|

32011H0856

2011/856/EU: A Bizottság ajánlása ( 2011. december 15. ) az öröklés kettős adóztatatása tekintetében nyújtott adókedvezményről

Hivatalos Lap L 336 , 20/12/2011 o. 0081 - 0084

		A Bizottság ajánlása( 2011. december 15.)az öröklés kettős adóztatatása tekintetében nyújtott adókedvezményről(2011/856/EU)AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,mivel:(1) A tagállamok többsége vet ki adókat a személyek elhalálozásához kapcsolódóan, konkrétan öröklési adókat és hagyatéki adókat, míg más tagállamok az öröklést és a hagyatékot más adónemek alatt, például jövedelemként adóztatják. A továbbiakban a személyek elhalálozásához kapcsolódó összes adófajta öröklési adóként szerepel.(2) Az öröklési adókat alkalmazó tagállamok többsége megadóztatja az élő személyek közötti ajándékozást is.(3) A tagállamok különböző "kapcsolati" tényezők alapján adóztathatják az öröklést. Az adóztatás történhet olyan személyes kapcsolat alapján, mint az elhunyt tartózkodási helye, lakóhelye, állampolgársága vagy az örökös tartózkodási helye, lakóhelye, állampolgársága vagy mindkettőé. A tagállamok egy része ezen tényezők közül többet is alkalmaz, vagy olyan visszaélés elleni intézkedéseket alkalmaz, amelyek az adóügyi illetőség megállapításához a lakóhely vagy a tartózkodási hely fogalmának tágabb értelmezését teszik szükségessé.(4) A személyes kapcsolat alapján történő adóztatás mellett a tagállamok az öröklési adót kivethetik a joghatóságuk alatt álló területen található vagyontárgyakra is. Ezen az alapon akkor is ki lehet vetni az adót, ha sem az elhunytnak, sem az örökösnek nincs személyes kapcsolata a fellelhetőség szerinti országgal.(5) Élete folyamán egyre több uniós polgár költözik egyik uniós országból egy másikba, hogy ott éljen, tanulmányokat folytasson, munkát végezzen vagy nyugdíjas éveit töltse, és közben hazájuktól eltérő országokban lévő ingatlanokat vásárolnak és ott található vagyontárgyakba fektetnek.(6) Amennyiben ezek az esetek az érintett személy elhalálozása folytán több országot érintő örökléshez vezetnek, előfordulhat, hogy több tagállamnak is joga van az öröklési adót kivetnie a szóban forgó hagyaték után.(7) A tagállamok néhány bilaterális egyezményt kötöttek az öröklés kettős vagy többszörös adóztatásának elkerülése érdekében.(8) A tagállamok többsége egyoldalúan, nemzeti szinten elfogadott jogszabályokon vagy igazgatási eszközökön keresztül biztosít kedvezményeket a külföldi öröklési adók tekintetében.(9) A külföldi öröklési adók tekintetében adott kedvezmények nemzeti rendszereinek ugyanakkor megvannak a maguk korlátai. Korlátozott lehet például a hatályuk a lefedett adók és személyek körét tekintve. Előfordulhat, hogy a tagállamok által működtetett rendszerek nem teszik lehetővé adókedvezmények érvényesítését az adott hagyaték után korábban már befizetett ajándékozási adó, vagy az országos szint helyett helyi vagy regionális szinten kivetett adók, vagy a halálesemény kapcsán más országok által kivetett összes adó után. Előfordulhat, hogy csak bizonyos külföldi vagyontárgyak után megfizetett külföldi adók tekintetében biztosítanak kedvezményeket. Adott esetben nem nyújtanak kedvezményeket az örökös vagy az elhunyt hazájától eltérő országban lévő vagyontárgyra kivetett külföldi adó tekintetében. A tagállamok által működtetett rendszerek kizárhatják a kedvezményt biztosító tagállam területén található vagyontárgyak külföldi adóztatását. A tagállami rendszerek azért is elégtelennek bizonyulhatnak, mert nem veszik figyelembe a tagállamok öröklési adóra vonatkozó szabályai közötti eltéréseket, különösen abban a tekintetben, hogy mi számít helyi vagyontárgynak a külföldi vagyontárgyakhoz képest, továbbá a vagyontárgyak átruházásának időpontja és az adó megfizetésének esedékessége vonatkozásában. Végezetül az adókedvezmény az illetékes hatóság döntésétől függhet, és így nem feltétlenül garantálható.(10) Az öröklés többszörös adóztatását kezelő megfelelő módszerek hiánya azt eredményezheti, hogy adóztatás mértéke összességében érzékelhetően magasabb lesz, mint azokban az esetekben, amikor kizárólag csak egy tagállam érintett.(11) Ez akadályozhatja az uniós állampolgárokat abban, hogy teljeskörűen élvezhessék az EU határain belüli szabad mozgás és letelepedés nyújtotta előnyöket. A tulajdonos elhalálozása esetén nehézségek merülhetnek fel a kisvállalkozások átruházásánál is.(12) Miközben az öröklési adókból befolyó bevételek viszonylag kis részét adják a tagállamok összes adóbevételének, és a nemzetközi esetek önmagukban még sokkal kisebb részt tesznek ki, az öröklés kettős adóztatásának súlyos következményei lehetnek az érintett egyénekre nézve.(13) Az öröklés kettős adóztatása jelenleg nincs átfogóan kezelve sem a tagállami rendszerek, sem a kétoldalú megállapodások, sem az uniós jog keretében. A belső piac zökkenőmentes működésének biztosítása érdekében a nemzetközi öröklési esetekben felmerülő kettős adóztatás elkerüléséhez egy átfogóbb rendszer megalkotását kell ösztönözni.(14) Sorrendet kell felállítani az adóztatási jogok, vagy – éppen ellenkezőleg – a kedvezmények között azokban az esetekben, ahol kettő vagy több tagállam vet ki öröklési adót ugyanazon örökség után.(15) Általános szabályként, és összhangban a nemzetközileg leginkább elfogadott gyakorlattal, elsődlegesen azon tagállamé kell, hogy legyen az öröklési adó kivetésének joga, ahol az ingatlan vagy az állandó telephely vállalkozási vagyona található, hiszen ezen államnak van a legszorosabb kapcsolata az adott vagyontárggyal.(16) Mivel az állandó telephely vállalkozási vagyonának kivételével az ingóvagyon könnyen mozdítható, annak a tagállamnak a vagyontárgyhoz fűződő kapcsolata, amelyikben a vagyontárgy az elhalálozás időpontjában fellelhető, általában lényegesen kevésbé szoros, mint azok a személyes kapcsolatok, amelyek az elhunyt vagy az örökös és egy másik tagállam között fennállnak. Annak a tagállamnak tehát, ahol az ilyen ingóvagyon fellelhető, mentesítenie kell a vagyontárgyat az öröklési adó alól, ha ilyen adót az a tagállam is kivet, amelyikkel az elhunytnak és/vagy az örökösnek személyes kapcsolata áll fenn.(17) Az örökséget az elhunyt sok esetben egész élete folyamán halmozta fel. Amennyiben az elhunytat és az örököst eltérő tagállamokhoz fűzik személyes kapcsolatok, valószínűbb, hogy az öröklés által érintett vagyontárgyak abban a tagállamban fellelhetők, amelyhez az elhunytat kötötték a személyes kapcsolatok. Az öröklésnek a tagállam területéhez való személyes kötődés alapján történő adóztatásakor a tagállamok többsége az elhunyt kötődéseire és nem az örökösére hivatkozik, jóllehet számos közülük akkor is adóztat, vagy csak akkor adóztat, ha az örökösnek van személyes kötődése az adott tagállamhoz. Az elhunyt személyes kötődésének fenti jellege és jelentősége miatt, továbbá gyakorlati megfontolásokból kifolyólag, az elhunytnak és az örökösnek különböző tagállamokkal fennálló személyes kötődése miatt felmerülő kettős adóztatás esetében annak a tagállamnak kell kedvezményt biztosítania, amelyikkel az örökösnek áll fenn személyes kapcsolata.(18) A több tagállammal fennálló személyes kötődésből fakadó ütközéseknél a legszorosabb kötődést közös megegyezésre épülő, a kérdést véglegesen eldöntő szabályok alapján határozható meg.(19) Mivel az öröklési adó alkalmazásának időzítése az egyes érintett tagállamokban eltérhet, és a nemzetközi elemeket tartalmazó esetek rendezése a több jog- és/vagy adórendszer alapján bonyolított eljárás miatt lényegesen hosszabb időbe telhet, mint a hazai öröklési adó alá tartozó eseteknél, a tagállamoknak ésszerű időkeretet kell biztosítaniuk az adókedvezmények iránti kérelmek rendezésére.(20) Ez az ajánlás a többek között az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert alapvető jogok érvényesülését segíti elő. Ilyen jog például a tulajdonhoz való jog (17. cikk), amely külön garantálja a jogszerűen szerzett tulajdon örökül hagyásának jogát, vagy a vállalkozás szabadsága (16. cikk), illetve az uniós polgároknak a tagállamok területén való szabad mozgáshoz való joga (45. cikk),ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:1. Tárgy1.1. Ez az ajánlás meghatározza, hogy a tagállamok milyen intézkedéseket alkalmazhatnak, vagy miként javíthatják a hatályos intézkedéseiket az öröklési adónak két vagy több tagállam általi kivetéséből fakadó kettős vagy többszörös adóztatás (a továbbiakban: kettős adóztatás) alóli mentesítés érdekében.1.2. Az ajánlás analóg módon az ajándékozási adókra is vonatkozik azokban az esetekben, amikor az ajándékozást ugyanolyan vagy hasonló szabályok alapján adóztatják, mint az öröklést.2. FogalommeghatározásokEzen ajánlás alkalmazásában:a) "öröklési adónak" minősül a személyek elhalálozása kapcsán tagállami, föderális, regionális vagy helyi szinten kivetett minden adó, függetlenül az adó elnevezésétől, az adókivetés módjától és az adóalanytól. Ide tartozik különösen a hagyatéki adó, az öröklési adó, az átruházási adó, a vagyonátruházási illeték, a bélyegilleték, a jövedelemadó és a tőkenyereség-adó;b) "adókedvezmény" alatt olyan jogszabályi és/vagy általános igazgatási utasításban vagy útmutatóban rögzített rendelkezést kell érteni, ami alapján egy tagállam egy másik tagállamban megfizetett öröklési adó alapján kedvezményt nyújt oly módon, hogy a külföldi adót leírja az adott tagállamban kivetett adóból, vagy a megfizetett külföldi adót elismerve a hagyatékot vagy annak egy részét mentesíti az adott tagállam szerinti adóztatás alól, vagy más megközelítés alapján nem vet ki öröklési adót;c) "vagyontárgynak" minősül minden olyan ingó és/vagy ingatlan vagyon és/vagy jog, amelyre öröklési adót vetnek ki;d) "személyes kapcsolat" alatt az elhunytnak vagy az örökösnek egy adott tagállamhoz fűződő kapcsolatát kell érteni, amelynek alapja lehet a lakóhely, a tartózkodási hely, az állandó lakcím, az elemi érdekközpont, a szokásos lakóhely vagy a tényleges ügyvezetési központ.Az a) pont alkalmazásában az ugyanazon vagyontárgy után korábban megfizetett ajándékozási adót öröklési adónak kell tekinteni az adókedvezmény nyújtásakor.Az "állandó telephely", "ingatlan", "ingóság", "lakos", "lakóhely/lakóhellyel rendelkező", "állampolgárság", "szokásos lakóhely" és "állandó lakhely" fogalmak jelentése az azokat alkalmazó tagállam hazai jogrendszere szerinti jelentéssel bírnak.3. Általános célkitűzésAz ajánlott intézkedések célja a kettős adóztatás eseteinek kezelése abból a célból, hogy egy adott öröklés után fizetendő teljes adó ne legyen magasabb, mint az az adómérték, amelyet akkor kellene alkalmazni, ha az érintett tagállamok közül csak a legmagasabb adómértéket alkalmazó tagállam rendelkezne adóügyi illetékességgel a hagyaték minden részére vonatkozóan.4. Adókedvezmény nyújtásaAz öröklési adó alkalmazásakor a tagállamoknak a 4.1–4.4. pontokkal összhangban kell adókedvezményt nyújtaniuk.4.1. Ingatlan és állandó telephely ingóságai vonatkozásában nyújtott adókedvezményÖröklési adó alkalmazásakor egy tagállam egy másik tagállam által kivetett öröklési adó vonatkozásban az alábbi vagyontárgyakra nyújthat adókedvezményt:a) a másik tagállamban található ingatlan;b) a másik tagállamban található állandó telephely vállalkozási vagyonát képező ingóság.4.2. Egyéb ingóságok vonatkozásában nyújtható adókedvezményekA 4.1. bekezdés b) pontjában említett vállalkozói vagyonon kívüli ingóságok vonatkozásában az olyan tagállam, amelyhez sem az elhunytnak, sem az örökösnek nem fűződik személyes kapcsolata, nem vethet ki öröklési adót, feltéve, hogy egy másik tagállam az elhunytnak és/vagy az örökösnek az adott tagállamhoz fűződő személyes kapcsolata alapján megállapít ilyen adót.4.3. Adókedvezmény nyújtása azokban az esetekben, amikor az elhunytat és az örököst más-más tagállamhoz fűzi személyes kapcsolatA 4.1. bekezdésre is figyelemmel, azokban az esetekben, amikor több tagállam is kivethet adót egy hagyaték után abból kifolyólag, hogy az elhunytat személyes kapcsolatok fűzték az egyik tagállamhoz, az örököst pedig egy másikhoz, ez utóbbi tagállamnak adókedvezményt kell nyújtania azon adó alapján, amelyet abban a tagállamban fizettek meg a hagyaték után, amelyhez az elhunytat fűzték személyes kapcsolatok.4.4. Adókedvezmény nyújtása azokban az esetekben, amikor valamely személyt több tagállamhoz fűznek személyes kapcsolatokAmennyiben a különböző tagállamok rendelkezései alapján egy személyről megállapítható, hogy egynél több adót kivető tagállamhoz fűzik személyes kapcsolatok, akkor az érintett tagállamok illetékes hatóságainak közös megegyezés alapján, a 6. pontban meghatározott eljárással összhangban vagy más módon el kell dönteniük, hogy melyik tagállam nyújtson adókedvezményt, ha az öröklési adót az a tagállam veti ki, amelyhez az adott személyt szorosabb személyes kapcsolatok fűzik.4.4.1. Egy személy szorosabb személyes kapcsolata az alábbiak alapján állapítható meg:a) úgy tekinthető, hogy szorosabb személyes kapcsolata van azzal a tagállammal, ahol állandó lakóhellyel rendelkezik;b) ha az a) pontban említett tagállam nem vet ki adót, vagy ha az adott személy egynél több tagállamban rendelkezik állandó lakóhellyel, úgy tekinthető, hogy szorosabb személyes kapcsolat fűzi ahhoz a tagállamhoz, amellyel a személyes és gazdasági kapcsolatai szorosabbak (elemi érdekközpont);c) ha a b) pontban említett tagállam nem vet ki adót, vagy ha nem állapítható meg, hogy az adott személy elemi érdekközpontja melyik tagállamban van, vagy ha egyetlen tagállamban sem rendelkezik állandó lakóhellyel, úgy tekinthető, hogy szorosabb személyes kapcsolat fűzi ahhoz a tagállamhoz, amelyben szokásos lakóhellyel rendelkezik;d) ha a c) pontban említett tagállam nem vet ki adót, vagy ha az adott személy egynél több tagállamban rendelkezik szokásos lakóhellyel, vagy egyetlen tagállamban sem rendelkezik szokásos lakóhellyel, úgy tekinthető, hogy szorosabb személyes kapcsolat fűzi ahhoz a tagállamhoz, amelyiknek állampolgára.4.4.2. Természetes személytől eltérő jogalany, például egy jótékonysági szervezet esetében, úgy tekinthető, hogy azt szorosabb személyes kapcsolat fűzi ahhoz a tagállamhoz, amelyben a tényleges ügyvezetés zajlik.5. Az adókedvezmény alkalmazásának időzítéseA tagállamok ésszerű ideig, például az általuk kivetett öröklési adó befizetési határidejének lejártától számított tíz évig biztosítják az adókedvezmény igénybevételének lehetőségét.6. Közös megegyezésen alapuló eljárásAmennyiben a 3. pontban meghatározott általános célkitűzés eléréséhez szükséges, a tagállamok közös megegyezésen alapuló eljárást működtetnek a kettős adóztatással összefüggő esetleges viták rendezésére, ideértve az ingó, illetve az ingatlan vagyon vagy a vagyontárgyak helyének eltérő definíciójából fakadó vitákat, továbbá az adott esetben adókedvezményt nyújtó tagállam eldöntésével kapcsolatban felmerülő vitákat is.7. Nyomon követés7.1. A kettős adóztatás által érintett adófizetők segítése érdekében a tagállamok folytatják az adóhatóságok közötti együttműködés javítását szolgáló lehetőségek feltárását, amely kiterjed a helyi vagy regionális szintű együttműködésre is.7.2. A tagállamoknak koordinált álláspontot kell képviselniük az öröklési adóról a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) keretében folyó tárgyalásokon.7.3. A Bizottság a tagállamokkal nyomon fogja követni az ajánlást, és három évvel az ajánlás elfogadását követően jelentést fog közzétenni a határon átnyúló vonatkozású öröklési adó tekintetében az Unióban alkalmazott adókedvezmények állásáról.8. CímzettekEnnek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2011. december 15-én.a Bizottság részérőlAlgirdas Šemetaa Bizottság tagja--------------------------------------------------


title: 2013/637/EU: A Bizottság ajánlása ( 2013. november 4. ) a 2006/576/EK ajánlásnak a macskáknak szánt összetett takarmányokban előforduló T-2 és HT-2 toxinok tekintetében történő módosításáról  EGT-vonatkozású szöveg

text:
               6.11.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 294/44

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2013. november 4.)
   a 2006/576/EK ajánlásnak a macskáknak szánt összetett takarmányokban előforduló T-2 és HT-2 toxinok tekintetében történő módosításáról
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2013/637/EU)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A T-2 és a HT-2 toxin különböző Fusarium fajok által előállított mikotoxinok. A T-2 toxin az anyagcsere során rövid idő alatt nagyszámú metabolittá alakul, amelyek közül a HT-2 toxin az egyik legfontosabb.

               (2)

               Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (EFSA) keretei között működő Contam Panel (az élelmiszerláncba bekerülő szennyező anyagok tudományos testülete) a Bizottság felkérésére szakvéleményt fogadott el (1) a T-2 és a HT-2 toxin élelmiszerekben és takarmányokban való jelenléte okozta állat- és közegészségügyi kockázatokról.

               (3)

               Az állat-egészségügyi kockázatok tekintetében a Contam Panel azt állapította meg, hogy a kérődzők, a nyulak és a halak esetében a T-2 és a HT-2 toxinnak való kitettség jelenlegi becsült értékei valószínűleg nem vetnek fel állat-egészségügyi aggályt. A sertések, a baromfik, a lovak és a kutyák esetében a T-2 és a HT-2 toxinnak való kitettség becsült értékei esetében a káros egészségi hatások kockázata alacsony. A macskák azonban a legérzékenyebb állatfajok közé tartoznak. A kevés adat és a már alacsony dózisok mellett is jelentkező súlyos káros egészségi hatások miatt nem állapítható meg a NOAEL (megfigyelhető káros hatást nem okozó szint) és a LOAEL (megfigyelhető káros hatást okozó legkisebb szint) értéke.

               (4)

               A szakvélemény következtetéseit figyelembe véve vizsgálatokat kell végezni annak felderítése érdekében, hogy mely tényezők eredményezik a T-2 és a HT-2 toxinnak a gabonafélékben és a gabonatermékekben való viszonylag nagy arányú jelenlétét, valamint ezt hogyan befolyásolja a takarmányok és az élelmiszerek feldolgozása. A 2013/165/EU bizottsági ajánlás (2) ezért javasolta a szükséges vizsgálatok elvégzését.

               (5)

               A T-2 és a HT-2 toxin macskákra gyakorolt káros hatására figyelemmel szükséges ezenfelül megállapítani a macskáknak szánt takarmányokban előforduló T-2 és HT-2 toxinra vonatkozó irányértéket, amely alapján megítélhető, hogy egy macskaeledel megfelelő-e a T-2 és HT-2 toxinok jelenléte szempontjából. A 2006/576/EK bizottsági ajánlást (3) ezért módosítani kell,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   A 2006/576/EK ajánlás melléklete a Fumonizin B1 + B2-re vonatkozó bejegyzés után a következő bejegyzéssel egészül ki:

                  „Mikotoxin

                  Takarmányozásra szánt termék

                  Irányérték mg/kg-ban (ppm), 12 %-os nedvességtartalmú takarmányra vonatkozóan

                  T-2 + HT-2 toxin

                  Macskáknak szánt összetett takarmányok

                  0,05”

      Kelt Brüsszelben, 2013. november 4-én.

            a Bizottság részéről

         Tonio BORG

            a Bizottság tagja

      (1)  Az EFSA-nak az élelmiszerláncba bekerülő szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testülete (CONTAM); Scientific Opinion on risks for animal and public health related to the presence of T-2 and HT-2 toxin in food and feed („Tudományos szakvélemény a T-2 és a HT-2 toxin élelmiszerekben és takarmányokban való jelenléte miatti állat- és közegészségügyi kockázatokról”), EFSA Journal 2011.; 9(12):2481. [187 o.]. doi:10.2903/j.efsa.2011.2481. Lásd: www.efsa.europa.eu/efsajournal

      (2)  A Bizottság 2013. március 27-i ajánlása a T-2 és a HT-2 toxin gabonafélékben és gabonatermékekben való jelenlétéről (HL L 91., 2013.4.3., 12. o.).

      (3)  A Bizottság 2006. augusztus 17-i ajánlása a deoxinivalenol, a zearalenon, az ochratoxin-A, a T-2, a HT-2 és a fumonizinek állati takarmányozásra szánt termékekben való előfordulásáról (HL L 229., 2006.8.23., 7. o.).


Fontos jogi nyilatkozat

|

52006SC1135

A Bizottság ajánlása a Tanácsnak a biológiai biztonságról szóló Cartagena Jegyzőkönyv keretében az élő módosított szervezetek (LMO) országhatárokon történő átviteléből származó károkért viselt felelősség és az ilyen károkkal összefüggő kártalanítás területén alkalmazandó nemzetközi jogi szabályokról és eljárásokról szóló tárgyalásokon az Európai Közösség részvételéről  /* SEC/2006/1135 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 15.09.2006SEC(2006) 1135 véglegesA BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAKa biológiai biztonságról szóló Cartagena Jegyzőkönyv keretében az élő módosított szervezetek (LMO) országhatárokon történő átviteléből származó károkért viselt felelősség és az ilyen károkkal összefüggő kártalanítás területén alkalmazandó nemzetközi jogi szabályokról és eljárásokról szóló tárgyalásokon az Európai Közösség részvételérőlA. INDOKOLÁS1. A biológiai sokféleségről szóló egyezményt kiegészítő, a biológiai biztonságról szóló Cartagena Jegyzőkönyv 2003. szeptember 11-én lépett hatályba. A jegyzőkönyv az elővigyázatosság elve alapján kijelöli a modern biotechnológia által létrehozott, olyan élő módosított szervezetek (LMO) biztonságos szállításának, kezelésének és felhasználásának a kereteit, amelyek káros hatással lehetnek a biológiai sokféleség megőrzésére és fenntartható használatára, és veszélyt jelentenek az emberi egészségre. A jegyzőkönyv különös figyelmet fordít az említett élő szervezetek országhatárokon történő átvitelére.2. 2002. június 25-én a Tanács határozatot fogadott a jegyzőkönyvnek az Európai Közösség nevében/részéről történő megkötéséről. A Közösség megerősítő okiratát 2002. augusztus 27-én helyezték letétbe.3. A jegyzőkönyv 27. cikke értelmében a szerződő felek konferenciája, mely a jegyzőkönyv szerződő feleinek üléséül szolgál (COP/MOP), első ülésén eljárást fogad el az élő módosított szervezetek (LMO) országhatárokon történő átviteléből származó károkért viselt felelősség és az ilyen károkkal összefüggő kártalanítás területén alkalmazandó nemzetközi jogi szabályok és eljárások kidolgozására, elemezve és megfelelő módon figyelembe véve az ezekre a kérdésekre vonatkozó, a nemzetközi jog terén zajló folyamatokat, és arra törekszik, hogy ezt az eljárást négy éven belül befejezze. A COP/MOP, eleget téve a jegyzőkönyv 27. cikkében előírtaknak, 2004-es első ülésén határozatlan időre jogi és technikai szakértőkből eseti munkacsoportot hozott létre, mely a felelősség és kártalanítás kérdésével hivatott foglalkozni.4. E munkacsoport feladata, hogy tanulmányozza az élő módosított szervezetek (LMO) országhatárokon történő átviteléből származó károkért viselt felelősségre és az ilyen károkkal összefüggő kártalanításra vonatkozó információkat, elemezze az általános kérdéseket, valamint kidolgozza a felelősségre és kártalanításra vonatkozó szabályok és eljárások lehetséges elemeit. A felelősség és kártalanítás kérdésével foglalkozó munkacsoport eddig két alkalommal ülésezett (2005. május 25. és 27. között, illetve 2006. február 20. és 24. között, mindkétszer a kanadai Montrealban). Az információk tanulmányozását és az általános kérdések elemzését követően a munkacsoport megkezdte a felelősségre és kártalanításra vonatkozó szabályok és eljárások különféle lehetséges elemeit tárgyaló konkrét szöveg kidolgozását. A munkacsoport 2007-ben és 2008-ban tartja harmadik, negyedik és ötödik ülését azzal a céllal, hogy a 2008-ra tervezett, Németországban megrendezendő negyedik COP/MOP-on előterjeszthesse zárójelentését és a felelősség és kártalanítás területén alkalmazandó nemzetközi jogi szabályokra és eljárásokra vonatkozó javaslatait.5. Az EK-Szerződés 174. cikkének (1) bekezdése értelmében a Közösség környezetpolitikájának egyik célja a regionális vagy világméretű környezeti problémák leküzdésére irányuló intézkedések ösztönzése nemzetközi szinten. E cél elérésének érdekében – összhangban a 175. és a 300. cikkel – a Közösség megállapodásokat köthet harmadik felekkel.6. Az EK-Szerződés 300. cikkének (1) bekezdése értelmében a Közösség és egy vagy több állam vagy nemzetközi szervezet közötti megállapodás megkötéséhez a Bizottság ajánlásokat terjeszt a Tanács elé, a Tanács pedig felhatalmazza a Bizottságot a szükséges tárgyalások megkezdésére. A Bizottság ezeket a tárgyalásokat az e feladatának segítésére a Tanács által kijelölt különbizottságokkal konzultálva, valamint a Tanács által adott esetben számára kibocsátott irányelvek keretei között folytatja le. A Tanács az e bekezdésben ráruházott hatáskör gyakorlása során minősített többséggel jár el, kivéve azokat az eseteket, ahol a (2) bekezdés első albekezdése úgy rendelkezik, hogy a Tanács egyhangúlag határoz.7. A felelősség és kártalanítás területén alkalmazandó nemzetközi jogi szabályok és eljárások szövegét, melyet a 2008-as negyedik COP/MOP-on kívánnak elfogadásra előterjeszteni, a jogi és technikai szakértőkből álló, a felelősség és kártalanítás kérdésével foglalkozó eseti munkacsoport következő három ülése fogja megtárgyalni. Ezek a szabályok és eljárások a környezetvédelemre vonatkoznak, és az EK-Szerződés 300. cikke (1) bekezdésének értelmében megállapodásnak minősülnek. Az élő módosított szervezetek (LMO) országhatárokon történő átviteléből származó károkért viselt felelősség és az ilyen károkkal összefüggő kártalanítás több közösségi jogi eszköz tárgyát is képezi[1]. A tagállamok a közösségi jog keretein kívül nem vállalhatnak olyan kötelezettségeket, amelyek érintik a közösségi szabályozást vagy megváltoztatják annak hatályát.8. Fontos tehát, hogy a Bizottság ajánlásokat terjesszen a Tanács elé, a Tanács pedig felhatalmazza a Bizottságot a szükséges tárgyalások megkezdésére a határozatlan időre alakult, jogi és technikai szakértőkből álló, a felelősség és kártalanítás kérdésével foglalkozó eseti munkacsoport következő, 2007-es és 2008-as ülésein, valamint a 2008-as negyedik COP/MOP-on.B. AJÁNLÁSA fentiek fényében a Bizottság a következőket ajánlja:1.  a Tanács adjon felhatalmazást a Bizottságnak arra, hogy a Bizottság az Európai Közösség nevében részt vegyen az élő módosított szervezetek (LMO) országhatárokon történő átviteléből származó károkért viselt felelősség és az ilyen károkkal összefüggő kártalanítás területén alkalmazandó, a biológiai biztonságról szóló Cartagena Jegyzőkönyv keretei között kialakítandó nemzetközi jogi szabályokról és eljárásokról folytatott tárgyalásokon a határozatlan időre alakult, jogi és technikai szakértőkből álló, a felelősség és kártalanítás kérdésével foglalkozó eseti munkacsoport harmadik, negyedik és ötödik ülésén, illetve a Jegyzőkönyv szerződő feleinek üléséül szolgáló konferencia negyedik ülésén;2.  a Bizottság a Közösség hatáskörébe tartozó kérdések tekintetében az Európai Közösség nevében lefolytassa ezeket a tárgyalásokat, ennek során konzultáljon a tagállamok képviselőiből álló különbizottsággal, és a mellékelt tárgyalási irányelvekkel összhangban járjon el;3.  ha a kialakítandó szabályok és eljárások olyan kérdéseket érintenek, amelyekben a Közösség és a tagállamok megosztott hatáskörrel rendelkeznek, a Bizottság és a tagállamok a tárgyalási folyamat során működjenek szorosan együtt annak érdekében, hogy nemzetközi szinten egységesen képviselhessék az Európai Közösséget;4.  a Tanács bocsássa ki a mellékelt tárgyalási irányelveket.MELLÉKLETTÁRGYALÁSI IRÁNYELVEK1. A Bizottság gondoskodjon arról, hogy az élő módosított szervezetek (LMO) országhatárokon történő átviteléből származó károkért viselt felelősség és az ilyen károkkal összefüggő kártalanítás területén alkalmazandó, a biológiai biztonságról szóló Cartagena Jegyzőkönyv kereti között kialakítandó nemzetközi jogi szabályok és eljárások megfeleljenek az idevágó közösségi jogszabályoknak, valamint hogy a szóban forgó szabályokról és eljárásokról folytatott tárgyalások figyelembe vegyék a fejlődő országok lehetőségeit.2. A Bizottság gondoskodjon arról, hogy amennyiben a szóban forgó szabályokból és eljárásokból vagy azok egy részéből jogilag kötelező érvényű megállapodás jön létre, a létrejövő megállapodás megfelelő előírásokat tartalmazzon annak érdekében, hogy a Közösség szerződő félként részt vehessen a megállapodásban.3. A Bizottság számoljon be Tanácsnak a tárgyalások eredményéről, illetve, ha szükséges, bármely esetleges problémáról, amely a tárgyalások során felmerül. [1] Többek között a környezeti károk megelőzése és felszámolása tekintetében a környezeti felelősségről szóló 2004/35/EK irányelv, HL L 143., 2004.4.21., 56. o., a hibás termékekért való felelősségre vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló 85/374/EGK irányelv, HL L 210., 1985.8.7., 29. o, a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló 44/2001/EK rendelet, HL L 12., 2000.12.22., 1. o.


title: A Tanács ajánlásai – „Az igazságügy területén a határokon átnyúló videokonferenciák alkalmazásának előmozdítása és a legjobb gyakorlatok megosztása a tagállamokban és uniós szinten”

text:
               31.7.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 250/1

         A Tanács ajánlásai
   „Az igazságügy területén a határokon átnyúló videokonferenciák alkalmazásának előmozdítása és a legjobb gyakorlatok megosztása a tagállamokban és uniós szinten”
   (2015/C 250/01)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   EMLÉKEZTETVE:

               1.

               A 2014–2018-as időszakra szóló európai e-igazságügyi stratégiára, amelyet a Tanács (Bel- és Igazságügy) 2013. december 6-án fogadott el (1);

               2.

               A 2014–2018-as időszakra szóló európai e-igazságügyi stratégia 59. pontjára, amely kimondja, hogy „az egyes konkrét projektekben részt vevő tagállamok informális csoportjai szükség esetén találkozót tarthatnak annak érdekében, hogy az érintett munkaterületen előbbre léphessenek (…)”;

               3.

               Az európai e-igazságügyre vonatkozó, a 2014–2018-as időszakra szóló többéves cselekvési tervre, amelyet a Tanács (Bel- és Igazságügy) 2014. június 6-án fogadott el (2);

               4.

               Az európai e-igazságügyre vonatkozó, a 2014–2018-as időszakra szóló többéves cselekvési terv végrehajtásával kapcsolatos iránymutatásokra, amelyeket a Tanács (Bel- és Igazságügy) 2014. december 4-én hagyott jóvá (3), és amelyekben meghatározza azokat a konkrét intézkedéseket, amelyeket az e-jogi munkacsoportnak (e-igazságügy) a cselekvési terv nyomon követése érdekében meg kell tennie, köztük a határokon átnyúló videokonferenciákkal foglalkozó informális munkacsoport létrehozását;

               5.

               A határokon átnyúló videokonferenciákkal foglalkozó informális munkacsoport munkájának eredményeire, amelyeket az e-jogi munkacsoport (e-igazságügy) elé terjesztett zárójelentés (4) tartalmaz;

         ELISMERI, hogy

               6.

               A videokonferencia hasznos eszköz, és a benne rejlő lehetőségek nemcsak nemzeti szinten jelentősek, hanem különösen különböző tagállamokat és akár harmadik országokat érintő határokon átnyúló helyzetekben is. A határokon átnyúló ügyek esetében döntő fontosságú, hogy a tagállamok igazságügyi hatóságai zökkenőmentesen kommunikáljanak egymással. A videokonferenciák lehetőséget nyújtanak ezen kommunikáció egyszerűbbé tételére és ösztönözhetik azt. A videokonferenciák előnyeit az uniós jog is elismeri, és egyrészt ösztönzi azok alkalmazását, többek között a több államra kiterjedő polgári és kereskedelmi ügyekben a bizonyításfelvétel során (5), valamint a kis értékű követelések európai eljárásának keretében (6), másrészt eljárásokat állapít meg azok büntetőeljárások során történő alkalmazására vonatkozóan (7);

               7.

               A videokonferencia-technológiát a bírósági eljárások minden típusa esetében (büntetőjogi és polgári/kereskedelmi ügyekben egyaránt) lehet alkalmazni, és az nagyobb rugalmasságot biztosít a bíróságok és az ügyészségek számára a sértettek és a tanúk vallomásainak felvétele, a szakértői vélemények meghallgatása, valamint a vádlottak és a védőügyvédek nyilatkozatainak rögzítése tekintetében. A videokonferenciák elősegíthetik azt is, hogy a kiszolgáltatott helyzetben lévő tanúk, így például a gyermekek kisebb stressznek legyenek kitéve. Elkerülhetővé teszik továbbá az utazást olyan esetekben, amikor más tagállambeli sértetteket, tanúkat vagy szakértőket kell meghallgatni. Azokban az esetekben, amikor a letartóztatásra távol eső helyen kerül sor (például a nyílt tengeren történő letartóztatás esetén), lehetővé teszik olyan jogi védelmi intézkedések azonnali és tényleges biztosítását is a gyanúsítottak számára, mint a tolmácsoláshoz való jog, a tájékoztatáshoz való jog és az ügyvédi képviselethez való jog. Ezenkívül e technológia alkalmazása csökkenti a meghallgatások következtében a nemzeti igazgatási szerveket terhelő költségeket. Jelentős mértékű költségmegtakarítást lehet elérni és nagymértékben lehet csökkenteni a biztonsági kockázatokat azzal, ha az őrizetben lévő személyeket nem kell szállítani;

               8.

               Az EU tagállamai már megkezdték együttműködésüket az európai e-igazságügy keretében annak érdekében, hogy előmozdítsák a videokonferenciák alkalmazását és kicseréljék tapasztalataikat és a legjobb gyakorlatokat. Erre az együttműködésre többek között az e-jogi munkacsoport (e-igazságügy) összefüggésében kerül sor uniós szinten;

               9.

               A videokonferenciák tekintetében a 2009–2013-as időszakra szóló, első európai e-igazságügyi cselekvési terv alapján nemzeti és uniós szinten eddig elvégzett tevékenységek komoly eredményeket hoztak. Az e-igazságügyi portálon minden hivatalos nyelven találhatók információk – többek között egy útmutató és a legtöbb tagállam esetében az érintett kapcsolattartók adatai – a videokonferenciák több államot érintő ügyekben zajló bírósági eljárások során történő alkalmazásáról;

               10.

               A 2014–2018-as időszakra szóló, második többéves európai e-igazságügyi cselekvési tervnek az a célja, hogy a már elvégzett munkára alapozva hozzájáruljon az európai e-igazságügy további fejlődéséhez tagállami és európai szinten egyaránt. Ezt az uniós igazságügy korszerűsítését célzó tágabb fejlesztési folyamat részeként kell tekinteni, figyelemmel az e konkrét területén meglévő jogi keretre, valamint arra, hogy tiszteletben kell tartani a tagállami és uniós szinten érvényben lévő eljárási biztosítékokat;

         HANGSÚLYOZZA, hogy

               11.

               Amint azt az európai e-igazságügyre vonatkozó, a 2014–2018-as időszakra szóló többéves cselekvési terv is tartalmazza, a több államot érintő ügyekben elő kell segíteni bírósági és bíróságon kívüli eljárások kezdeményezését, mégpedig a bíróságok és az eljárási felek, valamint a tanúk, a sértettek, a szakértők és más érintettek közötti elektronikus kommunikáció biztosítása révén;

               12.

               Ezenkívül adott esetben célszerű kibővíteni azon szóbeli meghallgatások körét, amelyekre a videokonferenciák, a telekonferenciák és a távolsági kommunikáció egyéb megfelelő eszközei igénybe vehetők, annak érdekében, hogy – különösen több államot érintő ügyekben – ne legyen szükség utazásra a bírósági eljárásokban való részvétel céljából a bíróságokon történő megjelenéshez, és így, a költségek és az erőfeszítések csökkentése révén hozzá lehessen járulni az igazságszolgáltatáshoz való jog tényleges érvényesüléséhez;

               13.

               Amint az az európai e-igazságügyre vonatkozó, a 2014–2018-as időszakra szóló többéves cselekvési tervben is szerepel, az e területen a jövőben végzendő munkának helyénvaló kiterjednie arra is, hogy még könnyebbé váljon a határokon átnyúló videokonferenciák szervezése és lebonyolítása minden tagállamban, mégpedig a videokonferenciák támogatását és szervezését szolgáló informatikai eszközök használatának előmozdításán és a videokonferenciák interoperabilitásának növelésén keresztül. Ennek keretében célszerű lenne egységes formanyomtatványt kidolgozni a határokon átnyúló videokonferenciák kérelmezésére/megerősítésére. Mérlegelni kellene egy olyan hálózat létrehozását is, amely a videokonferenciákkal kapcsolatos tapasztalatok és legjobb gyakorlatok cseréjére és megosztására szolgál, a képzést is beleértve. Érdemes megfontolni gyakorló jogi szakemberek – például bírók, ügyészek, ügyvédek, jogi közvetítők és jogi szakfordítók – bevonását ebbe a folyamatba;

         ÜDVÖZLI:

               14.

               A határokon átnyúló videokonferenciákkal foglalkozó szakértői munkacsoport által végzett munkát, amelynek célja, hogy segítse az e-igazságügyi rendszerek működésének javítását tagállami és uniós szinten egyaránt. A szakértői csoport 2014 januárjában jött létre Ausztria vezetésével, azzal a céllal, hogy előmozdítsa a határokon átnyúló videokonferenciák gyakorlati alkalmazását, valamint a szervezési, műszaki és jogi szempontokkal kapcsolatos legjobb gyakorlatok és szakértelem megosztását;

               15.

               A szakértői munkacsoport zárójelentését, amelyet az 2015 márciusában terjesztett elő, konkrét ajánlásokat fogalmazva meg az ezen a területen a jövőben végzendő munkára vonatkozóan;

         TUDOMÁSUL VESZI, hogy
   a)   szakértői munkacsoport

               16.

               A szakértői munkacsoport a zárójelentésében több olyan műszaki, szervezési és jogi akadályt azonosított, amely útjában áll annak, hogy a tagállamok határokon átnyúló helyzetekben éljenek a videokonferencia lehetőségével. A jelentés rávilágít arra, hogy noha igaz, hogy a meglévő jogi követelményeket tiszteletben kell tartani, a határokon átnyúló helyzetekben közvetlenül felmerülő problémák többsége inkább szervezési és műszaki jellegű. Különösen ezek azok a kérdések, amelyekkel rövid vagy középtávon elsődlegesen foglalkozni kell;

         b)   e-igazságügyi portál

               17.

               Ezenkívül aktualizálni kell és ki kell egészíteni az e-igazságügyi portálon már rendelkezésre álló információkat. A jövőbeli tervek között szerepelhetne a portál kiegészítése a következőkkel: a videokonferenciák alkalmazását szabályozó uniós és tagállami jogszabályokra vezető linkek; egységes szerkezetbe foglalt információk minden olyan tagállami bíróságra vonatkozóan, amellyel videokonferenciát lehet folytatni; a videokonferenciák gyakorlati megszervezésével kapcsolatos eszközök (elektronikus nyomtatványok, esetleg a jövőben foglalási rendszer); nemzeti utasításokra vagy útmutatókra vezető linkek, amennyiben vannak ilyenek; egy olyan oldal, amely egyrészt példákat tartalmaz videokonferenciák alkalmazására több államot érintő eljárások során, másrészt összegyűjti a legjobb gyakorlatokat; képzésekre és online képzési modulokra vonatkozó információk, valamint adott esetben az összekapcsolt tolmácsi adatbázisokra mutató link;

         c)   szinergiák más projektekkel

               18.

               Célszerű figyelembe venni a potenciális szinergiákat más projektekkel – például az e-CODEX projekttel és az AVIDICUS projekttel (videokonferenciák alatti tolmácsolás) – és az Európai Igazságügyi Képzési Hálózattal. Az e-igazságügyi portálon már rendelkezésre álló információkon túl a lehetőségek szerint célszerű felhasználni más forrásokból – többek között a tagállamoktól és az Eurojusttól – származó, hasznos anyagokat is;

         d)   jogi vonatkozások

               19.

               A videokonferenciák nemzetközi egyezmények és több uniós jogi aktus – például a polgári és kereskedelmi ügyekben a bizonyításfelvételről szóló rendelet, a kis értékű követelések európai eljárásának létrehozásáról szóló rendelet és legújabban a büntetőügyekben kibocsátott európai nyomozási határozatról szóló irányelv – révén jogi elismertségre tettek szert;

               20.

               Noha a videokonferencia alkalmazása erősíti a gyanúsítottak, a sértettek, a tanúk és a kiszolgáltatott személyek védelmét, biztosítani kell, hogy ne sértse a védelemhez való jogot; különös figyelmet kell fordítani arra, hogy biztosított legyen a közvetlenség elvének, a fegyveregyenlőség elvének és a kontradiktórius elvnek a tiszteletben tartása. Ennek érdekében modern berendezést kell használni, hogy megfelelő kép- és hangminőséget lehessen biztosítani, és annak az ügy érzékenységével arányos mértékben garantálnia kell a biztonságosságot;

               21.

               Ennélfogva meg kell vizsgálni, hogy a jogalkotási fejlemények milyen hatást gyakorolnak a megkereső és végrehajtó tagállamokban alkalmazandó, különböző eljárási szabályokra és garanciákra. Ezen belül tekintetbe kell venni különösen az európai nyomozási határozatot, amely részletes eljárást határoz meg a videokonferenciák büntetőügyekben való használatára vonatkozóan. A videokonferenciákkal kapcsolatos egyéb jogi kérdések közé tartozik az illetékes hatóságok azonosítása is;

         FELKÉRI A TAGÁLLAMOKAT, HOGY:

               22.

               a tagállamok közötti interoperabilitás javítása érdekében vizsgálják meg a következő intézkedések nemzeti szintű végrehajtásának lehetőségeit:

         a)   szervezési vonatkozások

               a)

               Minden tagállam jelöljön ki a videokonferenciákkal foglalkozó nemzeti kapcsolattartót vagy – adott esetben – kapcsolattartókat. Ezt követően – szükség esetén a Bizottsággal szorosan együttműködve – bővítsék és aktualizálják a videokonferenciára szolgáló tagállami létesítményekkel, a nemzeti videokonferencia-kapcsolattartókkal és az érintett illetékes bíróságokkal kapcsolatban az e-igazságügyi portálon szereplő információkat (az európai bírósági adatbázison keresztül). Javítsák a kapcsolattartók szervezését nemzeti és bírósági szinten;

               b)

               Az egyedi videokonferenciákra vonatkozóan állapodjanak meg – adott esetben – egy közös nyelvről, a megfelelő fordítási és tolmácsolási szolgáltatásokról, és arról, hogy melyik időzónát fogják használni a videokonferenciák kezdési időpontjának meghatározásakor. Ha a videokonferencia megtartásához tolmácsolásra van szükség, tagállamoknak ismerniük kell és lehetőség szerint figyelembe kell venniük az AVIDICUS projektek során szerzett tapasztalatokat;

               c)

               A bírói függetlenség és az igazságszolgáltatási szervezet felépítésében az Unión belül fennálló különbségek sérelme nélkül kínáljanak hatékony képzést a potenciális felhasználók – köztük a bírók és az ügyészek – számára, hogy növekedjen a határokon átnyúló videokonferenciák lebonyolítása iránti bizalmuk és javuljanak az ezzel kapcsolatos készségeik;

         b)   műszaki vonatkozások

               d)

               Minden tagállam esetében hozzanak létre hatékony mechanizmusokat, köztük egy továbbfejlesztett formanyomtatványt a videokonferenciák változó és/vagy bizalmas paramétereire vonatkozó információk cseréje céljából. Ideértendők a videokonferenciára szolgáló helyiségekkel kapcsolatos azon nyilvános és statikus információk is, amelyeket az európai igazságügyi portálon közzé kell tenni;

               e)

               Dolgozzanak ki gyakorlati iránymutatást a felhasználók, valamint a műszaki tervezési és támogató személyzet számára az ajánlott műszaki szabványokról;

               f)

               Javítsák a tagállamok közötti interoperabilitást azzal, hogy szisztematikusan gyakorlati teszteket hajtanak végre két-két tagállam között az üzemi paraméterek dokumentálása céljából. Ezeket aztán fel lehet használni arra, hogy a tagállamok között megbízhatóbb, megfelelő hang- és képminőségű videokonferenciákat valósítsanak meg;

               g)

               Minimumként alkalmazzák legalább a következő műszaki szabványokat annak érdekében, hogy javuljon a videokonferenciák minősége:

                           —

                           használjanak hardver alapú videokonferencia-rendszert (H.323/videoconference SIP),

                           —

                           a videokonferenciák legyenek IP-alapúak,

                           —

                           használjanak tűzfal-megkerülő infrastruktúrát,

                           —

                           folytassanak kódolt kommunikációt (AES-128),

                           —

                           a megjelenítés kép a képben formában történjen (duo video, H.239) (8);

         c)   jogi vonatkozások

               h)

               vizsgálják meg az elfogadott uniós eszközök, mint például az európai nyomozási határozat hatását a jelenlegi eljárási szabályok összefüggésében;

         FELKÉRI AZ E-JOGI MUNKACSOPORTOT (E-IGAZSÁGÜGY), HOGY:

               23.

               Kezdje meg gyakorlati lehetőségek és megoldások feltérképezését egy koordinált megközelítésre vonatkozóan annak érdekében, hogy együttműködés kezdődhessen harmadik országokkal a videokonferenciák területén, a tagállamok e téren meglévő kétoldalú kapcsolatain túlmenően is;

               24.

               Folytassa a határokon átnyúló videokonferenciákkal foglalkozó szakértői munkacsoport által végzett munkát, mégpedig azzal, hogy az e-jogi munkacsoporton belül (e-igazságügy) égisze alatt együttműködési hálózatot hoz létre a tagállamok között a videokonferenciákkal kapcsolatos tapasztalatok cseréje és a legjobb gyakorlatok megosztása céljából, többek között képzések formájában, a szakértői munkacsoport által benyújtandó javaslat alapján. E hálózat létrehozásának célja, hogy:

                           a)

                           uniós szinten megvizsgálja, hogy miként javulna a videokonferenciára szolgáló létesítmények használata azzal, ha olyan biztonságos „virtuális videokonferencia tárgyalótermek” jönnének létre, amelyekbe a részt vevő tagállamok betárcsázhatnának;

                           b)

                           kidolgozza a határokon átnyúló videokonferenciák előkészítésének és lebonyolításának olyan egyértelmű, lépésenkénti leírását („protokoll”), amely megfelel a határokon átnyúló videokonferenciák jellemző igazságügyi felhasználásának és ötvöz minden szükséges szervezési, műszaki és igazságügyi elemet;

                           c)

                           útmutatást nyújtson a felhasználók számára azon jellemző igazságügyi felhasználásokra és ügyekre vonatkozóan, amelyek esetében a határokon átnyúló videokonferenciák nagyobb arányú és hatékonyabb alkalmazása a legtöbb előnnyel járna;

                           d)

                           javítsa a tagállamok közötti kölcsönös jogsegély iránti megkeresésekre vonatkozó formanyomtatványok elektronikus küldését azzal, hogy kombinálja az európai e-igazságügyi portál dinamikus formanyomtatványait az e-CODEX adatbázisban lévőkkel (például a „közvetlen bizonyításfelvételre” és a „(nem közvetlen) bizonyításfelvételre” vonatkozó formanyomtatványokat);

                           e)

                           olyan eszközöket dolgozzon ki, amelyek segítik az igazságügyi hatóságokat annak a jogi eszköznek az azonosításában, amely egy adott videokonferencia szervezése esetén alkalmazandó;

                           f)

                           olyan eszközöket dolgozzon ki, amelyek segítik az igazságügyi hatóságokat annak a hatóságnak az azonosításában, amely egy adott videokonferencia szervezése tekintetében illetékes;

                           g)

                           megállapítsa, hogy mely intézkedéseket kell megtenni annak érdekében, hogy garantáltak legyenek az eljárási biztosítékok a védelemhez való jog gyakorlása során, valamint

                           h)

                           biztosítsa a munka fenntarthatóságát az alábbiak révén:

                                       —

                                       a helyzet javítását célzó intézkedések és projektek végrehajtásának nyomon követése,

                                       —

                                       az új videokonferencia-technológiák nyomon követése,

                                       —

                                       javaslatok tétele a helyzet további javítását célzó, új intézkedésekre és projektekre;

         FELKÉRI AZ EURÓPAI BIZOTTSÁGOT, HOGY

               25.

               Az e-igazságügyi portálon tegye közzé a határokon átnyúló videokonferenciákkal foglalkozó szakértői csoport zárójelentését, hogy azt a gyakorló jogi szakemberek és más érdekelt felek szélesebb körben megismerhessék.

               26.

               Nyújtson pénzügyi támogatást a 22. pontban leírt, a videokonferencia alkalmazásához szükséges létesítmények és berendezések határokon átnyúló interoperabilitását biztosító intézkedések nemzeti szintű végrehajtásához, amennyiben ez az alkalmazandó finanszírozási eszközöknek megfelelően európai hozzáadott értéket teremt.

      (1)  HL C 376., 2013.12.21., 7. o.

      (2)  HL C 182., 2014.6.14., 2. o.

      (3)  15771/14 dokumentum.

      (4)  8364/15 + ADD dokumentum.

      (5)  A Tanács 2001. május 28-i 1206/2001/EK rendelete a polgári és kereskedelmi ügyekben a bizonyításfelvétel tekintetében történő, a tagállamok bíróságai közötti együttműködésről (HL L 174., 2001.6.27., 1. o.).

      (6)  Az Európai Parlament és a Tanács 2007. július 11-i 861/2007/EK rendelete a kis értékű követelések európai eljárásának bevezetéséről (HL L 199., 2007.7.31., 1. o.).

      (7)  A 2000. május 29-i egyezmény az Európai Unió tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyről.

      (8)
   Megjegyzés: tartalékmegoldásként szükséges lehet ISDN-t használni, ha a videokonferencia valamely másik résztvevőjének rendszere még nem támogatja az IP-t.


title: Ajánlás: a Tanács véleménye Belgium aktualizált, 2007–2011-re szóló stabilitási programjáról

text:
   HU
HU    HU
 ---pagebreak---         AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA
                                           Brüsszel, 11.6.2008
                                           SEC(2008) 2013 végleges
                                Ajánlás:
                    A TANÁCS VÉLEMÉNYE
   Belgium aktualizált, 2007–2011-re szóló stabilitási programjáról
                       (előterjesztő: a Bizottság)
HU                                                                  HU
 ---pagebreak---                                                  INDOKOLÁS
   1.         ELŐZMÉNYEK
   A Stabilitási és Növekedési Paktum a rendezett államháztartás célkitűzésén alapul, az
   árstabilitás és az erős, fenntartható, munkahelyteremtéshez vezető növekedés eszközeként. A
   2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem
   megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági
   megalapozottságának            erősítését,    valamint        az    államháztartások      hosszú   távú
   fenntarthatóságának biztosítását.
   A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
   felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet1, amely a Stabilitási és
   Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak stabilitási vagy
   konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk a Tanács és a Bizottság részére és azokat évente
   aktualizálniuk kell. Azok a tagállamok, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált)
   stabilitási programokat, azok a tagállamok pedig, amelyek még nem vezették be a közös
   valutát, (aktualizált) konvergenciaprogramokat nyújtanak be. Belgium 1998 decemberében
   nyújtotta be első stabilitási programját. A Tanács a rendelettel összhangban – a Bizottság
   ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt
   követően – 1999. március 15-én véleményt fogalmazott meg a programról. A rendelet
   előírásának megfelelően a Bizottság értékeli, a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig
   megvizsgálja az aktualizált stabilitási vagy konvergenciaprogramokat, és ha szükséges, a fent
   meghatározott eljárást követve a Tanács megvizsgálhatja az aktualizált programokat.
   2.         AZ AKTUALIZÁLT PROGRAM ÉRTÉKELÉSÉNEK ELŐZMÉNYEI
   A Bizottság megvizsgálta Belgium 2008. április 21-én benyújtott legfrissebb aktualizált
   stabilitási programját, és ajánlást tesz a programról alkotott tanácsi véleményre (az értékelés
   fő szempontjai a keretben találhatók).
   Az aktualizált stabilitási programban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló
   feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:
   (1)      az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt
            helyzetének legfrissebb értékelését (a stabilitási program előző változatáról alkotott
            tanácsi vélemény összefoglalását),
   (2)      az eurocsoport költségvetési politikákról szóló, 2007. áprilisi iránymutatásait,
   (3)      az országspecifikus átfogó gazdaságpolitikai iránymutatások 2008. májusi frissítését a
            költségvetési politikák vonatkozásában,
   (4)      a Bizottság értékelését a nemzeti reformprogram 2007. októberi végrehajtási
            jelentéséről.
   1
            HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított
            rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:
            http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm
HU                                                       2                                                   HU
 ---pagebreak---    2.1.       Az előző változatról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés
   2007. március 27-i véleményében a Tanács a következőkben foglalta össze értékelését a
   stabilitási program 2006-2010 közötti időszakot felölelő előző változatáról. „A Tanács
   véleménye szerint a még mindig magas adósságállomány folyamatos csökkentésének
   stratégiája jó példa a Paktummal összhangban folytatott költségvetési politikára. Bár a
   program nominális egyensúlyi pozícióból kiindulva a többletek fokozatos felépítését tervezi
   (főként a kamatkiadások csökkentésével), a költségvetési célok elérésének vannak bizonyos
   kockázatai. Mindazonáltal a középtávú célkitűzés várhatóan megvalósul a programidőszakon
   belül.”
   Értékelése alapján a Tanács felkérte Belgiumot, hogy „biztosítsa a 2007-es költségvetési
   célkitűzés elérését, és azt követően erősítse a középtávú célkitűzés felé tartó kiigazítás ütemét,
   többek között minél kevesebb egyszeri intézkedés igénybevételével” és „az adósság magas
   szintje és a nyugdíjkiadások előre jelzett növekedése fényében legalább a középtávú
   célkitűzés elérésével és a reformok végrehajtásával kezelje jobban az államháztartás hosszú
   távú fenntarthatóságát.”
   2.2.       Az eurocsoport költségvetési politikákról szóló, 2007. áprilisi iránymutatásai
   2007. április 20-án az eurocsoport miniszterei megvitatták az euroövezetbeli tagállamok
   költségvetésének 2007-es alakulását és a 2008-as költségvetési politikák kilátásait, valamint
   hatásukat az euroövezetre, azzal a céllal, hogy jobban összehangolják az euroövezet
   költségvetési politikáit.
   A miniszterek ismételten megerősítették, hogy betartják a felülvizsgált Stabilitási és
   Növekedési Paktum szilárd költségvetés-politikai elveit és a nemzeti költségvetési
   szabályokat, és elkötelezték magukat, hogy i. a vártnál jobb 2006-os költségvetési
   eredményekre alapozva a 2006 végén aktualizált stabilitási programokban megállapítotthoz
   képest nagyra törőbb költségvetési célokat követnek; ii. a terveknek megfelelően hajtják végre
   2007-es költségvetésüket, elkerülik a kiadások túllépését és a nem várt többletbevételt az
   államháztartási hiány és az adósságállomány csökkentésére fordítják; és iii. gondosan
   alakítják ki a 2008-ra vonatkozó költségvetési terveket, hogy azokban a tagállamokban,
   amelyek még nem érték el középtávú költségvetési célkitűzésüket, felgyorsítsák a célkitűzés
   irányába történő kiigazítást, azok pedig, amelyek már elérték, összességében kerüljék el a
   makrogazdasági egyensúlytalanság erősítését2.
   2.3.       Az országspecifikus átfogó gazdaságpolitikai iránymutatások 2008. májusi
              frissítése a költségvetési politikák vonatkozásában
   2008. május 14-én a Tanács ajánlást3 fogadott el a tagállamok és a Közösség
   gazdaságpolitikájára vonatkozó átfogó iránymutatások 2008. évi naprakésszé tételéről és a
   tagállamok foglalkoztatáspolitikáinak végrehajtásáról. A költségvetési politikák területén
   Belgiumnak azt ajánlották, hogy „erősítse a költségvetési konszolidációt” és arra ösztönözték,
   hogy összpontosítson „az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását célzó
   stratégia teljes körű végrehajtására, ideértve a kiadási megszorításokat, a költségvetési
   2
            A nyilatkozat teljes szövege az alábbi weboldalon található:
            www.gouvernement.lu/salle_presse/actualite/2007/04/20pm_krecke_berlin/MTBR_EG_conclusions-
            finalCLEAN.rtf
   3
            HL L 139., 2008.5.29., 59. o.
HU                                                        3                                            HU
 ---pagebreak---    többletbevételeket és az államadósság tartós csökkentését is.” Emellett az euroövezet összes
   tagállamának azt ajánlották, hogy „folytassák a költségvetési konszolidációt a Stabilitási és
   Növekedési Paktummal összhangban kitűzött középtávú célok megvalósítása érdekében,
   ezáltal törekedve a GDP legalább 0,5%-ában meghatározott éves strukturális kiigazítás
   elérésére”, valamint „a közkiadások és az adózás felülvizsgálata és a közigazgatás
   korszerűsítése révén javítsák az államháztartás színvonalát, hogy ezáltal növelhessék a
   termelékenységet és az innovációt, ami hozzájárul a gazdasági növekedéshez, a
   foglalkoztatáshoz és a költségvetési politika fenntarthatóságához.”
   2.4.     A Bizottság értékelése a nemzeti reformprogram 2007. októberi végrehajtási
            jelentéséről
   A Bizottság 2007. december 11-én fogadta el stratégiai jelentését4 a növekedést és
   foglalkoztatást célzó megújult lisszaboni stratégiáról, amely értékelést tartalmaz Belgium
   nemzeti reformprogramjának 2007. októberi végrehajtási jelentéséről és a következőkben
   foglalható össze.
   Belgium nemzeti reformprogramja a növekedés biztosítása és munkahelyek teremtése
   érdekében a következő kulcsfontosságú prioritásokat határozza meg: az államháztartás
   fenntarthatósága, a munkaerőköltségek csökkentése, dinamikusabb munkaerőpiac
   megteremtése, a gazdaság ösztönzése beruházások és reformok révén, a társadalombiztosítási
   rendszer megerősítése, a környezetvédelem és a növekedés közötti együttműködés erősítése.
   A Bizottság értékelése szerint Belgium a 2005–2007 közötti időszakban komoly előrelépést
   tett nemzeti reformprogramjának végrehajtása terén, annak ellenére, hogya reformok üteme
   2007-ben némileg lassult.
   A megállapított erősségeket és gyengeségeket értékelve, és az elért haladás fényében a
   Bizottság azt ajánlotta, hogy a Belgium számára adott ajánlás tartalmazza a következő
   területek feladatainak kiemelt kezelését: a munka magas adóterhe, a költségvetési
   konszolidáció erősítése és a munkaerő-piaci teljesítmény javítása.
   Ezenkívül Belgiumnak a következő területekre is összpontosítania kell: az államháztartás
   hosszú távú fenntarthatósága, verseny a gáz- és a villamos energia piacán, kutatás-fejlesztési
   és innovációs teljesítmény, és az idősebb munkavállalók és a veszélyeztetett társadalmi
   csoportok foglalkoztatási rátája.
   2008. május 14-én a Tanács – a Bizottság stratégiai jelentése alapján – ajánlást fogadott el a
   tagállamok, így Belgium gazdaságpolitikájára vonatkozó átfogó iránymutatások 2008. évi
   naprakésszé tételéről.
   4
           A Bizottság közleménye az Európai Tanácsnak: „Stratégiai jelentés a növekedést és a foglalkoztatást
           célzó megújult lisszaboni stratégiáról: új ciklus indítása (2008-2010)”, COM(2007)803, 2007.12.11.
HU                                                          4                                                  HU
 ---pagebreak---                                Bekeretezett rész: Az értékelés fő szempontjai
   Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9.
   cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő
   szempontokra terjed ki:
   • megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések;
   • megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető
      kiigazítási pálya;
   • elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz,
      hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon;
   • a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni,
      hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra,
      miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az
      euroövezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra,
      hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP
      0,5%-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti
      intézkedések nélkül számított egyenleget;
   • a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el
      nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért
      tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági
      hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú
      távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a
      feltétellel, hogy a GDP 3%-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági
      tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan
      visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért
      tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat;
   • a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal.
   A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2008.
   tavaszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított
   egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is.
   Az értékelés kitér a következőkre is:
   • az adóssághányad alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának kilátásai,
      amelyeknek a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása”
      című tanácsi jelentéssel összhangban „a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő
      figyelmet kell szentelni”. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006.
      október 12-i bizottsági közlemény5 határozza meg;
   • a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával
      összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal és annak 2007. októberi végrehajtási
      jelentésével való konzisztencia mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005.
      június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a
      nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal;
   • a magatartási kódex6 betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a
      konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai legyenek egységesek.
HU                                                     5                                                     HU
 ---pagebreak---                                                Ajánlás:
                                     A TANÁCS VÉLEMÉNYE
                 Belgium aktualizált, 2007–2011-re szóló stabilitási programjáról
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
   felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre7 és
   különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel a Bizottság ajánlására,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:
   (1)     [2008. július 8]-án a Tanács megvizsgálta Belgium aktualizált stabilitási programját8,
           amely a 2007–2011 közötti időszakra vonatkozik.
   (2)     Az elmúlt tíz évben a reál-GDP átlagosan körülbelül 2¼%-kal növekedett, amely
           némileg az euroövezet átlagos növekedési rátája fölött van. Ez a viszonylag magas
           GDP-növekedés a munkanélküliségi ráta csökkenéséhez vezetett, miközben a
           foglalkoztatási ráta (különösen a fiatalabb és az idősebb munkavállalók esetében) és a
           ledolgozott órák száma alacsony maradt, ami a munkaerőt terhelő magas adókat és a
           munkaerőpiac rugalmatlanságát tükrözi, valamint jelzi, hogy alacsonyak a
           munkakeresés követelményei és a tényleges nyugdíjkorhatár. A költségvetés 2000 óta
           az egyensúlyi helyzet körül mozog (kivéve 2005-öt), és a továbbra is jelentős
           mértékben csökkenő adósságállomány, amely 1993-ban a GDP 134%-a volt és 2000-
           ben 108%-ára esett vissza, most a GDP 85%-a alatt van. A foglalkoztatási ráta
           növelése, ambiciózus költségvetési egyenleggel hozzájárulna az államháztartás hosszú
           távú fenntarthatóságához.
   (3)     A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP
           növekedése a 2007-es 2,8%-ról 2008-ban 1,9%-ra csökken és a következő években 2%
           körül stabilizálódik. A jelenleg rendelkezésre álló információk9 fényében úgy tűnik,
           hogy a forgatókönyv 2008-ra és 2009-re vonatkozóan kedvező növekedési
           feltételezéseken alapul, tekintve a programban levő előrejelzések véglegesítése óta
           romló külső környezetet és a magasabb inflációt. A 2010–2011-re vonatkozó
           növekedési feltételezések nagyjából megalapozottak. Az aktualizált program azzal
           számol, hogy az infláció 2008-ban 3,0%-ra emelkedik és a 2009–2011 közötti
           időszakban 1¾%-ra csökken. A program 2008–2009-re vonatkozó inflációs
           előrejelzése a nyersanyagok és a feldolgozott élelmiszerek árának az elmúlt
HU                                                 6                                              HU
 ---pagebreak---        hónapokban bekövetkezett szembetűnő emelkedése alapján alacsonynak tűnik.
       Ezenkívül, tekintettel arra, hogy a programidőszakban a GDP növekedése potenciálja
       alatt lesz, viszonylag magasnak tűnik az aktualizált programnak a foglalkoztatás
       növekedésére vonatkozó előrejelzése, amely évente körülbelül 1%-kal számol.
       Miközben a programban a bérek növekedésére vonatkozó 2008-as előrejelzés
       alacsony, a következő években magasnak tűnik (3¼–3½%), különösen az előre jelzett
       alacsony inflációs rátával összehasonlítva.
   (4) 2007-ben az államháztartási hiány a GDP 0,2%-a volt a stabilitási program előző
       változatában foglalt, a GDP 0,3%-ának megfelelő többletet jelentő céllal szemben. A
       2007-es rosszabb teljesítmény a kiadások tervezettnél magasabb növekedésének az
       eredménye, amelyet csak részben ellensúlyozott a vártnál jobb 2006-os eredményből
       adódó pozitív kiindulási helyzet és a bevétel váratlan növekedése. A tervezettnél
       magasabb kiadások mindenekelőtt a vállalatoknak a szolgáltatási utalványok rendszere
       keretében kifizetett támogatások erőteljes növekedését és az egyszeri intézkedéseknek
       a vártnál csekélyebb hatását tükrözték. Váratlan volt a bevétel – főként a vártnál
       magasabb társadalombiztosítási járulékokból adódó – növekedése, ami annak ellenére
       valósult meg, hogy több, eredetileg tervezett bevételnövelő egyszeri intézkedést nem
       hajtottak végre. 2007-ben a költségvetés végrehajtása így nem volt teljesen
       összhangban a stabilitási program előző változatára vonatkozó, 2007. március 27-i
       tanácsi vélemény10 felkérésével és az eurocsoport költségvetési politikákról szóló,
       2007. áprilisi iránymutatásával, mivel a váratlan többletbevételt a költségvetésben
       előirányzottnál magasabb kiadásokra fordították.
   (5) A programban szereplő középtávú költségvetési stratégia fő célja a még mindig magas
       (2007-ben közel 85%-os) adósságarány folyamatos csökkentése 2011-re a GDP
       körülbelül 71%-ára, a 2008-as egyensúlyban levő költségvetésből kiindulva a
       költségvetési többletek fokozatos felépítésével, és 2011-ben 1%-os többlet elérésével.
       Az elsődleges többlet, amely az adósságállomány csökkentése terén tett
       előrehaladással párhuzamosan 2001 óta csökken (a GDP 7,0%-áról 2007-re a 3,7%-
       ára), az előrejelzés szerint 2011-re a GDP 4,4%-ára növekszik. A vártnál rosszabb
       2007-es teljesítmény miatt a költségvetési célok (mind nominális, mind strukturális
       értelemben) az előző aktualizált változatban a programidőszakra vonatkozóan kitűzött
       célok alatt vannak. A közösen megállapított módszertannal összhangban számított
       strukturális egyenleg a GDP ¼%-át kitevő 2007-es hiányról 2011-re várhatóan a GDP
       majdnem 1½%-át elérő többletté javul. A stabilitási program előző változatában
       előirányzotthoz képest a középtávú költségvetési célkitűzés (MTO) – strukturális
       értelemben a GDP 0,5%-át jelentő többlet (ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb
       átmeneti intézkedések nélkül) – elérését egy évvel elhalasztották, 2009-re. Kiigazításra
       mind a kiadási, mind a bevételi oldalon sor kerül. A nominális értelemben a GDP 0,7
       százalékpontját jelentő tervezett kiadáscsökkentés nagyrészt a kamatkiadások
       visszaesésének tulajdonítható, ami az adóssághányad előre jelzett csökkenésének az
       eredménye. A bevétel növekedése a GDP 0,5%-át teszi ki és az adóalapok várt
       növekedésének a következménye. Az előző változattal ellentétben a program
       kifejezetten azt tervezi, hogy 2008 után nem vesznek igénybe egyszeri intézkedéseket.
   (6) A költségvetés eredménye a programban előre jelzettnél rosszabb is lehet. Először is a
       makrogazdasági környezet az aktualizált programban előre jelzettnél rosszabbul
       alakulhat, különösen 2008-ban és 2009-ben. Mindenekelőtt a foglalkoztatás, a bérek és
       a fogyasztás növekedésére vonatkozó kedvező feltételezések vezethettek az
       adóbevételek túlbecsléséhez. Emellett magasnak tűnik a 2008-ra várt általános
HU                                             7                                                HU
 ---pagebreak---        adórugalmasság. Az elsődleges kiadások vonatkozásában a program nem tartalmaz
       olyan intézkedéseket, amelyek az elöregedéshez kapcsolódó költségek emelkedése és
       az előre jelzett, viszonylag erős bérszínvonal-emelkedés alapján a tervezett kiigazítás
       eléréséhez szükségesek. Ha kizárjuk továbbá a kamatkiadások csökkenését, a
       kiigazítás összetételét jelentős mértékben a bevételi oldal határozza meg, ami
       csökkentheti a kiigazítás fenntarthatóságát. Végül, miközben a költségvetés az elmúlt
       években nagyjából egyensúlyban maradt, a megcélzott költségvetési többlet elérését
       elhalasztották. A 2007-es jó makrogazdasági feltételek ellenére nem érték el a
       költségvetésre vonatkozó célt, mivel a júniusi szövetségi választások után nem jött
       létre teljes hatáskörrel felruházott kormány. 2008-ban további intézkedésekre van
       szükség a cél eléréséhez. Tekintettel a makrogazdasági kilátásokkal és a költségvetési
       célokkal összefüggő fent említett kockázatokra, az adósságráta valószínűleg a program
       előrejelzésénél valamivel kedvezőtlenebbül alakul, bár az adósságállomány
       határozottan csökkenő pályán marad.
   (7) E kockázatértékelés alapján előfordulhat, hogy a programban szereplő költségvetési
       irányvonal nem lesz elégséges ahhoz, hogy a programban tervezettek szerint 2009-re
       elérjék a középtávú költségvetési célkitűzést. A programidőszak alatt azonban
       elegendő biztonsági tartalékot tartanak fenn normál ciklikus ingadozások esetén a
       GDP 3%-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben. 2008-ban a középtávú
       célkitűzés irányába ható kiigazítás program szerinti ütemét a júliusra ütemezett
       költségvetési ellenőrzés keretében további strukturális költségvetési intézkedések
       végrehajtásával erősíteni kell, a kiegyensúlyozott költségvetés célkitűzésének
       teljesítése érdekében. Ezt 2009-ben – különösen a kiadási oldalon – intézkedésekkel
       kell alátámasztani annak érdekében, hogy a javulás összhangban legyen a Stabilitási és
       Növekedési Paktumban meghatározott, a GDP 0,5%-át jelentő irányadó mértékkel, és
       a terveknek megfelelően elérjék a középtávú költségvetési célkitűzést. A Tanács azt is
       megjegyzi, hogy a 2008-as költségvetési tervek nincsenek teljesen összhangban az
       eurocsoport költségvetési politikákról szóló, 2007. áprilisi iránymutatásaival. Bár az
       adóssághányad csökkenése a programban előre jelzettnél kisebb lehet, úgy tűnik, a
       programidőszak alatt kellő mértékben közelít a referenciaérték felé.
   (8) Az államháztartás fenntarthatóságát tekintve Belgium összességében közepes
       kockázattal szembesül. A népesség elöregedésének hosszú távú költségvetési hatása az
       EU 27 tagállamának átlaga fölött van, és jelentősen befolyásolja a GDP-arányos
       nyugdíjkiadásoknak a következő évtizedekre előre jelzett viszonylag magas
       növekedése. A tényleges nyugdíjkorhatár az Unión belül Belgiumban az egyik
       legalacsonyabb, és emelése a generációs paktum célja, amely számos módosítást
       eredményezett a nyugdíjrendszerben. Bár ez a reform a jó irányba tett lépés, az
       országos előrejelzések azt vetítik előre, hogy nem csökkenti a fenntarthatósággal
       kapcsolatos hiányosságokat. A programban előre jelzett 2007-es költségvetési
       egyenleg, bár az előző változat kiindulási helyzeténél némileg rosszabb, hozzájárul a
       népesség elöregedése miatt várható hosszú távú költségvetési hatás ellensúlyozásához,
       de nem elegendő a jövőbeli kiadási nyomás teljes mértékű kiegyenlítéséhez. Az
       államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok csökkentését középtávon
       magas elsődleges többlet fenntartásával, az adóssághányadnak a Szerződésben
       meghatározott referenciaérték alá történő csökkentésével és a nyugdíjkiadások jelentős
       növekedését megfékező további reformintézkedések végrehajtásával lehet elérni.
   (9) A stabilitási program bizonyos mértékig összhangban van a nemzeti reformprogram
       2007. októberi végrehajtási jelentésével. Mindkét jelentés a belga gazdaság számára
HU                                             8                                               HU
 ---pagebreak---             kulcsfontosságú kihívást jelentő elöregedés fényében mérlegeli az államháztartás
            fenntarthatóságát. A stabilitási program azonban a középtávú költségvetési stratégia
            szempontjából nem értékeli minőségileg a nemzeti reformprogram 2007. októberi
            végrehajtási jelentésének általános hatását, és nem nyújt rendszerezett információt a
            nemzeti reformprogramban előirányzott fő reformok közvetlen költségvetési terheiről
            vagy megtakarításairól. Másrészt a program költségvetési előrejelzései láthatóan
            figyelembe veszik a nemzeti reformprogram alapján már bevezetett intézkedéseknek
            az államháztartásra gyakorolt hatásait.
   (10)     A programban szereplő költségvetési stratégia nagyjából megfelel az integrált
            iránymutatásokban        foglalt      országspecifikus      átfogó     gazdaságpolitikai
            iránymutatásoknak, és a lisszaboni stratégiával összefüggésben kiadott, az euroövezet
            tagállamainak szóló iránymutatásoknak a költségvetési politikák vonatkozásában.
   (11)     Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott
            adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program az előírt és a nem kötelező adatok11
            tekintetében részben hiányos.
   Általános következtetésként megállapítható, hogy miután 1993 óta szembetűnően csökkent az
   adóssághányad és 2007-ben 85% volt, a program a költségvetés 2007-es romlását követően az
   államháztartás többletének fokozatos felépítésével az adósságállomány folytatódó és gyors
   csökkentését irányozza elő. A költségvetési konszolidáció főként a kamatkiadások
   csökkentésén és az adóbevételek növelésén alapul, miközben csak csekély erőfeszítések
   történnek az elsődleges kiadások tekintetében. Az alapul szolgáló, viszonylag kedvező
   makrogazdasági feltételezések mellett, és amiatt, hogy a program nem részletezi a célok
   teljesítéséhez szükséges intézkedéseket, a költségvetési célok megvalósításának vannak
   kockázatai. A középtávú költségvetési célkitűzés elérése irányába tett kiigazítás 2008-ban
   nem tűnik elegendőnek, és további intézkedések hiányában nem valószínű, hogy a terveknek
   megfelelően 2009-ben elérik.
   A fenti értékelés alapján és az eurocsoportnak a költségvetési politikákra vonatkozó 2007.
   áprilisi iránymutatása fényében Belgiumot a következők megvalósítására kérik:
   i.         különösen a kiadási oldalt érintő további strukturális intézkedések segítségével 2008-
              ban biztosítsa a kiegyensúlyozott költségvetést, és 2009-ben a középtávú
              költségvetési célkitűzés elérését, azzal, hogy strukturális értelemben a GDP 0,5%-át
              jelentő irányadó mértéknek megfelelő kiigazítást hajt végre.
   ii.        a még mindig magas adósságszint és az elöregedéssel kapcsolatos kiadások előre
              jelzett növekedése fényében továbbra is foglalkozzon az államháztartás hosszú távú
              fenntarthatóságával, magas strukturális elsődleges többlet elérésével, valamint a
              foglalkoztatási ráta és a potenciális növekedés növelését és a nyugdíjkiadások
              csökkentését célzó reformok végrehajtásával.
HU                                                   9                                               HU
 ---pagebreak---         A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása
                                                                  2006      2007       2008       2009        2010      2011
                                         SP 2008. április          2,8        2,7        1,9        2,0         2,0      2,0
              Reál-GDP
                                        BIZ 2008. április          2,8        2,7        1,7        1,5        n.a.      n.a.
           (%-os változás)
                                       SP 2006. december           2,7        2,2        2,1        2,2         2,2      n.a.
                                         SP 2008. április          2,3        1,8        3,0        1,7         1,8      1,8
            HICP infláció
                                        BIZ 2008. április          2,3        1,8        3,6        2,3        n.a.      n.a.
                   (%)
                                       SP 2006. december           2,4        1,9        1,8        1,8         1,9      n.a.
           Kibocsátási rés1              SP 2008. április          0,1        0,3       -0,1       -0,4        -0,5     -0,8
      (a potenciális GDP %-             BIZ 2008. április2         0,1        0,3       -0,3       -1,0        n.a.      n.a.
                 ában)                 SP 2006. december          -0,3       -0,4       -0,4       -0,4        -0,3      n.a.
      A külfölddel szembeni              SP 2008. április         n.a.       n.a.       n.a.       n.a.        n.a.     n.a.
                  nettó                 BIZ 2008. április          3,4        3,2        2,6        2,4        n.a.      n.a.
     hitelnyújtás/hitelfelvétel
          (a GDP %-ában)                   SP Dec 2006             2,0        2,0        2,2        2,4         2,7      n.a.
                                         SP 2008. április          0,3       -0,2        0,0        0,3         0,7      1,0
    Államháztartási egyenleg
                                        BIZ 2008. április          0,3       -0,2       -0,4       -0,6        n.a.      n.a.
          (a GDP %-ában)
                                       SP 2006. december           0,0        0,3        0,5        0,7         0,9      n.a.
                                         SP 2008. április          4,3        3,7        3,7        3,8         4,1      4,3
        Elsődleges egyenleg
                                        BIZ 2008. április          4,3        3,7        3,3        2,9        n.a.      n.a.
          (a GDP %-ában)
                                       SP 2006. december           4,1        4,2        4,1        4,1         4,2      n.a.
       Ciklikusan kiigazított            SP 2008. április          0,3       -0,4        0,0        0,5         1,0      1,4
              egyenleg1                 BIZ 2008. április          0,3       -0,3       -0,2       -0,1        n.a.      n.a.
          (a GDP %-ában)               SP 2006. december           0,2        0,5        0,7        0,9         1,1      n.a.
                                         SP 2008. április         -0,4       -0,3        0,0        0,5         1,0      1,4
       Strukturális egyenleg3
                                        BIZ 2008. április         -0,6       -0,3       -0,2       -0,1        n.a.      n.a.
          (a GDP %-ában)
                                      SP 2006. december4          -0,4        0,1       n.a.       n.a.        n.a.      n.a.
                                         SP 2008. április         88,2       84,9      81,5        78,1        74,7     71,1
        Bruttó államadósság
                                        BIZ 2008. április         88,2       84,9      81,9        79,9        n.a.      n.a.
          (a GDP %-ában)
                                       SP 2006. december          87,7       83,9      80,4        76,6        72,6      n.a.
      Megjegyzés:
      1
        Kibocsátási rések és ciklikusan kiigazított egyenlegek a programokból, ahogy a Bizottság szolgálatai a programban
   szereplő információk alapján újraszámították.
      2
        A 2006–2009 közötti időszakra vonatkozóan 2,5%-os, 2,5%-os, 2,2%-os és 2,2%-os becsült potenciális növekedés
   alapján.
      3
        Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és más átmeneti intézkedések nélkül. Az egyszeri és egyéb átmeneti
   intézkedések a program legújabb változata szerint 2006-ban a GDP 0,7%-át teszik ki, hiánycsökkentők, 2007-ben pedig
   hiánynövelők, a GDP 0,1%-ával. A Bizottság szolgálatainak tavaszi előrejelzése szerint az egyszeri és egyéb átmeneti
   intézkedések 2006-ban a GDP 0,9%-át teszik ki, hiánycsökkentők, 2007-ben pedig hiánynövelők, a GDP 0,1%-ával. .
      4
        A stabilitási program 2006. decemberi aktualizálása nem tartalmazott információt az egyszeri intézkedések
   alkalmazásáról a 2008–2010 közötti időszakra vonatkozóan.
      Forrás:
      Stabilitási program (SP); a Bizottság szolgálatainak 2008. tavaszi gazdasági előrejelzései (BIZ); a Bizottság
   szolgálatainak számításai
HU                                                               10                                                           HU