title: A Tanács ajánlása (2015. július 14.) Litvánia 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Litvánia 2015. évi stabilitási programját

text:
               18.8.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 272/70

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2015. július 14.)
   Litvánia 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Litvánia 2015. évi stabilitási programját
   (2015/C 272/18)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát. A stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2015. július 14-én elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást, 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2). Ezek együttesen alkotják az „integrált iránymutatásokat”, és a tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe ezeket.

               (3)

               A Tanács 2014. július 8-án ajánlást (3) fogadott el Litvánia 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Litvánia 2014. évi aktualizált konvergenciaprogramját.

               (4)

               A Bizottság 2014. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2015. évi európai szemeszterét. Szintén 2014. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Litvániát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (5)

               Az Európai Tanács 2014. december 18-án jóváhagyta a beruházások ösztönzéséhez, a strukturális reformok intenzívebb folytatásához és a felelősségteljes, növekedésbarát költségvetési konszolidációhoz szükséges prioritásokat.

               (6)

               A Bizottság 2015. február 26-án közzétette a Litvániára vonatkozó 2015. évi országjelentését. Az országjelentésben a Bizottság megvizsgálta a 2014. július 8-án elfogadott országspecifikus ajánlások tekintetében Litvánia által elért eredményeket.

               (7)

               2015. április 13-án Litvánia benyújtotta 2015. évi nemzeti reformprogramját, majd 2015. április 30-án 2015. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)

               Litvánia jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. Litvánia 2015. évi stabilitási programja keretében kérte a nyugdíjreformra vonatkozó rendelkezések alkalmazását. Litvánia becslései szerint a nyugdíjreform költségvetési kiadásai 2016-ban a GDP 0,1 %-át teszik ki. Az Eurostat arra vonatkozó megerősítésétől függően, hogy a nyugdíjreform megfelel a szükséges feltételeknek, valamint figyelembe véve, hogy a hiányra vonatkozó referenciaértékre tekintettel megfelelő biztonsági tartalékot tartanak fenn, a Tanács véleménye szerint Litvánia – kérésének megfelelően – 2016-ban részesülhet a középtávú költségvetési cél eléréséhez szükséges kiigazítástól való átmeneti eltérésben. A stabilitási programban a kormány úgy tervezi, hogy 2015-ben az államháztartási hiány a GDP 1,2 %-át teszi, majd 2018-ra a GDP 0,7 %-ának megfelelő többletbe fordul át. A kormány tervei szerint a programidőszak egészében betartja a GDP 1 %-ának megfelelő strukturális hiányként meghatározott középtávú költségvetési célt. A stabilitási program alapján az államadósság-ráta a várakozások szerint 2015-ben a GDP 42,2 %-ának megfelelő értéken tetőzik, majd ezt követően 2018-ra a GDP 32,9 %-ára csökken. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Ugyanakkor 2016-tól kezdődően a kitűzött hiánycélok elérését támogató intézkedések nincsenek kellőképpen kidolgozva. A Bizottság 2015. tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2015-ben lesz némi eltérés a középtávú költségvetési cél eléréséhez szükséges kiigazítási pályától, mivel a nettó kiadásnövekedés a GDP 0,3 %-ának megfelelő mértékben meghaladja a referenciaértéket. 2015–2016 tekintetében a strukturális egyenleg és a kiadásnövekedés is jelentős mértékben eltér a szükséges kiigazítástól, ami arra utal, hogy 2016-ban fennáll a jelentős eltérés kockázata. Ezért mindkét évben további intézkedésekre van szükség. A stabilitási program értékelése alapján és a 2015. tavaszi bizottsági előrejelzést figyelembe véve a Tanács véleménye szerint fennáll annak a kockázata, hogy Litvánia nem fog megfelelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. Emellett a közelmúltbeli eredmények ellenére tovább kell fejleszteni a jelenlegi költségvetési keretet a kötelező jelleg erősítése és az uniós költségvetési előírásoknak való teljes körű megfelelés biztosítása révén. Litvánia adóbevétele nagyban függ a közvetett és a munkát terhelő adóktól, miközben a környezetvédelmi adóból és a vagyonadókból származó bevétel továbbra is igen alacsony. Az ország változatlanul komoly problémákkal küzd az adószabályok betartása terén, mindenekelőtt a héával összefüggésben.

               (9)

               Litvániában jelentős mértékben csökken a munkaképes korú népesség aránya, ami demográfiai és migrációs okokra, valamint az egészségügyi rendszer gyenge teljesítményére vezethető vissza. Az egész életen át tartó tanulásban való részvétel tartósan alacsony szintje nem segíti elő a humán tőke fejlesztését, a foglalkoztathatóság javulását és a termelékenység növekedését. Az iskolákban átlagon felüli az alapkészségek tekintetében rosszul teljesítők aránya, ami azt jelzi, hogy a tanárképzés korszerűsítésére és a folyamatos szakmai továbbképzés előmozdítására van szükség. Az oktatási és képzési kínálat nincs mindig összhangban a munkaerőpiac igényeivel. A középfokú szakképzési programokban részt vevő diákok aránya alacsony. Litvánia intézkedéseket tesz a tanulószerződéses gyakorlati képzések és a munkaalapú tanulás javítása és kiterjesztése érdekében, de e programok száma és minősége még nem megfelelő. Az egy főre jutó kórházi ágyak száma a többi uniós országokkal összehasonlítva még mindig magas, ami arra utal, hogy az egészségügyi szolgáltatások terén egyensúlytalanságok lehetnek. Ugyanakkor az egészségügyre irányuló teljes állami beruházás szintje továbbra is alacsony. A jelentések szerint gyakori az egészségügyi szolgáltatásokért fizetett hálapénz, és aggályok merülnek fel a gyógyászati termékek közbeszerzési eljárásaival összefüggő korrupcióval kapcsolatban, ami azt jelzi, hogy az egészségügyi rendszer irányításának javítására van szükség.

               (10)

               A nyugdíjreform keretében elfogadott intézkedések nem elegendőek a nyugdíjrendszer középtávú fenntarthatóságával kapcsolatos problémák kezeléséhez. 2026-ig fokozatosan növekedni fog a kötelező nyugdíjkorhatár, de a nyugdíjrendszer nem veszi figyelembe a várható élettartam mutatóit. Emellett a nyugdíjak indexálására vonatkozó szabályok nem egyértelműek. Az önkéntes nyugdíjrendszerekben való csekély részvétel és a foglalkoztatóinyugdíj-rendszerek hiánya kockázatot jelent a nyugdíjak jövőbeli megfelelősége szempontjából. A kormány a tágabb körű „új szociális modell” részeként a nyugdíjrendszer átfogó reformját szándékozik végrehajtani. Ez a stratégia azonban még nincs véglegesítve és elfogadva, és először le kell zárni a szociális partnerekkel folytatott konzultációt. Litvánia az idősekre irányuló pénzügyi támogatási intézkedéseket, és az idősebb munkavállalók foglalkoztatását célzó pénzügyi ösztönzőket vezetett be. Ugyanakkor továbbra sem alakított ki a tevékeny időskorra vonatkozó átfogó stratégiát.

               (11)

               A litván lakosság több mint 30 %-át fenyegeti szegénység vagy társadalmi kirekesztődés. A pénzbeli szociális segélyezés reformja – háttérben a javuló gazdasági helyzettel – a kiadások és a szociális támogatásban részesülők számának számottevő csökkenésével járt. Azonban az aktív munkaerő-piaci intézkedések és a kedvezményezetteket támogató egyéb szolgáltatások még mindig korlátozottak.

               (12)

               Litvánia lényeges előrelépést tett az állami vállalatok reformja terén és jogszabályokkal biztosította e reformok tartós hatását. A kormány befejezte a kereskedelmi és nem kereskedelmi tevékenységek elkülönítését, és ezek már ennek megfelelően jelennek meg az éves beszámolókban. Az állami tulajdonban maradó vállalatok kötelesek 2015. szeptember végéig független igazgatótanácsi tagokat kinevezni.

               (13)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Litvánia gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2015. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Litvániának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak a programoknak Litvánia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–3. ajánlás tükrözi.

               (14)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és arról alkotott véleményét (5) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (15)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euroövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését is. Ezen elemzés alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euro (6). Litvániának, amelynek pénzneme ugyancsak az euro, az említett ajánlások teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is gondoskodnia kell,

         AJÁNLJA, hogy Litvánia 2015–2016-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Kerülje el a középtávú költségvetési céltól való eltérést 2015-ben, és biztosítsa, hogy 2016-ban az eltérés a rendszerszintű nyugdíjreformhoz kapcsolódó engedményre korlátozódjon. Szélesítse az adóalapot és javítsa az adószabályok betartását.

               2.

               Az oktatás munkaerő-piaci hasznosíthatóságának javítása és az alapkészségek elsajátításának erősítése, valamint az egészségügyi rendszer teljesítményének fokozása révén kezelje a munkaképes korú népesség csökkenésének problémáját; az adótehernek a növekedést kevésbé visszafogó egyéb forrásokra való áthelyezésével csökkentse az alacsony keresetűek magas adóékét.

               3.

               Fogadja el a nyugdíjrendszer átfogó reformját, amely a nyugdíjak megfelelőségének problémáját is kezeli. Javítsa az álláskeresési járadékok és a pénzbeli szociális segélyezés alkalmazási körét és megfelelőségét, valamint javítsa a munkakeresők foglalkoztathatóságát.

      Kelt Brüsszelben, 2015. július 14-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. GRAMEGNA

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  Ezeket a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) érvényben hagyta.

      (3)  A Tanács 2014. július 8-i ajánlása Litvánia 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Litvánia 2014. évi konvergenciaprogramját (HL C 247., 2014.7.29., 67. o.).

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.

      (6)  HL C 272., 2015.8.18., 98. o.


title: A Bizottság ajánlása ( 2007. október 11.) a 2004/109/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben említett, a szabályozott információk központi tárolására hivatalosan kijelölt rendszerek elektronikus hálózatáról (az értesítés a C(2007) 4607. számú dokumentummal történt) (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               12.10.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 267/16

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2007. október 11.)
   a 2004/109/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben említett, a szabályozott információk központi tárolására hivatalosan kijelölt rendszerek elektronikus hálózatáról
   (az értesítés a C(2007) 4607. számú dokumentummal történt)
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2007/657/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikke második francia bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A szabályozott piacra bevezetett értékpapírok kibocsátóival kapcsolatos információkra vonatkozó átláthatósági követelmények harmonizációjáról és a 2001/34/EK irányelv módosításáról szóló, 2004. december 15-i 2004/109/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) előírja, hogy az európai tőkepiacok integrációjának aktív elősegítése érdekében a befektetőknek a kibocsátókkal kapcsolatos információkhoz való hozzáférését közösségi szinten szervezettebben kell megvalósítani.

               (2)

               A 2004/109/EK irányelv kötelezi a tagállamok illetékes hatóságait arra, hogy megfelelő iránymutatásokat dolgozzanak ki a bennfentes kereskedelemről és a piaci manipulációról (piaci visszaélés) szóló, 2003. január 28-i 2003/6/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (2), az értékpapírok nyilvános kibocsátásakor vagy piaci bevezetésekor közzéteendő tájékoztatóról és a 2001/34/EK irányelv módosításáról szóló, 2003. november 4-i 2003/71/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) és a 2004/109/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv alapján nyilvánosságra hozandó információk hozzáférésének további elősegítése céljából, valamint arra, hogy hozzanak létre egy egységes elektronikus hálózatot (a továbbiakban: az elektronikus hálózat) vagy elektronikus hálózatok platformját a tagállamok között, amely összekapcsolja az említett információk tárolására nemzeti szinten kijelölt különböző rendszereket (a továbbiakban: a tárolórendszerek).

               (3)

               A tagállamok illetékes hatóságai a 2001/527/EK bizottsági határozattal (4) létrehozott Európai Értékpapír-piaci Szabályozók Bizottsága (CESR) keretében 2006. június 30-án elfogadtak egy Bizottsághoz címzett véleményt, amelyben kifejezték, hogy a tárolórendszerek összekötése céljából egy egyszerű elektronikus hálózatot részesítenének előnyben. Ezt a hálózatot egy közös interfészen keresztül lehetne elérni, amely felsorolná a Közösségben jegyzett összes társaságot és átirányítaná a felhasználót a vonatkozó tárolórendszer oldalára. A vonatkozó adatokat így továbbra is nemzeti szinten tárolnák, és nem lenne szükség egy közös infrastruktúra létrehozására, amely megismételné a nemzeti szinten tárolt összes lényeges információt és túlzott mértékű további költségeket jelentene.

               (4)

               Ebben a szakaszban célszerű lenne olyan önkéntes előírásokról rendelkezni, amelyek elég rugalmassá teszik a tárolórendszereket ahhoz, hogy alkalmazkodjanak az elektronikus hálózat működéséhez.

               (5)

               Kívánatos, hogy a tárolórendszerek képesek legyenek elektronikusan összekapcsolódni egymással, hogy a befektetők és az érdekelt felek könnyen hozzáférhessenek a Közösségben jegyzett társaságokról szóló pénzügyi információhoz. Egy ilyen elektronikus hálózat gyors létrehozása érdekében a hálózatnak olyan egyszerű feltételeken kell alapulnia, mint amelyeket a tagállamok illetékes hatóságai javasoltak. Egy egyszerű hálózatnak hozzáadott értéket képviselő szolgáltatások nyújtását is lehetővé kell tennie a befektetők részére.

               (6)

               A befektetők számára a jegyzett társaságokra vonatkozó pénzügyi információkhoz való hozzáférés megkönnyítése céljából a tárolórendszereknek lehetőség szerint integrálniuk kell a kibocsátók által az egyéb közösségi vagy nemzeti aktusokkal összhangban közzétett kapcsolódó pénzügyi információkat.

               (7)

               Az elektronikus hálózat hatékony elindítása érdekében fel kell kérni a tagállamok illetékes hatóságait, hogy a CESR keretében és a tárolórendszerekkel szorosan együttműködve készítsenek elő egy hálózatirányítási megállapodást, amely tartalmazza az elektronikus hálózat létrehozására, működésére és finanszírozására vonatkozó legalapvetőbb feltételeket és rendelkezik a hálózat napi irányításával megbízandó szerv kijelöléséről.

               (8)

               Fontos, hogy a tárolórendszerek szabadon dönthessenek árszabási politikájukról, biztosítva saját pénzügyi életképességüket. Ugyanakkor árszabási politikájukban nem tehetnek különbséget az elektronikus hálózat felhasználói és azon felhasználók között, akiknek nemzeti szinten hozzáférésük van a tárolórendszerhez.

               (9)

               Az elektronikus hálózat megfelelő működése és annak biztosítása érdekében, hogy a Közösségen belül a hálózat felhasználóinak egyenértékű szolgáltatásokat kínáljanak, a szabályozott információk tárolására vonatkozó minimális minőségi előírásokra van szükség nemzeti szinten. Fontos, hogy a tárolórendszerek elegendő mértékű biztonságot garantáljanak az adatközlés, a tárolás és az adatokhoz való hozzáférés tekintetében. Ugyanolyan fontos, hogy a tárolórendszerekben tárolt információ forrása és tartalma tekintetében bizonyossággal szolgáló rendszereket hozzanak létre. A bejelentett információk automatikus elektronikus iktatásának, időbélyegzésének és további feldolgozásának megkönnyítése érdekében a tárolórendszereknek kötelezővé kellene tenniük megfelelő formátumok és sablonok alkalmazását. Ezenkívül a végfelhasználók által tárolt információkhoz való hozzáférés megkönnyítése érdekében gondoskodni kell megfelelő keresőeszközökről és támogató szolgáltatásokról. A rendszer összhangja érdekében az előírásoknak a lehetséges mértékig azonosnak kell lenniük a hálózatban részt vevő tárolórendszerek és a hálózat platformját napi szinten irányító szerv számára.

               (10)

               Szükségesnek tűnik a fokozatos megközelítés annak biztosítása érdekében, hogy a tárolórendszerek elektronikus hálózata hosszú távon meg tudjon felelni a kibocsátók és a befektetők elvárásainak, azaz lehetséges legyen a jegyzett társaságok által közzétett pénzügyi információhoz való hozzáférés egyetlen virtuális helyen. Ezért indokolt rendelkezni a hálózat jövőbeli fejlesztésére irányuló lehetséges megoldások vizsgálatáról. A hálózat felállításának kezdeti szakaszában a koherencia biztosítása érdekében az ilyen jellegű vizsgálódásokat a CESR keretein belül a tagállamok illetékes hatóságainak kell elvégezniük. E munka során mindenképpen meg kell vizsgálni annak a lehetőségét, hogy az elektronikus hálózat összekapcsolható-e azzal az elektronikus hálózattal, amelyet az egész Közösségre kiterjedő egységes biztosítékok kialakítása érdekében a tagállamok által a társasági tagok és harmadik személyek érdekei védelmében a Szerződés 58. cikkének (2) bekezdése szerinti társaságoknak előírt biztosítékok összehangolásáról szóló, 1968. március 9-i 68/151/EGK első tanácsi irányelv (5) hatálya alá tartozó nemzeti cégnyilvántartások fejlesztenek ki.

               (11)

               Annak érdekében, hogy a Bizottság szorosan figyelemmel kísérhesse a helyzetet és értékelhesse további intézkedések szükségességét, beleértve a 2004/109/EK irányelv 22. cikkének (2) bekezdésével összhangban végrehajtási intézkedések elfogadásának lehetőségét, a tagállamokat fel kell szólítani, hogy közöljék a Bizottsággal a vonatkozó információkat,

         AJÁNLJA:
   I.   FEJEZET
   TÁRGY

               1.

               Ezen ajánlás célja, hogy ösztönözze a tagállamokat a szükséges lépések megtételének biztosítására annak érdekében, hogy a 2004/109/EK irányelv 21. cikkének (2) bekezdésében említett, a szabályozott információk központi tárolására hivatalosan kijelölt rendszerek (a továbbiakban: a tárolórendszerek) hatékonyan összekapcsolódjanak egy egységes elektronikus hálózatban a Közösségen belül, a szóban forgó irányelv 22. cikke (1) bekezdése második albekezdésének b) pontjában említettek szerint (a továbbiakban: az elektronikus hálózat).

         II.   FEJEZET
   AZ ELEKTRONIKUS HÁLÓZAT
   2.   Az elektronikus hálózat irányításáról szóló megállapodás

               2.1.

               A tagállamok azzal könnyítik meg az elektronikus hálózat létrehozását és fejlesztését a kezdeti szakaszban, hogy megbízzák a 2004/109/EK irányelv 24. cikkében említett illetékes hatóságokat, hogy a 2001/527/EK határozattal létrehozott Európai Értékpapír-piaci Szabályozók Bizottsága (CESR) keretében készítsenek elő egy megállapodást az elektronikus hálózat irányításáról (a továbbiakban: a hálózatirányítási megállapodás). A tárolórendszerek szorosan bekapcsolódnak a megállapodás elkészítésébe.
               A tagállamok kijelölnek egy felhatalmazott jogalanyt a megállapodás megkötésére. Ennek során figyelembe kell venniük a tárolórendszerek, az illetékes hatóságok és egyéb érintett jogalanyok hatásköreit.

               2.2.

               A hálózatirányítási megállapodásnak legalább a következőkre kell kiterjednie:

                           a)

                           a hálózat platformjának kialakítása;

                           b)

                           az elektronikus hálózathoz való csatlakozás feltételei;

                           c)

                           a részvételi feltételek nem teljesítésének következményei és az előírások betartatásának módjai;

                           d)

                           a hálózat platformját napi szinten irányító szerv kijelölése és az irányításra alkalmazandó főbb rendelkezések;

                           e)

                           az elektronikus hálózat fejlesztésére irányuló döntéshozatali mechanizmus, amely során adott esetben figyelembe kell venni minden érintett fél – többek között a végfelhasználók – véleményét is;

                           f)

                           a finanszírozás részletei;

                           g)

                           a vitarendezés rendszere;

                           h)

                           a megállapodás módosításának mechanizmusa.

               2.3.

               A tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket, amelyekkel biztosítják, hogy a tárolórendszerek betartsák a hálózatirányítási megállapodást.

         3.   Az elektronikus hálózat technikai átjárhatóságára vonatkozó rendelkezések
   Az irányítási megállapodás alapján létrehozott elektronikus hálózatnak legalább a következő funkciókkal kell rendelkeznie:

               a)

               az összes kibocsátó jegyzékét tartalmazó központi adatbázis és központi alkalmazásszerver közös interfésszel, minden egyes kibocsátó számára lehetővé téve, hogy a végfelhasználót összekapcsolja azzal a tárolórendszerrel, amely az érintett kibocsátóra vonatkozó szabályozott információt tartalmazza;

               b)

               a végfelhasználók számára egyetlen hozzáférési pont, amely vagy központilag, vagy egyenként az egyes tárolórendszereknél valósítható meg;

               c)

               az egyetlen hozzáférési ponton a végfelhasználó számára rendelkezésre álló, a kezelőfelület nyelveit felsoroló könyvtár, amely az elektronikus hálózatban részt vevő tárolórendszerek által nemzeti szinten elfogadott kommunikációs nyelveket tartalmazza;

               d)

               az elektronikus hálózatban részt vevő tárolórendszerekben nemzeti szinten elérhető dokumentumokhoz való hozzáférés, beleértve lehetőség szerint a kibocsátók által a 2003/6/EK és 2003/71/EK irányelv, valamint egyéb közösségi jogi aktusok és nemzeti jogszabályok alapján közzétett információkat;

               e)

               adott esetben az elektronikus hálózaton keresztül elérhető adatok további felhasználásának a lehetősége.

         4.   Az elektronikus hálózatban tárolt információhoz való hozzáférés árszabása

               4.1.

               A tárolórendszerek szabadon alakíthatják ki saját árszabási politikájukat. Mindazonáltal nem tehetnek különbséget árszabási politikájukban azon végfelhasználók, akik nemzeti hozzáférési ponton keresztül közvetlenül hozzáférnek az információkhoz és azok között, akik az elektronikus hálózat által biztosított egyetlen hozzáférési ponton keresztül, közvetetten férnek hozzá az információkhoz.

               4.2.

               A tárolórendszerek biztosíthatnának a befektetők vagy érdekelt felek számára ingyenes hozzáférést a szabályozott információhoz, legalább a kibocsátó általi bejegyzést követően egy bizonyos ideig.

               4.3.

               A 4.1. és a 4.2. nem érinti a tárolórendszerek, vagy az elektronikus hálózaton elérhető információkat felhasználó harmadik felek által nyújtott hozzáadott értéket képviselő szolgáltatásokat.

         III.   FEJEZET
   A MINIMÁLIS MINŐSÉGI ELŐÍRÁSOK

      1.   szakasz

      Általános

               5.

               A tagállamok gondoskodnak róla, hogy az elektronikus hálózatban részt vevő tárolórendszerek megfeleljenek az ebben a fejezetben megállapított mintaelőírásokkal egyenértékű előírásoknak.
               A tagállamok arról is gondoskodnak, hogy a hálózatirányítási megállapodás alapján kijelölt, a 2.2. pont d) alpontjában említett szerv megfeleljen a 2. és 3. szakaszban meghatározott előírásoknak.

               6.

               A tagállamok biztosítják, hogy a 2004/109/EK irányelv 2. cikke (1) bekezdésének d) pontjában meghatározott kibocsátóra alkalmazandó előírások vonatkozzanak a szabályozott piacra történő bevezetést a kibocsátó hozzájárulása nélkül kérelmező személyre is, az irányelv 21. cikkének (1) bekezdésében említettek szerint.

      2.   szakasz

      Biztonság

   7.   A kommunikáció biztonsága

               7.1.

               A tárolórendszereknek megbízható biztonsági mechanizmusokkal kell rendelkezniük, amelyek gondoskodnak a kibocsátót a rendszerrel összekapcsoló kommunikációs módok biztonságáról, valamint bizonyossággal szolgálnak a bejegyzett információ forrását illetően.

               7.2.

               Biztonsági okokból a tárolórendszer jogosult a használandó kommunikációs módok korlátozására, de képesnek kell lennie legalább az elektronikus bejegyzések fogadására a kibocsátó által elérhető rendszeren keresztül.
               A használandó kommunikációs eszközök típusai mindenkor könnyen hozzáférhetőek, használatuk általánosan elterjedt és alacsony költségen széles körben elérhetők.

         8.   A tárolt szabályozott információ integritása

               8.1.

               A tárolórendszer biztonságos elektronikus formátumban tárolja az információt és megfelelő biztonsági mechanizmusokkal rendelkezik, amelyek célja az adatsérülés vagy a jogosulatlan hozzáférés kockázatának minimalizálása.

               8.2.

               A tárolórendszer biztosítja, hogy a kibocsátótól kapott, tárolt szabályozott információ teljes, és hogy a szabályozott információ tartalma a tárolás alatt nem módosítható.
               Abban az esetben, ha a tárolórendszer elfogadja valamely információ nem elektronikus kommunikációs mód használatával történő bejelentését, a tárolórendszer biztosítja, hogy a dokumentumok elektronikus dokumentummá való konvertálásakor az információ tartalma teljes és módosítatlan marad, ahogyan azt az információ kibocsátója eredetileg beküldte.

               8.3.

               A tárolórendszerbe elküldött és ott megjelenített információ nem vehető ki a tárolórendszerből. Amennyiben kiegészítésre vagy helyesbítésre van szükség, a helyesbítő vagy kiegészítő információnak azonosítania kell a módosítandó információt, és helyesbítésként vagy kiegészítésként kell megjelennie.

         9.   Validálás

               9.1.

               A tárolórendszernek képesnek kell lennie a tárolt információ validálására, azaz a rendszernek lehetővé kell tennie a tárolt dokumentumok automatikus ellenőrzését a technikai előírások betartása, a teljesség és a formátumuk helyessége tekintetében.

               9.2.

               A tárolórendszer rendelkezik olyan rendszerekkel, amelyek észlelik az elektronikus átvitel megszakítását, és kérik bármely adat újraküldését, amely nem érkezik meg a küldőtől.

         10.   Megbízható hozzáférés a szolgáltatásokhoz

               10.1.

               A tárolórendszer olyan biztonsági rendszereket működtet, amelyekkel garantálja, hogy a kibocsátók és a végfelhasználók megszakítás nélkül, napi 24 órában és a hét minden napján hozzáférnek a szolgáltatásaihoz.
               Minden egyes tárolórendszer meghatározza saját követelményeit, rendszereinek jellemzői és sajátos működési körülményei alapján.
               A rendszerek kapacitása, azaz a szerverek kapacitása és a rendelkezésre álló sávszélesség elegendő kell legyen a kibocsátók – információbejelentés tekintetében – és a végfelhasználók – a tárolt információhoz való hozzáférés tekintetében – várható igényeinek kielégítésére.

               10.2.

               A tárolórendszerek jogosultak a rendszereikhez való hozzáférést rövid időre megszakítani, ha az alapvető karbantartási munkák elvégzése vagy a szolgáltatások frissítése érdekében szükséges. A megszakításokat lehetőség szerint előre jelezni kell.

         11.   Eltérés elfogadása és helyreállítás
   A tárolórendszernek rendelkeznie kell egy értékelési eljárással, amely a tárolórendszer műszaki problémáiból vagy nem előírás szerinti benyújtásokból eredő késedelmes adattovábbítás miatti felmentés felülvizsgálatára, elfogadására vagy elutasítására szolgál. A rendszernek helyreállító eszközöket is biztosítania kell, amelyekkel a kibocsátó az előírt helyett más mechanizmusokat használhat az adattovábbításhoz, ha az működésképtelen. Mindazonáltal kötelezni kell a kibocsátót arra, hogy a fő rendszer visszaállításakor újratárolja az információkat.
   12.   Adatmentési rendszerek

               12.1.

               A tárolórendszernek technológiailag függetlennek kell lennie és megfelelő adatmentési rendszerrel kell rendelkeznie, hogy szolgáltatásait fenn tudja tartani és ésszerű időn belül helyre tudja állítani.

               12.2.

               Az adatmentési rendszerek jellegét minden egyes tárolórendszer esetében értékelni kell, figyelembe véve a helyi rendszer sajátosságait.

      3.   szakasz

      Bizonyosság az információforrást illetően

   13.   Bizonyosság az információforrást és annak hitelességét illetően

               13.1.

               A tárolórendszernek az eltárolt információ forrását illetően bizonyossággal szolgáló, megbízható rendszereket kell működtetnie. A tárolórendszernek bizonyosnak kell lennie, hogy a beérkező információ hiteles forrásból származik. A tárolórendszer ellenőrzi, hogy bármely beérkező szabályozott pénzügyi információ közvetlenül a bejelentési kötelezettséggel rendelkező személytől vagy jogalanytól származik, vagy az általuk felhatalmazott személytől vagy jogalanytól.

               13.2.

               A tárolórendszer képes elektronikusan visszaigazolni a dokumentumok beérkezését. A tárolórendszer vagy megerősíti a beküldés validálását, vagy visszautasítja a bejelentést az elutasítás magyarázatával, és rendelkezik egy „letagadhatatlansági” funkcióval.

         14.   A felhasználó hitelesítése
   A tárolórendszer biztonsági intézkedéseinek lehetővé kell tenniük a forrás érvényességének megállapítását, vagy egy egyén meghatározott információk küldésére vonatkozó felhatalmazásának ellenőrzését. A tárolórendszer előírhatja digitális aláírás, hozzáférési kódok vagy egyéb, elegendő bizonyossággal szolgáló megfelelő intézkedés használatát.
   15.   A szabályozott információ tartalmát illetően az integritás biztosításának szükségessége
   A tárolórendszernek biztosítania kell azt, hogy nem áll fenn az eredeti információ véletlen vagy szándékos sérülésének vagy megváltoztatásának jelentős kockázata, és hogy megállapít minden eltérést.

      4.   szakasz

      Időpont rögzítése

   16.   Elektronikus iktatás és időbélyegzés

               16.1.

               A tárolórendszernek képesnek kell lennie az elektronikus bejegyzések automatikus iktatására és időbélyegzésére.

               16.2.

               A tárolórendszer kötelezővé teheti az információk előre meghatározott formátumok és sablonok szerinti beküldését, amellyel lehetséges azonnali feldolgozási technológiák alkalmazása.
               Különleges formátumok megkövetelése esetén azonban a tárolórendszernek nyitott architektúrájú rendszereket kell az információ tárolásához használnia, és el kell fogadnia legalább a következőket:

                           a)

                           olyan nem védett fájlformátumok és adatátviteli protokollok, amelyekkel elkerülhetők a szoftvermonopóliumok;

                           b)

                           széles körben használt és általánosan elfogadott védett formátumok.

                     Ha előírt a sablon, a tárolórendszernek gondoskodnia kell arról, hogy az könnyen hozzáférhető legyen és adott esetben igazodjon azokhoz a sablonokhoz, amelyeket ugyanannak a szabályozott információnak az illetékes hatósághoz történő bejelentéséhez használnak.

               16.3.

               Az információt rögtön a tárolórendszerbe való bekerülésekor kell időbélyeggel ellátni, függetlenül attól, hogy az illetékes hatóság az információt a tárolórendszerbe való bekerülése előtt (előzetes ellenőrzés) vagy után (utólagos ellenőrzés) vizsgálja-e meg.

      5.   szakasz

      Könnyű hozzáférés a végfelhasználók számára

   17.   Az információk megjelenítése
   Szolgáltatásainak a végfelhasználó számára történő bemutatása során a tárolórendszernek különbséget kell tennie a jogi kötelezettség alapján tárolt szabályozott információ és bármely további, a tárolórendszer által kínált hozzáadott értéket képviselő szolgáltatás között.
   18.   Nyelvhasználat

               18.1.

               A tárolórendszer a kibocsátó által benyújtott információ összes rendelkezésre álló nyelvi változatát tárolja és könnyen hozzáférhetővé teszi. Mindazonáltal az összes nyelvi verzióhoz való hozzáférés nem azt jelenti, hogy a tárolórendszer a kibocsátó által benyújtottaktól eltérő nyelvre lefordítja az információt.

               18.2.

               A tárolórendszer keresőeszközeinek a székhely szerinti tagállam illetékes hatóságai által elfogadott nyelven, és legalább egy, a nemzetközi pénzvilágban szokásos nyelven kell rendelkezésre állniuk.

         19.   Technikai hozzáférhetőség

               19.1.

               A tárolórendszerek a tárolt információhoz való hozzáféréshez nyílt architektúrájú rendszereket használnak. A rendszerek tervezésekor a tárolórendszer gondoskodik arról, hogy a rendszerei ugyanazon tagállam vagy egy másik tagállam egyéb tárórendszereivel technikailag interoperábilisak legyenek vagy képesek legyenek azt lehetővé tenni.

               19.2.

               A tárolórendszerben az információnak azonnal hozzáférhetőnek kell lennie a végfelhasználó számára, amint az a bejelentés után technikailag lehetséges, figyelembe véve a tárolórendszer szerkezetét és működési folyamatait. A tárolórendszer nem késleltetheti szándékosan a folyamatot.

               19.3.

               A tárolórendszer a 10. pontban leírt feltételekkel összhangban folyamatos hozzáférést biztosít a végfelhasználók számára az összes tárolt szabályozott információhoz.

               19.4.

               A tárolórendszer támogató szolgáltatást nyújt használói számára. Az egyes tárolórendszerek által nyújtani kívánt támogatás szintjét nemzeti szinten kell meghatározni.

         20.   A végfelhasználók által elérhető információ formátuma

               20.1.

               A tárolórendszerben tárolt szabályozott információnak olyan formátumban kell lennie, amely lehetővé teszi a használók számára, bárhol is helyezkednek el, hogy minden további nélkül megtekinthessék, letölthessék és kinyomtathassák a szabályozott információ teljes tartalmát. A szabályozott információhoz való hozzáférés azonban nem jelenti azt, hogy a tárolórendszer bocsátaná rendelkezésre az információ nyomtatott másolatait.

               20.2.

               A tárolórendszer a tárolt szabályozott információ keresésének, megrendelésének és lehívásának lehetőségét biztosítja a végfelhasználó számára.

               20.3.

               A tárolórendszer elegendő referenciaadatot rögzít a beérkező szabályozott információval kapcsolatosan. Ezek a referenciaadatok legalább a következőket foglalják magukban:

                           a)

                           az információ szabályozott információként való azonosítása;

                           b)

                           a kibocsátó neve, akitől a szabályozott információ származik;

                           c)

                           a dokumentum címe;

                           d)

                           a szabályozott információ közzétételének időpontja és dátuma;

                           e)

                           a dokumentum nyelve;

                           f)

                           a szabályozott információ típusa.

                     A tárolórendszer legalább az első albekezdésben felsorolt elemekkel összhangban rendszerezi és kategorizálja a szabályozott információt.
               A tárolórendszerek számára lehetővé kell tenni, hogy megköveteljék a kibocsátóktól a szükséges referenciaadatok benyújtását a szabályozott információ tárolásakor.
               A tárolórendszer ezeket a kategóriákat összehangolja a többi tárolórendszerrel, különösen a szabályozott információ típusával kapcsolatban, az ajánlás II. fejezetében említett megállapodás szerint.

               20.4.

               A tárolórendszer előírhatja a kibocsátók számára előre meghatározott fájlformátumok és sablonok használatát. A tárolórendszer minden esetben elfogad legalább:

                           a)

                           olyan nem védett fájlformátumokat és adatátviteli protokollokat, amelyeknél elkerülhetők a szoftvermonopóliumok;

                           b)

                           széles körben használt és általánosan elfogadott védett formátumokat.

                     Ha előírt a sablon, a tárolórendszernek gondoskodnia kell arról, hogy az könnyen hozzáférhető legyen és igazodjon azokhoz a sablonokhoz, amelyeket ugyanannak a szabályozott információnak az illetékes hatósághoz történő bejelentéséhez használnak.

         IV.   FEJEZET
   AZ ELEKTRONIKUS HÁLÓZAT JÖVŐBELI FEJLESZTÉSÉRE VONATKOZÓ IRÁNYMUTATÁSOK

               21.

               A tagállamok ösztönzik illetékes hatóságaikat, hogy 2010. szeptember 30. előtt a CESR keretében vázoljanak fel megfelelő iránymutatásokat az elektronikus hálózat jövőbeli fejlesztésére vonatkozóan.

               22.

               Az iránymutatásoknak különösen a következők előírásának lehetőségét (beleértve egy költség-haszon elemzést is) kell megvizsgálniuk:

                           a)

                           az elektronikus hálózat minden hozzáférési pontján harmonizált keresőeszközök használata, amelyek közös keresési kulcsokon és referenciaadat-elemeken alapulnak, így összehangolva a tárolandó információ osztályozásának és azonosításának módszereit;

                           b)

                           egységes beviteli formátumok és előírások alkalmazása a szabályozott információ tárolórendszerbe való bejelentésére vonatkozóan;

                           c)

                           a tárolórendszer a szabályozott információ típusainak egységes jegyzékét használja;

                           d)

                           a 68/151/EGK irányelv hatálya alá tartozó nemzeti cégnyilvántartások által kifejlesztett elektronikus hálózattal való technikai összekapcsolás;

                           e)

                           a 2004/109/EK irányelv 24. cikkében említett illetékes hatóságok képviselőiből álló egységes szerv megbízása az elektronikus hálózat közös elemeit működtető bármely jogi személyek által nyújtott szolgáltatások felügyeletével.

                     Az első albekezdés a) pontjában említett harmonizált keresőeszközöknek legalább a következők lehetőségét biztosítaniuk kell:

                           a)

                           keresések végzése közös kategóriacímkék használatával, amelyeket a tárolórendszerbe való bejelentés során csatolnak a szabályozott információhoz, úgymint: kibocsátó neve; a bejelentés napja; a kibocsátó országa; a dokumentum címe; ágazat/üzletág és a szabályozott információ típusa;

                           b)

                           dinamikus vagy lánckeresés;

                           c)

                           több országra kiterjedő keresés egyetlen kéréssel.

                     Az ágazat/üzletág és a szabályozott információ típusa tekintetében alkategória-címkék létrehozásának céljával az iránymutatásokban ki kell dolgozni közös listákat is.

         V.   FEJEZET
   NYOMON KÖVETÉS ÉS CÍMZETTEK

               23.

               A Bizottság felkéri a tagállamokat, hogy 2008. december 31. előtt adjanak tájékoztatást az ezen ajánlás alapján tett lépéseikről.

               24.

               Ennek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2007. október 11-én.

            a Bizottság részéről

         Charlie McCREEVY

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 390., 2004.12.31., 38. o.

      (2)  HL L 96., 2003.4.12., 16. o.

      (3)  HL L 345., 2003.12.31., 64. o.

      (4)  HL L 191., 2001.7.13., 43. o.

      (5)  HL L 65., 1968.3.14., 8. o. A legutóbb a 2006/99/EK irányelvvel (HL L 363., 2006.12.20., 137. o.) módosított irányelv.


title: Ajánlás: a Tanács határozata a Magyarországnak nyújtandó kölcsönös segítségről

text:
   HU
HU    HU
 ---pagebreak---             AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA
                                             Brüsszel, 2008.10.30.
                                             COM(2008) 716 végleges
                                   Ajánlás:
                       A TANÁCS HATÁROZATA
            a Magyarországnak nyújtandó kölcsönös segítségről
                                  Javaslat:
                       A TANÁCS HATÁROZATA
   a Magyarországnak nyújtandó középtávú közösségi pénzügyi támogatásról
                         (a Bizottság előterjesztése)
HU                                                                       HU
 ---pagebreak---                                             INDOKOLÁS
   1.        BEVEZETÉS
   2006 közepe óta a magyar hatóságok jelentős erőfeszítéseket tesznek azért, hogy
   megszüntessék az ország felhalmozódó külső és belső egyensúlyhiányát. Az elmúlt két év
   érezhető eredményei, köztük az államháztartási hiány jelentős csökkentése és a folyó fizetési
   mérleg hiányának fokozatos visszaszorítása ellenére a magyar pénzügyi piacok 2008. október
   eleje óta komoly nyomás alá kerültek. Ehhez társul még, hogy Magyarország pénzügyileg
   igen kiszolgáltatott helyzetben van, mivel – a közelmúltban a magánszektorba áramló
   devizahitelek miatt – magas az ország külső eladósodottsága (a GDP csaknem 100%-a), és a
   régión belül itt a legmagasabb az államadósság aránya (a GDP mintegy 66%-a). A hatóságok
   sietve bejelentették, hogy a befektetői bizalom helyreállítása és a pénzügyi piacokra nehezedő
   nyomás enyhítése érdekében átfogó intézkedési csomagot vezetnek be. Az intézkedések közé
   tartozik, hogy 2008-ban és 2009-ben felgyorsítják a hiánycsökkentés ütemét, ami enyhíteni
   fogja az államháztartás finanszírozási igényét, illetve célzott lépéseket hoznak az
   állampapírpiac felélénkítésére és a devizacsere-ügyletek piacán a likviditás növelésére. Mivel
   azonban 2008-ban és különösen 2009-ben a pénzügyi piacok zavarai miatt a tőke- és a
   pénzügyi mérleg egyenlegének gyors romlása várható, az országnak ebben az időszakban
   jelentős pénzügyi támogatásra lesz szüksége, 2009 végéig feltehetőleg mintegy 20 milliárd
   EUR értékben.
   2.        MAKROÖKONÓMIAI MUTATÓK ÉS KILÁTÁSOK
   2006 közepén költségvetési konszolidációs program indult az előző években felhalmozódott
   jelentős költségvetési és külső egyensúlyhiány kiigazítására (az államháztartás hiánya 2006-
   ban 9,3% volt, a folyó fizetési mérlegé pedig 7,5%). Ennek során olyan intézkedéseket
   hoztak, mint például a kiadások befagyasztása, az állami beruházások visszafogása, az
   adóemelés és az állami ártámogatások csökkentése. A költségvetés kiadásai ennek
   megfelelően jelentősen csökkentek, főként az egészségügyben, az oktatásban és a
   közigazgatásban. A magánszektor 2007-ben új hitelforrások segítségével rugalmasan
   alkalmazkodott a megszorításokhoz. Az export erőteljes, mintegy 16%-os bővülésének
   köszönhetően valamelyest még a beruházások szintje is emelkedett, noha a vállalatok
   nyeresége a bérjellegű költségek jelentős növekedése miatt visszaesett. Kis mértékben a
   fogyasztás is emelkedett, 0,7%-kal, annak ellenére, hogy az olaj- és az élelmiszerárak
   megugrása – és ezzel párhuzamosan a szabályozott árak növekedése és a hozzáadottérték-adó
   emelése – miatt csökkentek a reálbérek. Összességében a GDP éves növekedési üteme a
   2006-os 4,1%-ról 2007-ben 1,1%-ra esett, miközben az infláció megduplázódott és a hivatalos
   inflációs célt jócskán meghaladva csaknem elérte a 8%-os szintet.
   A költségvetési csomag hatásainak fokozatos lecsengésével a gazdaság 2008 elejétől
   növekedési pályára állt volna és a várakozások szerint 2-3 éven belül elérte volna a
   potenciális növekedés szintjét (valamivel 3% alatt). Az EU és a világ többi részének
   gazdasága azonban a vártnál jobban lassult, ami jelentősen gyengítette az export várható
   teljesítményét, pedig az elmúlt években az export volt a magyar gazdaság motorja. A
   visszaeséshez a jelenlegi pénzügyi nehézségek és ezzel együtt a szigorodó hitelfeltételek is
   hozzájárultak és tovább rontották a növekedési kilátásokat. A hitelfeltételek szigorodása
   főként a magánfogyasztást és a háztartások beruházásait érintette, a vállalatok az EU-s
   (strukturális és kohéziós) forrásokból származó támogatásokban bízva még nem halasztották
   el beruházásaikat. A GDP éves növekedési üteme így 2008-ban jóval 2% alatt marad, 2009-
   ben pedig még erről a szintről is jelentősen visszaesik, mielőtt 2010-ben lassan javulni
   kezdene. A pénzügyi piacokat jelenleg uraló nagy fokú bizonytalanság miatt akár még az is
HU                                                2                                               HU
 ---pagebreak---    elképzelhető, hogy a GDP 2009-ben csökkenni fog, és hogy az ezt követő kilábalás sokáig fog
   tartani.
   3.         ÁLLAMHÁZTARTÁS
   2007-ben az államháztartás hiánya GDP-arányosan 5% volt, ami erőteljes javulást jelentett a
   2006-os 9,3% után. Ezt az eredményt az újból megválasztott kormány 2006 közepén indított
   költségvetési konszolidációs programja hozta meg, többek között adók emelésével, valamint
   az ártámogatások csökkentésével, a kiadások (főként a közszféra béreit érintő)
   befagyasztásával és az állami beruházások nominális értékének csökkentésével. 2008. július
   közepén, amikor a központi költségvetés első féléves bevételi adatai a vártnál jobban
   alakultak, a kormány a hiány-előrejelzést a GDP 3,8%-ára módosította (a
   konvergenciaprogram Tanács által jóváhagyott legutóbbi változatában szereplő 4%-os eredeti
   célszámhoz képest).
   A magyar pénzügyi piacok zavaraira adott válaszként a kormány október 10-én 12 pontból
   álló cselekvési tervet jelentett be a piaci bizalom erősítése céljából. A terv leginkább a
   költségvetési hiánycél csökkentésére irányult: 2008-ban a GDP 3,8%-a helyett a GDP 3,4%-a
   lett a cél, 2009-ban pedig a GDP 3,2%-a helyett a GDP 2,9%-a, amit később még tovább
   csökkentettek, a GDP 2,6%-ára. 2008-ban a korábbinál ambiciózusabb 3,4%-os GDP-arányos
   hiánycél elérését a következő intézkedésekkel kívánják támogatni: i. egyes állami programok
   kiadásainak csökkentése és az uniós alapok előirányzottnál alacsonyabb szintű igénybevétele
   miatt várhatóan csökkenő társfinanszírozási kiadások (a GDP 0,15%-a); valamint szükség
   esetén ii. a fel nem használt költségvetési tartalékok tartós befagyasztása (a GDP 0,3%-a).
   2009 tekintetében a GDP-arányosan 0,6%-kal alacsonyabb hiánycélt a következő
   intézkedések révén kívánják elérni: i. a GDP 0,55%-ának megfelelő bevételkieséssel járó,
   2009-re tervezett adócsökkentés visszavonása a kompenzációként tervezett kiadáscsökkentő
   intézkedések megtartásával és ii. az október 18-án benyújtott módosított költségvetési
   tervezetben szereplő további, a GDP 0,6%-ának megfelelő kiadáscsökkentés (az állami
   programok és a költségvetési intézmények költségeinek csökkentése, valamint egyes szociális
   juttatások indexálásának elhalasztása), valamint iii. a GDP mintegy 1%-ának megfelelő
   kiegészítő intézkedések, nevezetesen a 13. havi nyugdíjak és az állami fizetések csökkentése,
   továbbá a közszféra béreinek befagyasztása.
   A kormány 12 pontos cselekvési tervének része a költségvetési reformfolyamat élénkítése is.
   Az átdolgozott jogszabálytervezetet október 17-én terjesztették a Parlament elé. Az
   átdolgozott szöveg beemeli az ellenzék alternatív javaslatának egyes elemeit (például a
   központi költségvetésre vonatkozó többéves költségvetési plafont és a költségvetési hivatal
   mellett működő költségvetési tanácsot). Az átdolgozott terv szerint az éves költségvetést
   hároméves keretbe kell foglalni, amely középtávú számszerű szabályokat is tartalmaz. Az új
   törvénytervezetet egyszerű többséggel kell elfogadni.
   4.         PÉNZÜGYI PIACOK
   A magyar pénzügyi piacok 2008-ban nagyjából a regionális versenytársaknak megfelelő
   pályán mozogtak (bár esetenként magasabb volatilitással1), október elején azonban erős
   nyomás alá kerültek, ekkor ugyanis befagyott a magyar elsődleges állampapírok piaca, nagyot
   zuhant a tőzsde és erősen leértékelődött a nemzeti valuta, ami végül az államkötvények és az
   úgynevezett nemteljesítéskori csereügyletek (CDS-ek) árfolyam-különbözeteinek jelentős
   1
            Ilyen volt például, amikor 2008 tavaszán az állampapírpiac átmeneti nyomás alá került, főként a hazai
            nyugdíjpénztárak portfólióváltása miatt.
HU                                                       3                                                        HU
 ---pagebreak---    emelkedéséhez vezetett. Úgy tűnik, hogy ehhez még a pénzügyi rendszer likviditási hiánya is
   társul, főként a devizák tekintetében, ami a partnerkockázatok növekedésének vélelme és a
   közép- és kelet-európai országokkal szembeni kockázatkerülő magatartás erősödése miatt
   egyre költségesebbé teszi a rendszer működését.
   Az október eleji piaci felfordulást követően a hatóságok több, közvetlenül a pénzügyi
   feszültségek csökkentésére irányuló intézkedést jelentettek be. A költségvetés szigorítására
   irányuló tervek mellett, amelyek csökkentik a nettó finanszírozási igényeket, a következő
   intézkedések kerültek szóba: 1. a nyugdíjpénztárakra vonatkozó befektetési szabályok
   enyhítése, 2. az MNB által október 13-ától biztosított új devizacsereügylet-eszköz, amelynek
   célja, hogy a partnerkockázat leküzdése érdekében összepárosítsa a devizacsere-ügyletek
   vevőit és eladóit, 3. egy új rendelkezésre állási eszköz a bankok számára, amelynek révén az
   MNB október 16-ától egynapos euro-forint csereügyleteket biztosít a bankok számára. Az új
   eszköz az EKB-val kötött visszavásárlási megállapodáson alapul, amelynek alapján az EKB
   legfeljebb 5 milliárd EUR összegű hitellehetőséghez juttatja az MNB-t. 4. Az állampapírpiac
   elsődleges forgalmazóival kötött megállapodás alapján az MNB október 16-án a hazai
   állampapírpiacot megerősítő intézkedéseket is bejelentett. 5. Október 22-én az MNB 300
   bázisponttal emelte irányadó kamatlábát a forint árfolyamesésének megállítására (addigra a
   valuta 14%-kal gyengült az euróval szemben október eleje óta).
   Mindezek mellett a magyar parlament október 13-án a betétbiztosítási plafon 6 millió forintról
   13 millió forintra való emeléséről határozott. A becslések szerint az új plafon a biztosítható
   betétek mintegy 90%-ára nyújt fedezetet. A jogszabály elfogadását politikai
   kötelezettségvállalás kísérte, amely szerint szükség esetén a garanciát minden betétre
   kiterjesztik. A magyar hatóságok ezenkívül megerősítették együttműködésüket a (2004-ben
   létrehozott) Pénzügyi Stabilitási Bizottsággal és fokozottan keresik a kapcsolatokat a
   határokon túli felügyeletekkel.
   5.        FIZETÉSI MÉRLEG ÉS KÜLSŐ FINANSZÍROZÁSI IGÉNY
   Az elmúlt években tapasztalt GDP-növekedés hajtóereje a világgazdaság felélénküléséből
   táplálkozó nettó export növekedése volt, amely nagyban hozzájárult a fizetési mérleg GDP-
   arányos hiányának fokozatos csökkenéséhez is, ez a 2006-os 7,5%-ról 2007-ben 6,4%-ra
   esett. 2007-ben a másik fő mozgatórugót az államháztartás csökkenő finanszírozási igénye
   jelentette. A tőkemérlegben növekvő többletet figyeltek meg, amely – részben az uniós
   források egyre növekvő igénybevételének köszönhetően – 2007-ben elérte a GDP 1,1%-át,
   így végül a nettó külső kötelezettségek, noha magas szinten (a GDP 97%-án), de
   stabilizálódtak. Ugyanakkor a hitelviszonyt megtestesítő instrumentumok nagyobb szerephez
   jutottak a külső hiány finanszírozásában. Ez többek között a közvetlen külföldi
   tőkebefektetéseknek és a rezidensek portfólióbefektetéseinek a tartósan magas kiáramló
   szintjét tükrözi, amely idővel valószínűleg kedvező hatást gyakorol majd a folyó fizetési
   mérleg jövedelmi egyenlegére. Miközben a hitelviszonyt nem generáló finanszírozás aránya
   2008 első felében némileg visszaállt (összességében a finanszírozás mintegy egyharmadára), a
   rövid (1 év alatti) lejáratú adósságpapírok aránya a teljes adósságban a GDP mintegy 23%-
   ának megfelelő szintre emelkedett, főként a pénzügyi szektor külső kötelezettségeinek
   növekedése miatt, amelyek időközben a GDP 35%-ára nőttek (a költségvetés részesedése a
   külső adósságban 30%).
   A forint közelmúltbeli leértékelődése és az import növekedési ütemének 2009-es erős
   visszaesése miatt a folyó fizetési mérleg egyenlege idén és különösen jövőre várhatóan tovább
   csökken. A tőkemérleg valószínűleg szintén javulni fog, amint beindul a már lekötött európai
   uniós pénzeszközök felhasználása. Másfelől, a közelmúltban – különösen október eleje óta –
HU                                                 4                                              HU
 ---pagebreak---    lezajlott eseményeket figyelembe véve arra lehet számítani, hogy fel fog gyorsulni a
   portfólióbefektetések (köztük a pénzügyi derivatívák) nettó kiáramlása, különösen azért, mert
   az államháztartás és a bankok erősen visszafogják a külső hitelfelvételt, ami 2008-ban és
   főként 2009-ben hozzá fog járulni a tőkemérleg és a pénzügyi mérleg jelentős romlásához.
   Ilyen előzmények után az IMF és a Bizottság úgy ítéli meg, hogy a fizetési mérleg
   rendbetétele és a nemzetközi devizatartalék prudens szintre való helyreállítása érdekében
   Magyarországnak rövid és középtávon jelentős, 2009 végéig mintegy 20 milliárd euróra rúgó
   pénzügyi támogatásra van szüksége.
   A fentiek fényében a Bizottság azon a véleményen van, hogy a magyar fizetési mérleg
   egyensúlyát komoly veszély fenyegeti; a Bizottság ezért azt ajánlja, hogy a Tanács hozzon
   határozatot kölcsönös segítség nyújtásáról.
   6.        A  NEMZETKÖZI SEGÍTSÉG RÉSZEKÉNT NYÚJTOTT EURÓPAI UNIÓS TÁMOGATÁS A
             FIZETÉSI MÉRLEGET SEGÍTŐ MECHANIZMUS ÚTJÁN
   Az adott körülmények között célszerűnek tűnik, hogy Magyarország a tagállamok számára
   rendelkezésre álló, fizetési mérleget segítő mechanizmus útján (a 332/2002/EK rendelet
   alapján) középtávú pénzügyi támogatásban részesüljön. A beavatkozás olyan időpontban
   történne, amikor a pénzügyi piacok fokozódó feszültsége miatt komoly veszély fenyegeti
   Magyarország folyó fizetési mérlegének egyensúlyát, annak ellenére, hogy az ország 2006
   közepe óta jelentősen javította alkalmazott politikáját. Az európai uniós támogatás egy
   Magyarországnak szánt nagyobb finanszírozási csomag része lenne, az IMF 10,5 milliárd
   SDR (mintegy 12,5 milliárd EUR) összegű – a várhatóan 2008. november 6-án jóváhagyásra
   kerülő rendelkezésre állási megállapodás keretében nyújtott – hitele, és a Világbank 1 milliárd
   EUR összegű hitele mellett. Alapvető fontosságú, hogy a Magyarországon működő nagy
   pénzügyi intézmények továbbra is megfelelően finanszírozzák az ország gazdaságát. Az
   európai uniós pénzügyi támogatás célja, hogy segítségével a magyar hatóságok képesek
   legyenek betartani azon határozott ígéretüket, amely szerint végrehajtják azt az átfogó
   intézkedési csomagot, amelyet a befektetői bizalom helyreállítása és a megelőző hetekben a
   magyar pénzügyi piacokra nehezedő nyomás enyhítése érdekében vezettek be. A programot a
   konvergenciaprogram következő változatába is beillesztik. A finanszírozási igényeket
   csökkentő költségvetési konszolidáció felgyorsítása és a költségvetési reform tervezett
   előrehaladása összhangban van azokkal a tanácsi ajánlásokkal, amelyek a 2007. novemberi
   konvergenciaprogramra és a nemzeti reformprogram végrehajtásáról szóló 2007. októberi
   jelentésre adott véleményekkel összefüggésben születtek. Az európai uniós támogatás és a
   Bizottság részvétele azt is biztosítaná, hogy a finanszírozási csomag egésze által támogatott
   politikák teljesen összhangban vannak az EU szakpolitikai ajánlásaival.
   A gazdaságpolitikai feltételek között szerepelnie kell a költségvetés reformjának, illetve a
   hiánycsökkentésre vonatkozó ambiciózusabb tervek támogatásának, amely biztosítaná, hogy a
   túlzott hiány esetén követendő eljárás során kiadott 2006. október 10-i tanácsi ajánlásnak
   megfelelően (legkésőbb 2009-ig) a tervezett módon megszűnjön a túlzott hiány. A feltételek
   között szerepelnie kell még a lisszaboni stratégiával összefüggésben támogatott strukturális
   reformintézkedéseknek, ilyen például a munkára való ösztönzés erősítése a foglalkoztatási
   ráták növelése és az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítása céljából. A
   monetáris politikának továbbra is az árstabilitásra és az MNB által kitűzött inflációs cél
   (jelenleg 3%) elérésére kell összpontosítania. Emellett gyorsan és hatékonyan végre kell
   hajtania a pénzügyi szektor működését tökéletesítő határozatokat. Végül, a feltételek
   teljesülésének nyomon követésekor az IMF-programban meghatározott teljesítménymutatók
   alakulását is figyelembe kell venni. E mutatók közé tartozik: i. a központi költségvetés, a
   társadalombiztosítási alapok és az elkülönített állami pénzalapok kumulált elsődleges
HU                                                5                                                HU
 ---pagebreak---    készpénzkiadásainak negyedéves plafonja; ii. az állami szektornak a külfölddel szemben nem
   lehetnek felhalmozott fizetési hátralékai; iii. a nettó nemzetközi devizatartalékok növelésének
   alsó határa; és iv. konzultációs sávhatár a nemzeti fogyasztói árindex (CPI) 12 havi változása
   tekintetében. Különösen a költségvetés évközi alakulásának fokozott nyomon követése lehet
   hasznos kiegészítő eszköz arra, hogy a költségvetés a hivatalos hiánycélhoz vezető pályán
   maradjon.
   A jelenlegi piaci viszonyok között szükséges rugalmasság biztosítása érdekében a hitelt
   finanszírozó hitelfelvételi művelet során célszerű megengedni a kamatlábcsere-ügyletek
   alkalmazását. Az európai uniós költségvetés védelme érdekében az adott csereügylet
   résztvevő feleinek a legmagasabb hitelminősítéssel kell rendelkezniük.
   Mindezeket figyelembe véve és a Gazdasági és Szociális Bizottsággal folytatott konzultációt
   követően a Bizottság azt ajánlja, hogy a Tanács a Szerződés 119. cikke értelmében határozzon
   a kölcsönös segítségnyújtásról..
   A Bizottság a Gazdasági és Szociális Bizottsággal folytatott konzultációt követően azt is
   javasolja, hogy a Magyarországnak nyújtandó kölcsönös segítségről szóló tanácsi
   határozatnak a Bizottság ajánlása alapján történő elfogadása után a Tanács fogadjon el
   határozatot a tagállamok számára rendelkezésre álló (a 2002. február 18-i 332/2002/EK
   tanácsi rendeletben szabályozott) európai uniós mechanizmus útján a fizetési mérleg
   fenntarthatóságának érdekében Magyarországnak nyújtandó, 6,5 milliárd EUR összegű
   középtávú pénzügyi támogatásról. Ezt a támogatást egy IMF-megállapodással összefüggésben
   nyújtanák. A legfeljebb 5 részletben folyósított összeg kifizetését gazdaságpolitikai
   feltételekhez kötnék. A javasolt határozat a hatálybalépését követő két év után hatályát
   vesztené.
HU                                                  6                                              HU
 ---pagebreak---                                                 Ajánlás:
                                    A TANÁCS HATÁROZATA
                        a Magyarországnak nyújtandó kölcsönös segítségről
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 119. cikkére,
   tekintettel a Bizottságnak a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultáció után
   tett ajánlására,
   mivel:
   (1)      2006 közepe óta a magyar hatóságok jelentős erőfeszítéseket tettek azért, hogy
            megszüntessék az ország felhalmozódó külső és belső egyensúlyhiányát. Az elmúlt két
            év érezhető eredményei, köztük az államháztartási hiány jelentős csökkentése és a
            folyó fizetési mérleg hiányának fokozatos visszaszorítása ellenére a magyar pénzügyi
            piacok 2008. október eleje óta komoly nyomás alá kerültek.
   (2)      A magyar hatóságok 2008 októberében a befektetői bizalom helyreállítása és a
            megelőző hetekben a magyar pénzügyi piacokra nehezedő nyomás enyhítése
            érdekében átfogó intézkedési csomagot vezettek be; az intézkedések közé tartozik a
            bankrendszer megfelelő likviditásának és finanszírozásának biztosítása, valamint a
            költségvetés fenntarthatóságát és a finanszírozási igények visszafogását biztosító
            tervek kidolgozása; a kormány ezenkívül a GDP-arányos hiánycélt 2008 tekintetében a
            költségvetésben szereplő 4%-ról 3,4%-ra, 2009 tekintetében pedig 3,2%-ról 2,6%-ra
            csökkentette; a gazdasági program, és különösen a költségvetési célszámok – egyéb
            szakpolitikai intézkedések és strukturális reformintézkedések mellett – a
            költségvetésben és a konvergenciaprogramban is megjelennek majd.
   (3)      A Tanács, főként a magyar konvergenciaprogram aktualizált változatának és a nemzeti
            reformprogram végrehajtásának éves felülvizsgálata, a túlzott hiány esetén követendő
            eljárás során kiadott tanácsi ajánlás Magyarország általi betartásának rendszeres
            felülvizsgálata, valamint a konvergenciajelentés összefüggésében rendszeresen
            megvizsgálja a Magyarországon végrehajtott gazdaságpolitikát
   (4)      A folyó fizetési mérleg várt javulása ellenére Magyarország 2008-ban és 2009-ben
            jelentős (mintegy 20 milliárd euróra becsült) finanszírozási igénnyel szembesül, mivel
            a pénzügyi piacokon a közelmúltban tapasztalt események alapján feltehető, hogy a
            tőkemérleg és a pénzügyi mérleg egyenlege lényegesen romlani fog, a
            portfólióbefektetések nettó kiáramlásának felgyorsulása mellett.
   (5)      A magyar hatóságok a fizetési mérleg rendbetétele és a nemzetközi devizatartalék
            prudens szintre való helyreállítása érdekében jelentős pénzügyi támogatást kértek az
            Európai Uniótól és más nemzetközi pénzügyi intézményektől, illetve országoktól.
   (6)      A magyar fizetési mérleg egyensúlyát fenyegető komoly veszély miatt indokolt a
            Közösség sürgős kölcsönös segítségnyújtása.
HU                                                 7                                               HU
 ---pagebreak---    ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
                                             1. cikk
   A Közösség kölcsönös segítséget nyújt Magyarországnak.
   Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.
   Kelt Brüsszelben,
                                             a Tanács részéről
                                             az elnök
HU                                              8              HU
 ---pagebreak---                                                 Javaslat:
                                         A TANÁCS HATÁROZATA
           a Magyarországnak nyújtandó középtávú közösségi pénzügyi támogatásról
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel a tagállamok fizetési mérlegéhez középtávú pénzügyi támogatási mechanizmus
   eszköz létrehozásáról szóló, 2002. február 18-i 332/2002/EK tanácsi rendeletre2 és különösen
   annak 3. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a Bizottságnak a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultáció után
   tett javaslatára,
   mivel:
   (1)     A […] tanácsi határozat Magyarországnak nyújtandó kölcsönös segítségről határozott.
   (2)     A folyó fizetési mérleg várt javulása ellenére Magyarország külső finanszírozási
           igényét 2008-ban és 2009-ben mintegy 20 milliárd euróra becsülik, mivel a pénzügyi
           piacokon a közelmúltban tapasztalt események miatt a tőkemérleg és a pénzügyi
           mérleg egyenlege lényegesen romolhat, a portfólióbefektetések nettó kiáramlásának
           felgyorsulása mellett.
   (3)     Célszerű, hogy a Közösség 6,5 milliárd eurós támogatást nyújtson Magyarországnak a
           tagállamok számára rendelkezésre álló, fizetési mérleget segítő mechanizmus útján,
           amelyet még 2002-ben a 332/2002/EK tanácsi rendelet hozott létre. A támogatást a
           Nemzetközi Valutaalap 10,5 milliárd SDR (mintegy 12,5 milliárd EUR) összegű
           hitelével összefüggésben nyújtják a várhatóan 2008. november 6-án jóváhagyásra
           kerülő rendelkezésre állási megállapodás keretében. A Világbank is vállalta, hogy 1
           milliárd EUR összegű hitelt nyújt Magyarországnak.
   (4)     A támogatást a Bizottságnak kell majd kezelnie, ha a Gazdasági és Pénzügyi
           Bizottsággal folytatott konzultációt követően megállapodott Magyarországgal a
           pénzügyi támogatáshoz csatolt különös gazdaságpolitikai feltételekről. Ezeket a
           feltételeket egyetértési megállapodásba kell foglalni. A részletes pénzügyi feltételeket
           a Bizottság a hitelmegállapodásban rögzíti.
   (5)     A támogatás tervezett célja, hogy alátámassza a magyar fizetési mérleg
           fenntarthatóságát és így hozzájáruljon a kormányzati gazdaságpolitika jelenlegi
           gazdasági és pénzügyi körülmények közötti sikeres végrehajtásához.
   A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:
                                                 1. cikk
   1.        A Közösség középtávú hitelt bocsát Magyarország rendelkezésére legfeljebb 6,5
             milliárd EUR összegben, legfeljebb 5 éves átlagos futamidővel.
   2
            HL L 53., 2002. február 23., 1. o.
HU                                                  9                                               HU
 ---pagebreak---    2. A Közösség pénzügyi támogatása a határozat hatálybalépését követő első napon
      kezdődő két éven belül vehető igénybe. Ha a körülmények megkövetelik, a Bizottság
      a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően ezt az
      időszakot legfeljebb két évvel meghosszabbíthatja.
                                         2. cikk
   1. A támogatást a Bizottság kezeli oly módon, hogy az megfeleljen Magyarország
      vállalásainak és a Tanács ajánlásainak, különös tekintettel a nemzeti reformprogram
      végrehajtására, valamint a konvergenciaprogramra és a túlzott hiány esetén
      követendő eljárásra.
   2. A Bizottság – a 3. cikk (4) bekezdésével összhangban – a Gazdasági és Pénzügyi
      Bizottsággal folytatott konzultációt követően megállapodik Magyarországgal a
      pénzügyi támogatáshoz csatolt különös gazdaságpolitikai feltételekről. Ezeket a
      feltételeket az (1) bekezdésben említett vállalásokkal és ajánlásokkal összhangban
      lévő egyetértési megállapodásba kell foglalni. A részletes pénzügyi feltételeket a
      Bizottság a hitelmegállapodásban rögzíti.
   3. A Bizottság a Gazdasági és       Pénzügyi Bizottsággal együttműködve rendszeres
      időközönként megvizsgálja,        hogy teljesülnek-e a támogatáshoz csatolt
      gazdaságpolitikai feltételek. A Bizottság folyamatosan tájékoztatja a Gazdasági és
      Pénzügyi Bizottságot a felvett  hitelek refinanszírozásának és a pénzügyi feltételek
      átalakításának lehetőségeiről.
                                         3. cikk
   1. A közösségi pénzügyi támogatást a Bizottság legfeljebb öt részletben bocsátja
      Magyarország rendelkezésére, ezek nagyságát az egyetértési megállapodásba
      foglalják.
   2. Az első részletet a hitelmegállapodás           és   az   egyetértési   megállapodás
      hatálybalépésétől függően szabadítják fel.
   3. Amennyiben a hitel finanszírozása megköveteli, úgy meg kell engedni, hogy a
      legmagasabb hitelminősítéssel rendelkező felek bevonásával kamatlábcsere-ügyletek
      körültekintő alkalmazására kerüljön sor.
   4. A Bizottság a további részletek felszabadításáról a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság
      véleményének kikérése után dönt. Az egyes további részletek folyósítására akkor
      kerül sor, ha kielégítően végrehajtják a magyar kormány új, Magyarország
      konvergenciaprogramjába is beemelt gazdasági programját, és legfőképpen az
      egyetértési megállapodásba foglalt különös gazdaságpolitikai feltételeket. Ezek közé
      tartozik többek között a kormány által tervezett költségvetési konszolidáció, amely
      összhangban van a túlzott hiány esetén követendő eljárás során kiadott 2006. október
      10-i tanácsi ajánlással és a konvergenciaprogram 2007. novemberi aktualizált
      változatáról alkotott tanácsi véleménnyel; idetartoznak még a konszolidációs
      folyamat alapját képező egyedi kiadásellenőrzési intézkedések, valamint a
      költségvetési reformnak és a költségvetési felügyelet reformjának a folytatása;
      ezenkívül a lisszaboni stratégiával összefüggésben támogatott strukturális
      reformintézkedések, ilyen például a munkára való ösztönzés erősítése a
      foglalkoztatási ráták növelése és az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának
      javítása céljából.
HU                                         10                                              HU
 ---pagebreak---    Ennek a határozatnak Magyarország a címzettje.
   Kelt Brüsszelben,
                                            a Tanács részéről
                                            az elnök
HU                                            11              HU
 ---pagebreak---          A KÖLTSÉGVETÉSRE GYAKOROLT HATÁSRÓL SZÓLÓ KIMUTATÁS
                                (vö. a belső szabályzat 16. cikkével)
    SZAKPOLITIKAI TERÜLET: 01. CÍM – GAZDASÁGI ÉS PÉNZÜGYEK
    TEVÉKENYSÉG: PÉNZÜGYI MŰVELETEK ÉS ESZKÖZÖK
    INTÉZKEDÉS MEGNEVEZÉSE: MAGYARORSZÁGNAK NYÚJTANDÓ EURÓPAI
    UNIÓS KÖZÉPTÁVÚ PÉNZÜGYI TÁMOGATÁS
    1.      A JAVASLAT CÍME: ÉRINTETT KÖLTSÉGVETÉSI MEGNEVEZÉSEK ÉS
            CÍM
            01 04 01 01 A fizetési mérleg támogatására felvett közösségi kölcsönökre vonatkozó
            európai közösségi garancia
    2.      JOGALAP:
            EKSz 119. cikk és EKSz 308. cikk; a 2002. február 18-i 332/2002/EK tanácsi
            rendelet
            A rendelet a mechanizmus útján a tagállamoknak nyújtható hitelek tőkeösszegét 12
            milliárd euróban korlátozza. A rendelet hatálybalépése óta a mechanizmus útján még
            nem nyújtottak hitelt.
    3.      A PÉNZÜGYI ÉV ÁTFOGÓ ADATAI (EURÓBAN)
            Itt látható az Európai Unió által vállalt garancia szerkezete. Segítségével a Bizottság
            képes lehet az adósság (tőkeösszeg, kamatok és egyéb költségek) visszafizetésére, ha
            az adós (Magyarország) esetleg nem teljesítene.
            A költségvetési garanciát tükröző („p.m.” jelzetű) költségvetési tétel csak akkor
            aktiválódik, ha a garanciát ténylegesen lehívják. A költségvetési garanciát rendes
            körülmények között várhatóan nem hívják le. Amikor Magyarország még nem volt
            tagállam, a Tanács az 1990. február 25-i 1990/83/EGK és az 1991. június 24-i
            91/310 EGK határozatok útján összesen 790 millió ECU makroszintű pénzügyi
            támogatást nyújtott Magyarországnak. Ezeket a makroszintű pénzügyi támogatásokat
            1998-ig visszafizették.
            3a – Tárgyév
            Nem alkalmazható
                                                      Kötelezettségvállalá
                                                        si előirányzatok
   Eredeti    előirányzat     a
   pénzügyi                évre
   (költségvetés)
   Előirányzatok
   átcsoportosítása
HU                                                12                                                HU
 ---pagebreak---    További előirányzat
   Összes előirányzat
   Más munkaprogram által
   már                elkülönített
   előirányzatok
   Rendelkezésre              álló
   egyenleg
   Összeg         a      javasolt
   tevékenység esetében
              3b – Átvitt összegek
              Nem alkalmazható
                                            Kötelezettségvállalási
                                               előirányzatok
   Átvitt összegek
   Más munkaprogram által már
   elkülönített előirányzatok
   Rendelkezésre álló egyenleg
   Összeg a javasolt
   tevékenység esetében
              3c – Következő pénzügyi év
              Nem alkalmazható
                                            Kötelezettségvállalási
                                               előirányzatok
   Eredeti      előirányzat      a          p.m.
   pénzügyi                  évre
   (költségvetés)
   Előirányzatok
   átcsoportosítása
   További előirányzat
   Összes előirányzat
   Más munkaprogram által
   már                elkülönített
   előirányzatok
   Rendelkezésre álló egyenleg
HU                                       13                        HU
 ---pagebreak---    Összeg a javasolt
   tevékenység esetében
                                                       p.m.
    4.       AZ INTÉZKEDÉS LEÍRÁSA
             A javasolt, Magyarországnak nyújtandó középtávú pénzügyi támogatás 6,5 milliárd
             EUR összegű közösségi hitelből áll (ezt a Közösség a nemzetközi tőkepiacokon
             történő hitelfelvétellel fedezi). A támogatást egy nemzetközi finanszírozási
             csomaggal összefüggésben nyújtják, amelynek különösen az IMF 10,5 milliárd SDR
             (mintegy 12,5 milliárd EUR) összegű – rendelkezésre állási megállapodás keretében
             adott – hitele is részét képezi. 1 milliárd EUR-ra a Világbank is kötelezettséget
             vállalt. A Közösség Magyarországnak nyújtandó középtávú pénzügyi támogatásának
             célja, hogy alátámassza a komoly nehézségekkel fenyegetett magyar fizetési mérleg
             fenntarthatóságát és egyúttal támogassa a kormány új gazdasági programját, amely
             többek között a befektetői bizalom helyreállítására és a 2008. október eleje óta a
             pénzügyi piacokon tapasztalt nyomás enyhítésére irányul. A segítségnyújtás kifejezi
             a hajlandóságot egy olyan tagállam támogatására, amely 2006 közepe óta – egyebek
             mellett a költségvetési hiány jelentős csökkentésével – jelentősen javította
             alkalmazott politikáját. A jelentős nemzetközi (köztük bankközi) kapcsolatokat is
             figyelembe véve azonban a támogatás a kedvezményezett országon túlmutató
             mértékben járul hozzá a pénzügyi stabilitáshoz. Az itt támogatott új gazdasági
             csomag része, hogy 2008-ban és 2009-ben felgyorsítják a hiánycsökkentés ütemét,
             ami enyhíteni fogja az államháztartás finanszírozási igényét, illetve célzott lépéseket
             hoznak az állampapírpiac felélénkítésére és a devizacsere-ügyletek piacán a
             likviditás növelésére. Végső sorban, a Bizottság által a Gazdasági és Pénzügyi
             Bizottság bevonásával kezelt támogatás adhat módot annak biztosítására, hogy az
             Európai Unió továbbra is közvetlenül részt vehessen a magyarországi
             gazdaságpolitika formálásában, és hogy az említett politikák megfeleljenek
             Magyarország európai uniós vállalásainak és a Tanács ajánlásainak, különös
             tekintettel    a    nemzeti       reformprogram     végrehajtására,     valamint      a
             konvergenciaprogramra és a túlzott hiány esetén követendő eljárásra.
             A Közösség által a Magyarországnak nyújtandó támogatás finanszírozása céljából
             tőkepiacokon vagy pénzügyi intézményektől felvett hiteleket közösségi garancia
             fedezi. A hitelt tőkepiacon vagy pénzügyi intézménytől veszik fel. A
             Magyarországnak nyújtandó hitelek tőkeösszege 6,5 milliárd EUR.
             Az Európai Unió által vállalt garancia szerkezete lehetővé teszi, hogy Magyarország
             nemteljesítése esetén a Bizottság képes legyen az adósság visszafizetésére.
             Annak érdekében, hogy kötelezettségeinek eleget tudjon tenni, a Bizottság igénybe
             veheti készpénztartalékait az adósság átmeneti fedezésére. Ebben az esetben a
             Közösségek saját forrásainak rendszeréről szóló 2000/597/EK, Euratom határozat
             végrehajtásáról szóló, 2000. május 22-i 1150/2000/EK, Euratom tanácsi rendelet (HL
             L 130., 2000.5.31., 1. o.) 12. cikke alkalmazandó.
    5.       AZ ELFOGADOTT SZÁMÍTÁSI MÓDSZER
             Nem alkalmazható
HU                                                  14                                               HU
 ---pagebreak---    6.    FIZETÉSI ÜTEMTERV (EURÓBAN)
         Nem alkalmazható
   Megnevez     Előirányzatok
   és                                       Kifizetések
                                                                Későbbi
                                                                pénzügyi
                              n. év n+1. év n+2. év     n+3. év   évek
            n. év
            n+1. év
            n. év
            n+1. év
            Összesen
HU                                  15                                   HU