i (EU) 2015/849 irányelv keretében Andorrával, Monacóval és San Marinóval folytatott együttműködés elmélyítésére (1);

                              j)

                              a statisztikai adatok szolgáltatásával kapcsolatban a társulási megállapodásban foglalt követelményeket igazítsák hozzá Andorra, Monaco és San Marino méretéhez;

                              k)

                              a társulási megállapodásról folyó tárgyalásokkal párhuzamosan vizsgálják meg annak lehetőségét és megvalósíthatóságát, hogy az eurorendszer keretén belül a likviditáshoz való hozzáférést biztosítsanak Andorra és San Marino számára azzal a céllal, hogy előmozdítsák nemzeti banki rendszereik ellenállóképességét és stabilitását belső vagy külső rendszerszintű sokkhatások esetén, biztosítva egyúttal az Európai Központi Bank által végzett megfelelő felügyeletet; ösztönözzék arra Andorrát és Monacót, hogy váljanak a Nemzetközi Valutaalap tagjaivá, és szükség esetén nyújtsanak e három ország számára ezzel kapcsolatos technikai segítséget; bátorítsák Andorrát, Monacót és San Marinót, hogy folytassák a pénzügyi szabályozás, az adóügyi kormányzás és a pénzmosás elleni harc tekintetében az Unióval való konvergenciára irányuló eredményes erőfeszítéseiket;

                              l)

                              mozdítsák elő a társulási megállapodásra irányuló tárgyalásokat Andorrával, Monacóval és San Marinóval, és adjanak meg kellő időben minden szükséges intézményi és szakpolitikai támogatást – többek között a Bizottság illetékes főigazgatóságai általi értékeléseket és szakértelmet – a tárgyalófeleknek, hogy a tárgyalások a lehető leghamarabb és mindenképpen a következő két éven belül befejeződhessenek;

                              m)

                              a jelenlegi ciklus vége előtt hozzanak létre a társulási megállapodás keretéről szóló közös politikai nyilatkozatot Andorrával, Monacóval és San Marinóval a tárgyalásokon eddig elért eredmények számbavétele és megőrzése érdekében, hogy az új Bizottság és az Európai Külügyi Szolgálat figyelembe vehesse ezt a közös megegyezést, építhessen arra, és tovább folytathassa a tárgyalásokat;

                              n)

                              a társulási megállapodásról folytatott tárgyalásokat tekintsék lehetőségnek a közös érdekeltségű infrastruktúrákba történő közös beruházásokra, valamint az Andorra, Monaco, San Marino és az Unió tagállamai közötti közös tudományos kutatások fellendítésére irányuló intézkedések meghozatalára;

                  2.

                  úgy véli, hogy az Európai Parlament következő jogalkotási ciklusa értékes lehetőséget kínálhatna az Andorrával, Monacóval és San Marinóval folytatott parlamentközi párbeszédnek és együttműködésnek szentelt új parlamentközi küldöttség felállítására; úgy véli továbbá, hogy a Parlamentnek törekednie kell a szoros együttműködésre szervezeti egységei és az andorrai, monacói és San Marinó-i parlament megfelelő szolgálatai között, és rendszeresen vendégül kell látnia ezekből az országokból érkező fiatal politikai, üzleti és civil társadalmi vezetőket, hogy megerősítse a társulási megállapodás keretei között az Unióhoz fűződő szorosabb politikai, gazdasági és szakpolitikai kapcsolatok pozitív üzenetét; úgy véli, hogy a Parlamentnek elő kell mozdítania a rendszeres véleménycserét Andorra, Monaco és San Marino nemzeti parlamentjeinek küldöttségeivel a tárgyalás teljes időtartama alatt; úgy véli, hogy az Európai Parlament és Andorra, Monaco és San Marino nemzeti parlamentjeinek küldöttségei között eszmecserét kell folytatni a Parlament által tárgyalt olyan ügyekről is, amelyeknek közvetlen hatása lehet ezen országok gazdaságaira vagy a társulási megállapodás hatékonyságára;

                  3.

                  utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak, a Bizottságnak, a Bizottság alelnökének/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének, Andorra társfejedelmeinek, kormányának és Általános Tanácsának, Monaco hercegének, államminiszterének és Nemzeti Tanácsának, valamint San Marino régenskapitányainak, Államkongresszusának és Általános Nagytanácsának.

         (1)  HL L 141., 2015.6.5., 73. o.


title: A Bizottság (EU) 2020/518 ajánlása (2020. április 8.) a COVID-19-válság leküzdéséhez és az abból való kilábaláshoz szükséges technológia és adatok, különösen a mobilalkalmazások és az anonimizált mobilitási adatok használatára szolgáló közös uniós eszköztárról

text:
               14.4.2020

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 114/7

      A BIZOTTSÁG (EU) 2020/518 AJÁNLÁSA
      (2020. április 8.)
      a COVID-19-válság leküzdéséhez és az abból való kilábaláshoz szükséges technológia és adatok, különösen a mobilalkalmazások és az anonimizált mobilitási adatok használatára szolgáló közös uniós eszköztárról
      AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  A jelenlegi COVID-19 világjárvány által okozott népegészségügyi válsághelyzet (a továbbiakban: COVID-19-válság) arra kényszeríti az Uniót és a tagállamokat, hogy egészségügyi rendszereiket, életmódjukat, gazdasági stabilitásukat és értékeiket érintő, soha nem tapasztalt kihívással nézzenek szembe. Egyetlen tagállam sem képes egyedül sikeresen leküzdeni a COVID-19-válságot. Egy ilyen nagyságrendű, rendkívüli válság kezeléséhez valamennyi tagállam határozott fellépésére, valamint az uniós intézmények és szervek együttműködésére van szükség, a valódi szolidaritás szellemében.

                  (2)

                  A digitális technológiák és adatok jelentős szerepet játszanak a COVID-19-válság leküzdésében, mivel Európában mobil eszközökön keresztül sokan csatlakoznak az internethez. Ezek a technológiák és adatok fontos eszközt jelentenek a lakosság tájékoztatásában és abban, hogy segítsék az érintett hatóságokat a vírus terjedésének megfékezésére irányuló erőfeszítéseikben, illetve hogy lehetővé tegyék az egészségügyi szervezetek számára az egészségügyi adatok cseréjét. A szétaprózott és összehangolatlan megközelítés azonban csökkentheti a COVID-19-válság leküzdésére irányuló intézkedések hatékonyságát, egyszersmind súlyosan károsíthatja az egységes piacot, illetve sértheti az alapvető jogokat és szabadságokat.

                  (3)

                  Ezért válaszként a jelenlegi válságra közös megközelítést kell kidolgozni a digitális technológiák és adatok használatára vonatkozóan. E megközelítésnek hatékonyan kell támogatnia az illetékes nemzeti hatóságokat, különösen az egészségügyi hatóságokat és a politikai döntéshozókat azáltal, hogy elegendő és pontos adatot biztosít számukra a COVID-19 vírus terjedésének és hatásainak megértéséhez. Hasonlóképpen, ezek a technológiák lehetővé tehetik a polgárok számára, hogy eredményesen és célzottabban korlátozzák a közösségi kontaktusokat. Ugyanakkor a javasolt megközelítés célja az egységes piac integritásának megőrzése, valamint az alapvető jogok és szabadságok védelme is, különös tekintettel a magánélethez és a személyes adatok védelméhez való jogra.

                  (4)

                  A mobilalkalmazások mind nemzeti, mind uniós szinten támogathatják az egészségügyi hatóságokat a jelenlegi COVID-19-világjárvány nyomon követésében és megfékezésében. Iránymutatással szolgálhatnak a polgárok számára, és megkönnyíthetik a betegek orvosi utókezelésének megszervezését. A figyelmeztető és nyomkövető alkalmazások fontos szerepet játszhatnak a fertőzöttekkel érintkezett személyek felkutatásában, a betegségek terjedésének korlátozásában és a fertőzési láncok megszakításában. Ezért a megfelelő vizsgálati stratégiákkal és a fertőzöttekkel érintkezett személyek felkutatásával együtt az ilyen alkalmazások különösen fontosak lehetnek a vírus terjedési szintjére vonatkozó információk szolgáltatása, a közösségi kontaktusok korlátozása és a kijárási korlátozások hatékonyságának értékelése, valamint az enyhítési stratégiák megalapozása szempontjából.

                  (5)

                  Az 1082/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozat (1) különleges szabályokat állapít meg a határokon átterjedő súlyos egészségügyi veszélyek járványügyi felügyeletére, nyomon követésére, korai előrejelzésére, valamint az ilyen veszélyek elleni küzdelemre vonatkozóan. A határozat 2. cikkének (5) bekezdése értelmében a Bizottság a tagállamokkal együttműködve biztosítja a koordinációt és az információcserét a szóban forgó határozat alapján létrehozott mechanizmusok és struktúrák, valamint az uniós szinten vagy az Euratom-Szerződés alapján létrehozott hasonló olyan mechanizmusok és struktúrák között, amelyeknek a tevékenysége érinti a határokon átterjedő súlyos egészségügyi veszélyekkel kapcsolatos készültség- és reagálástervezést, e veszélyek monitoringját, korai előrejelzését és az ellenük való küzdelmet. A határokon átterjedő súlyos egészségügyi veszélyekkel kapcsolatos erőfeszítések összehangolásának fóruma a fent említett határozat 17. cikkével létrehozott Egészségügyi Biztonsági Bizottság. A határozat 6. cikkének (1) bekezdése létrehozza a fertőző betegségek járványügyi felügyeleti hálózatát, amelyet az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ működtet és koordinál.

                  (6)

                  A határon átnyúló egészségügyi ellátásra vonatkozó betegjogok érvényesítéséről szóló 2011/24/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) előírja az e-egészségügyi hálózat számára, hogy törekedjen az európai e-egészségügyi rendszerek, szolgáltatások és a kölcsönösen átjárható alkalmazások tartós gazdasági és társadalmi előnyeinek kiaknázására a magas szintű bizalom és biztonság megteremtése, az ellátás folytonosságának javítása, valamint a biztonságos és minőségi egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés biztosítása érdekében.

                  (7)

                  A természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló (EU) 2016/679 európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) megállapítja a személyes adatok, köztük az egészségügyi adatok kezelésének feltételeit. Az ilyen adatok többek között akkor dolgozhatók fel, ha az érintett egyértelmű hozzájárulását adja, vagy ha a feldolgozás közérdeken alapul, arról uniós vagy tagállami jog rendelkezik, különösen nyomon követés és riasztás céljából, a fertőző betegségek és más súlyos egészségügyi veszélyek valamint az ellenük való védekezés érdekében.

                  (8)

                  Több tagállam vezetett be olyan konkrét jogszabályokat, amelyek lehetővé teszik számukra az egészségügyi adatok közérdeken alapuló feldolgozását (az (EU) 2016/679 rendelet 6. cikke (1) bekezdésének c) vagy e) pontja és 9. cikke (2) bekezdésének i) pontja szerint). Az adatfeldolgozás céljának és módjának, valamint annak, hogy mely adatokat és kinek kell feldolgoznia, minden esetben egyértelműnek és konkrétnak kell lennie.

                  (9)

                  A Bizottság az (EU) 2018/1725 európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 42. cikkével és az (EU) 2016/679 rendelet 70. cikkével összhangban konzultálhat az európai adatvédelmi biztossal és az Európai Adatvédelmi Testülettel.

                  (10)

                  A 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) megállapítja a forgalmi és helymeghatározó adatokra, valamint az információk tárolására és a felhasználó vagy előfizető végberendezésében – például mobil eszközben – tárolt adataihoz való hozzáférésre alkalmazandó szabályokat. Az irányelv 5. cikkének (3) bekezdése értelmében az ilyen adattárolás vagy -szerzés csak szigorúan meghatározott körülmények között vagy a felhasználó, illetve előfizető hozzájárulása alapján megengedett, miután egyértelmű és teljes körű tájékoztatást kapott az (EU) 2016/679/EK rendelet követelményeivel összhangban. Ezenkívül az irányelv 15. cikkének (1) bekezdése lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy jogalkotási intézkedéseket fogadjanak el az irányelvben megállapított egyes jogok és kötelezettségek – köztük az 5. cikkben meghatározott jogok és kötelezettségek – hatályának korlátozására, amennyiben az ilyen korlátozás egy demokratikus társadalomban szükséges, megfelelő és arányos intézkedésnek minősül bizonyos célok eléréséhez.

                  (11)

                  Az Európai Bizottság „Európai adatstratégia” (6) című közleményében bejelentette, hogy az EU olyan egységes piacot hoz létre, ahol az adatok az EU-n belül és ágazatok között is szabadon áramolhatnak, mindenki számára előnyös módon, ahol az európai szabályok maradéktalanul érvényesülnek, különösen a személyes adatok védelme, a fogyasztóvédelem és a versenyjog terén, és ahol az adatokhoz való hozzáférésre és azok felhasználására vonatkozó szabályok méltányosak, gyakorlatiasak és egyértelműek. A Bizottság kijelentette, hogy mérlegelni fogja, hogy szükség van-e jogalkotási intézkedésre a vállalkozások és a kormányzat közötti, a közérdeket szolgáló adatmegosztás előmozdítása érdekében.

                  (12)

                  A COVID-19-válság kezdete óta számos mobilalkalmazást fejlesztettek ki, közülük néhányat a hatóságok, és a tagállamoktól és a magánszektortól kérés érkezett ezek uniós szintű koordinációjára, többek között a kiberbiztonsággal, a biztonsággal és a magánélet védelmével kapcsolatos aggályok kezelése érdekében. Ezek az alkalmazások általában három általános funkciót látnak el: i. a polgárok tájékoztatása és tanácsadás, valamint a tüneteket mutató személyek orvosi utókezelése megszervezésének elősegítése, gyakran öndiagnosztikai kérdőívvel kombinálva; ii. a fertőzött személy közelében tartózkodó személyek figyelmeztetése a fertőzési láncok megszakítása és a fertőzéseknek a kiújulási szakaszban történő újbóli megjelenésének megakadályozása érdekében; továbbá iii. a karanténintézkedések figyelemmel kísérése és érvényesítése, adott esetben a fertőzött személyek egészségi állapotának a karantén időtartama alatt történő értékelésével. Egyes alkalmazások hozzáférhetők a nagyközönség számára, míg mások, amelyek célja a munkahelyi kontaktusok nyomon követése, csak zárt felhasználói csoportok számára. Az említett alkalmazások hatékonyságának általános értékelésére nem került sor. Az információs és tünetellenőrző alkalmazások hasznosak lehetnek az ismeretterjesztésre a lakosság körében. Azonban a szakértői vélemények alapján a felhasználók tájékoztatását és figyelmeztetését célzó alkalmazások tűnnek a legígéretesebbnek a vírus terjedésének megakadályozására, figyelembe véve a magánéletre gyakorolt korlátozottabb hatásukat is; ezek használatát jelenleg több tagállam vizsgálja.

                  (13)

                  Az említett mobilalkalmazások némelyike orvostechnikai eszköznek tekinthető, amennyiben azokat a gyártó többek között betegség diagnosztizálására, megelőzésére, megfigyelésére, előrejelzésére, prognózisára, kezelésére vagy enyhítésére szánta, és ezért az (EU) 2017/745 európai parlamenti és tanácsi rendelet (7) vagy a 93/42/EGK tanácsi irányelv (8) hatálya alá tartozik. Az öndiagnosztikai és tünetellenőrző alkalmazások esetében, amennyiben azok diagnózissal, megelőzéssel, megfigyeléssel, előrejelzéssel vagy prognózissal kapcsolatos információkat szolgáltatnak, meg kell vizsgálni, hogy az orvostechnikai eszközökre vonatkozó szabályozási keret (a 93/42/EGK irányelv vagy az (EU) 2017/745 rendelet) szerint orvostechnikai eszköznek minősülnek-e.

                  (14)

                  E mobilalkalmazások hatékonysága számos tényezőtől függ. E tényezők egyike a felhasználók körében való elterjedtség, tehát hogy mekkora a mobil eszközt használó lakosság százalékos aránya, illetve ezek közül azoké, akik letöltötték az alkalmazást, hozzájárultak a rájuk vonatkozó személyes adatok feldolgozásához, és nem vonták vissza e hozzájárulást. További fontos tényező az azzal kapcsolatos közbizalom, hogy az adatokat megfelelő biztonsági intézkedésekkel védik, amelyeket kizárólag a vírusnak esetlegesen kitett egyének figyelmeztetésére használnak fel, a népegészségügyi hatóság általi jóváhagyás, az egészségügyi hatóságok képessége, hogy az alkalmazás, az integráció és az adatok más rendszerekkel és alkalmazásokkal történő megosztása által generált adatok alapján intézkedéseket hozzanak, valamint a más rendszerekkel való, határokon átnyúló és régiókon átnyúló interoperabilitás.

                  (15)

                  A figyelmeztető és nyomkövető alkalmazások hasznosak a tagállamok számára a fertőzöttekkel érintkezett személyek felkutatásában, és fontos szerepet játszhatnak az enyhítési forgatókönyvek esetén a továbbterjedés megfékezésében. Emellett értékes eszközt jelenthetnek a polgárok számára, hogy eredményesen és célzottabb módon korlátozzák a közösségi kontaktusokat. Hatásukat fokozhatja a szélesebb körű tesztelést támogató stratégia. A fertőzöttekkel érintkezett személyek felkutatása azt jelenti, hogy a népegészségügyi hatóságok gyorsan azonosítják a megerősített COVID-19 beteg valamennyi kontaktusát, felkérik őket, hogy vonuljanak önkéntes karanténba, valamint a tünetek jelentkezése esetén gyorsan tesztelik és elkülönítik őket. Emellett az ilyen alkalmazásokból nyert anonimizált és összesített adatok a betegség előfordulási gyakoriságára vonatkozó adatokkal együttesen a közösségi és a fizikai kontaktusok korlátozására irányuló intézkedések eredményességének értékelésére is felhasználhatók. Bár ezek az alkalmazások nyilvánvalóan hasznosak a tagállamok számára, értékes lehet hozzájárulásuk az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ munkájához is.

                  (16)

                  Az öndiagnosztikai és tünetellenőrző alkalmazások életkor és hét szerinti bontásban releváns információkat nyújthatnak a COVID-19-nek megfelelő tünetekkel járó esetek számáról az olyan, egyértelműen körülhatárolható területekről, ahol nagy az alkalmazás lefedettsége. Amennyiben ez sikeresnek bizonyul, a nemzeti népegészségügyi hatóságok dönthetnek úgy, hogy felhasználják az alkalmazás által szolgáltatott adatokat az alapellátás keretében a COVID-19 tüneti felügyeletére. Ezeket az adatokat az ECDC rendelkezésére lehetne bocsátani összesített formában (pl. az influenzaszerű megbetegedések [ILI] vagy az akut légzőszervi fertőzések [ARI] száma hetente, korcsoportonként, a lakosságnak a betegséget figyelemmel kísérő orvosok által felügyelt teljes csoportján belül). Ez lehetővé tenné a nemzeti hatóságok és az ECDC számára, hogy megbecsüljék a légzőszervi tünetek pozitív prediktív értékét egy adott közösségben, és így az alkalmazás által szolgáltatott adatok alapján információkhoz juthatnának a vírus terjedésének mértékéről.

                  (17)

                  Tekintettel az okostelefon-alkalmazások fent ismertetett funkcióira, használatuk befolyásolhatja bizonyos alapvető jogok, többek között a magán- és családi élet tiszteletben tartásához való jog gyakorlását. Az e jogokba való bármilyen beavatkozás kizárólag a jogi előírásokkal összhangban történhet, ezért azoknak a tagállami jogszabályoknak, amelyek előírják vagy megengedik bizonyos alapvető jogok gyakorlásának korlátozását, összhangban kell lenniük az uniós jognak az Európai Unióról szóló szerződés 6. cikkében foglalt általános elveivel, valamint a tagállamok alkotmányos hagyományaival és nemzetközi jogi kötelezettségeivel.

                  (18)

                  A különböző típusú alkalmazások (és az azok alapjául szolgáló, fertőzési lánccal kapcsolatos információs rendszerek) elfogadása, valamint annak biztosítása érdekében, hogy azok megfeleljenek a járványügyi felügyelet kitűzött céljának, az illetékes nemzeti egészségügyi hatóságoknak össze kell hangolniuk és koordinált módon kell végrehajtaniuk az alapul szolgáló politikákat, követelményeket és ellenőrzéseket. Számos tagállam kezdte meg a fertőzöttekkel való érintkezés nyomon követésére szolgáló alkalmazások bevezetését, és tapasztalataik azt mutatják, hogy az elfogadottság növelése érdekében az intézkedések előkészítéséhez és végrehajtásához célszerű az egészségügyi hatóságok mellett más (például adatvédelmi) hatóságok, valamint a magánszektor, a szakértők, a tudományos élet képviselői és az érdekelt felek, köztük a betegcsoportok részvételével megvalósuló integrált irányítás alkalmazása. Az alkalmazással kapcsolatos széles körű kommunikáció szintén elengedhetetlen az alkalmazás bevezetése és sikere szempontjából.

                  (19)

                  Annak érdekében, hogy észlelni lehessen azt, amikor a fertőzöttekkel való érintkezést nyomonkövető különböző alkalmazások felhasználói egymás közelébe kerülnek (ami az országhatárokon / regionális határokon átutazó személyek esetében a legvalószínűbb), elő kell irányozni az alkalmazások közötti interoperabilitást. A fertőzési láncokat felügyelő nemzeti egészségügyi hatóságok számára lehetővé kell tenni, hogy a határokon átnyúló fertőzési láncok kezelése érdekében interoperábilis információkat cseréljenek más tagállamokkal vagy régiókkal a pozitív vizsgálati eredményt mutató felhasználókról.

                  (20)

                  Egyes vállalatok – köztük távközlési szolgáltatók, valamint jelentősebb technológiai platformok üzemeltetői – anonimizált és összesített helymeghatározó adatokat tettek közzé vagy bocsátottak a hatóságok rendelkezésére. Ezek az adatok szükségesek a vírus leküzdését célzó kutatáshoz, a vírus terjedésének megértésére irányuló modellezéshez, valamint a válság gazdasági hatásainak modellezéséhez. Az adatok elősegítik különösen a járvány térbeli dinamikájának megértését és modellezését, valamint a közösségi kontaktusok korlátozására irányuló intézkedések (utazási korlátozások, nem alapvető tevékenységek leállítása, teljes lezárás stb.) mobilitásra gyakorolt hatásának értékelését. Ez elengedhetetlen egyrészt a vírus hatásainak megfékezéséhez, valamint a szükségletek felméréséhez, különösen az egyéni védőeszközök és az intenzív osztályok tekintetében, másrészt pedig az exitstratégia olyan adatvezérelt modellekkel történő támogatásához, amelyek jelzik a közösségi kontaktusok korlátozására irányuló intézkedések enyhítésének lehetséges hatásait.

                  (21)

                  A jelenlegi válság rávilágított arra, hogy a népegészségügyi hatóságok és a kutatóintézetek számára előnyös lenne a vírus fejlődésének elemzéséhez és a népegészségügyi intézkedések hatékonyságának értékeléséhez szükséges további alapvető információkhoz való hozzáférés.

                  (22)

                  Egyes tagállamok intézkedéseket hoztak a szükséges adatokhoz való hozzáférés egyszerűsítése érdekében. A vírus elleni küzdelemre irányuló közös uniós erőfeszítéseket azonban hátráltatja a megközelítések jelenlegi összehangolatlansága.

                  (23)

                  A COVID-19-válsággal kapcsolatos közös uniós megközelítés azért is szükséges, mert a bizonyos országok által hozott intézkedések – például az egyének földrajzi helymeghatározáson alapuló nyomon követése, az egyéneket érintő egészségügyi kockázat mértékének felmérésére szolgáló technológia használata, valamint az érzékeny adatok központosítása – kérdéseket vetnek fel számos, az uniós jogrendben garantált alapvető jog és szabadság, többek között a magánélethez és a személyes adatok védelméhez való jog szempontjából. Mindenesetre az Unió Alapjogi Chartája értelmében az abban foglalt alapvető jogok és szabadságok gyakorlására vonatkozó korlátozásoknak indokoltaknak és arányosaknak kell lenniük. Az ilyen korlátozásoknak így különösen ideigleneseknek kell lenniük, azaz szigorúan a válság leküzdéséhez szükséges időtartamra kell korlátozódniuk, és a válság megszűnését követően csakis megfelelő indokolással tarthatók fenn.

                  (24)

                  Ezenkívül az Egészségügyi Világszervezet és más testületek figyelmeztettek annak veszélyére, hogy az alkalmazások és a pontatlan adatok olyan személyek megbélyegzéséhez vezethetnek, akik bizonyos közös tulajdonságokkal rendelkeznek a betegséggel való vélt kapcsolatuk okán.

                  (25)

                  Az adattakarékosság elvével összhangban a népegészségügyi hatóságok és a kutatóintézetek csak akkor dolgozhatják fel a személyes adatokat, ha azok megfelelőek, relevánsak és a szükségesre korlátozódnak, továbbá megfelelő biztosítékokat – például álnevesítést, összesítést, titkosítást és decentralizációt – kell alkalmazniuk.

                  (26)

                  A hatékony kiberbiztonsági és adatbiztonsági intézkedések elengedhetetlenek az adatok rendelkezésre állásának, hitelességének, integritásának és bizalmas jellegének védelméhez.

                  (27)

                  A személyes adatok jogszerű kezelése és az érintett egyének jogainak tiszteletben tartása érdekében elengedhetetlen az adatvédelmi hatóságokkal a személyes adatok védelmére vonatkozó uniós jogszabályokban meghatározott követelményeknek megfelelően folytatott konzultáció.

                  (28)

                  A 2011/24/EU irányelv 14. cikke azt a feladatot rótta az Európai Unióra, hogy támogassa és segítse elő a tagállamok közötti együttműködést és információcserét az általuk kijelölt, e-egészségügyért felelős nemzeti hatóságokat összekötő önkéntes hálózat (a továbbiakban: e-egészségügyi hálózat) keretében. A hálózat célkitűzései között szerepel többek között az, hogy törekedjen az európai e-egészségügyi rendszerek, szolgáltatások és a kölcsönösen átjárható alkalmazások fenntartható gazdasági és társadalmi előnyeinek kiaknázására a magas szintű bizalom és biztonság megteremtése, az ellátás folytonosságának javítása, valamint a biztonságos és jó minőségű egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés biztosítása érdekében. Az (EU) 2019/1765 bizottsági végrehajtási határozat (9) meghatározza az e-egészségügyi hálózat létrehozására, igazgatására és átlátható működésére vonatkozó szabályokat. Összetételénél és szakterületénél fogva az e-egészségügyi hálózatnak kell alkotnia a népegészségügyi hatóságok és a kutatóintézetek adatigényeiről folytatott megbeszélések fő fórumát, amelyben a nemzeti elektronikus hírközlési szabályozó hatóságok, a digitális ügyekért felelős minisztériumok és az adatvédelmi hatóságok tisztviselői is részt vesznek.

                  (29)

                  Az e-egészségügyi hálózatnak és a Bizottságnak szorosan együtt kell működnie más olyan testületekkel és hálózatokkal is, amelyek képesek biztosítani az ezen ajánlás végrehajtásához szükséges információkat, beleértve az Egészségügyi Biztonsági Bizottságot, a fertőző betegségek járványügyi felügyeleti hálózatát, az ECDC-t, az Európai Adatvédelmi Testületet, az Európai Elektronikus Hírközlési Szabályozók Testületét és a Kiberbiztonsági Együttműködési Csoportot.

                  (30)

                  Az átláthatóság, az egyértelmű és rendszeres kommunikáció, valamint a leginkább érintett személyek és közösségek közreműködésének lehetővé tétele rendkívül fontos ahhoz, hogy a COVID-19-válság leküzdése során biztosított legyen a közvélemény bizalma.

                  (31)

                  Figyelembe véve a COVID-19-válsággal kapcsolatos helyzet gyors változását a különböző tagállamokban, alapvető fontosságú, hogy a tagállamok jelentést tegyenek az ezen ajánlásban foglalt megközelítésről, a Bizottság pedig felülvizsgálja azt, és hogy mindez gyorsan és rendszeresen történjen, mindaddig, amíg a válság fennáll.

                  (32)

                  Ezt az ajánlást a Bizottságnak szükség esetén további iránymutatásokkal kell kiegészítenie, többek között a figyelmeztető és megelőzési célú mobilalkalmazások használatának adatvédelmi és a magánélet védelmével kapcsolatos vonatkozásai tekintetében,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

         AZ AJÁNLÁS CÉLJA

                  1.

                  Ez az ajánlás a válság digitális eszközökkel történő kezelésére szolgáló közös megközelítés (eszköztár) kidolgozásának folyamatát határozza meg. Az eszköztár a technológiák és az adatok hatékony felhasználását célzó gyakorlati intézkedésekből fog állni, különös tekintettel az alábbi két területre:

                              (1)

                              a mobilalkalmazások uniós szinten koordinált, a polgárok számára a közösségi kontaktusok korlátozására irányuló hatékony, célzottabb intézkedéseket megtételét lehetővé tevő használatára, valamint a COVID-19 betegség terjedésének megfékezését célzó figyelmeztetésre, megelőzésre és a fertőzöttekkel való érintkezés nyomon követésére vonatkozó páneurópai megközelítés. Ez magában foglalja majd az alkalmazások hatékonyságának, interoperabilitásának és határokon átnyúló hatásainak, valamint a biztonság, a magánélet és az adatvédelem alkalmazások általi tiszteletben tartásának nyomon követésére és mindezek értékeléseinek megosztására vonatkozó módszertant; valamint

                              (2)

                              a lakosság mobilitására vonatkozó anonimizált és összesített adatoknak a következő célokból történő felhasználására szolgáló közös rendszer: i. a betegség alakulásának modellezése és előrejelzése, ii. a tagállami hatóságok olyan intézkedésekkel kapcsolatos döntéshozatala hatékonyságának nyomon követése, mint a közösségi kontaktusok korlátozása és a karanténintézkedések, valamint iii. a COVID-19-válsággal kapcsolatos koordinált exitstratégia megalapozása.

                  2.

                  A tagállamoknak sürgősen és a többi tagállammal, a Bizottsággal és más érdekelt felekkel szoros együttműködésben kell meghozniuk ezeket az intézkedéseket, a népegészségügy területén meglévő tagállami hatáskörök sérelme nélkül. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy minden intézkedésre az uniós joggal, különösen az orvostechnikai eszközökre vonatkozó jogszabályokkal, valamint a magánélethez és a személyes adatok védelméhez való joggal, továbbá az Európai Unió Alapjogi Chartájában foglalt egyéb jogokkal és szabadságokkal összhangban kerüljön sor. Az eszköztárat bizottsági iránymutatások – többek között a figyelmeztető és megelőzési célú mobilalkalmazások használatának adatvédelmi és a magánélet védelmével kapcsolatos vonatkozásairól szóló iránymutatások – egészítik majd ki.

         FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

                  3.

                  Ezen ajánlás alkalmazásában:

                              a)

                              „mobilalkalmazások”: olyan, intelligens eszközökön, különösen okostelefonokon futó szoftveralkalmazások, amelyeket általában webes forrásokkal való széles körű és célzott interakcióra terveztek, és amelyek a bármely intelligens eszközben megtalálható számos érzékelő által gyűjtött, közelségre vonatkozó adatokat és egyéb háttér-információkat dolgoznak fel, továbbá számos hálózati interfészen keresztül képesek információt cserélni más csatlakoztatott eszközökkel;

                              b)

                              „e-egészségügyi hálózat”: a 2011/24/EU irányelv 14. cikke által létrehozott hálózat, amelynek feladatait az (EU) 2019/1765 végrehajtási határozat pontosította;

                              c)

                              „Egészségügyi Biztonsági Bizottság”: az 1082/2013/EU határozat 17. cikke alapján létrehozott, a tagállamok képviselőiből álló testület.

                              d)

                              „járványügyi felügyeleti hálózat”: az 1082/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozat 6. cikke alapján létrehozott, a fertőző betegségek és a kapcsolódó különleges egészségügyi problémák járványügyi felügyeletére szolgáló, az ECDC által működtetett és koordinált hálózat, amely állandó kommunikációt biztosít a Bizottság, az ECDC, valamint a járványügyi felügyeletet nemzeti szinten ellátó illetékes hatóságok között.

         A TECHNOLÓGIA ÉS AZ ADATOK FELHASZNÁLÁSÁT SEGÍTŐ ESZKÖZTÁR KIFEJLESZTÉSÉNEK FOLYAMATA

                  4.

                  Ennek a folyamatnak elő kell segítenie, hogy a tagállamok és a Bizottság sürgősen egy gyakorlati intézkedéseket tartalmazó eszköztárat dolgozzanak ki és fogadjanak el, amely eszköztár többek között páneurópai megközelítést is tartalmazna egyrészt a COVID-19-mobilalkalmazásokra, másrészt arra vonatkozóan, hogy a mobilitási adatokat miként lehet felhasználni a vírus alakulásának modellezése és előrejelzése céljából.

                  5.

                  Az eszköztár kidolgozásához a tagállamoknak – az e-egészségügyi hálózatban való képviseletük révén – haladéktalanul, azt követően pedig gyakran találkozniuk kell a Bizottság és az Európai Betegségmegelőzési és Járványvédelmi Központ képviselőivel. Meg kell osztaniuk nézeteiket arról, hogy a különböző forrásokból származó adatokat miként lehet a legjobban felhasználni a COVID-19-válság leküzdése érdekében, az uniós joggal – különösen a személyes adatok és a magánélet védelmére vonatkozó jogszabályokkal – összeegyeztethető módon, magas szintű bizalom és biztonság garantálása mellett, továbbá miként oszthatják meg az ezzel kapcsolatos bevált gyakorlatokat és körvonalazhatnak közös megközelítéseket.

                  6.

                  Az e-egészségügyi hálózat tagjait haladéktalanul össze kell hívni, hogy működőképessé tegye ezt az ajánlást.

                  7.

                  A tagállamoknak – az e-egészségügyi hálózatban való képviseletük révén – ezen ajánlás végrehajtásakor adott esetben tájékoztatniuk kell az Egészségügyi Biztonsági Bizottságot, az Európai Elektronikus Hírközlési Szabályozók Testületét, a Kiberbiztonsági Együttműködési Csoportot és a releváns bizottsági ügynökségeket, köztük az ENISA-t, az Europolt, továbbá a tanácsi munkacsoportokat, valamint ki kell kérniük az említettek véleményét.

                  8.

                  Az Európai Adatvédelmi Testületet és az európai adatvédelmi biztost szintén szorosan be kell vonni annak biztosítása érdekében, hogy az eszköztárba az adatvédelem és a beépített adatvédelem elvei is beépüljenek.

                  9.

                  A tagállami hatóságoknak és a Bizottságnak rendszeres, egyértelmű és átfogó tájékoztatást kell biztosítaniuk a nyilvánosság számára az ezen ajánlás alapján hozott intézkedésekről, és lehetőséget kell biztosítaniuk a nyilvánosság párbeszédben és megbeszélésekben való részvételére.

                  10.

                  A folyamat során kiemelten fontos az összes alapvető jog tiszteletben tartása, különös tekintettel a magánélet és a személyes adatok védelmére, valamint a megfigyelések és megbélyegzések megelőzésére. E konkrét kérdések tekintetében az eszköztárnak ezért:

                              (1)

                              szigorúan a COVID-19-válság leküzdése céljából történő személyesadat-feldolgozására kell korlátozódnia, és biztosítania kell, hogy a személyes adatokat semmilyen más, például bűnüldözési vagy kereskedelmi célra ne használják fel;

                              (2)

                              biztosítania kell annak rendszeres felülvizsgálatát, hogy továbbra is szükség van-e a személyes adatok feldolgozására a COVID-19-válság leküzdése érdekében, és megfelelő megszüntetési záradékokat kell meghatároznia annak biztosítására, hogy a feldolgozás ne terjedjen túl az e célok eléréséhez feltétlenül szükséges mértéken;

                              (3)

                              intézkedéseket kell tartalmaznia annak biztosítására, hogy amint a feldolgozásra a továbbiakban nincs feltétlenül szükség, az ténylegesen be is fejeződjön, az érintett személyes adatok pedig visszafordíthatatlanul megsemmisüljenek, kivéve, ha etikai testületek és adatvédelmi hatóságok véleménye szerint ezen adatoknak a közérdek szolgálatában betöltött tudományos értéke meghaladja az érintett jogokra gyakorolt hatást.

                  11.

                  Az eszköztárat fokozatosan kell kidolgozni az összes érdekelt féllel folytatott megbeszélések, a helyzet nyomon követése, a bevált gyakorlat, valamint a népegészségügyi hatóságok és a népegészségügyi kutatóintézetek számára a COVID-19-világjárvány leküzdéséhez szükséges és rendelkezésre álló adatok forrásait és típusait illetően kérdések és megoldások fényében.

                  12.

                  Az eszköztárat meg kell osztani az Európai Unió nemzetközi partnereivel a bevált gyakorlatok cseréje és a vírus világszerte történő terjedésének kezelése érdekében.

         A COVID-19-MOBILALKALMAZÁSOKRA VONATKOZÓ PÁNEURÓPAI MEGKÖZELÍTÉS

                  13.

                  Az eszköztár első prioritásává a COVID-19-mobilalkalmazásokra vonatkozó páneurópai megközelítést kell tenni, amelyet a tagállamok és a Bizottság közösen dolgoznak ki 2020. április 15-ig. A folyamatban az Európai Adatvédelmi Testület és az európai adatvédelmi biztos is részt vesz. E megközelítésnek a következőkből kell állnia:

                              (1)

                              a COVID-19 elleni küzdelmet szolgáló információs, figyelmeztető és nyomkövető mobilalkalmazások hatékonyságát – orvosi és műszaki szempontból – biztosító előírások;

                              (2)

                              az uniós joggal össze nem egyeztethető alkalmazások elterjedésének megakadályozását, a fogyatékossággal élő személyek akadálymentességére vonatkozó előírások támogatását, valamint a közös megoldások interoperabilitását és előmozdítását célzó intézkedések, nem kizárva egy esetleges páneurópai alkalmazást;

                              (3)

                              a népegészségügyi hatóságok által alkalmazandó irányítási mechanizmusok és az ECDC-vel való együttműködés;

                              (4)

                              az alkalmazások működésével kapcsolatos bevált gyakorlatok és információcsere-mechanizmusok azonosítása; valamint

                              (5)

                              az adatok megosztása az érintett járványügyi hatóságokkal és népegészségügyi kutatóintézetekkel, ideértve az összesített adatok ECDC-nek való megküldését is.

                  14.

                  Határon átnyúló forgatókönyvek esetén a tagállami hatóságoknak – az e-egészségügyi hálózatban való képviseletük révén – meg kell állapítaniuk az információcsere és az alkalmazások közötti interoperabilitás biztosításának folyamatát.

         A MOBILALKALMAZÁSOK HASZNÁLATÁNAK A MAGÁNÉLET ÉS A SZEMÉLYES ADATOK VÉDELMÉT ÉRINTŐ SZEMPONTJAI

                  15.

                  Az eszköztár kidolgozásakor szem előtt kell tartani a magánélet és a személyes adatok védelmére vonatkozó elveket.

                  16.

                  A COVID-19 figyelmeztető és megelőző mobilalkalmazások használatára különös tekintettel a következő elveket kell szem előtt tartani:

                              (1)

                              az alapvető jogok tiszteletben tartását és a megbélyegzés megelőzését szolgáló biztosítékok, különösen a személyes adatok védelmére és a kommunikáció titkosságára vonatkozó szabályok;

                              (2)

                              a legkisebb beavatkozással járó, de hatékony intézkedések előnyben részesítése, ideértve a közelségre vonatkozó adatok használatát és az egyének tartózkodási helyével vagy mozgásával kapcsolatos adatok feldolgozásának elkerülését, valamint lehetőség szerint anonimizált és összesített adatok felhasználását;

                              (3)

                              az eszközök közelségének megállapítására, a titkosításra, az adatbiztonságra, a mobil eszközön történő adattárolásra, az egészségügyi hatóságok általi lehetséges hozzáférésre és adattárolásra szolgáló megfelelő technológiákra (pl. alacsony energiafelhasználású Bluetooth-technológia) vonatkozó műszaki követelmények;

                              (4)

                              hatékony kiberbiztonsági követelmények az adatok rendelkezésre állásának, hitelességének, sértetlenségének és titkosságának védelme érdekében;

                              (5)

                              a meghozott intézkedések lejárta és az ezen intézkedések révén szerzett személyes adatok törlése legkésőbb akkor, amikor a pandémiát kontrollálhatónak nyilvánítják;

                              (6)

                              megerősített fertőzés esetén a közelségre vonatkozó adatok feltöltése, valamint megfelelő módszerek azon személyek figyelmeztetésére, akik közelről érintkezhettek a fertőzött személlyel (utóbbi anonim marad); valamint

                              (7)

                              az adatvédelmi beállításokra vonatkozó átláthatósági követelmények az alkalmazásokba vetett bizalom biztosítása érdekében.

                  17.

                  Az eszköztár kidolgozásából és végrehajtásából eredő gyakorlati megfontolások fényében a Bizottság iránymutatásokat tesz közzé, amelyek részletesebben ismertetik a magánélet és a személyes adatok védelmére vonatkozó elveket.

         A MOBILITÁSI ADATOK FELHASZNÁLÁSA AZ INTÉZKEDÉSEK ÉS A KILÉPÉSI STRATÉGIA MEGALAPOZÁSA ÉRDEKÉBEN

                  18.

                  Az eszköztár második prioritásává egy olyan közös megközelítést kell tenni, amely az alábbiakhoz szükséges anonimizált és összesített mobilitási adatok használatára vonatkozik:

                              (1)

                              modellezés egyrészt a betegség terjedésének, másrészt a tagállami egészségügyi rendszerek szükségleteire – például, de nem kizárólag a kórházak intenzív gondozási egységeire és az egyéni védőeszközökre – gyakorolt hatásnak a feltérképezése és előrejelzése céljából; valamint

                              (2)

                              a COVID-19 vírus terjedésének megfékezésére és hatásainak kezelésére irányuló intézkedések – ideértve a kijárási korlátozásokat (és azok feloldását) is – hatékonyságának optimalizálása, valamint ezen adatok megszerzése és felhasználása.

                  19.

                  E megközelítés kidolgozása során a tagállamoknak (az e-egészségügyi hálózatban való képviseletük révén, amely koordinál az Egészségügyi Biztonsági Bizottsággal, a járványügyi hálózattal, az ECDC-vel és szükség esetén az ENISA-val) meg kell osztaniuk egymással a mobilitási adatok felhasználásával kapcsolatos bevált gyakorlatokat, meg kell osztaniuk és össze kell hasonlítaniuk a vírus terjedésével kapcsolatos modellezést és előrejelzéseket, valamint nyomon kell követniük a járvány terjedését korlátozó intézkedések hatását.

                  20.

                  Az elérendő eredményeknek a következőket kell magukban foglalniuk:

                              (1)

                              anonim és összesített mobilitási adatok megfelelő felhasználása modellezés céljából: egyrészt a vírus jövőbeni terjedésének megértése, másrészt a válság gazdasági hatásainak előrejelzése érdekében;

                              (2)

                              tanácsadás a hatóságok számára arra vonatkozóan, hogy az adatszolgáltatóktól kérjék el az adatok anonimizálásához használt módszertant, és hogy végezzék el az alkalmazott módszertan megbízhatósági tesztjét;

                              (3)

                              az anonim jelleg megszüntetésének megakadályozására és az egyének újraazonosításának elkerülésére bevezetendő biztosítékok, ideértve a megfelelő szintű adat- és informatikai biztonság garanciáit is, valamint az újraazonosítási kockázatok értékelése az anonimizált adatok más adatokkal való összevetése során;

                              (4)

                              minden olyan véletlenül feldolgozott adat azonnali és visszafordíthatatlan törlése, amely alkalmas az egyének azonosítására, valamint az adatszolgáltatók és az illetékes hatóságok értesítése a véletlen adatfeldolgozásról és törlésről;

                              (5)

                              az adatok törlése elvileg 90 nap elteltével, de legkésőbb akkor, amikor a pandémiát kontrollálhatónak nyilvánítják; valamint

                              (6)

                              az adatfeldolgozás kizárólag a fenti célokra való korlátozása, és az adatok harmadik felekkel történő megosztásának kizárása.

         JELENTÉSTÉTEL ÉS FELÜLVIZSGÁLAT

                  21.

                  A COVID-19-mobilalkalmazásokra vonatkozó páneurópai megközelítést április 15-én teszik közzé, és azt a Bizottság a magánélet és a személyes adatok védelméről szóló iránymutatással egészíti ki.

                  22.

                  A tagállamoknak 2020. május 31-ig jelentést kell tenniük a Bizottságnak az ezen ajánlás alapján hozott intézkedésekről. Az ilyen jelentéseket rendszeresen folytatni kell mindaddig, amíg a COVID-19-válság fennáll.

                  23.

                  2020. április 8-tól a tagállamoknak szakértői értékelés céljából hozzáférhetővé kell tenniük a többi tagállam és a Bizottság számára az ezen ajánlás hatálya alá tartozó területeken alkalmazott intézkedéseket. A tagállamok és a Bizottság egy héten belül észrevételeket nyújthatnak be ezekkel az intézkedésekkel kapcsolatban. Az érintett tagállamnak a lehető legnagyobb mértékben figyelembe kell vennie ezeket az észrevételeket.

                  24.

                  A Bizottság 2020 júniusától kezdődően e tagállami jelentések alapján értékeli az elért eredményeket és ezen ajánlás hatását. A Bizottság további ajánlásokat tehet a tagállamoknak, többek között az ezen ajánlás hatálya alá tartozó területeken alkalmazott intézkedések időzítésére vonatkozóan.

         Kelt Brüsszelben, 2020. április 8-án.

               a Bizottság részéről

            Thierry BRETON

               a Bizottság tagja

         (1)  Az Európai Parlament és a Tanács 1082/2013/EU határozata (2013. október 22.) a határokon átterjedő súlyos egészségügyi veszélyekről és a 2119/98/EK határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 293., 2013.11.5., 1. o.).

         (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011/24/EU irányelve (2011. március 9.) a határon átnyúló egészségügyi ellátásra vonatkozó betegjogok érvényesítéséről (HL L 88., 2011.4.4., 45. o.).

         (3)  Az Európai Parlament és a Tanács 2016. április 27-i (EU) 2016/679 rendelete a természetes személyeknek a személyes adatok kezelése tekintetében történő védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 95/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (általános adatvédelmi rendelet) (HL L 119., 2016.5.4., 1. o.).

         (4)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/1725 rendelete (2018. október 23.) a természetes személyeknek a személyes adatok uniós intézmények, szervek, hivatalok és ügynökségek általi kezelése tekintetében való védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról, valamint a 45/2001/EK rendelet és az 1247/2002/EK határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 295., 2018.11.21., 39. o.).

         (5)  Az elektronikus hírközlési ágazatban a személyes adatok kezeléséről, feldolgozásáról és a magánélet védelméről szóló, 2002. július 12-i, 2002/58/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (Elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv) (HL L 201., 2002.7.31., 37. o.).

         (6)  A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Európai adatstratégia (COM/2020/66 final).

         (7)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2017/745 rendelete (2017. április 5.) az orvostechnikai eszközökről, a 2001/83/EK irányelv, a 178/2002/EK rendelet és az 1223/2009/EK rendelet módosításáról, valamint a 90/385/EGK és a 93/42/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 117., 2017.5.5., 1. o.).

         (8)  Az orvostechnikai eszközökről szóló, 1993. június 14-i 93/42/EGK tanácsi irányelv (HL L 169., 1993.7.12., 1. o.).

         (9)  A Bizottság (EU) 2019/1765 végrehajtási határozata (2019. október 22.) az e-egészségügyért felelős nemzeti hatóságok hálózatának létrehozására, igazgatására és működésére vonatkozó szabályok meghatározásáról és a 2011/890/EU végrehajtási határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 270., 2019.10.24., 83. o.).