title: Az Európai Rendszerkockázati Testület ajánlása (2018. július 16.) a makroprudenciális politikai intézkedések határokon átnyúló hatásainak értékeléséről és az ezen intézkedésekre vonatkozó önkéntes viszonosságról szóló ERKT/2015/2 ajánlás módosításáról (ERKT/2018/5)

text:
               21.9.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 338/1

      AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET AJÁNLÁSA
      (2018. július 16.)
      a makroprudenciális politikai intézkedések határokon átnyúló hatásainak értékeléséről és az ezen intézkedésekre vonatkozó önkéntes viszonosságról szóló ERKT/2015/2 ajánlás módosításáról
      (ERKT/2018/5)
      (2018/C 338/01)
      AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET IGAZGATÓTANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
      tekintettel a pénzügyi rendszer európai uniós makroprudenciális felügyeletéről és az Európai Rendszerkockázati Testület létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1092/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 3. és 16–18. cikkére,
      tekintettel a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló, 2013. június 26-i 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2), és különösen annak 458. cikke (8) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Rendszerkockázati Testület eljárási szabályzatának elfogadásáról szóló, 2011. január 20-i ERKT/2011/1 európai rendszerkockázati testületi határozatra (3) és különösen annak 18–20. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  Az eredményes és következetes nemzeti makroprudenciális politikai intézkedések biztosítása érdekében fontos, hogy az uniós jog által előírt kötelező viszonosságot önkéntes viszonosság egészítse ki.

                  (2)

                  A makroprudenciális politikai intézkedésekre vonatkozó önkéntes viszonosság ERKT/2015/2 európai rendszerkockázati testületi ajánlásban (4) meghatározott keretének célja annak biztosítása, hogy a valamely tagállamban aktivált minden kitettségalapú makroprudenciális politikai intézkedés tekintetében a többi tagállamban viszonosságot biztosítsanak.

                  (3)

                  Az ERKT/2017/4 európai rendszerkockázati testületi ajánlás (5) az érintett aktiváló hatóság számára azt ajánlja, hogy amikor az Európai Rendszerkockázati Testülethez (ERKT) viszonosság iránti kérelmet nyújt be, javasoljon a jelentős jellegre vonatkozó maximális küszöbértéket, amely alatt egy adott pénzügyi szolgáltatónak az azonosított makroprudenciális kockázattal szemben abban az országban fennálló kitettsége, ahol az aktiváló hatóság a makroprudenciális politikai intézkedést alkalmazza, nem jelentősnek tekinthető. Az ERKT – ERKT/2015/4 európai rendszerkockázati testületi határozat (6) alapján létrehozott – állandó értékelési csoportja eltérő küszöbértéket javasolhat, amennyiben ezt szükségesnek tartja.

                  (4)

                  2018. április 30-tól a Belgiumban engedélyezett és a szabályozói tőkekövetelmények kiszámításához a belső minősítésen alapuló módszert használó hitelintézetekre az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontjának vi. alpontja alapján a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségekre az alábbiakból álló kockázatisúly-többlet vonatkozik: a) egy átalány jellegű, 5 százalékpontos kockázatisúly-többlet; és b) a kockázati súlyok kitettséggel súlyozott átlagának adott hányadából (33 százalék) álló arányos kockázatisúly-többlet.

                  (5)

                  A Belgium által az 575/2013/EU rendelet 458. cikkének (8) bekezdése alapján az ERKT-hoz intézett kérelem nyomán, valamint az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja vi. alpontjának megfelelően Belgiumban alkalmazott makroprudenciális politikai intézkedés végrehajtásából eredő, elszivárgások és szabályozási arbitrázs formájában megmutatkozó határokon átnyúló esetleges kedvezőtlen hatások kialakulásának megakadályozása érdekében az ERKT igazgatótanácsa úgy döntött, hogy az intézkedést felveszi azon makroprudenciális politikai intézkedések listájára, amelyek tekintetében az ERKT/2015/2 ajánlás alapján a viszonosság biztosítása ajánlott.

                  (6)

                  Az ERKT/2015/2 ajánlást erre tekintettel megfelelően módosítani kell,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

         MÓDOSÍTÁSOK

      Az ERKT/2015/2 ajánlás a következőképpen módosul:

                  1.

                  Az 1. szakaszban a C(1) ajánlás helyébe a következő szöveg lép:

                              „(1)

                              Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy biztosítsák a viszonosságot a más érintett hatóságok által elfogadott azon makroprudenciális politikai intézkedések tekintetében, amelyek tekintetében az ERKT a viszonosság biztosítását ajánlotta. A viszonosság biztosítása ajánlott a következő, a mellékletben részletesebben leírt intézkedések tekintetében:
                              Észtország:

                                          —

                                          az Észtországban engedélyezett valamennyi hitelintézet belföldi kitettségeire a 2013/36/EU irányelv 133. cikkével összhangban alkalmazott 1 százalékos rendszerkockázati tőkepufferráta;

                                    Finnország:

                                          —

                                          a Finnországban engedélyezett és a szabályozói tőkekövetelmények kiszámításához a belső minősítésen alapuló (IRB) módszert használó hitelintézetekre az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontjának vi. alpontjának megfelelően alkalmazott, 15 százalékos alsó korlát a finnországi lakóegységet terhelő jelzáloggal fedezett lakáscélú jelzáloghitelekre vonatkozó átlagos kockázati súly tekintetében;

                                    Belgium:

                                          —

                                          a Belgiumban engedélyezett és a szabályozói tőkekövetelmények kiszámításához az IRB-módszert használó hitelintézetekre az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontjának vi. alpontjának megfelelően alkalmazott, a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségekre vonatkozó, az alábbiakból álló kockázatisúly-többlet:

                                                      a)

                                                      egy átalány jellegű, 5 százalékpontos kockázatisúly-többlet; és

                                                      b)

                                                      a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek portfóliójára alkalmazott kockázati súlyok kitettséggel súlyozott átlagának 33 százalékát kitevő arányos kockázatisúly-többlet.”

                  2.

                  A melléklet helyébe ezen ajánlás melléklete lép.

         Kelt Frankfurt am Mainban, 2018. július 16-án.

            Francesco MAZZAFERRO

               az ERKT Titkárságának vezetője,

               az ERKT igazgatótanácsa nevében

         (1)  HL L 331., 2010.12.15., 1. o.

         (2)  HL L 176., 2013.6.27., 1. o.

         (3)  HL C 58., 2011.2.24., 4. o.

         (4)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2015/2 ajánlása (2015. december 15.) a makroprudenciális politikai intézkedések határokon átnyúló hatásainak értékeléséről és az ezen intézkedésekre vonatkozó önkéntes viszonosságról (HL C 97., 2016.3.12., 9. o.).

         (5)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2017/4 ajánlása (2017. október 20.) a makroprudenciális politikai intézkedések határokon átnyúló hatásainak értékeléséről és az ezen intézkedésekre vonatkozó önkéntes viszonosságról szóló ERKT/2015/2 ajánlás módosításáról (HL C 431., 2017.12.15., 1. o.).

         (6)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2015/4 határozata (2015. december 16.) a nemzeti makroprudenciális politikai intézkedésekről az illetékes hatóságok által küldött értesítéseknek, valamint az ERKT véleményei és ajánlásai kiadásának koordinálására szolgáló keretrendszerről és az ERKT/2014/2 határozat hatályon kívül helyezéséről (HL C 97., 2016.3.12., 28. o.).

         MELLÉKLET
         „

                  Melléklet

                     Észtország

                        Az Észtországban engedélyezett valamennyi hitelintézet belföldi kitettségeire a 2013/36/EU irányelv 133. cikkével összhangban alkalmazott 1 százalékos rendszerkockázati tőkepufferráta

                  I.   Az intézkedés leírása

                              (1)

                              Az észt intézkedés az Észtországban engedélyezett valamennyi hitelintézet belföldi kitettségeire a 2013/36/EU irányelv 133. cikkével összhangban alkalmazott 1 százalékos rendszerkockázati tőkepufferrátát jelent.

                        II.   Viszonosság

                              (2)

                              Amennyiben a tagállamok a nemzeti jogban végrehajtották a 2013/36/EU irányelv 134. cikkét, az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az észt intézkedés tekintetében a 2013/36/EU irányelv 134. cikke (1) bekezdésével összhangban biztosítsák a viszonosságot a belföldön engedélyezett intézmények Észtországban található kitettségeire vonatkozóan. E bekezdés alkalmazásában a C(3) ajánlásban meghatározott határidő alkalmazandó.

                              (3)

                              Amennyiben a tagállamok a nemzeti jogban nem hajtották végre a 2013/36/EU irányelv 134. cikkét, az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az észt intézkedés tekintetében a C(2) ajánlással összhangban biztosítsák a viszonosságot a belföldön engedélyezett intézmények Észtországban található kitettségeire vonatkozóan. Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az egyenértékű intézkedést hat hónapon belül fogadják el.

                     Finnország

                        A belső minősítésen alapuló (IRB) módszert használó hitelintézetekre (a továbbiakban: IRB-hitelintézetek) az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontjának vi. alpontja alapján alkalmazandó, hitelintézet-specifikus 15 százalékos minimális szint a finnországi lakóegységet terhelő jelzáloggal fedezett hitelekre vonatkozó átlagos kockázati súly tekintetében.

                  I.   Az intézkedés leírása

                              (1)

                              Az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontjának vi. alpontjának megfelelően alkalmazott finn intézkedést egy hitelintézet-specifikus, az IRB-hitelintézetekre alkalmazandó, a finnországi lakóegységgel fedezett lakáscélú jelzáloghitelek átlagos kockázati súlyára vonatkozó és portfólió-szinten érvényesülő 15 százalékos alsó korlát alkotja.

                        II.   Viszonosság

                              (2)

                              Az 575/2013/EU rendelet 458. cikkének (5) bekezdésével összhangban a vonatkozó tagállamok érintett hatóságai számára ajánlott, hogy a finn intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot és az intézkedést alkalmazzák az IRB-hitelintézetek finnországi lakóegységgel fedezett olyan lakossági jelzáloghitelekből álló portfólióira vonatkozóan, amely hiteleket belföldön engedélyezett, Finnországban található fióktelepek bocsátották ki. E bekezdés alkalmazásában a C(3) ajánlásban meghatározott határidő alkalmazandó.

                              (3)

                              Az érintett hatóságok számára ajánlott továbbá, hogy a finn intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot és az intézkedést alkalmazzák az IRB-hitelintézetek finnországi lakóegységgel fedezett olyan lakossági jelzáloghitelekből álló portfólióira vonatkozóan, amely hiteleket az országukban letelepedett hitelintézetek határokon átnyúlóan közvetlenül bocsátották ki. E bekezdés alkalmazásában a C(3) ajánlásban meghatározott határidő alkalmazandó.

                              (4)

                              A C(2) ajánlással összhangban az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az ERKT-vel való konzultációt követően az országukban elérhető olyan makroprudenciális politikai intézkedést alkalmazzanak, amely a fent említett intézkedéssel, amelynek tekintetében a viszonosság biztosítása ajánlott, leginkább egyenértékű hatással rendelkezik, beleértve a 2013/36/EU irányelv VII. címe 2. fejezetének IV. szakaszában rögzített felügyeleti intézkedések elfogadását és felügyeleti hatásköröket is. Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az egyenértékű intézkedést négy hónapon belül fogadják el.

                        III.   A jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték

                              (5)

                              A de minimis elv viszonosságot biztosító tagállamok általi esetleges alkalmazásának irányítása érdekében az intézkedéshez a jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték kapcsolódik, amely a finnországi lakáscélú jelzáloghitelek piacának való 1 milliárd euro összegű kitettségnek felel meg.

                              (6)

                              Az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszával összhangban a vonatkozó tagállam érintett hatóságai mentességet biztosíthatnak azon egyes IRB-hitelintézetek számára, amelyek a finnországi lakóegységgel fedezett lakossági jelzáloghitelekből álló nem jelentős, vagyis a jelentős jellegre vonatkozó 1 milliárd euro összegű küszöbérték alatti portfólióval rendelkeznek. Ebben az esetben az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a kitettségek jelentős jellegét, és számukra ajánlott, hogy biztosítsák a viszonosságot, amennyiben egy IRB-hitelintézet túllépi az 1 milliárd eurós küszöbértéket.

                              (7)

                              Ahol nincsenek más vonatkozó tagállamban engedélyezett, Finnországban található fiókteleppel rendelkező vagy Finnországban közvetlenül pénzügyi szolgáltatásokat nyújtó, a finnországi jelzáloghitel-piaccal szemben 1 milliárd euro vagy azt meghaladó kitettséggel rendelkező IRB-hitelintézetek, a vonatkozó tagállamok érintett hatóságai dönthetnek úgy, hogy az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszában foglaltak szerint nem biztosítják a viszonosságot. Ebben az esetben az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a kitettségek jelentős jellegét, és számukra ajánlott, hogy biztosítsák a viszonosságot, amennyiben egy IRB-hitelintézet túllépi az 1 milliárd eurós küszöbértéket.

                     Belgium

                        A Belgiumban engedélyezett és a szabályozói tőkekövetelmények kiszámításához az IRB-módszert használó hitelintézetek számára előírt és az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontjának vi. alpontjának megfelelően alkalmazott, a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségekre vonatkozó kockázatisúly-többlet. Ezt két összetevő alkotja:

                              a)

                                    egy átalány jellegű, 5 százalékpontos kockázatisúly-többlet; és

                              b)

                                    a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek portfóliójára alkalmazott kockázati súlyok kitettséggel súlyozott átlagának 33 százalékát kitevő arányos kockázatisúly-többlet.

                        I.   Az intézkedés leírása

                              (1)

                              Az 575/2013/EU rendelet 458. cikke (2) bekezdése d) pontja vi. alpontjának megfelelően alkalmazott és a Belgiumban engedélyezett, az IRB-módszert használó hitelintézetek számára előírt belgiumi intézkedést egy a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségekre alkalmazandó kockázatisúly-többlet alkotja, amely két összetevőből áll:

                                          a)

                                          Az első összetevő a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek kockázati súlyának 5 százalékponttal történő emelése, amelyre a kockázatisúly-többlet második részének b) pont szerinti kiszámítása után kerül sor.

                                          b)

                                          A második összetevőt a Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettségek portfóliójára alkalmazott kockázati súlyok kitettséggel súlyozott átlagának 33 százalékát kitevő kockázatisúly-emelés alkotja. A kitettséggel súlyozott átlag az egyedi hitelek 575/2013/EU rendelet 154. cikkével összhangban kiszámított kockázati súlyainak átlaga, a vonatkozó kitettségértékkel súlyozva.

                        II.   Viszonosság

                              (2)

                              Az 575/2013/EU rendelet 458. cikkének (5) bekezdésével összhangban a vonatkozó tagállamok érintett hatóságai számára ajánlott, hogy a belgiumi intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot azáltal, hogy azt a C(3) ajánlásban megjelölt határidőn belül a belföldön engedélyezett, az IRB-módszert használó hitelintézetek Belgiumban található fióktelepeire alkalmazzák.

                              (3)

                              Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy a belgiumi intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot azáltal, hogy azt a belföldön engedélyezett, az IRB-módszert használó azon hitelintézetekre alkalmazzák, amelyek Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni közvetlen kitettséggel rendelkeznek. A C(2) ajánlással összhangban az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy a C(3) ajánlásban megjelölt határidőn belül az aktiváló hatóság által Belgiumban végrehajtott intézkedéssel azonos intézkedést alkalmazzanak.

                              (4)

                              Amennyiben az országukban ugyanaz a makroprudenciális politikai intézkedés nem elérhető, az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az ERKT-vel való konzultációt követően az országukban elérhető olyan makroprudenciális politikai intézkedést alkalmazzanak, amely a fent említett intézkedéssel, amelynek tekintetében a viszonosság biztosítása ajánlott, leginkább egyenértékű hatással rendelkezik, beleértve a 2013/36/EU irányelv VII. címe 2. fejezetének IV. szakaszában rögzített felügyeleti intézkedések elfogadását és felügyeleti hatásköröket is. Az érintett hatóságok számára ajánlott, hogy az egyenértékű intézkedést legkésőbb ezen ajánlás Európai Unió Hivatalos Lapjában történő közzétételétől számított négy hónapon belül fogadják el.

                        III.   A jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték

                              (5)

                              A de minimis elv – intézkedés tekintetében viszonosságot biztosító – érintett hatóságok általi esetleges alkalmazásának irányítása érdekében az intézkedéshez 2 milliárd euro összegű, a jelentős jellegre vonatkozó intézményspecifikus küszöbérték kapcsolódik.

                              (6)

                              Az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszával összhangban a vonatkozó tagállam érintett hatóságai mentességet biztosíthatnak a belföldön engedélyezett, az IRB-módszert használó azon hitelintézetek számára, amelyeknek a belgiumi lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni kitettsége nem jelentős, vagyis a jelentős jellegre vonatkozó 2 milliárd euro összegű küszöbérték alatti kitettséggel rendelkeznek. A jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték alkalmazása során az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a kitettségek jelentős jellegét, és számukra ajánlott, hogy a belgiumi intézkedést a korábban mentesített, belföldön engedélyezett egyedi hitelintézetekre alkalmazzák, amennyiben azok túllépik a 2 milliárd eurós küszöbértéket.

                              (7)

                              Ahol nincsenek a vonatkozó tagállamban engedélyezett, Belgiumban található fiókteleppel rendelkező vagy Belgiumban található lakóingatlannal fedezett, lakossággal szembeni közvetlen kitettséggel rendelkező olyan hitelintézetek, amelyek az IRB-módszert használják és a belgiumi lakóingatlan-piaccal szemben 2 milliárd euro vagy azt meghaladó mértékű kitettséggel rendelkeznek, a vonatkozó tagállamok érintett hatóságai dönthetnek úgy, hogy az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszában foglaltak szerint nem biztosítják a viszonosságot a belgiumi intézkedés tekintetében. Ebben az esetben az érintett hatóságoknak figyelemmel kell kísérniük a kitettségek jelentős jellegét, és számukra ajánlott, hogy a belgiumi intézkedés tekintetében biztosítsák a viszonosságot, amennyiben az IRB-módszert használó valamely hitelintézet túllépi az 2 milliárd eurós küszöbértéket.

                              (8)

                              Az ERKT/2015/2 ajánlás 2.2.1. szakaszával összhangban a jelentős jellegre vonatkozó 2 milliárd eurós küszöbérték a küszöbérték ajánlott maximális szintjét jelenti. A viszonosságot biztosító érintett hatóságok ezért a javasolt küszöbérték alkalmazása helyett országukra vonatkozóan adott esetben meghatározhatnak alacsonyabb küszöbértéket, vagy az intézkedés tekintetében biztosíthatnak viszonosságot a jelentős jellegre vonatkozó küszöbérték nélkül.

            ”


title: Az Európai Központi Bank ajánlása (2018. október 19.) az Európai Unió Tanácsa számára a De Nederlandsche Bank külső könyvvizsgálóiról (EKB/2018/25)

text:
               30.10.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 394/1

      AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA
      (2018. október 19.)
      az Európai Unió Tanácsa számára a De Nederlandsche Bank külső könyvvizsgálóiról
      (EKB/2018/25)
      (2018/C 394/01)
      AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
      tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 27.1. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  Az Európai Központi Bank (EKB) és azon tagállamok, amelyek pénzneme az euro, nemzeti központi bankjainak beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

                  (2)

                  A De Nederlandsche Bank jelenlegi külső könyvvizsgálóinak, a Deloitte Accountants B.V.-nek a megbízatása a 2018. pénzügyi év ellenőrzését követően megszűnik. Ezért külső könyvvizsgálók kinevezése szükséges a 2019. pénzügyi évtől.

                  (3)

                  A De Nederlandsche Bank a KPMG Accountants N.V.-t választotta külső könyvvizsgálóiként a 2019–2022. pénzügyi évekre, a megbízatásnak a 2025. pénzügyi évig évente történő meghosszabbításának lehetőségével,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
      Ajánlott, hogy a De Nederlandsche Bank ülső könyvvizsgálóiként a KPMG Accountants N.V.-t jelöljék ki a 2019–2022. pénzügyi évekre, a megbízatásnak a 2025. pénzügyi évig évente történő meghosszabbításának lehetőségével.

         Kelt Frankfurt am Mainban, 2018. október 19-én.

               az EKB elnöke

            Mario DRAGHI


title: Az Európai Központi Bank ajánlása (2019. július 25.) az Európai Unió Tanácsa számára a Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta külső könyvvizsgálóiról (EKB/2019/24)

text:
               21.8.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 283/1

      AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA
      (2019. július 25.)
      az Európai Unió Tanácsa számára a Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta külső könyvvizsgálóiról
      (EKB/2019/24)
      (2019/C 283/01)
      AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
      tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 27.1. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  Az Európai Központi Bank (EKB) és azon tagállamok, amelyek pénzneme az euro, nemzeti központi bankjainak beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

                  (2)

                  A Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta jelenlegi külső könyvvizsgálóinak, a PricewaterhouseCoopersnek a megbízatása a 2018. pénzügyi év ellenőrzését követően megszűnik. Ezért külső könyvvizsgálók kinevezése szükséges a 2019. pénzügyi évtől.

                  (3)

                  A Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta a KPMG-t választotta külső könyvvizsgálójaként a 2019–2025. pénzügyi évekre,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
      Ajánlott, hogy a 2019–2025. pénzügyi évekre a Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta külső könyvvizsgálóiként a KPMG-t jelöljék ki.

         Kelt Frankfurt am Mainban, 2019. július 25-én.

               az EKB elnöke

            Mario DRAGHI


title: A Tanács ajánlása (2019. július 9.) Észtország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Észtország 2019. évi stabilitási programját

text:
               5.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/30

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2019. július 9.)
      Észtország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Észtország 2019. évi stabilitási programját
      (2019/C 301/06)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellően figyelembe vette az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérét. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Észtországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (3) (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlás), amely öt ajánlást fogalmaz meg az euroövezetre vonatkozóan (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlások).

                  (2)

                  mivel Észtország pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Észtországnak gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euróövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlást, melyet az alábbi 2. és 3. ajánlás tükröz. Mindenekelőtt a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitikának a meghatározott területekre történő összpontosítását célzó intézkedések fognak hozzájárulni a beruházások támogatására irányuló második euroövezeti ajánlás megvalósításához.

                  (3)

                  Az Észtországra vonatkozó 2019. évi országjelentést 2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások (4) végrehajtása terén Észtország által elért eredményeket, az előző években elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Észtország által elért eredményeket.

                  (4)

                  Észtország 2019. május 30-án benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját, 2019. április 30-án pedig 2019. évi stabilitási programját.

                  (5)

                  Az európai strukturális és beruházási alapoknak (esb-alapok) a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (6)

                  Észtország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A 2019. évi stabilitási programot változatlan szakpolitikát feltételezve nyújtották be. A program azt vetíti előre, hogy az államháztartási egyenleg a bruttó hazai termék (GDP) 0,6 %-ának megfelelő 2018. évi költségvetési hiányhoz képest 2019-ben a GDP 0,2 %-ának, 2020-ban pedig a GDP 0,3 %-ának megfelelő hiányt fog elérni, míg 2022-re az egyenleg a GDP 0,7 %-ának megfelelő hiányt mutat majd. Az újraszámított strukturális egyenleg (6) alapján a középtávú költségvetési célt – a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiány – várhatóan nem tervezik elérni a 2019. évi stabilitási program időszakában. A GDP-arányos államadósság-ráta az előrejelzés szerint 2022-re a GDP 5,3 %-ára csökken. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv optimista. A tervezett hiánycélok elérésének támogatásához szükséges intézkedések nincsenek meghatározva, ami kockázatot jelent a bevételbecslés tekintetében.

                  (7)

                  Tekintettel a Bizottság 2018. őszi előrejelzésére, amely szerint 2019-ben közelebb kerülnek a középtávú költségvetési célhoz, illetve az előírt kiigazítás befagyasztására vonatkozó szabályokkal összhangban, a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája nem haladhatja meg a 4,9 %-ot, ami a 2019. évi 0,3 %-os éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2019-ben jelentős lesz az eltérés ettől a követelménytől.

                  (8)

                  2020-ban, tekintettel Észtországnak a GDP 2,7 %-ának megfelelő előrevetített kibocsátási résére és a becsült potenciális növekedési ráta alatti előrevetített GDP-növekedésre, a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája nem haladhatja meg a 4,1 %-ot, összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében közösen elfogadott kiigazítási követelménymátrix által előírt, a GDP 0,6 %-ának megfelelő strukturális kiigazítással. Változatlan szakpolitikát feltételezve a Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2020-ban Észtország jelentősen eltér ettől a követelménytől. Összességében a Tanács véleménye az, hogy 2019-től meg kell tenni a szükséges intézkedéseket a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés biztosítása érdekében.

                  (9)

                  A pénzmosás megelőzése elsődleges prioritássá vált Észtország számára a nagy pénzmosási botrányok miatt. Észtország megerősítette a pénzmosás elleni keretrendszerét, és az észt bankszektorban jelentősen csökkent a külföldi betétek aránya. A kihívások azonban nem szűntek meg. Míg az észt kormány további intézkedéseket és iránymutatásokat vezetett be azzal kapcsolatban, hogy miként lehet tovább erősíteni a megelőzést ezen a területen, az észt parlament még nem fogadta el a pénzmosás elleni felügyelet kapacitásainak növelését célzó jogalkotási kezdeményezést. Az elfogadásukat követően figyelmet kell fordítani ezen intézkedések hatékony végrehajtására.

                  (10)

                  A szakemberhiány és a strukturális munkaerőhiány az üzleti beruházások fő akadályai közé tartoznak, és korlátozzák a termelékenység nagyobb arányú növekedését. Észtország az elmúlt években átfogó reformokat hajtott végre, de a munkaerőpiaci tendenciák és a munkaképes korú népesség csökkenése hosszú távú kihívások elé állította az oktatási és képzési rendszert. E kihívások közé tartozik a korai iskolaelhagyók még mindig magas aránya, az iskolarendszer nem teljeskörű átszervezése; a felsőoktatás, illetve a szakképzés elégtelen munkaerőpiaci relevanciája; valamint a tanárok elöregedéséhez és a szakma alacsony vonzerejéhez kapcsolódó kihívások. Bár a felnőttképzésben való részvétel javul, a munkaerő kompetencia- és készségfejlesztése nem elég gyors ahhoz, hogy lépést tartson a munkaerőpiaci trendekkel. Az azonosított készségigények közül az elégtelen innovációs kapacitás terén mutatkozik az egyik legnagyobb hiányosság. Az információs és kommunikációs technológiai szakemberek magas aránya ellenére a vállalkozások korlátozott mértékben biztosítanak digitális készségekkel kapcsolatos képzéseket. Az oktatási és képzési rendszer munkaerőpiaci relevanciájának javítása – többek között a pályaorientációba való beruházás, a korai iskolaelhagyás elleni küzdelem és a készségigények jobb előrejelzése révén – hozzájárulna ahhoz, hogy az emberek a megfelelő készségekkel rendelkezzenek. Emellett a tanárok munkakörülményeinek, a tanítás minőségének, valamint a demográfiai és gazdasági tendenciákra reagáló oktatási politikáknak a javítása növelné az oktatási és képzési rendszer kapacitását.

                  (11)

                  A javulás ellenére a szegénység, a társadalmi kirekesztettség és a jövedelmi egyenlőtlenség továbbra is magas, különösen az idősebbek körében. 2017-ben a 65 év felettiek mintegy 42 %-a volt kitéve a szegénység és a társadalmi kirekesztettség kockázatának az Unió 15 %-os átlagához képest. A szociális juttatások még mindig nem képesek hatékonyan csökkenteni a szegénységet, és a szociális védőháló is gyenge. A jó minőségű és megfizethető szociális szolgáltatások biztosítását akadályozza az egészségügyi és a szociális ellátási szolgáltatások közötti gyenge koordináció, valamint az, hogy az önkormányzatok nem mindig képesek felmérni a szociális szolgáltatások iránti igényeket és megfelelni azoknak. Ezenkívül az egyéneknek önállóan kell fedezniük a hatóságok által nyújtott szolgáltatások költségeinek nagy részét. Észtországban a tartós ápolásra-gondozásra fordított kiadások nem érték el az uniós átlag felét (a GDP 0,6 %-a, a 2016. évi 1,6 %-hoz képest). Nincsenek megelőző intézkedések vagy támogatási rendszer a házi gondozók terheinek enyhítésére. A kielégítetlen egészségügyi szükségletek aránya továbbra is az egyik legmagasabb az Unióban (11,7 %), ami az egészségügyi rendszer hozzáférhetőségével és hatékonyságával kapcsolatos problémákat jelzi. Ezek a kihívások rámutatnak arra, hogy megfizethető és jó minőségű szociális és egészségügyi szolgáltatásokat kell integrált módon biztosítani, és ki kell dolgozni egy átfogó, tartós ápolási-gondozási keretrendszert. A társadalmi befogadást – többek között a szociális infrastruktúrát – támogató beruházások előmozdítanák az inkluzív növekedést.

                  (12)

                  A nemek közötti bérszakadék 2017-ben 25,6 % volt, amely továbbra is a legmagasabbak között van az Unióban, és ez az érték kissé magasabb az előző évinél. Ezenkívül a gyermekvállalás az uniós átlagnál jóval nagyobb hatást fejt ki a nők foglalkoztatására (25,2 %, illetve 9,0 %). A hosszú szülői szabadság a nők esetében gyakran eredményez lassabb szakmai előmenetelt. A nők általában rosszabbul fizetett gazdasági ágazatokban és szakmákban dolgoznak, bár iskolai végzettségük magasabb, mint a férfiaké. A közelmúltbeli intézkedések rugalmasabbá tették a szülői szabadságot és a juttatási rendszert azzal a céllal, hogy megkönnyítsék a szülők munkaerőpiacra való visszatérését. Javult a gyermekgondozás igénybevétele. Ugyanakkor az olyan tényezők, mint a gazdasági tevékenység, a foglalkozás, az életkor, a munkatapasztalat vagy a munkaidő, csak részben magyarázzák a nemek közötti bérszakadékot; a 11,5 %-os uniós átlaghoz képest a 20 %-os bérszakadék nem indokolt. A fizetések átláthatósága segíthet a nemek közötti magas bérkülönbség okainak jobb megértésében. A gyermekgondozásba és az aktív munkaerőpiaci intézkedésekbe történő folyamatos beruházás elősegítené a nők foglalkoztatását. Emellett a szociális partnerekkel való együttműködés és a kapacitásuk erősítése továbbra is fontos szerepet játszik a tágabb kontextusban.

                  (13)

                  mivel Észtország alacsony népsűrűségű, peremterületen lévő ország, a jól működő és összekapcsolt közlekedési rendszer kulcsfontosságú az ország gazdasági tevékenységei és exportja szempontjából. Észtország közlekedési infrastruktúrája esetében hiányosságok tapasztalhatók az összekapcsoltság és a fenntarthatóság tekintetében. A vasút és az intermodális szállítás továbbra sem elég fejlett. Ezenkívül az elmúlt 5 évben nőtt a közúti közlekedésből származó üvegházhatásúgáz-kibocsátás. További innovatív és fenntartható megoldások segíthetnek a közlekedési torlódások és a közúti közlekedéssel kapcsolatos problémák kezelésében. Észtország villamosenergia-rendszerének a kontinentális európai hálózattal való összehangolása kulcsfontosságú a villamosenergia-ellátás biztonságának garantálásához az egész balti-tengeri régióban. Az infrastrukturális beruházások hozzájárulnának az észt vállalatok versenyképességének javításához.

                  (14)

                  A kutatási és fejlesztési beruházások alacsony szintje miatt – különösen a magánszektor esetében – Észtország termelékenysége elmarad az átlagtól. Míg 2017-ben a kutatásra és fejlesztésre fordított közkiadások valamivel az uniós átlag alatt maradtak, az üzleti beruházások csupán a GDP 0,61 %-át, azaz körülbelül az uniós átlag felét tették ki. A vállalatok, különösen a kis- és középvállalkozások (kkv-k), alacsony arányban számolnak be kutatási és innovációs tevékenységekről. A nem kutatási és fejlesztési innovációs kiadások csökkennek, és a tudomány és a vállalkozások közötti együttműködés gyenge. E tényezők némelyike negatívan befolyásolja az ország innovációs teljesítményét és termelékenységét. A kutatásba, fejlesztésbe és innovációba – többek között a vállalkozások digitalizálásába és automatizálásába – történő célzottabb beruházások növelnék Észtország termelékenységét és versenyképességét. Hasonló eredménnyel járna a gazdasági szempontból releváns kutatási témák fontossági sorrendjének hatékonyabb megállapítása is. Az észt hatóságok számos intézkedést dolgoztak ki és hajtottak végre a kutatási és innovációs rendszer hiányosságainak orvoslására, ám ezek hatása továbbra is korlátozott.

                  (15)

                  Az erőforrás- és energiahatékonyság terén továbbra is fennállnak kihívások. Észtország ökoinnovációs teljesítménye nem tükrözi teljes mértékben az ország potenciálját, és a 60-as ökoinnovációs összesített pontszáma 40 %-kal az uniós átlag alatt van. Bár az utóbbi években megfigyelhető volt némi javulás, Észtország erőforrás-termelékenysége az uniós átlagnál körülbelül háromszor rosszabb, és az EU többi országához képest egyre nagyobb a különbség. Az észt kkv-knek csak egy kis része tesz lépéseket erőforrás-hatékonyságának javítása és környezetbarátabbá válása érdekében. Emellett a gazdaságnak nagy az energiaintenzitása, és az energiafogyasztás szintje jóval meghaladja az uniós átlagot. Minden észt régió le van maradva az erőforrás- és energiahatékonyság javítása terén. A közlekedési ágazatban Észtország a 2017. évi 0,4 %-os értékkel jóval elmarad a megújuló energia 10 %-os arányára vonatkozó nemzeti célkitűzéseitől. Az erőforrás- és energiahatékonyság előmozdítása – különösen az építőipari ágazatban –, valamint a körforgásos gazdaság támogatása – többek között a beruházások növelése révén – szintén hozzájárulna a versenyképesebb és fenntarthatóbb gazdaság megteremtéséhez.

                  (16)

                  Észtországban a fizetésképtelenségi eljárások körülbelül három évet vesznek igénybe, a visszafizetési ráta pedig valamivel 40 % fölött van. Emiatt munkaerő- és pénzügyi források ragadnak benn kevésbé termelékeny vállalatoknál. Mindez akadályozza a beruházásoknak és a vállalkozások finanszírozásának az ösztönzését. Ezenkívül fontos lenne a fizetésképtelenségi keret reformja annak érdekében, hogy lerövidüljön a fizetésképtelenségi eljárások időtartama, és növekedjen a hitelezők visszafizetési rátája. Ez főként a fizetésképtelenséget megelőző és azt követő szerkezetátalakítási eljárások alkalmazásának ösztönzését, valamint a vállalatok feldarabolásának megakadályozását foglalhatja magában.

                  (17)

                  Az uniós alapoknak a 2021 és 2027 közötti időszakra vonatkozó programozása elősegítheti az ajánlásokban megjelölt hiányosságok egy részének orvosolását, különösen a 2019. évi országjelentés D. mellékletében szereplő területeken. Ez lehetővé tenné Észtország számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

                  (18)

                  A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte az észt gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Észtországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak ezek Észtország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintettel arra az igényre, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (19)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és véleményét (7) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

            AJÁNLJA, hogy Észtország 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

         1.

            Biztosítsa, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2020-ban ne haladja meg a 4,1 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Biztosítsa a hatékony felügyeletet és a pénzmosás elleni keretrendszer végrehajtását.

         2.

            Kezelje a szakemberhiányt és ösztönözze az innovációt az oktatási és képzési rendszer kapacitásának és munkaerőpiaci relevanciájának javításával. Javítsa a szociális biztonsági háló megfelelőségét, valamint a megfizethető és integrált szociális szolgáltatásokhoz való hozzáférést. Tegyen intézkedéseket a nemek közötti bérszakadék csökkentésére, többek között a bérek átláthatóságának javítása révén.

         3.

            Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába a fenntartható közlekedési és energetikai infrastruktúrát – beleértve az összeköttetéseket –, a kutatás és az innováció előmozdítását, valamint az erőforrás- és energiahatékonyság javítását, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

         Kelt Brüsszelben, 2019. július 9-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            M. LINTILÄ

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 1176/2011/EU rendelete (2011. november 16.) a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

         (3)  HL C 136., 2019.4.12., 1. o.

         (4)  HL C 320., 2018.9.10., 24. o.

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (6)  A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

         (7)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása (2019. július 9.) Litvánia 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Litvánia 2019. évi stabilitási programját

text:
               5.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/91

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2019. július 9.)
      Litvánia 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Litvánia 2019. évi stabilitási programját
      (2019/C 301/15)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellően figyelembe vette az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérét. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Litvániát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (3) (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlás), amely öt ajánlást fogalmaz meg az euroövezetre vonatkozóan (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlások).

                  (2)

                  mivel Litvánia pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Litvániának gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euróövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlást, melyet az alábbi 2. és 3. ajánlás tükröz. Ennek megfelelően a beruházási intézkedések a beruházások ösztönzésére vonatkozó második euróövezeti ajánlás kezelését, az oktatási intézkedések pedig a munkaerőpiac működésére vonatkozó harmadik euróövezeti ajánlás kezelését segítik.

                  (3)

                  A Litvániára vonatkozó 2019. évi országjelentést 2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások (4) végrehajtása terén Litvánia által elért eredményeket, az előző években elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Litvánia által elért eredményeket.

                  (4)

                  Litvánia 2019. május 10-én benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját, 2019. április 30-án pedig 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

                  (5)

                  A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (6)

                  Litvánia jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A 2019. évi stabilitási programjában a kormány azt tervezi, hogy az államháztartási többlet 2019-ben a bruttó hazai termék (GDP) 0,4 %-ának, 2020-ban pedig a GDP 0,2 %-ának felel majd meg, és ezt követően az előrejelzések szerint 2021-re a GDP 0,1 %-ára csökken. Az újraszámított strukturális egyenleg (6) alapján Litvánia a GDP 1 %-ának megfelelő strukturális hiányként meghatározott középtávú költségvetési célt a programidőszak egésze során túl fogja teljesíteni. Emellett 2017-ben Litvánia a strukturális reformok végrehajtásához kapcsolódóan átmeneti eltérést kapott, amely egy hároméves időszakra vonatkozik. A 2019. évi stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság a 2018-as 34,2 %-os értékről 2022-re várhatóan 32,9 %-ra csökken. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Ugyanakkor a 2020-tól kezdődően a többlet vonatkozásában tervezett célok elérésének támogatásához szükséges intézkedések nincsenek kellőképpen kidolgozva. A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján a strukturális hiány 2019-ben várhatóan a GDP 1 %-át, 2020-ban pedig a GDP 0,9 %-át teszi majd ki, ami megfelel a középtávú költségvetési célnak. Ugyanakkor rövid és középtávon szorosan nyomon kell követni a kiadások alakulását, különösen a bevételek stabilitását veszélyeztető lehetséges jövőbeli kockázatok fényében. Összességében a Tanács véleménye szerint Litvánia 2019-ben és 2020-ban az előrejelzések szerint meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

                  (7)

                  A kormány 2018 júniusában jogalkotási aktusokat fogadott el az oktatás, az egészségügy, az adózás, az informális gazdaság, a nyugdíjak és az innováció kulcsfontosságú területeit lefedő hat átfogó strukturális reformcsomag végrehajtásának érdekében.

                  (8)

                  Litvánia további intézkedéseket hozott az árnyékgazdaság elleni küzdelem és az adózási fegyelem javítása érdekében. Bár ezek az intézkedések biztató eredményekkel szolgálnak, az adózási fegyelem összességében véve még mindig gyenge. Litvánia továbbra is azok közé az országok közé tartozik, ahol a legmagasabb a héabevétel-kiesés az Unión belül. Az adózási fegyelem további javítása növelné a bevételeket, és hozzájárulna a méltányosabb adórendszer kialakításához. Nem tettek intézkedéseket az adóalap olyan forrásokra való kiterjesztésére, amelyek kevésbé fogják vissza a növekedést. A környezetvédelmi és az ingatlanadók az uniós átlag alatt maradnak, és nincsenek tervbe véve a gépjármű-adóztatással vagy a magánszemélyekre vonatkozó úthasználati díjjal kapcsolatos változások.

                  (9)

                  2018 óta az állami nyugdíjakat automatikusan indexálják a bérköltségek növekedésének megfelelően. Ez az intézkedés a 2016-ban a GDP 6,9 %-át kitevő állami nyugdíjkiadásokat 2070-re várhatóan a GDP 5,2 %-ának megfelelő mértékűre csökkenti. Azonban a foglalkoztatás várható visszaesése miatt a nyugdíjak megfelelősége csökkenni fog, mivel a nyugdíjellátás nem fog tudni lépést tartani a bérnövekedéssel. Az átlagos helyettesítési arány – amely az átlagnyugdíjat az átlagbérhez viszonyítva fejezi ki – várhatóan fokozatosan csökkenni fog a mostanihoz képest, jóllehet annak szintje már most az egyik legalacsonyabb az Unióban. A jelenlegi jogszabályok szerint, ha a helyettesítési arány csökken, a kormánynak korrekciós intézkedéseket kell javasolnia. Az ilyen jövőbeli intézkedések a pontos jellegükkel és ütemezésükkel kapcsolatos bizonytalanság miatt nem szerepelnek az idősödésről szóló jelentésben, ugyanakkor kockázatot jelentenek az államháztartás fenntarthatósága szempontjából. Ha a teljes helyettesítési arány 2070-ig változatlan maradna, a nyugdíjkiadások a GDP 7 %-ára növekednének ahelyett, hogy az előre jelzett 5,2 %-ra csökkennének. Emiatt bizonytalan a nyugdíjszabályozás gyakorlati alkalmazása, és az, hogy idővel milyen következményei lennének a költségvetési fenntarthatóságra és a nyugdíjak megfelelőségére.

                  (10)

                  Litvánia számára továbbra is jelentős kihívást jelent a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek magas aránya és a növekvő jövedelmi egyenlőtlenség, amelyek rontják az inkluzív gazdasági növekedési kilátásokat. A folyamatos gazdasági növekedés ellenére a litván társadalom számos rétege (pl. az idősek, a fogyatékkal élők, a gyermekek, az egyszülős háztartások és a munkanélküliek) különösen ki vannak téve a szegénység és a társadalmi kirekesztődés kockázatának. Bár az elmúlt években javult a szociális védőháló, a litván adó- és szociális ellátórendszer korrekciós hatása és a szociális védelmi kiadások GDP-hez viszonyított aránya továbbra is a legalacsonyabbak között van az Unióban. Sor került néhány kezdeti lépésre a nagyarányú szegénység és a jövedelmi egyenlőtlenség kezelése érdekében, mint például a „minimális fogyasztási szükséglet mennyiségének” bevezetése, az egységes gyermekellátás növelése és az öregségi nyugdíjak indexálása. A szegénység és az egyenlőtlenség tartósan magas szintje azonban egyrészt azt mutatja, hogy az országnak még mindig hosszú utat kell megtennie ahhoz, hogy a szociális biztonság szintje közeledjen az uniós átlaghoz, másrészt pedig azt, hogy beruházásokra van szükség a társadalmi kirekesztettség kezelése érdekében. A veszélyeztetett csoportokra vonatkozó aktív befogadási stratégiák abban az esetben hatékonyabbak, ha magukban foglalják a minimáljövedelem és a nyugdíjak jobb megfelelőségét, a munkaerőpiaci aktiválást és a szociális szolgáltatások – köztük a gyermekgondozás és a szociális lakhatás – fokozott nyújtását.

                  (11)

                  A munkaerőpiac a foglalkoztatás növekedése, de a kedvezőtlen demográfiai fejlemények, köztük a kivándorlás miatt is szűkült. A munkaképes korú népesség csökkenése okozta hatások enyhítése érdekében szükség van a humántőke-beruházásra és a munkaerőpiachoz való jobb hozzáférés biztosítására mindenki számára. A tartósan fennálló szakemberhiány és a strukturális munkaerőhiány fényében fontos, hogy Litvánia felgyorsítsa a minőség és hatékonyság javítására irányuló reformokat az oktatás minden szintjén, és biztosítsa a minőségi és befogadó oktatáshoz és képzéshez való egyenlő hozzáférést. A demográfiai hanyatlás nyomás alá helyezte az iskolahálózatot. A demográfiai változás olyan stratégiák bevezetését teszi szükségessé, amelyek mindenki számára biztosítják a magas színvonalú oktatáshoz való hozzáférést, ugyanakkor biztosítják az iskolahálózat hatékonyságát és támogatást nyújtanak az iskolák összevonása által érintett tanároknak. További jelentős lépésekre van szükség a több mint 40 állami és magánegyetemet és főiskolát magába foglaló felsőoktatási hálózat egységesítése érdekében. A szakképzési szolgáltatóknak korszerűsíteniük kell a tanterveiket, és emellett jobban kell igazodniuk a helyi és a regionális munkaerőpiac igényeihez. A hatékony és könnyen hozzáférhető felnőttoktatási, átképzési és továbbképzési intézkedések – a szociális szolgáltatások biztosításával együtt – több embert vonhatnak be a munkaerőpiacra. A felnőttoktatásban való részvétel a 2018-ban mért 6,6 %-os arány alapján továbbra is alacsony, és jóval alatta van a 11,1 %-os uniós átlagnak. A litván gazdaság profitálhat a készségek – többek között a digitális készségek – fejlesztésre, az innovációra és a hátrányos helyzetűek (például a fogyatékossággal élő személyek, valamint az idősebb, munkanélküli vagy inaktív felnőttek) jobb munkaerőpiaci integrációjára irányuló beruházásokból. Tágabb összefüggésben a szociális partnerek kapacitásának erősítése fontos szerepet játszik a szerepvállalásuk előmozdításában.

                  (12)

                  A gyenge egészségügyi eredmények és az egészségügyi beruházások alacsony volumene továbbra is kihívást jelentenek. Változatlanul számottevő lehetőség van az erőforrások felhasználásának racionalizálására a járóbeteg-szakellátás súlyának a fekvőbeteg-szakellátással szembeni további fokozása által. A kórházi szolgáltatások igénybevétele továbbra is magas, a krónikus betegségek esetében magas a kórházi ápolás aránya, a kórházi ágyak kihasználtsági aránya pedig viszonylag alacsony. A kórházi erőforrások felhasználásának további racionalizálása és az alapellátás – és ennek részeként az egészségügyi személyzet – megerősítését célzó beruházások szükségesek a hatékonyság növeléséhez és az egészségügyi eredmények javításához. A rossz egészségügyi eredmények egyik fő oka továbbra is az ellátás minősége. Az ellátás minőségének javítására irányuló intézkedések széttagoltak, oka továbbra is az ellátás minősége. Az ellátás minőségének javítására irányuló intézkedések széttagoltak, azoka továbbra is az ellátás minősége. Az ellátás minőségének javítására irányuló intézkedések széttagoltak, azaz akkreditáció kihasználtsága az alapellátásban igen alacsony, a kórházakban pedig nem alkalmazzák az akkreditációs rendszert. A betegségmegelőzési intézkedésekbe való beruházás különösen alacsony. Ezenkívül a betegségmegelőzési intézkedések helyi szintű megerősítése érdekében tett lépések nélkülözik az átfogó jövőképet, valamint hátrányosan érinti őket a közegészségügyi irodák és az alapellátás közötti rendszerszintű együttműködés hiánya. Végül, az egészségügyi kiadások alacsony szintje, továbbá a paraszolvencia viszonylag magas és a betegek általi közvetlen fizetések magas aránya negatívan befolyásolja az egészségügyi ellátáshoz való egyenlő hozzáférést.

                  (13)

                  Hoztak bizonyos intézkedéseket a korrupció elleni küzdelem terén, de még mindig hiányzik az érdekeltségi nyilatkozatok integrált nyilvántartása. A visszaélést bejelentő személyek védelmére vonatkozó törvény alkalmazásáról szóló jogszabályt 2018-ban fogadták el, a lobbitevékenységet szabályozó új törvény pedig jelenleg megvitatás alatt áll. Az egészségügyi rendszerben előforduló korrupció kezelésében továbbra is előfordulnak szabálytalanságok.

                  (14)

                  A beruházások GDP-hez viszonyított aránya Litvániában mind az uniós átlagnál, mind pedig a többi balti ország átlagánál alacsonyabb. Litvániában az innováció szintje és a vállalkozások technológiai abszorpciós kapacitása alacsony. Nagyobb volumenű beruházásra van szükség a kutatás és innováció területén, különösen a magánszektorban. Ez fellendítené a termelékenységet, amely a közelmúltbeli élénkülés ellenére továbbra is jóval elmarad az uniós szinttől. Az információs és kommunikációs technológiai szakemberek hiánya rámutat a digitális készségekbe való beruházás szükségességére. Ezek a készségek támogatják a versenyképességet, az innovációt és alkalmassá teszik Litvániát az új technológiák befogadására, továbbá a tudásalapú és nagyobb hozzáadott értéket képviselő gazdaság felé történő elmozdulás elősegítésére.

                  (15)

                  A gazdaság viszonylag erőforrás-igényes, és nagyban függ az energia- és anyagbehozataltól. Az erőforrás-termelékenység alacsony, miközben az energiafogyasztás magas, különösen a lakossági és a közlekedési ágazatokban. Az energiahatékonysági beruházások növelése – különösen az építőipari ágazatban és a megújuló forrásokból történő hazai energiatermelésben – „kizöldítené” a gazdaságot, amely így fenntarthatóbb növekedési pályára állna, miközben csökkentené az energia-behozataltól való függést is.

                  (16)

                  Litvánia nemzetközi megközelíthetősége továbbra is gyenge a vasúti, közúti, tengeri és légi közlekedés terén, ezért jobban integrálni kell Európa többi részével. A jobb közlekedési összeköttetés növelné a gazdaság termelékenységét, lehetővé téve, hogy a gazdaság teljes mértékben kiaknázza a belső piac előnyeit. A közlekedési ágazat teljesítménye messze elmarad az uniós átlagtól a TEN-T közúti és vasúti hálózatok, a közlekedési ágazatban végrehajtott kutatási és innovációs beruházások, a fenntarthatósági szempontok, valamint a közúti biztonság tekintetében. A vasúti közlekedést a kelet-nyugati irányú forgalomáramlás uralja, miközben az észak-déli tengely továbbra is fejlesztésre szorul. Ezért jelentős beruházásokra van szükség egy fenntartható, az éghajlatváltozás hatásaival szemben reziliens, intelligens, biztonságos és intermodális TEN-T hálózat kifejlesztése, és annak hozzáférhetősége, valamint a fenntartható városi mobilitás előmozdítása érdekében. Ezenkívül az elmúlt 5 évben jelentősen nőtt a közúti közlekedésből származó üvegházhatásúgáz-kibocsátás. Litvánia villamosenergia-rendszerének a kontinentális európai hálózattal való összehangolása kulcsfontosságú a villamosenergia-ellátás biztonságának garantálásához az egész balti-tengeri régióban.

                  (17)

                  Litvániában az elmúlt két évtizedben nőttek a regionális egyenlőtlenségek, amelyek meghaladják az uniós átlagot. Litvánia gyors gazdasági konvergenciájának előnyei nagymértékben a két nagyvárosi területre koncentrálódnak. Az ország területének legnagyobb részét jelentő és a lakosság közel 55 %-ának otthont adó, túlnyomóan vidéki térségekben a népesség nagymértékű csökkenése tapasztalható, amit tovább súlyosbít a minőségi közszolgáltatások elérhetőségének csökkenése. Az országon belüli jelentős társadalmi-gazdasági különbségek azt mutatják, hogy egyes régiók sajátos beruházási igényekkel rendelkeznek. Továbbra is kihívást jelent a Litvánián belüli szomszédos területek közötti kapcsolatok erősítése, a közlekedést és a digitális összeköttetéseket is beleértve.

                  (18)

                  Az állami beruházások hatékonyságának növelése érdekében a litván hatóságok aktualizálták az állami költségvetésből finanszírozott beruházási projektek előkészítésének és kiválasztásának szabályait. Az új beruházási projekteket 2018 óta költség-haszon elemzésnek kell alávetni, és a projekteknek további kiválasztási kritériumoknak kell megfelelniük. Bár ez jelentős kezdeti lépést jelent, többre van szükség ahhoz, hogy maximalizálják a közberuházásoknak a hosszú távú növekedési potenciál növelésére és a növekvő regionális egyenlőtlenségek kezelésére gyakorolt hatását. A hatóságok megkezdték az állami költségvetési rendszer felülvizsgálatát abból a célból, hogy meghosszabbítsák a költségvetési tervezés időtartamát és megerősítsék a kiadások és az általános gazdasági célok közötti kapcsolatot. Elengedhetetlen annak biztosítása, hogy az új stratégiai beruházás-tervezési rendszer készen álljon a 2021–2023-as költségvetési folyamatra és az új uniós finanszírozási ciklus 2021. évi kezdetére.

                  (19)

                  Litvánia nem rendelkezik egységes kutatási és innovációs stratégiával. A szakterületet széttöredezett szakpolitikai intézkedések és a szinergiákat nélkülöző támogatási mechanizmusok sokasága jellemzi. A kutatási és innovációs szakpolitikák támogatását eltérő felfogásban megközelítő több végrehajtó ügynökség létezése még bonyolultabbá teszi azt az irányítási rendszert, amely a jelek szerint korlátozza a rendelkezésre álló eszközök tárházához való hozzáférést. Ez az állapot különösen káros a tudomány és a vállalkozások közötti együttműködés szempontjából, és akadályozza az innovatív tevékenységet. A kutatási és innovációs politikáért felelős Gazdasági és Innovációs Minisztérium, valamint az Oktatási és Tudományügyi Minisztérium közötti új feladatmegosztás még nem segíti elő egy olyan szinergikus támogatási programokra épülő koherens szakpolitikai keret kialakítását, amely a potenciális kedvezményezettek számára kialakított, egyablakos ügyintézési rendszeren keresztül lenne elérhető.

                  (20)

                  A 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó uniós alapok programozása hozzájárulhat az ajánlásokban azonosított egyes hiányosságok kezeléséhez, különösen a 2019. évi országjelentés D. mellékletében ismertetett területeken. Ez lehetővé tenné Litvánia számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban, a regionális különbségeket is figyelembe véve használja fel az említett alapokat.

                  (21)

                  A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte Litvánia gazdaságpolitikáját, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Litvániának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak ezek Litvánia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintettel arra az igényre, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (22)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és azt a véleményt (7) fogalmazta meg, hogy Litvánia várhatóan megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek,

            AJÁNLJA, hogy Litvánia 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

         1.

            Javítsa az adózási fegyelmet és terjessze ki az adóalapot a növekedést kevésbé visszafogó forrásokra. Kezelje a jövedelmi egyenlőtlenségeket, a szegénységet és a társadalmi kirekesztettséget, többek között az adó- és ellátási rendszer kialakításának fejlesztése révén.

         2.

            Javítsa a minőséget és a hatékonyságot minden oktatási és képzési szinten, beleértve a felnőttoktatást is. Javítsa az egészségügyi rendszer minőségét, megfizethetőségét és hatékonyságát.

         3.

            Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába az innovációt, az energia- és erőforrás-hatékonyságot, a fenntartható közlekedést és az energiahálózatok összekapcsolását, figyelembe véve ennek során a regionális különbségeket. Ösztönözze a termelékenység növekedését az állami beruházások hatékonyságának javításával. Dolgozzon ki koherens szakpolitikai keretet a tudomány és a vállalkozások közötti együttműködés támogatására, valamint a kutatási és innovációs végrehajtó ügynökségek konszolidálására.

         Kelt Brüsszelben, 2019. július 9-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            M. LINTILÄ

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 1176/2011/EU rendelete (2011. november 16.) a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

         (3)  HL C 136., 2019.4.12., 1. o.

         (4)  HL C 320., 2018.9.10., 64. o.

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (6)  A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

         (7)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése értelmében.


title: A Bizottság (EU) 2019/553 ajánlása (2019. április 3.) az energiaágazatban érvényesítendő kiberbiztonságról (az értesítés a C(2019) 2400. számú dokumentummal történt)

text:
               5.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 96/50

      A BIZOTTSÁG (EU) 2019/553 AJÁNLÁSA
      (2019. április 3.)
      az energiaágazatban érvényesítendő kiberbiztonságról

            (az értesítés a C(2019) 2400. számú dokumentummal történt)

      AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  Az európai energiaágazat jelenleg fontos változáson megy keresztül a szén-dioxidmentes gazdaság irányába – az ellátás biztonsága és a versenyképesség egyidejű biztosítása mellett. Az energetikai átállás és a megújuló energiaforrásokból történő villamosenergia-termelés ehhez kapcsolódó decentralizációja, a technológiai fejlődés, az ágazatok összekapcsolása és a digitalizálás révén az európai villamosenergia-hálózat „okos hálózattá” válik. Ez ugyanakkor új kockázatokat is maga után von, mivel a digitalizálás fokozottan kiteszi az energiarendszert kibertámadásoknak és kiberbiztonsági eseményeknek, ami veszélyeztetheti az energiaellátás biztonságát.

                  (2)

                  A „Tiszta energia minden európainak” csomagba tartozó mind a nyolc jogalkotási javaslat (1) – köztük az energiaunió irányítására, mint köztes megállapodásra vonatkozó javaslat – elfogadása lehetővé teszi, hogy kedvező környezet jöjjön létre az energiaágazat digitális átalakításához. A megállapodás a kiberbiztonság fontosságát is elismeri az energiaágazatban. A villamos energia belső piacára vonatkozó rendelet (2) átdolgozott szövege a villamos energiára vonatkozó technikai szabályok elfogadásáról rendelkezik, amelyek közé tartozik például a határkeresztező villamosenergia-áramlás kiberbiztonsági vonatkozásaira irányadó ágazatspecifikus szabályokról, a közös minimumkövetelményekről, a tervezésről, az ellenőrzésről, a jelentéstételről és a válságkezelésről szóló hálózati szabályzat. A villamos energiával kapcsolatos kockázatokra való felkészültségről szóló rendelet (3) nagyjából követi a földgázellátás biztonságának megőrzéséről szóló rendelet által választott megközelítést (4); hangsúlyozza az összes kockázat – köztük a kiberbiztonsággal kapcsolatos kockázatok – helyes értékelésének szükségességét, és javasolja intézkedések elfogadását az ilyen módon azonosított kockázatok megelőzésére és enyhítésére.

                  (3)

                  Amikor a Bizottság 2013-ban elfogadta az uniós kiberbiztonsági stratégiát (5), prioritásként határozta meg az Unió kiberrezilienciájának erősítését. A stratégia egyik kulcsfontosságú eredménye a kiberbiztonságiirányelv (6) (a továbbiakban: kiberbiztonsági irányelv), amelyet 2016 júliusában fogadtak el. A kiberbiztonságra vonatkozó horizontális uniós jogszabályok első darabjaként a kiberbiztonsági irányelv a nemzeti kiberbiztonsági kapacitások fejlesztésén, az uniós szintű együttműködés fokozásán, valamint az irányelvben „alapvető szolgáltatásokat nyújtó szereplőknek” nevezett vállalatok számára a biztonsági események bejelentésére vonatkozó kötelezettség bevezetésén keresztül emeli a kiberbiztonság általános szintjét az Unióban. A biztonsági eseményekről való jelentéstétel kötelező a kulcságazatokban, így az energiaágazatban is.

                  (4)

                  A kiberbiztonság terén a felkészültségi intézkedések végrehajtása során az érintett érdekelteknek, köztük – a kiberbiztonsági irányelv meghatározása szerint – az energiaágazatban alapvető szolgáltatásokat nyújtó szereplőknek figyelembe kell venniük a kiberbiztonsági irányelv 11. cikke alapján létrehozott Kiberbiztonsági Együttműködési Csoport által kiadott horizontális iránymutatást. Az Együttműködési Csoport, amely a tagállamok, az Európai Uniós Kiberbiztonsági Ügynökség (ENISA) és a Bizottság képviselőiből áll, iránymutatást tartalmazó dokumentumokat fogadott el a biztonsági intézkedésekre és a biztonsági események bejelentésére vonatkozóan. 2018 júniusában a Csoport létrehozott egy külön munkafolyamatot a villamos energiával kapcsolatban.

                  (5)

                  A 2017-ben kiadott, a kiberbiztonságról szóló közös közlemény (7) az energiaágazatban is elismeri az ágazatspecifikus megfontolások és az uniós szintű követelmények fontosságát. A kiberbiztonságról és a lehetséges szakpolitikai következményekről átfogó vita folyt az elmúlt években az Unióban. Ennek eredményeként az érintettek egyre jobban belátják, hogy az egyes gazdasági ágazatok egyedi kiberbiztonsági problémákkal kerülnek szembe, éppen ezért az általános kiberbiztonsági stratégiák tágabb kontextusában saját ágazati megközelítést kell kialakítaniuk.

                  (6)

                  Az információk megosztása és a bizalom a kiberbiztonság kulcsfontosságú elemei. A Bizottság célja, hogy külön események szervezésével növelje az információ-megosztást az érintett érdekeltek között; ilyen volt például a 2017 márciusában Rómában tartott magas szintű kerekasztal az energiaágazatban a kiberbiztonságról, és a 2018 októberében Brüsszelben rendezett magas szintű konferencia az energiaágazatban a kiberbiztonságról. A Bizottság fokozni kívánja továbbá az érintett érdekeltek és a szakosodott szervezetek – mint például a kiberbiztonság területén az európai energetikai információmegosztási és -elemző központ – közötti együttműködést.

                  (7)

                  Az ENISA-ra, az „EU kiberbiztonsági ügynökségére” és az információs és kommunikációs technológia kiberbiztonsági hitelesítésére vonatkozó rendelet (8) (a továbbiakban: rendelet a kiberbiztonságról) erősíteni fogja az Európai Uniós Kiberbiztonsági Ügynökség felhatalmazását annak érdekében, hogy az Ügynökség jobban támogassa a tagállamokat a kiberbiztonsági fenyegetések és támadások kezelésében. Emellett egy európai kiberbiztonsági keretet is létrehoz olyan termékek, eljárások és szolgáltatások hitelesítésére, amelyek az egész Unióban érvényesek lesznek, és amelyek különösen fontosak az energiaágazat számára.

                  (8)

                  A Bizottság ajánlást (9) terjesztett elő a hálózati technológiák 5. generációjával (5G) összefüggő kiberbiztonsági kockázatokról, amelyben iránymutatást ad a megfelelő nemzeti szintű kockázatelemzésre és irányítási intézkedésekre, egy összehangolt európai kockázatelemzés kidolgozására, valamint a legjobb kockázatkezelési intézkedések közös eszköztárának létrehozására szolgáló eljárás meghatározására vonatkozóan. Bevezetésüket követően az 5G hálózatok olyan alapvető szolgáltatások egy sorának a gerincét alkotják majd, amelyek elengedhetetlenek a belső piac megfelelő működéséhez, valamint társadalmi és gazdasági szempontból nélkülözhetetlenek; ilyen például az energiaellátás.

                  (9)

                  Az ajánlásnak a teljesség igénye nélkül iránymutatást kell nyújtania a tagállamok és az érintett érdekeltek, különösen a hálózat-üzemeltetők és a technológiaszállítók számára a magasabb szintű kiberbiztonság eléréséhez – figyelembe véve az energiaágazatra vonatkozóan megállapított egyedi, valós idejű követelményeket, az áttételes hatásokat, valamint az örökölt és a korszerű technológiák kombinálását. Az iránymutatás célja, hogy segítse az érdekelteket abban, hogy a nemzetközileg elismert kiberbiztonsági előírások végrehajtása során vegyék figyelembe az energiaágazat egyedi követelményeit. (10)

                  (10)

                  A Bizottság az Unió-szerte történő előrehaladás alapján, konzultálva a tagállamokkal és az érintett érdekeltekkel, rendszeresen felül kívánja vizsgálni ezt az ajánlást. A Bizottság továbbra is erőfeszítéseket tesz az energiaágazatban a kiberbiztonság erősítésére, mindenekelőtt a Kiberbiztonsági Együttműködési Csoporton keresztül, amely biztosítja a tagállamok közötti stratégiai együttműködést és információcserét a kiberbiztonság terén.

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

         TÁRGY

                  (1)

                  Ez az ajánlás meghatározza az energiaágazatban a kiberbiztonsággal kapcsolatos fő kérdéseket, amelyek a következők: a valós idejű követelmények, az áttételes hatások, valamint az örökölt és a korszerű technológia kombinálása; emellett azonosítja az energiaágazatban a releváns kiberbiztonsági felkészültségi intézkedések megvalósítására irányuló főbb lépéseket.

                  (2)

                  Az ajánlás alkalmazása során a tagállamoknak ösztönözniük kell az érintett érdekelteket arra, hogy szerezzék meg az energiaágazatban a kiberbiztonsággal kapcsolatos tudást és készségeket. Szükség esetén a tagállamoknak nemzeti kiberbiztonsági keretükbe is be kell építeniük ezeket a megfontolásokat, mindenekelőtt stratégiákon, jogszabályokon, előírásokon és más közigazgatási rendelkezéseken keresztül.

         AZ ENERGIAINFRASTRUKTÚRA ALKOTÓELEMEINEK VALÓS IDEJŰ KÖVETELMÉNYEI

                  (3)

                  A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az érintett érdekeltek, mindenekelőtt az energiahálózat-üzemeltetők és a technológiaszállítók és különösen a kiberbiztonsági irányelv szerinti alapvető szolgáltatásokat nyújtó szereplők végrehajtsák a valós idejű követelményekkel kapcsolatos releváns kiberbiztonsági felkészültségi intézkedéseket az energiaágazatban. Az energiarendszer egyes elemeinek „valós időben” kell működniük, azaz néhány ezredmásodpercen belül reagálniuk kell a parancsokra, ami – idő hiányában – nehézzé, sőt akár lehetetlenné teszi kiberbiztonsági intézkedések bevezetését.

                  (4)

                  Az energiahálózat-üzemeltetőknek:

                              a)

                              új létesítmények esetében – ha megfelelő – a legfrissebb biztonsági előírásokat kell alkalmazniuk, és fontolóra kell venniük kiegészítő fizikai biztonsági intézkedések meghozatalát, amennyiben a régi létesítmény már meglévő állománya nem védhető meg kellőképpen kiberbiztonsági mechanizmusokkal;

                              b)

                              a megfelelő termékek kereskedelmi forgalomba kerülése esetén alkalmazniuk kell a kiberbiztonságra vonatkozó nemzetközi szabványokat, valamint a biztonságos valós idejű kommunikációra vonatkozó megfelelő konkrét technikai standardokat;

                              c)

                              figyelembe kell venniük a valós idejű korlátokat az eszközökre vonatkozó átfogó biztonsági koncepcióban, különösen az eszközök besorolásánál;

                              d)

                              a valós idejű korlátok miatt szükséges szolgáltatásiszint-minőség biztosítása érdekében a távközlés-védelmi rendszereknél figyelembe kell venniük a magántulajdonban lévő hálózatokat; nyilvános hírközlő hálózatok használata esetén az üzemeltetőknek meg kell fontolniuk egyedi sávszélesség-kiosztás, válaszidő-követelmények és kommunikációs biztonsági intézkedések biztosítását;

                              e)

                              logikai zónákra kell felosztaniuk az egész rendszert, és az egyes zónákon belül meg kell határozniuk az időbeli és eljárási korlátokat annak érdekében, hogy lehetővé tegyék megfelelő kiberbiztonsági intézkedések alkalmazását, vagy alternatív védelmi módszerek mérlegelését.

                  (5)

                  Ezenkívül az energiahálózat-üzemeltetőknek adott esetben:

                              a)

                              biztonságos kommunikációs protokollt kell választaniuk, figyelembe véve a valós idejű követelményeket, például egy létesítmény és annak irányítási rendszerei között (energiagazdálkodási rendszer – EMS/elosztó rendszer – DMS);

                              b)

                              megfelelő hitelesítési mechanizmust kell bevezetniük a gépek közötti kommunikációra vonatkozóan, amely a valós idejű követelményekkel is foglalkozik.

         ÁTTÉTELES HATÁSOK

                  (6)

                  A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az érintett érdekeltek, mindenekelőtt az energiahálózat-üzemeltetők és a technológiaszállítók és különösen a kiberbiztonsági irányelv szerinti alapvető szolgáltatásokat nyújtó szereplők végrehajtsák az áttételes hatásokkal kapcsolatos releváns kiberbiztonsági felkészültségi intézkedéseket az energiaágazatban. A villamosenergia-hálózatok és a földgázvezetékek Európa-szerte szorosan össze vannak kapcsolva, ilyen módon az energiarendszer valamelyik részében üzemszünetet vagy ellátási zavart okozó kibertámadás messzeható áttételes hatásokat válthat ki a rendszer más részeiben.

                  (7)

                  Ezen ajánlás alkalmazása során a tagállamoknak értékelniük kell a villamosenergia-termelés és a rugalmas keresleten alapuló rendszerek közötti kölcsönös függést és kritikus pontokat, a továbbító és elosztó alállomásokat és vezetékeket, valamint a kapcsolódó érintett érdekelteket (a határokon átnyúló helyzeteket is beleértve) egy sikeres kibertámadás vagy kiberbiztonsági esemény esetén. A tagállamoknak biztosítaniuk kell továbbá, hogy az energiahálózat-üzemeltetőknek álljon a rendelkezésére egy tájékoztatási mechanizmus a kulcsfontosságú érdekeltekkel történő kommunikáció céljára, ahol megoszthatják egymással a korai figyelmeztető jeleket, és együttműködhetnek a válságkezelés ügyében. Strukturált kommunikációs csatornákat és elfogadott kommunikációs formákat kell bevezetni annak érdekében, hogy megosszák az érzékeny adatokat valamennyi érintett érdekelttel, a számítógép-biztonsági eseményekre reagáló csoportokkal és az illetékes hatóságokkal.

                  (8)

                  Különösen az energiahálózat-üzemeltetőknek:

                              a)

                              biztosítaniuk kell, hogy az új eszközök – köztük a dolgok internetét alkotó eszközök – az adott telephely kritikusságához igazodó kiberbiztonsági szinttel rendelkezzenek, és ezt a szintet fenn is tartsák;

                              b)

                              kellőképpen figyelembe kell venniük a kiberfizikai hatásokat az üzletmenet-folytonossági tervek kidolgozása és időszakos felülvizsgálata során;

                              c)

                              meg kell határozniuk az ellenállóképes hálózat tervezési kritériumait és architektúráját, amely a következők útján érhető el:

                                          —

                                          részletes védelmi intézkedések bevezetése telephelyenként, az adott telephely kritikusságához szabva;

                                          —

                                          a villamosenergia-termelési kapacitás és a fogyasztókra gyakorolt hatás szempontjából egyaránt kritikus csomópontok meghatározása; Egy hálózat kritikus jelentőségű funkcióit úgy kell megtervezni, hogy a kialakítás – a redundancia, a fázisingadozásokkal szembeni ellenálló képesség és az áttételes terhelés-leállás elleni védelmi eszközök figyelembevételével – enyhítse az esetleges áttételes hatások kockázatát;

                                          —

                                          együttműködés más érintett üzemeltetőkkel és technológiaszállítókkal az áttételes hatások megfelelő intézkedések és szolgáltatások alkalmazásával történő megelőzése céljából;

                                          —

                                          a kommunikációs és ellenőrzési hálózatok olyan módon történő tervezése és kiépítése, hogy az esetleges fizikai és logikai meghibásodások hatásait a hálózatok behatárolt részeire korlátozzák, valamint megfelelő és gyors enyhítő intézkedések biztosítása.

         AZ ÖRÖKÖLT ÉS A KORSZERŰ TECHNOLÓGIA

                  (9)

                  A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az érintett érdekeltek, mindenekelőtt az energiahálózat-üzemeltetők és a technológiaszállítók és különösen a kiberbiztonsági irányelv szerinti alapvető szolgáltatásokat nyújtó szereplők végrehajtsák az örökölt és a korszerű technológia kombinálásával kapcsolatos releváns kiberbiztonsági felkészültségi intézkedéseket az energiaágazatban. Valójában két különböző típusú technológia van jelen párhuzamosan a mai energiarendszerben: egy régebbi, 30–60 éves élettartamú technológia, amelyet még a kiberbiztonsági megfontolások napvilágra kerülése előtt terveztek, és a modern berendezések, amelyek korszerű digitalizáláson és okos eszközökön alapulnak.

                  (10)

                  Az ajánlás alkalmazása során a tagállamoknak ösztönözniük kell az energiahálózat-üzemeltetőket és technológiaszállítókat arra, hogy lehetőség szerint kövessék a kiberbiztonságra vonatkozó releváns, nemzetközileg elfogadott előírásokat. Időközben az érintetteknek és a fogyasztóknak kiberbiztonság-orientált megközelítést kell alkalmazniuk, amikor eszközöket kapcsolnak a hálózathoz.

                  (11)

                  A technológiaszállítóknak már kipróbált megoldásokat kell kínálniuk a megörökölt, illetve az új technológiák biztonsági problémáira – ingyenesen, és amint egy-egy releváns biztonsági probléma ismertté válik.

                  (12)

                  Különösen az energiahálózat-üzemeltetőknek:

                              a)

                              elemezniük kell az örökölt és a dolgok internetéhez kapcsolódó koncepciók összekapcsolásának kockázatait, és tisztában kell lenniük a belső és külső interfészekkel és azok gyenge pontjaival;

                              b)

                              megfelelő intézkedéseket kell hozniuk a nagyszámú, szándékosan rosszindulatúan irányított fogyasztói eszköztől vagy alkalmazástól érkező rosszhiszemű támadásokkal szemben;

                              c)

                              automatizált ellenőrzési és elemzési kapacitást kell létrehozni az örökölt és a dolgok internetéhez kapcsolódó környezetben előforduló, biztonsággal kapcsolatos események – például a sikertelen bejelentkezési kísérletek, ajtónyitási riasztások és egyéb események – vonatkozásában;

                              d)

                              rendszeres egyedi kiberbiztonsági kockázat-elemzést kell végezniük az összes örökölt létesítményben, különösen régi és új technológiák összekapcsolásakor; mivel az örökölt létesítmények gyakran nagyon nagy számú eszközt jelentenek, a kockázatelemzés eszközosztályonként is elvégezhető;

                              e)

                              ha helyénvaló, a legfrissebb verzióra kell frissíteniük az örökölt és a dolgok internetét alkotó rendszerek szoftverjét és hardverét; ennek során az energiahálózat-üzemeltetőknek fontolóra kell venniük olyan kiegészítő intézkedések alkalmazását, mint például a rendszerek elkülönítése vagy külső biztonsági akadályok beépítése, ahol a toldozgatás vagy a frissítés helyénvaló lenne, de nem lehetséges, például nem támogatott termékek esetében;

                              f)

                              a kiberbiztonságot szem előtt tartva kell kidolgozniuk az ajánlati felhívásokat, azaz tájékoztatást kell kérniük a biztonsági jellemzőkről, meg kell követelniük a meglévő kiberbiztonsági előírásoknak való megfelelést, a folyamatos riasztás biztosítását, a toldozgató és enyhítő javaslatokat, ha gyenge pontokat fedeztek fel, és a szolgáltató felelősségének pontos tisztázását kibertámadás vagy kiberbiztonsági esemény esetén;

                              g)

                              együtt kell működniük a technológiaszállítókkal az örökölt rendszerek lecserélésében, ha ez biztonsági okokból előnyös, de figyelmet kell fordítaniuk az adott rendszer kritikus funkcióira.

         ELLENŐRZÉS

                  (13)

                  A tagállamoknak ezen ajánlás elfogadásától számított 12 hónapon belül, majd azt követően kétévenként a Kiberbiztonsági Együttműködési Csoporton keresztül részletesen tájékoztatniuk kell a Bizottságot az ajánlás végrehajtásának állásáról.

         FELÜLVIZSGÁLAT

                  (14)

                  A tagállamok által benyújtott információk alapján a Bizottság felülvizsgálja az ajánlás végrehajtását, és adott esetben a tagállamokkal és az érintett érdekeltekkel konzultálva megállapítja, hogy szükség van-e további intézkedésekre.

         CÍMZETTEK

                  (15)

                  Ezen ajánlás címzettjei a tagállamok.

         Kelt Brüsszelben, 2019. április 3-án.

               a Bizottság részéről

            Miguel ARIAS CAÑETE

               a Bizottság tagja

         (1)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/2001 irányelve (2018. december 11.) a megújuló energiaforrásokból előállított energia használatának előmozdításáról (HL L 328., 2018.12.21., 82. o.); Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/2002 irányelve (2018. december 11.) az energiahatékonyságról szóló 2012/27/EU irányelv módosításáról (HL L 328., 2018.12.21., 210. o.); Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/1999 rendelete (2018. december 11.) az energiaunió és az éghajlat-politika irányításáról, valamint a 663/2009/EK és a 715/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet, a 94/22/EK, a 98/70/EK, a 2009/31/EK a 2009/73/EK, a 2010/31/EU, a 2012/27/EU és a 2013/30/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv, a 2009/119/EK és az (EU) 2015/652 tanácsi irányelv módosításáról, továbbá az 525/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 328., 2018.12.21., 1. o.); Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/844 irányelve (2018. május 30.) az épületek energiahatékonyságáról szóló 2010/31/EU irányelv és az energiahatékonyságról szóló 2012/27/EU irányelv módosításáról (HL L 156., 2018.6.19., 75. o.). A 2019. márciusában tartott plenáris ülésen az Európai Parlament megerősítette a villamos energia piacának kialakításáról szóló javaslatokkal (a kockázatokra való felkészülésről szóló rendelettel, az Energiaszabályozók Együttműködési Ügynökségére (ACER) vonatkozó rendelettel, a villamosenergia-irányelvvel és a villamos energiáról szóló rendelettel) kapcsolatban a Tanáccsal kialakított politikai megállapodásokat. Ezeket a Tanács várhatóan áprilisban fogadja el hivatalosan; a jogszabályok HL-ben való közzétételére azután hamarosan sor kerül.

         (2)  COM(2016)861 final.

         (3)  COM(2016)862 final.

         (4)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2017/1938 rendelete (2017. október 25.) a földgázellátás biztonságának megőrzését szolgáló intézkedésekről és a 994/2010/EU rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 280., 2017.10.28., 1. o.).

         (5)  JOIN(2013) 1.

         (6)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/1148 irányelve (2016. július 6.) a hálózati és információs rendszerek biztonságának az egész Unióban egységesen magas szintjét biztosító intézkedésekről (HL L 194., 2016.7.19., 1. o.).

         (7)  JOIN(2017) 450.

         (8)  A kiberbiztonsági jogszabályt 2019 márciusában fogadta el az Európai Parlament. A Tanács várhatóan áprilisban fogadja el hivatalosan; a jogszabályok HL-ben való közzétételére azután hamarosan sor kerül.

         (9)  C(2019)2335.

         (10)  Nemzetközi szabványügyi szervezetek különféle kiberbiztonsági (ISO/IEC 27000: információtechnológiák) és kockázatkezelési szabványokat (ISO/IEC 31000: kockázatkezelés végrehajtása) tettek közzé. 2017 októberében az energiaágazatra vonatkozó speciális szabványt (ISO/IEC 27019: Információbiztonsági ellenőrzések az energia-közműágazat számára) adtak ki az ISO/IEC 27000 sorozat részeként.