title: A Tanácshoz intézett ajánlások az ENSZ Közgyűlésének 65. ülésszakáról Az Európai Parlament 2010. március 25-i ajánlása a Tanácshoz az ENSZ Közgyűlése 65. ülésszakáról (2010/2020(INI))

text:
               7.1.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               CE 4/49

         2010. március 25., csütörtökA Tanácshoz intézett ajánlások az ENSZ Közgyűlésének 65. ülésszakáról
   P7_TA(2010)0084
   Az Európai Parlament 2010. március 25-i ajánlása a Tanácshoz az ENSZ Közgyűlése 65. ülésszakáról (2010/2020(INI))
   2011/C 4 E/08

      Az Európai Parlament,
   tekintettel az Alexander Graf által az ALDE képviselőcsoportja nevében a Tanácshoz intézett, ajánlásra irányuló javaslatra az Európai Unió prioritásairól az Egyesült Nemzetek Közgyűlésének 65. ülésszakára vonatkozóan (B7-0243/2009),
   tekintettel az Európai Parlamentnek a Tanácshoz intézett, 2009. március 24-i ajánlására az Európai Unió prioritásairól az Egyesült Nemzetek Közgyűlésének 64. ülésszakára vonatkozóan (1),
   tekintettel az Egyesült Nemzetek 64. Közgyűlésére vonatkozó, a Tanács által 2009. június 9-én elfogadott uniós prioritásokra (10809/09),
   tekintettel az ENSZ közgyűlésének 64. általános ülésszakára, és különösen annak a „Globális partnerségek felé” (2), a „Nők fejlődésben” (3), a „Katasztrófaelhárítás nemzetközi stratégiája” (4), a „Harmóniában a természettel” (5), „Az emberi jogok helyzete az Iráni Iszlám Köztársaságban” (6), „A tagok méltányos földrajzi megoszlása az emberi jogokról szóló megállapodás értelmében létrehozott szervekben” (7), „A nemzetközi együttműködés javítása az emberi jogok terén” (8), „A globalizáció és annak hatásai az emberi jogok teljes körű érvényesítésére” (9), „Az ENSZ fellépéseinek megerősítése az emberi jogok terén a nemzetközi együttműködés, valamint a megkülönböztetésmentesség, a pártatlanság és az objektivitás fontosságának népszerűsítésével” (10), „A demokratikus és méltányos nemzetközi rend előmozdítása” (11), „A gyermekek jogai” (12), „A lánygyermek” (13), „Az Emberi Jogi Tanács jelentése” (14), „A globális éghajlat védelme az emberiség jelenlegi és jövőbeli generációival szemben” (15), „Az átfogó atomcsend-egyezmény” (16), „A nukleáris fegyverektől mentes világ felé: a nukleáris leszereléssel kapcsolatos kötelezettségvállalások végrehajtásának felgyorsítása” (17), „A nukleáris leszerelés” (18), valamint a „A multilateralizmus előmozdítása a nukleáris fegyverek leszerelése és terjedésük megakadályozása terén” (19) című határozataira,
   tekintettel az ENSZ millenniumi fejlesztési célkitűzéseire és az EU tagállamoknak az éhezés és a szegénység leküzdését célzó segélyezési kötelezettségvállalásaira,
   tekintettel a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásáról szóló szerződés közelgő, 2010. évi felülvizsgálati konferenciájára, valamint a millenniumi fejlesztési céloknak, továbbá az Emberi Jogi Tanács és a Békeépítési Bizottság tevékenységének felülvizsgálatára,
   tekintettel az Egyesült Nemzetek Éghajlat-változási Keretegyezményére (UNFCCC) és az ahhoz kapcsolódó Kiotói Jegyzőkönyvre,
   tekintettel a dohai fejlesztési menetrend (DDA) kilátásairól szóló, a WTO hetedik miniszteri konferenciáját követő 2009. december 16-i állásfoglalására (20),
   tekintettel a koppenhágai éghajlat-változási konferenciára (COP 15) vonatkozó európai uniós stratégiáról szóló, 2009. november 25-i állásfoglalására (21),
   tekintettel az EU külkapcsolataiban történő demokráciaépítésről szóló 2009. október 22-i állásfoglalására (22),
   tekintettel a pénzügyi és gazdasági világválságnak a fejlődő országokra és a fejlesztési együttműködésre gyakorolt hatásairól szóló 2009. október 8-i állásfoglalására (23),
   tekintettel a nemek közötti esélyegyenlőségnek az EU külkapcsolataiban, valamint a béke megszilárdítása és az állami intézményrendszer kiépítése terén történő általános érvényesítéséről szóló 2009. május 7-i állásfoglalására (24),
   tekintettel a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásáról és az atomsorompó-szerződés jövőjéről (NPT) szóló 2009. április 24-i állásfoglalására (25),
   tekintettel a „Mondj nemet a nők elleni erőszakra” kampányról szóló 2009. április 22-i nyilatkozatára (26),
   tekintettel a millenniumi fejlesztési célokkal kapcsolatos szerződésekről szóló, 2009. március 24-i állásfoglalására (27),
   tekintettel 2005. június 9-i, az ENSZ reformjáról szóló állásfoglalására (28),
   tekintettel eljárási szabályzata 121. cikkének (3) bekezdésére és 97. cikkére,
   tekintettel a Külügyi Bizottság jelentésére és a Fejlesztési Bizottság véleményére (A7-0049/2010),

               A.

               mivel az ENSZ rendszere, a világ minden részére kiterjedő tagságából eredő legitimitásával továbbra is központi szerepet játszik a globális döntéshozatal formálásában és javításában, valamint a nemzetközi jogon, az ENSZ alapokmányában foglalt elveken, valamint az ENSZ 2005. évi csúcstalálkozóján elfogadott célok megvalósítása melletti közös elkötelezettségen alapuló hatékony multilateralizmus segítségével történő szembenézésben a globális kihívásokkal,

               B.

               mivel az Európai Unió elkötelezett a többoldalú együttműködés és az ENSZ rendszerének megerősítése mellett; mivel ennélfogva tevékeny részt kell vállalnia a szervezet megreformálására irányuló törekvésekben, és továbbra is határozottan támogatnia kell a szervezet által a nemzetközi rendszerben betöltött fontos szerepet,

               C.

               mivel az ENSZ Biztonsági Tanácsának jelenlegi struktúrája nem tükrözi a 21. század realitását és igényeit; mivel az ENSZ főtitkára a Biztonsági Tanács reformját e nélkülözhetetlen szervezet szélesebb körű képviseletének megvalósítására és hatékonyságának javítására irányuló, folyamatban levő törekvések részének tekinti,

               D.

               mivel az EU és tagállamai az ENSZ rendszerének legnagyobb hozzájárulói, tekintve hogy ők biztosítják az ENSZ becsült költségvetésének körülbelül 40 %-át, a békefenntartási költségek több mint 40 %-át és a katonák 12 %-át, valamint az ENSZ-alapok és -programok alapvető finanszírozásának több mint felét,

               E.

               mivel a Lisszaboni Szerződés értelmében az Európai Uniót külkapcsolataiban és a nemzetközi fórumokon egyetlen személy, a Bizottság alelnöke/az Unió kül- és biztonságpolitikai főképviselője (a továbbiakban alelnök/főképviselő) képviseli majd, akit az EU új diplomáciai szolgálata támogat majd; mivel a Lisszaboni Szerződés az Unió külpolitikáinak prioritásai terén is változásokat hozott, például az Unió külső fellépései különböző alkotórészeinek –nevezetesen a fejlesztési politika – nagyobb mértékű integrációját,

               F.

               mivel az EK után az EU-nak kell megfigyelőként jelen lennie az ENSZ Közgyűléseken (ENSZ KGY) és az ENSZ más szerveiben, számos ENSZ-egyezmény részes feleként és néhány kivételes esetben – mint például a FAO esetében – tagként,

               G.

               mivel az uniós tagállamok a közelmúltban nem jutottak megegyezésre a rasszizmus elleni Durban II. konferencián való részvétel tekintetében; mivel különbségek merültek fel az EU által Kína emberi jogok terén elért teljesítménye kapcsán az UNHCR keretében folytatott vizsgálattal, valamint a Goldstone-jelentésről szóló szavazással kapcsolatban; mivel ennek következtében az EU befolyása és kapacitása látja kárát akkor, amikor az ENSZ-ben az EU értékeinek hangsúlyozása a cél,

               H.

               mivel a nukleáris fegyverek fokozódó és ellenőrizetlen terjedése egyre növekvő fenyegetést jelent a szabad világra nézve; mivel az atomsorompó-szerződés mindhárom pillérének (a fegyverek terjedésének megakadályozása, leszerelés és együttműködés az atomenergia polgári célú felhasználása terén) megerősítése központi kérdés lesz az atomsorompó-szerződés közelgő felülvizsgálati konferenciáján,

               I.

               mivel a 2000-ben aláírt millenniumi nyilatkozat támogatásával az Európai Unió vállalta, hogy 2015-re felére csökkenti a rendkívüli szegénységet a világban, erőfeszítéseit a nyolc millenniumi fejlesztési cél (MFC) elérésére összpontosítva,

               J.

               mivel az ENSZ rendszerének nemek szerinti felépítésével kapcsolatos intézményi innovációnak új lendületet kell adnia a nemek közötti esélyegyenlőség általános érvényesítéséhez való holisztikus és összefüggő megközelítés kialakításához és a nők szerepének megerősítéséhez,

               K.

               mivel az átfogó és jogilag kötelező érvényű, a 2012 utáni időszakra szóló, az éghajlatváltozással kapcsolatos nemzetközi megállapodással kapcsolatos tárgyalásoknak 2010 decemberében Mexikóvárosban megállapodáshoz kell vezetniük; mivel az éghajlatváltozás súlyosbíthatja a természeti erőforrásokkal kapcsolatos konfliktusok lehetőségét,

         1.   a következő ajánlásokat intézi a Tanácshoz:

         Az Európai Unió és az ENSZ

               a)

               a kulcsfontosságú partnerekkel folytatott fokozott párbeszéd segítségével erősítse meg a hatékony multilateralizmust, egy erősebb ENSZ kiépítése érdekében; dolgozza ki a harmadik felek által az ENSZ-ben elvárt közös, összefüggő és következetes uniós megközelítést,

               b)

               vállalja az ENSZ rendszerén belül a különböző csoportok közötti becsületes közvetítő szerepét a kölcsönös megértés és az ENSZ három pillére (béke és biztonság, fejlődés és emberi jogok) közötti kohézió javítása érdekében; aktívan mozdítsa elő a hatékony multilateralizmus kérdését a kétoldalú párbeszédekben és szisztematikusan foglalkozzon azzal,

               c)

               törekedjen olyan megoldásokra, amelyek segítségével az Unió megerősítheti külső szerepét és növelheti felelősségvállalásainak mértékét annak érdekében, hogy láthatóbbá váljék az ENSZ-tagállamok számára, különös tekintettel a megfelelő mennyiségű felszólalási idő és a kezdeményezési jog megszerzésére az ENSZ közgyűlésében; átfogóan vegye igénybe az európai külső fellépések összes rendelkezésre álló eszközét az EU fellépéseinek hatékonnyá és koherenssé tétele érdekében az ENSZ-ben, és biztosítsa, hogy az EU által az ENSZ-hez New Yorkba delegált küldöttség megfelelő erőforrásokkal rendelkezzék megnövelt szerepének ellátására, különösen ami a személyzetet illeti,

               d)

               gondoskodjon arról, hogy az EU egységesen szólaljon meg érdekei képviseletében, és a 2009. decemberi koppenhágai éghajlat-változási konferencia kapcsán vonja le a tanulságokat,

               e)

               biztosítsa, hogy az Unió értékeit és érdekeit hatékonyan és koherensen képviseljék az ENSZ rendszerében; ebben az összefüggésben törekedjen annak biztosítására, hogy az EU tagállamaiból a fontos ENSZ-beosztásokra érkező, az EU tagállamainak egyetértését élvező jelölések kapjanak teljes támogatást az Unió részéről; viselkedjen olyan összetartó erőként, amely képes eredményeket elérni az egységes álláspont kialakítása terén, különösen a fontos szavazások alkalmával,

               f)

               törekedjen lényegi együttműködésre és párbeszédre az Egyesült Államok új kormányával, valamint a feltörekvő globális és regionális szereplőkkel, például Kínával, Indiával és Brazíliával annak érdekében, hogy egy multilaterális keretben közös napirendet és közös megoldásokat találjanak a globális kihívásokra,

               g)

               tekintve az EU új potenciálját a belső koordinációra és az Unió külső képviseletére, javítsa az Unió hosszú távú tervezési folyamatait, különösen ami a fontosabb közelgő ENSZ-eseményeket, például a millenniumi fejlesztési célok és az atomsorompó-egyezmény 2010. évi felülvizsgálati konferenciáit, továbbá az Emberi Jogi Tanács és Békeépítési Tanács tevékenységének 2011-es felülvizsgálatát illeti,

         Globális kormányzás és az ENSZ reformja

               h)

               vállaljon vezető szerepet a globális kormányzásról folyó jelenlegi vitában és biztosítson egyértelmű kapcsolatot a G20 és az ENSZ, mint a globális fellépés legitim szerve munkája között,

               i)

               tegyen kézzelfogható intézkedéseket és vállaljon új kezdeményezéseket az ENSZ-rendszer reformjának támogatása érdekében, hangsúlyozva a Biztonsági Tanács minden szempontra kiterjedő, átfogó reformjának szükségességét,

               j)

               sürgesse az alelnököt/főképviselőt, hogy az teremtsen az eddiginél egységesebb álláspontot a tagállamok körében az ENSZ Biztonsági Tanácsának reformja tekintetében, és képviselje ezen álláspontot az ENSZ-ben; hangsúlyozza, hogy az Európai Unió célja marad, hogy külön helyet kapjon a kibővített Biztonsági Tanácsban,

               k)

               támogassa a nemzeti és transznacionális parlamentek erőteljesebb részvételét az ENSZ tevékenységeiben az Egyesült Nemzetek demokratikus jellegének, programjainak és ügynökségeinek megszilárdítása érdekében, és e célból támogassa a civil társadalmi és parlamenti kezdeményezéseket,

               l)

               a legfontosabb partnerekkel összehangolt fellépések segítségével fokozza az ENSZ közgyűlésének újjáélesztésére irányuló erőfeszítéseit az eseti munkacsoport javaslatainak és az ENSZ-tisztviselők (például a közgyűlés 64. ülésszakának elnöke) ajánlásainak konkrét intézkedésekre váltásával annak érdekében, hogy javítsák a közgyűlés szerepét, tekintélyét, teljesítményét és hatékonyságát, valamint hogy átláthatóbbá tegyék annak munkáját,

               m)

               járuljon hozzá a nemek új struktúrájának, valamint a kapcsolódó intézményi innovációknak a megvalósításához annak érdekében, hogy a lehető leghamarabb létrejöhessen egy összefüggőbb, összetett rendszer, amelynek célja a nemek közötti egyenlőség előmozdítása, a nők védelme és szerepük megerősítése, többek között a konfliktusokban és a válsághelyzeteket követő szituációkban,

         Béke és biztonság

               n)

               támogassa teljes körűen az ENSZ főtitkár erőfeszítéseit a védelmezés felelőssége (R2P) elvének pontosabb meghatározására, illetve az R2P által a konfliktusmegelőzés terén játszott fontos szerep hangsúlyozására és támogassa az R2P végrehajtását,

               o)

               támogassa az uniós tagállamok arra irányuló kezdeményezését, hogy ENSZ-határozatot fogadjanak el a tengerbe süllyesztett vegyi fegyverekről és az ezek által az élővilágra, az egészségre, a biztonságra és a gazdaságra gyakorolt veszélyekről, valamint a nemzetközi és a regionális együttműködés e kérdésben szükséges megerősítéséről, és hogy önkéntes alapon cseréljen információkat, tapasztalatokat és technológiákat,

      Válsághelyzetek kezelése, békefenntartás és béketeremtés

               p)

               járuljon hozzá az ENSZ békefenntartó kapacitásának növeléséhez annak kiküszöbölésére, hogy azt túlterheljék, és mozdítsa elő a béketeremtés koncepciójának a békefenntartó tevékenységekbe való beépítését; vállaljon vezető szerepet abban, hogy a polgári-katonai együttműködés hangsúlyozásával és a különböző regionális partnerek (különösen az EU és az Afrikai Unió) közötti koordináció javításával új távlatokat nyissanak az ENSZ békefenntartó tevékenységében,

               q)

               az EU-ENSZ partnerség keretében javítsa az ENSZ-mandátummal indított békemissziók keretén belüli közös bevetéseket, ösztönözze az illetékes ENSZ-szerveket, hogy erősítsék tovább a nemzetközi és regionális béketeremtési partnerségeket, különösen a korlátozott erőforrások lehető legjobb felhasználása érdekében,

               r)

               a Béketeremtő Bizottság (PBC) tevékenységének 2011-ben történő felülvizsgálata kapcsán törekedjen koherens uniós álláspont és fellépések kidolgozására; támogassa a PBC szerepének kiterjesztésére irányuló erőfeszítéseket a békemegállapodások létrejöttének elősegítése és azok fenntarthatóságának biztosítása terén, és támogassa a PBC tanácsadó szerepét a Biztonsági Tanáccsal kapcsolatban,

               s)

               továbbra is támogassa az EU és az ENSZ közötti együttműködést a válságból való kilábalás terén, és törekedjen átfogó megközelítések alkalmazására a béke fenntartása, a konfliktusok megelőzése, valamint minden olyan politikai, gazdasági, társadalmi és környezetvédelmi kérdés megoldása tekintetében, amelyek hozzájárulnak a konfliktusok fokozódásához a társadalmakban,

      Nukleáris leszerelés és a nukleáris fegyverek terjedésének megakadályozása, hagyományos fegyverek leszerelése és fegyverzet-ellenőrzés, a terrorizmus elleni küzdelem

               t)

               működjön együtt összehangolt, következetes és hatékony módon az EU-tagállamokkal az atomsorompó-szerződés 2010. évi felülvizsgálati konferenciájának sikere érdekében; az ENSZ Biztonsági Tanácsa 1887. számú határozatával összhangban vállaljon kötelezettséget a teljes nukleáris leszerelésre, támogatva a nukleáris fegyverektől mentes világnak a feltételek teljesülése utáni megvalósítását és a szigorú és hatékony nemzetközi ellenőrzés mellett történő leszerelést; mélyítse el a párbeszédet valamennyi atomhatalommal egy olyan közös napirend és konkrét menetrend végrehajtása érdekében, amely a nukleáris robbanófejek fokozatos csökkentését és végül kivonását célozza, az ellenőrzési módszerek javításával; sürgesse az átfogó atomcsend-szerződés (CTBT) ratifikálását és hatályba lépését,

               u)

               támogassa az Egyesült Államok kormányát a globális nukleáris leszerelés iránti, Obama elnök nukleáris fegyverek nélküli világgal kapcsolatos víziója által inspirált kötelezettségvállalásának megvalósításában, és üdvözölje az egyes uniós tagállamok által arra vonatkozóan tett különböző kezdeményezéseket, hogy a NATO-n belül megtárgyalják a nukleáris fegyverek Európa területén történő visszavonását, az arányosan történő visszavonás érdekében teljes együttműködésben Oroszországgal,

               v)

               hangsúlyozza a hatékony fegyverzet-ellenőrzés szükségességét, a kézifegyverek és a szegényítetturán-tartalmú lövedékek tekintetében is, és használja befolyását a szélesebb körű leszerelési erőfeszítések támogatására, és sürgesse gyakorlatiasabb és hatékonyabb erőfeszítések és leszerelési intézkedések megtételét; hangsúlyozza a vegyi fegyverekről szóló egyezmény (CWC), a biológiai és toxinfegyver-tilalmi egyezmény (BTWC), a kazettás bombákról szóló egyezmény (CCM), valamint a gyalogsági aknákról szóló egyezmény (APMC) teljes körű végrehajtásának szükségességét, ugyanakkor kiemelve, hogy tovább kell fejleszteni a tömegpusztító fegyverek elterjedését akadályozó nemzetközi rendszert,

               w)

               a nemzetközi jog és az emberi jogok teljes mértékű tiszteletben tartásával fokozza az együttműködést és a koordinációt a kulcsfontosságú partnerekkel a terrorizmus elleni harc terén, támogassa az ENSZ multilaterális erőfeszítéseit a terrorizmus leküzdésére (ideértve az ENSZ terroristalista-rendszerének reformjára irányuló lépéseket, hogy azt összhangba hozzák a nemzetközi emberi jogi jogszabályok normáival), valamint a terrorizmus elleni globális stratégia hatékony végrehajtását; fokozza erőfeszítéseit annak érdekében, hogy megállapodást érjenek el és átfogó egyezményt írjanak alá a nemzetközi terrorizmusról; szorosan működjön együtt azokban az esetekben, amikor túszok élete forog kockán,

         Fejlesztés és éghajlatváltozás

               x)

               vállaljon vezető szerepet az ENSZ fejlesztési támogatása hatékonyságának javításában, mivel annak jelenlegi elaprózottsága az ENSZ mint a fejlesztés egyik főszereplője fokozatos marginalizálódásához vezethet; az ENSZ fejlesztési támogatásai hatásának maximalizálása érdekében ragaszkodjon az ENSZ programozási és operatív keretének koherensebbé tételéhez,

               y)

               ragaszkodjon ahhoz, hogy a válságot ne használják fel arra, hogy elkerüljék vagy késleltessék az éghajlatváltozás hatásaira és a környezet állapotának romlására való szükségszerű globális reagálást, és a válságra való reagálást inkább lehetőségnek tekintsék egy új és korszerű zöld gazdaság alapjainak megteremtésére; ebben összefüggésben teljes körűen támogatni kell az ENSZ környezetvédelmi programja által meghirdetett környezetbarát gazdaság kezdeményezést, és ösztönözni kell a „globális zöld New Deal”-ről folytatott, ehhez kapcsolódó vitákat,

               z)

               hangsúlyozza a fenntartható gazdasági növekedés és fejlődés szükségességét,

               aa)

               erősítse meg azt az elvet, amely szerint a fejlesztési segélyekre vonatkozó politikákat a kedvezményezett országokkal együttműködve kell kialakítani,

      Millenniumi fejlesztési célok

               ab)

               a millenniumi fejlesztési célkitűzések felülvizsgálati konferenciájának előkészítése során erősítse meg a célkitűzések 2015-ig történő megvalósítása iránti elkötelezettségét; sürgesse erre összes partnerét, rámutatva, hogy a donorországok nem teljesítik a segélyek éves folyósításával kapcsolatos, 2005-ben tett kötelezettségvállalásaikat, és hogy a folyamat általában véve túl lassú ahhoz, hogy a célkitűzések nagy részét 2015-ig el lehessen érni,

               ac)

               erőteljes vezető szerep vállalása, tekintettel a millenniumi fejlesztési célokkal kapcsolatos magas szintű plenáris ülésre, nevezetesen az alábbi célkitűzések előmozdításával:

                           —

                           a millenniumi fejlesztési célok mint 2015-ig elérendő minimumkövetelmények újbóli megerősítése, és a vállalt ígéretek mindennemű ködösítésére, gyengítésére és elhalasztására irányuló kísérletek elutasítása;

                           —

                           a fejlett és fejlődő országok gyorsított fellépésről szóló megállapodása, többek között egyértelmű és konkrét tervekről, illetve kötelezettségvállalásokról, mivel a világ messze nem teljesíti a millenniumi fejlesztési célokkal kapcsolatos ígéreteket, és még mindig több mint egy milliárd ember él rendkívüli szegénységben, és ez a szám várhatóan csak növekedni fog;

                           —

                           egyértelmű jelzés arról, hogy 2015 előtt új és nagyratörőbb menetrendet fogadnak el a szegénység felszámolására, amellyel folyamatos erőfeszítéseket biztosítanak a szegénység teljes felszámolására;

                           —

                           az ENSZ-ügynökségek közötti jobb koordináció és az ENSZ egységesebb operatív keretének hangsúlyozása az elaprózottság elkerülése érdekében, hogy ezáltal a millenniumi fejlesztési célok elérhetők legyenek,

               ad)

               egyértelmű közlése annak, hogy a millenniumi fejlesztési célok elérése nemcsak erkölcsi kötelesség, hanem nagymértékű hozzájárulás a nemzetközi fellendülés, stabilitás, biztonság és társadalmi igazságosság előmozdításához;

               ae)

               annak hangsúlyozása, hogy a nemzetközi közösségnek további erőfeszítéseket kell tennie a globális gazdasági válság és az éghajlatváltozás fejlődő országokra gyakorolt káros hatásának kivédésére; olyan innovatív finanszírozási mechanizmust javasol, mint például a pénzügyi műveletekre vonatkozó nemzetközi adót,

               af)

               konkrét kötelezettségvállalás megtétele arra vonatkozóan, hogyan lehet a jobb koordinációt, a politikai koherenciát és a 8. millenniumi fejlesztési cél teljesítését biztosítani, valamint a pénzügyi hiányt csökkenteni a hivatalos fejlesztési támogatásban 2008-as árakon számolva hozzávetőlegesen 154 milliárd eurót kitevő 2010-es gleneagles-i célkitűzés elérése érdekében,

               ag)

               erősítse meg a millenniumi fejlesztési célokkal kapcsolatos magas szintű plenáris ülés keretében tett abbéli kollektív kötelezettségvállalását, hogy 2015-re hivatalos fejlesztési támogatásra a GNI 0,7 %-át elkülönítik, és ez minden tagállamra nézve kötelező erejű világos menetrenden alapul,

               ah)

               ragaszkodjon ahhoz, hogy a millenniumi fejlesztési célkitűzésekre előirányzott forrásokat ne a pénzügyi és az éghajlat-változási válság következményeinek enyhítésére használják; ehelyett mozgósítson további forrásokat és lépjen fel hatékonyabban azon célok elérésére, amelyekkel kapcsolatban csak rendkívül korlátozott előrelépést sikerült elérni, mint például az MDG5 (az anyák egészségügyi ellátása) és az MDG4 (gyermekhalandóság); összpontosítsa figyelmét a milleniumi fejlesztési célok újbóli beindítására a 2010–2015 közötti időszakra szóló menetrend és útiterv szerint,

         Éghajlatváltozás

               ai)

               kezdeményezze, hogy folytassanak vitát az ENSZ éghajlat-változási keretegyezménye részes feleinek közelgő, 2010 decemberében Mexikóban megrendezésre kerülő konferenciájával (COP 16) kapcsolatban, és kezdje meg a konszenzus kialakítását a 2012 utáni időszakra szóló új, jogilag kötelező érvényű nemzetközi éghajlat-változási megállapodás elfogadására vonatkozólag,

               aj)

               a tárgyalások eredményességének előmozdítása érdekében, jelentős többségen alapuló specifikus szavazási szabályokat javasolva kerülje el a koppenhágai COP 15 kapcsán elkövetett szervezési és strukturális hibákat, amelyek következtében nem sikerült kötelező érvényű nemzetközi megállapodást létrehozni;

         Emberi jogok

      Intézményi kérdések

               ak)

               sürgesse az alelnököt/főképviselőt, hogy amikor emberi jogi kérdésekkel kapcsolatban megszólal, azt valamennyi tagállam nevében tegye, valamint hogy szólítsa fel a tagállamokat, hogy mindannyian juttassák kifejezésre az EU egységes álláspontjait annak érdekében, hogy azok nagyobb súlyt kapjanak, figyelembe véve, hogy – az EUSz. 21. cikkével összhangban – az emberi jogok és alapvető szabadságok egyetemessége és oszthatatlansága az egyik irányadó elv az Unió nemzetközi szintű cselekvései tekintetében, és hogy külső tevékenységeinek a demokrácia és az emberi jogok támogatása az egyik célja,

               al)

               az EU tagállamaival és az ENSZ tagjaival folytatott korai és lényegi párbeszéd segítségével alakítson ki hatékony és proaktív tárgyalási stratégiát, valamint közös álláspontot az Emberi Jogi Tanács (HRC) tevékenységének 2011-es felülvizsgálatával kapcsolatban, tekintettel arra, hogy a munkamódszerek felülvizsgálatát Genfben végzik, míg a szervezet helyzetéről New Yorkban tárgyalnak; erősítse meg az egyetemes tagság alapján működő Harmadik Bizottságnak mint az Emberi Jogi Tanács által megvitatott emberi jogi ügyek kommunikációs csatornájának a szerepét, szem előtt tartva azt, hogy a Harmadik Bizottság szintén ellensúlyozhatja a HRC hibáit,

               am)

               állapodjon meg tagsági feltételekben a HRC felülvizsgálatában résztvevő régióközi partnerekkel és állapítsa meg a HRC megválasztása során alkalmazandó iránymutatás-csomagot; támogassa a HRC és a különleges eljárások – az intézményépítési csomag megnyitása nélkül, és az ENSZ Emberi Jogok Főbiztosának Hivatala (HCHR) függetlenségének megőrzésével történő – megerősítését; támogassa azt a lehetőséget HRC számára, hogy országokra vonatkozó határozatok révén foglalkozzon a konkrét emberi jogi jogsértésekkel,

               an)

               támogassa az ENSZ emberi jogi főbiztosa hivatalának új főtitkár-helyettesét annak érdekében, hogy az emberi jogi aspektusok teret kaphassanak az ENSZ New York-i főhadiszállásán hozott legfontosabb politikai és igazgatási döntésekben,

      Emberi jogi kérdések

               ao)

               erőteljesen ösztönözze, hogy az ENSZ közgyűlése határozataiban továbbra is foglalkozzék az egyes országok helyzetével, és próbálja elkerülni az intézkedés mellőzésére irányuló indítványok alkalmazását,

               ap)

               vállaljon vezető szerepet az emberi jogok előmozdításában és védelmében, többek között a kiszolgáltatott csoportokhoz és kisebbségekhez tartozók jogai, a véleménynyilvánítás szabadsága és a szabad média, a vallásszabadság, a gyermekek jogai, az emberi jogi jogvédők védelme és a civil társadalommal való együttműködés terén,

               aq)

               erőteljesen ösztönözze az emberi jogok kiemelt kezelését a globális pénzügyi visszaesésre történő reagálás meghatározásakor, mivel a visszaesés negatív hatását aránytalanul nagy mértékben érzik a népesség már most is hátrányos helyzetű csoportjai sok olyan országban, ahol az emberi jogok érvényesítését súlyosan akadályozzák vagy teljesen lehetetlenné teszik,

               ar)

               összpontosítsa erőfeszítéseit a halálbüntetés eltörlése felé mutató globális trend támogatására, törekedve egy, a halálbüntetésről szóló, ilyen irányú határozat elfogadására; támogasson a kínzás felszámolására irányuló minden erőfeszítést, és ösztönözze az ENSZ kínzás elleni egyezménye fakultatív jegyzőkönyvének elfogadását,

      A nemek közötti egyenlőség általános érvényesítése és a nők szerepének megerősítése

               as)

               törekedjen a nők szerepének megerősítésére annak érdekében, hogy betölthessék a fenntartható béke, biztonság és megbékélés megteremtése terén játszott kulcsfontosságú szerepüket, valamint mozdítsa elő a nők részvételét a közvetítésben és a konfliktusok megoldásában, nem utolsósorban az ENSZ Biztonsági Tanácsa 1325. határozatának közelgő 10. évfordulójára való tekintettel; ösztönözze az e téren egyelőre passzivitást mutató tagállamokat, hogy készítsenek nemzeti cselekvési terveket a határozat végrehajtására;

               at)

               mutasson mély elkötelezettséget az ENSZ BT 2000-ben elfogadott 1325. sz. határozata iránt az elfogadás 10. évfordulójának ünnepi eseményein való részvétellel,

               au)

               határozottan lépjen fel minden eszközzel a nemi és a szexuális erőszaknak fegyverként való használata ellen; képviselje azt az álláspontot, hogy ezeket a bűncselekményeket háborús és emberiesség elleni bűnökként szankcionálják, és hogy e cselekmények áldozatai számára induljanak külön támogató programok; támogassa az ENSZ főtitkára által a közelmúltban kinevezett, a konfliktusokban alkalmazott szexuális erőszak elleni küzdelemért felelős főképviselőt,

         Záró ajánlások

               av)

               tegyen arra irányuló erőfeszítéseket, hogy az ENSZ-közgyűlés 65. ülésszakának napirendjére vegyenek fel külön napirendi pontot, amely az Egyesült Nemzetek Szervezete, a regionális közgyűlések, a nemzeti parlamentek és az Interparlamentáris Unió (IPU) közötti együttműködés kérdésével foglalkozik egy arról szóló vita ösztönzése érdekében, hogy a parlamenti képviselők, a nemzeti parlamentek és a regionális parlamenti közgyűlések miként játszhatnának aktívabb szerepet az ENSZ-ben, az ENSZ-közgyűlés 63. ülésszakán elfogadott, „Az Egyesült Nemzetek és az Interparlamentáris Unió közötti együttműködés” című határozatával összhangban (A/RES/63/24);

         *
   * *
   2.   utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az ajánlást az alelnöknek/főképviselőnek, a Tanácsnak, és tájékoztatás céljából a Bizottságnak.

      (1)  Elfogadott szövegek, P6_TA(2009)0150.

      (2)  A/RES/64/223.

      (3)  A/RES/64/217.

      (4)  A/RES/64/200.

      (5)  A/RES/64/196.

      (6)  A/RES/64/176.

      (7)  A/RES/64/173.

      (8)  A/RES/64/171.

      (9)  A/RES/64/160.

      (10)  A/RES/64/158.

      (11)  A/RES/64/157.

      (12)  A/RES/64/146.

      (13)  A/RES/64/145.

      (14)  A/RES/64/143.

      (15)  A/RES/64/73.

      (16)  A/RES/64/69.

      (17)  A/RES/64/57.

      (18)  A/RES/64/53.

      (19)  A/RES/64/34.

      (20)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2009)0110.

      (21)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2009)0089.

      (22)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2009)0056.

      (23)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2009)0029.

      (24)  Elfogadott szövegek, P6_TA(2009)0372.

      (25)  Elfogadott szövegek, P6_TA(2009)0333.

      (26)  Elfogadott szövegek, P6_TA(2009)0259.

      (27)  Elfogadott szövegek, P6_TA(2009)0152.

      (28)  HL C 124. E, 2006.5.25., 549.o.


title: A Tanács ajánlása (2016. július 12.) Ausztria 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Ausztria 2016. évi stabilitási programját

text:
               18.8.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 299/57

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2016. július 12.)
   Ausztria 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Ausztria 2016. évi stabilitási programját
   (2016/C 299/14)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2015. november 26-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2016. évi európai szemesztere. Az Európai Tanács a 2016. március 17–18-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. 2015. november 26-án a Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Ausztriát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes felülvizsgálatra kerül sor. Ugyanezen a napon a Bizottság elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is. Ezt az ajánlást az Európai Tanács a 2016. február 18–19-i ülésén jóváhagyta, a Tanács pedig 2016. március 8-án elfogadta (3). Mivel Ausztria pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Ausztriának gondoskodnia kell az ajánlás teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról.

               (2)

               Az Ausztriára vonatkozó 2016. évi országjelentést 2016. február 26-án tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2015. július 14-én elfogadott országspecifikus ajánlások, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Ausztria által elért eredményeket. Az országjelentés magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes felülvizsgálatot is. A Bizottság 2016. március 8-án ismertette a részletes felülvizsgálat eredményeit. Elemzése alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Ausztriában nem áll fenn makrogazdasági egyensúlyhiány.

               (3)

               Ausztria 2016. április 26-án benyújtotta 2016. évi nemzeti reformprogramját és 2016. április 27-én 2016. évi stabilitási programját. A kettő közötti összefonódások figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)

               A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozása figyelembe veszi a vonatkozó országspecifikus ajánlásokat. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodása és releváns programjai felülvizsgálatát és azokhoz módosítások javaslatát. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná ezt a rendelkezést.

               (5)

               A stabilitási program szerint a menekültek rendkívüli beáramlása jelentős költségvetési vonzattal jár, és megfelelő módon igazolja ezen költségvetési többletterhek mértékét és jellegét. A bizottsági értékelés szerint a figyelembe vehető többletkiadások a GDP 0,09 %-át tették ki 2015-ben, és a jelenlegi becslések szerint a GDP 0,26 %-át teszik 2016-ban. Ezek az összegek felfelé irányuló módosítást jelentenek a 2016. évi költségvetési terv becsléseihez képest, amely hozzávetőlegesen a GDP 0,08 %-ának, illetve 0,16 %-ának megfelelő további kiadásokat várt 2015-ben, illetve 2016-ban. E többletkiadások figyelembevételét az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében és 6. cikkének (3) bekezdésében meghatározott rendelkezések lehetővé teszik, tekintettel arra, hogy a menekültek beáramlása kivételes esemény, amelynek hatása az osztrák államháztartásra jelentős, a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való eltérés engedélyezése pedig nem veszélyezteti a fenntarthatóságot. Mivel Ausztria 2015-ben elérte középtávú költségvetési célját, nem élt az átmeneti eltérés lehetőségével. Ugyanakkor annak biztosítása érdekében, hogy a középtávú költségvetési célt még nem teljesítő országok számára biztosított átmeneti eltérést Ausztria számára is engedélyezzék, Ausztria 2016-ban és 2017-ben a 2015-ben figyelembe vehető kiadások összegével eltérhet a középtávú költségvetési céltól. Tekintettel az esetleges további eltérésre 2016 során, a figyelembe vehető összegekre is kiterjedő végleges értékelés az osztrák hatóságok által benyújtott tényleges adatok alapján 2017 tavaszán készül el.

               (6)

               Ausztria jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az átmeneti adósságszabály hatálya alá tartozik. 2016. évi stabilitási programja alapján a kormány azt tervezi, hogy az államháztartási hiány 2016-ra a GDP 1,6 %-ára emelkedik, majd 2020-ig fokozatosan a GDP 0,4 %-ára csökken. A középtávú költségvetési cél – a GDP 0,45 %-ának megfelelő strukturális hiány 2016-ig, majd felülvizsgálatot követően a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiány 2017-tól kezdődően – várhatóan 2018-től kezdődően teljesül. Ugyanakkor az újraszámított strukturális hiány alapján a középtávú költségvetési cél először 2019-re lehetne elérhető. A stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság várhatóan a GDP 86,2 %-ának megfelelő értéken tetőzik 2015-ben, majd ezt követően fokozatosan csökken, és 2020-ra a GDP 76,6 %-át teszi majd ki. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Ugyanakkor a 2017-től tervezett hiánycélok eléréséhez szükséges intézkedések nem kellőképpen meghatározottak. A Bizottság 2016. évi tavaszi előrejelzése alapján bizonyos mértékű eltérés kockázata áll fenn 2016 vonatkozásában. Ha azonban a menekültek rendkívüli mértékű beáramlásának a 2016-ra jelenleg előre jelzett költségvetési hatását kizárjuk az értékelésből, Ausztriától elvárható, hogy 2016-ban megfeleljen a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. Változatlan politika mellett fennáll a veszélye annak, hogy Ausztria 2017-ben jelentősen eltér a javasolt kiigazítástól. Ugyanakkor a tervezett eltérés 2017-ben már nem lenne jelentős, figyelembe véve a további, 2016-ra a menekültek rendkívüli beáramlásával járó költségvetési hatáshoz kapcsolódóan megítélt engedményt. Ausztria 2016-ban várhatóan eleget fog tenni az átmeneti adósságszabálynak, és az átmeneti időszak végét követően, 2017-ben meg fog felelni az adósságcsökkentési referenciaértéknek. A stabilitási program értékelése alapján és a Bizottság 2016. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint fennáll a kockázata annak, hogy Ausztria nem fog megfelelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. Ezért 2016-ban és 2017-ben további intézkedésekre lesz szükség a megfelelés biztosítására.

               (7)

               A közelmúltban bevezetett adóreform költségvetési hatása továbbra is bizonytalansági tényezőt jelent. A költségvetés fenntarthatóságának biztosítására szolgáló intézkedések meghozatala során figyelembe kell venni azt a tényt, hogy a munka adóterhe – a közelmúltbeli reformok ellenére – továbbra is magas, és Ausztria magas adóéket alkalmaz más európai országokkal összehasonlítva. Ugyanakkor nem támaszkodnak eléggé a növekedésbarátabb adózási forrásokra, amelyek lehetővé teszik a munka adóterhének csökkentését. Segíthetné e probléma kezelését, ha olyan lépésekre kerülne sor, amelyek a munka adóterhét a növekedést kevésbé visszafogó egyéb forrásokra helyeznék át.

               (8)

               A foglalkoztatási ráta 2015-ben az 55–64 évesek körében 46,3 % volt (uniós átlag: 53,3 %), ami tagállami összehasonlításban a 19. helyet eredményezi. A tényleges nyugdíjbavonulási életkor növelésére irányuló kiegészítő intézkedések 2014 óta vannak hatályban, és időközben némi eredménnyel is jártak. Egyelőre nem lehet tudni, hogy ezek az intézkedések a tendencia megfordulásához vezetnek-e majd, mivel a tényleges nyugdíjba vonulási életkor Ausztriában középtávon elmarad az uniós átlagtól. Emellett a várható élettartam növekedésének köszönhetően növekszik a nyugdíjban töltött évek hossza. A nőkre vonatkozó kötelező nyugdíjkorhatár 2024 és 2033 között fokozatosan emelkedik és éri majd el a férfiakét. Ausztriában a kötelező nyugdíjkorhatár nem kapcsolódik a várható élettartam növekedéséhez. Az Európai Bizottság becslése szerint 2040-ben a nyugdíjkiadások 2013-hoz képest a GDP 0,8 %-ával lesznek majd magasabbak. Hosszú távon (2060) a nyugdíjkiadások várhatóan a GDP 0,5 %-ával fognak növekedni. Ehhez hasonlóan várhatóan az egészségügyi kiadások is növekedni fognak: 2013–2040 között a GDP 1 %-ával, míg 2060-ban a GDP 1,3 %-ával. Ez, valamint a tartós ápolás-gondozással kapcsolatos kiadások előre jelzett növekedése közepes kockázatot jelent Ausztria költségvetési fenntarthatósága számára.

               (9)

               A költségvetési intézkedések a különböző kormányzati szinteken (szövetségi, állami és helyi) összetettek, a bevételi és kiadási hatásköröket pedig számos politikai terület tekintetében (pl. egészségügyi ellátás) nem hangolták össze. Míg az OECD 2014-es adatai szerint a szubnacionális kormányzatok politikai feladatai a GDP 16 %-ának megfelelő összesített államháztartási kiadást eredményeznek, a szubnacionális adók csak körülbelül a GDP 2 %-át teszik ki. Ezek az összetett viszonyok költségesek és csökkenthetik a költségvetési fegyelmet. Jelenleg tárgyalások folynak a bevételeknek a kormányzat három szintje közötti, 2017-től kezdődő elosztásáról, amely lehetőséget ad az említett probléma kezelésére.

               (10)

               A munkanélküliségi ráta Ausztriában hagyományosan az egyik legalacsonyabb az Unión belül. Ugyanakkor 2011 óta folyamatosan növekszik, és 2015-ben elérte az 5,7 %-ot. A fiatalok munkanélküliségi rátája is alacsony: 2015-ben 10,6 % volt az aktív 15–24 évesek körében. Ausztriában a foglalkoztatási ráta is magas. Ugyanakkor annak ellenére, hogy a nők foglalkoztatási aránya 70,2 %, ami az uniós átlag feletti, a nők a gyermekgondozással vagy idősgondozással járó kötelezettségeik miatt viszonylag nagy arányban dolgoznak részmunkaidőben. Ez hozzájárul ahhoz, hogy az Unión belül Ausztriában az egyik legmagasabb a nemek közötti bérkülönbség, és magas a nemek közötti nyugdíjkülönbség is. Az idősebb munkavállalók (55–64 évesek) foglalkoztatási rátája az uniós átlag alatt van.

               (11)

               Az oktatás területén Ausztria már túllépte az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseit. 2015-ben a korai iskolaelhagyók aránya 7,3 %, míg a felsőfokú végzettséggel rendelkezők aránya 38,7 % volt. Ugyanakkor az oktatási eredmények erősen függnek a társadalmi-gazdasági háttértől. A nemzedékek közötti mobilitás az oktatásban az egyik legalacsonyabb azon OECD-országok körében, amelyek esetében rendelkezésre állnak adatok. Az iskolaelhagyók körében a migráns háterrű tanulók aránya csaknem a háromszorosa a nem migráns hátterű tanulókénak, és további kihívást jelent a tanköteles korú fiatal menekültek és migránsok integrálása az oktatási és képzési rendszerbe.

               (12)

               Bár az osztrák bankok a hazai és külföldi piacokon egyaránt kihívásokkal szembesülnek, a nemzeti és európai szintű felügyeleti intézkedések elősegítették a közép-, kelet- és dél-európai eszközminőség-romlásból adódó kockázatok kezelését. Ami a nehéz helyzetben lévő pénzügyi intézmények átszervezését és felszámolását illeti, a költségvetési kockázatokat már figyelembe veszik a költségvetési zárszámadásoknál. Jóllehet a további kockázatok nem zárhatók ki, ezek láthatólag csak a hitelállomány-leépítésre korlátozódnak bizonyos intézmények esetében.

               (13)

               A beruházási ráta Ausztriában – a lakóépületek kivételével – a GDP minden eleme tekintetében meghaladja az uniós átlagot. Ugyanakkor Ausztriában a beruházások szintje – a szilárd vállalati likviditás és a kedvező finanszírozási feltételek ellenére – 2012 óta gyengélkedik. A beruházások és a növekedés ösztönzése érdekében az összetett adminisztratív eljárásokat és akadályokat meg kell szüntetni. Például a szolgáltatásnyújtás területét érintő szabályozási akadályok és adminisztratív terhek nem kedveznek az új vállalkozások indításának. A több ágazatban tevékenykedő vállalkozások alapítása elé gördített, a 2015. évi országspecifikus ajánlásokban említett akadályok terén Ausztria megkezdte a szükséges változtatások vizsgálatát, de döntések még nem születtek. Az üzleti szolgáltatások terén sajátos kihívást jelentenek a korlátozó engedélyezési követelmények, valamint egyes foglalkozások tekintetében a jogi formára és a részesedésre vonatkozó korlátozások, ami alacsony piaci dinamikát és csökkenő termelékenységet eredményez. A kölcsönös értékelést követően Ausztria által benyújtott, a szabályozott szakmákhoz való hozzáférésről, valamint ezek végzéséről szóló cselekvési terv csak korlátozott számú intézkedést javasol, holott egyértelműen lenne lehetőség nagyobb ívű javaslatokat tenni.

               (14)

               A menekültek jelentős beáramlása az elmúlt évben számos társadalmi és gazdasági következménnyel járt Ausztriára nézve. Bár rövid távon a menekültek beáramlása növelni fogja a közkiadásokat és további belső keresletet teremt, ezáltal növelve a GDP-t, a foglalkoztatásra és növekedésre gyakorolt középtávú hatás a menekültek sikeres munkaerő-piaci és társadalmi integrációján, így az oktatás terén számukra nyújtott támogatáson is múlik. Ezt a kérdést, amely mind uniós, mind tagállami szinten kiemelt szerepet kap a politikai napirenden, szorosan nyomon fogják követni és elemzik majd, többek között a 2017. évi országjelentésben.

               (15)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság átfogó elemzést készített Ausztria gazdaságpolitikájáról, és azt a 2016. évi országjelentésben közzétette. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Ausztriának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Mivel az Európa Unió átfogó gazdasági kormányzásának erősítése érdekében a jövőbeli nemzeti döntések során az uniós szempontokra is tekintettel kell lenni, a Bizottság nemcsak azt vette figyelembe, hogy az intézkedések milyen jelentőséggel bírnak a fenntartható nemzeti költségvetési és társadalmi-gazdasági politika szempontjából, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–3. ajánlás tükrözi.

               (16)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot; arról alkotott véleményét (5) mindenekelőtt az 1. ajánlásban foglaltak tükrözik.

         AJÁNLJA, hogy Ausztria 2016–2017-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Biztosítsa, hogy a középtávú költségvetési céltól való eltérés 2016-ban és 2017-ben csak a menekültek 2015-ös rendkívüli beáramlásának a költségvetésre gyakorolt hatásához kapcsolódó engedményre korlátozódjon, és ennek érdekében érjen el a GDP 0,3 %-ának megfelelő költségvetési kiigazítást 2017-ben, kivéve, ha a középtávú költségvetési cél ennél mérsékeltebb erőfeszítéssel is elérhető. Biztosítsa az egészségügyi rendszer fenntarthatóságát és a nyugdíjrendszer fenntarthatóságát a kötelező nyugdíjkorhatárnak a várható élettartamhoz való igazítása révén. Egyszerűsítse, ésszerűsítse és korszerűsítse a különböző kormányzati szintek közötti pénzügyi kapcsolatokat és felelősségi köröket.

               2.

               Javítsa a nők munkaerő-piaci részvételét. Tegyen lépéseket a hátrányos helyzetű és különösen a migráns háttérrel rendelkező fiatalok tanulmányi eredményeinek javítása érdekében.

               3.

               A szolgáltatások területén csökkentse a beruházásokat érintő adminisztratív és szabályozási korlátokat, így például a korlátozó engedélyezési követelményeket, a jogi formára és a részesedésre vonatkozó korlátozásokat, valamint a több ágazatban tevékenykedő vállalkozások létrehozása elé gördített akadályokat.

      Kelt Brüsszelben, 2016. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. KAŽIMÍR

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (3)  HL C 96., 2016.3.11., 1. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása ( 2013. július 9. ) Észtország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Észtország 2012–2017-es időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről

text:
               30.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/21

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2013. július 9.)
   Észtország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Észtország 2012–2017-es időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről
   2013/C 217/06
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállamok állam-, illetve kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               A Tanács 2012. július 10-én ajánlást (3) fogadott el Észtország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Észtország 2012–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programját.

               (5)

               A Bizottság 2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindítja a gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2012. november 28-án a Bizottság a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Észtországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2013. február 7-én elfogadta a 2013. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2013. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (8)

               Észtország 2013. április 30-án benyújtotta a 2012–2017-es időszakra vonatkozó stabilitási Programját és 2013. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (9)

               A stabilitási programnak az 1466/97/EK rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó 2013–2014-es makrogazdasági forgatókönyv megalapozott, a reál GDP tervezett növekedése átlagosan mintegy 3,3 %. A Bizottság szolgálatainak 2013. évi tavaszi előrejelzésében a 2013–2014-re prognosztizált növekedés 3,5 %. Észtország GPD-arányos államháztartási hiánya 2012-ben 0,3 % volt. A stabilitási program megerősíti a strukturális többletet tartalmazó középtávú célkitűzést. Ezen célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban előírtnál ambiciózusabb. Mivel Észtország 2012-es strukturális egyenlege többlettel rendelkezett, a középtávú célkitűzést egy évvel előbb teljesítette a 2012–2015-ös stabilitási programban előre jelzettnél. A 2012–2017-es stabilitási programban körvonalazott költségvetési stratégia kiegyensúlyozott növekedést szolgáló olyan fenntartható költségvetési politika biztosítására irányul, amely a középtávú célkitűzés megőrzésével kellő mértékű költségvetési tartalékot eredményez, és csökkenti a munka adóterhét. A stabilitási program szerint a GDP 0,5 %-át kitevő 2013-as tervezett államháztartási hiány várhatóan javul majd az előrejelzés időszakában, e szerint az államháztartás 2014-re egyensúlyba kerül, azt követően pedig többlettel rendelkezik. Az újraszámított strukturális egyenleg általános értékelése alapján –, amely kiterjed a Stabilitási és Növekedési Paktum kiadási referenciaértékére is – megállapítható, hogy Észtország 2013-ban nem távolodik el jelentősen a középtávú célkitűzéstől, 2014-ben pedig ismét strukturális többlettel rendelkezik majd. Jóval 60 % alatti a GDP-arányos államadósság, amely a stabilitási program szerint 2013 után csökkenni fog, mígnem 2015–2016-ban eléri a 9 %-os szintet. Észtország a gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló, 2012. március 2-án Brüsszelben aláírt szerződéssel összhangban strukturális költségvetési egyenlegre vonatkozó szabály bevezetését tervezi 2013-ban. A strukturális költségvetési egyenleg szabályt bevezetésétől kezdve még kiegészíti az is, hogy megerősítik a többéves kiadási célkitűzések kötelező jellegét is.

               (10)

               A munkaerőpiacot illetően a foglalkoztatás növekedése folyamatos, ugyanakkor továbbra is olyan szűk keresztmetszetek állnak a növekedés útjában, mint a tartós munkanélküliség és a tartós ifjúsági munkanélküliség, a készségkereslet és -kínálat közötti eltérések, valamint a munkaerőhiány fokozódása, ideértve a tartós egészségügyi problémák miatt kieső munkaerőt. Rugalmasabbá és célirányosabbá kell tenni a szociális ellátórendszert, hogy az támogassa és ösztönözze a munkanélkülieket és az újrafoglalkoztatható inaktív személyeket, ezzel egyidejűleg meg kell erősíteni a leginkább rászorulók bevonását biztosító aktivizálási intézkedéseket. A családpolitikai kiadásokat költségvetési szempontból semleges módon lehetne költséghatékonyabbá tenni, többek között a szülőknek járó juttatások hatékonyabb intézkedésekbe történő átcsoportosításával, például a nők foglalkoztatására várhatóan pozitív hatást gyakorló gyermekgondozási szolgálatok révén. A régiók gazdasági fejlődését a láthatóbb eredmények érdekében koordináltabb módon kell kezelni.

               (11)

               Az oktatás és képzés terén Észtországnak részben sikerült végrehajtania a 2012-es tanácsi ajánlásokat: 2012-ben elfogadásra került a felsőoktatási reform, illetve az új átfogó szakoktatási és szakképzési reformot várhatóan 2013-ban elfogadják. Észtországnak különös figyelmet kell fordítania a szociális partnerek megfelelő részvételére, hogy a szakképzésben kellő számban álljon rendelkezésre tanulószerződéses gyakorlati képzés. A középfokú oktatás ésszerűsítése továbbra is azon fontos kötelezettségvállalások közé tartozik, amelyek teljesítése még várat magára. A még mindig viszonylag magas ifjúsági munkanélküliséget annak fényében kell kezelni, hogy magas a szakoktatást, illetve szakképzést el nem végzett személyek aránya. Észtország máig sem kezelte kellőképpen az alacsonyan képzett munkavállalók egész életen át tartó tanulási programokban való részvételét, és az ifjúsági munkanélküliséggel kapcsolatos intézkedések nem minden esetben elégítik ki hitelt érdemlően a munkaerőpiac igényeit. Az állami kutatási ágazat és a gazdaság összekapcsolásának hiánya továbbra is kihívást jelent a termelékenység növekedése, illetve a versenyképesség tekintetében. Ezen túlmenően, a gazdaság kis mérete következtében további kihívást jelent a kutatási és innovációs rendszer nemzetköziesedése és priorizálása.

               (12)

               Észtország energiaintenzitása továbbra is nagyon magas. A kormány bizonyos lépései ellenére folytatni, illetve fokozni kell az ezirányú erőfeszítéseket, nagyobb hangsúlyt fektetve a lakóépületek felújítására. Az észtországi újautó-flotta a legenergiaigényesebb az Unióban, és a fogyasztói minták az üzemanyagokra kivetett jövedéki adó ellenére sem változnak. További intézkedések hiányában Észtország valószínűleg nem lesz képes teljesíteni az üvegházhatású gázok kibocsátására vonatkozóan megállapított célértéket, különösen ha elmaradnak az épületek és a közlekedés esetében meghozandó intézkedések. Észtország energiapiaca továbbra is viszonylag elszigetelt, mivel nincsenek kellőképpen kiépítve a határain átnyúló összeköttetések.

               (13)

               A helyi önkormányzatok által történő, törvényben rögzített szolgáltatásnyújtás az ágazatok többségében nem hatékony, különösen a tartós ápolás-gondozás, a családtámogatási szolgáltatások, az oktatás és a közlekedés területén; ugyanez jellemző a hatékony egészségügyi ellátás nyújtásának biztosításához szükséges helyi támogatási intézkedésekre. Mindez a helyi önkormányzatok gyenge közigazgatási kapacitásának, valamint az önkormányzati bevételek és a rájuk ruházott felelősségek közötti aránytalanságoknak tulajdonítható. Ez idáig nem került kidolgozásra egy olyan megvalósítható terv, amely a helyi közigazgatás javítását tűzné ki célul.

               (14)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Észtország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Észtország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–5. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (15)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és arról alkotott véleményét (5) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (16)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euroövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését is, amely alapján a Tanács külön ajánlásokat (6) intézett azon tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euro. Észtországnak, amelynek pénzneme ugyancsak az euro, az említett ajánlások teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is gondoskodnia kell,

         AJÁNLJA, hogy Észtország 2013–2014-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Folytasson növekedésbarát költségvetési politikát és a terveknek megfelelően tartsa fenn a költségvetés rendezett pozícióját, biztosítva a programidőszak alatt a középtávú célnak való megfelelést. A középtávú költségvetési kereten belül egészítse ki a tervezett strukturális költségvetési egyenleg szabályt kötelezőbb jellegű többéves kiadási szabályokkal, továbbá fokozza az állami kiadások hatékonyságát.

               2.

               A különböző meglévő szociális ellátórendszerek ésszerűsítésével, valamint a juttatások rugalmasabbá és célirányosabbá tételével javítsa a munkára ösztönzést. Javítsa a szociális szolgáltatásokat, beleértve a gyermekgondozást, és ezzel egyidejűleg növelje a családpolitika eredményességét és a költséghatékonyságát. Fokozza a tartós munkanélküliek, valamint a rokkantsági járadékban és keresőképtelenségi ellátásban részesülők munkaerőpiacra történő visszatérését megkönnyítő aktivizálási intézkedéseket. Dolgozzon ki koordinált intézkedéseket a magas munkanélküliség sújtotta régiók gazdasági fejlődésének elősegítésére.

               3.

               Folytassa az oktatási és képzési rendszerek munkaerőpiachoz való igazítására irányuló erőfeszítéseket, többek között a szociális partnerek további bevonásával és az ifjúsági munkanélküliség kezelésére irányuló célzott intézkedések végrehajtásával. Növelje jelentős mértékben az alacsonyan képzett munkavállalók egész életen át tartó tanulási programokban való részvételét. Fokozza a kutatási és innovációs rendszerek priorizálására és nemzetköziesedésére irányuló erőfeszítéseket, továbbá erősítse meg az üzleti szektor, a felsőoktatás és a kutatóintézetek közötti együttműködést.

               4.

               Javítson az energiahatékonyságon, különösen az épületek és a közlekedés esetében, továbbá fokozza a környezetvédelmi ösztönzőket a gépjárművek és a hulladékkezelés területén. Erősítse a határain átnyúló energia-összeköttetések kiépítését az energiaforrások diverzifikálása és az energiapiaci verseny előmozdítása érdekében.

               5.

               Teremtsen megfelelőbb egyensúlyt a helyi önkormányzatok bevételei és az önkormányzatokra ruházott felelősségek között. Növelje a helyi önkormányzatok hatékonyságát és biztosítson minőségi helyi közszolgáltatásokat.

      Kelt Brüsszelben, 2013. július 9-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         R. ŠADŽIUS

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2013. április 22-i 2013/208/EU tanácsi határozat (HL L 118., 2013.4.30., 21. o.) alapján 2013-ra is érvényben marad.

      (3)  HL C 219, 2012.7.24., 25. o.

      (4)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése értelmében.

      (6)  Lásd e Hivatalos Lap 97. oldalát.