title: A Bizottság (EU) 2017/1803 ajánlása (2017. október 3.) a nemzetközi védelemre szoruló személyek legális beutazási lehetőségeinek javításáról (az értesítés a C(2017) 6504. számú dokumentummal történt)

text:
               7.10.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 259/21

         A BIZOTTSÁG (EU) 2017/1803 AJÁNLÁSA
   (2017. október 3.)
   a nemzetközi védelemre szoruló személyek legális beutazási lehetőségeinek javításáról

         (az értesítés a C(2017) 6504. számú dokumentummal történt)

   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az áttelepítés fontos eszköz, amely révén a lakóhelyüket elhagyni kényszerülő személyek számára védelmet kínálhatunk fel, és amely a harmadik országokkal való globális szolidaritás egyértelmű megnyilvánulásának tekinthető, mivel segít megbirkózni a háború vagy üldöztetés elől menekülő személyek tömeges beáramlásával. Az Unióba irányuló veszélyes és irreguláris migrációs áradatának biztonságos és legális beutazási lehetőségekkel történő felváltásával az áttelepítés segít életeket menteni, hozzájárul az illegális migráció csökkentéséhez és a migrációs nyomás kezeléséhez, valamint ellenpontozza az embercsempész hálózatok narratíváját. Az áttelepítés tehát fontos szerepet tölt be az átfogó uniós menekültügyi és migrációs politikában.

               (2)

               2015 szeptemberében a Földközi-tenger térségében jelentkező válság arra késztette az uniós intézményeket, hogy azonnal elismerjék a régióban zajló rendkívüli migrációs áramlások okozta szükséghelyzetet, továbbá tövid és hosszú távú intézkedések elfogadását szorgalmazzák az Unión kívüli migrációs áramlások leküzdésétől a külső határaink hatékony védelmének biztosításán át az uniós visszatérési politika megerősítéséig, megreformálva ugyanakkor a közös európai menekültügyi rendszert és kiterjesztve az EU-ba való eljutás biztonságos és legális lehetőségeit.

               (3)

               Az azonnali intézkedések részeként, valamint a migrációs válság átfogó kezelése és a globális migrációs válságban leginkább érintett harmadik országokkal való szolidaritás kifejezése érdekében Bizottság 2015. június 8-án20 000 nemzetközi védelemre szoruló személy két éven belül történő áttelepítését célzó programra tett ajánlást (1). 2015. július 20-án a tagállamok és a dublini társult államok megállapodtak abban, hogy 22 504 nemzetközi védelemre szoruló személyt telepítenek át a Közel-Keletről, Afrika szarváról és Észak-Afrikából (2).

               (4)

               Annak érdekében, hogy felszámolják a migránscsempész hálózatokat és az életüket kockáztató migránsok számára alternatívát kínáljanak, az EU és Törökország 2016. március 18-án úgy határozott, hogy a migránsok humanitárius válságot előidéző ellenőrizetlen beáramlásának megfékezésére több intézkedésről, köztük a nemzetközi védelemre szoruló szíriaiak tagállamokba történő áttelepítéséről állapodott meg.

               (5)

               Az EU–Törökország nyilatkozatot követően a Tanács módosította az (EU) 2015/1601 tanácsi határozatot (3), hogy lehetővé tegye a tagállamok számára, hogy eleget tegyenek az 54 000 kérelmezőre vonatkozó áthelyezési kötelezettségeinek azáltal, hogy nemzeti és többoldalú programjaik alapján nemzetközi védelemre szoruló szír állampolgárokat engedjenek be Törökországból áttelepítés, humanitárius befogadás vagy más jogi befogadási forma útján.

               (6)

               A menekültekről és a migránsokról szóló, 2016. szeptember 19-i New York-i nyilatkozat – amelyet az Egyesült Nemzetek Szervezetének mind a 193 tagja elfogadott – sürgette a világ menekültjeinek ellátásával és támogatásával járó terhek és felelősség igazságosabb elosztását. Az ENSZ tagállamai kifejezték azon szándékukat, hogy a menekültek rendelkezésére álló jogszerű útvonalak számát és körét bővítsék a harmadik országokba történő befogadásuk vagy áttelepítésük érdekében (4).

               (7)

               2017. szeptember 20-ig több mint 23 000 személyt telepítettek át a 2015. július 20-án elfogadott program keretében, valamint az EU–Törökország nyilatkozat értelmében. A tagállamok a saját nemzeti rendszerük keretében további, nemzetközi védelemre szoruló személyeket telepítettek át.

               (8)

               A tagállamok csak 2016-ban 14 205 menekültet telepítettek át, ami jelentős növekedést jelent ahhoz képest, hogy 2015-ben 8 155 személyt, 2014-ben 6 550 személyt, a 2010–2013 közötti időszakban pedig évi 4 000–5 000 főt telepítettek át. Ez a növekedés szemlélteti az áttelepítés terén zajló uniós szintű együttműködés és koordináció hozzáadott értékét és potenciálját. Rámutat az áttelepítés uniós költségvetésből történő megfelelő finanszírozásának fontosságára is, mivel a 2014–2017 közötti időszakra 293,3 millió EUR összegben tettek kötelezettségvállalásokat.

               (9)

               Azon tagállamok, amelyek még nem hajtották végre a jelenlegi rendszer alapján tett vállalásaikat, haladéktalanul tegyék ezt meg. A két program lejártát követően fennmaradó vállalásokat át kell vinni a következő áttelepítési vállalástételi kampányba, kiegészítve a tagállamok új vállalásait.

               (10)

               Az EU-nak az eseti áttelepítési és humanitárius befogadási rendszerektől el kell mozdulnia egy stabil uniós áttelepítési program felé. E célból a Bizottság – az uniós menekültügyi rendszer átalakításának részeként – előterjesztette az Unió áttelepítési programjára vonatkozó javaslatot (5), hogy a biztosítsa a rászorulók nemzetközi védelmének biztonságos és törvényes útjait. A javaslat gyors elfogadása fontos szerepet játszik a hatékonyabb, tisztességesebb és stabilabb európai menekültügyi és migrációs politikában.

               (11)

               Annak biztosítása érdekében, hogy az uniós áttelepítési keret életbe lépéséig folytatódhasson az áttelepítés, a Bizottság 2017. július 4-én a migránsoknak az EU határain kívülről történő áttelepítésével és Unión belüli áthelyezésével foglalkozó nyolcadik fórumon felhívta a tagállamokat, hogy nyújtsák be ambiciózus áttelepítési vállalásaikat az erre az időszakra megállapított prioritásokra alapozva, összhangban az ENSZ Menekültügyi Főbiztosának Hivatala (UNHCR) által 2018-ra előrejelzett globális áttelepítési igényekkel.

               (12)

               Ezen ajánlás azt kívánja biztosítani, hogy a jelenlegi uniós áttelepítési program vége és az uniós áttelepítési keret működőképessé tétele közötti időszakban folytatódjanak az áttelepítési erőfeszítések, és nyomon kövessék a 2017. július 4-én indított áttelepítési vállalástételi kampányt, az UNHCR által 2018-ra előrejelzett globális áttelepítési igényekben meghatározott további szükségletek fényében.

               (13)

               Az ajánlás célja, hogy támogatást nyújtson a tagállamok folyamatos erőfeszítéseihez, amelyeket a nemzetközi védelemre szoruló személyek számára nyújtott jogszerű és biztonságos beutazási lehetőségek javítása és bővítése terén tesznek. A tagállamok ezen ajánlásnak megfelelő fellépései bizonyítják szolidaritásukat azon harmadik országokkal, ahol nagyon sok lakóhelyüket elhagyni kényszerült, nemzetközi védelemre szoruló személy tartózkodik, valamint hozzájárulnak a nemzetközi áttelepítési kezdeményezésekhez és a migrációs helyzet jobb átfogó kezeléséhez. Ezen ajánlás célkitűzései tehát összhangban állnak az Unió áttelepítési programjára irányuló javaslattal.

               (14)

               A prioritást élvező régiók kiválasztása azon alapul, hogy szükség van a 2016. március 18-i EU–Törökország nyilatkozat végrehajtásának – többek között a jövőbeli önkéntes humanitárius befogadási rendszer keretében történő – folytatására, a Jordániából és Libanonból való áttelepítés folytatására, valamint a közép-mediterrán útvonal mentén, illetve az oda vezető útvonalon található kulcsfontosságú afrikai országokból, köztük Líbiából, Nigerből, Csádból, Egyiptomból, Etiópiából és Szudánból történő áttelepítésre vonatkozóan az Olaszország támogatására, a Földközi-tenger középső térségében húzódó útvonalra nehezedő nyomás könnyítésére és a szolidaritás növelésére irányuló cselekvési tervben (6) tett bejelentés nyomon követésére.

               (15)

               A 2017. július 4-én indított áttelepítési vállalástételi kampány eredményeként szeptember 20-ig a tagállamok körülbelül 14 000 vállalást nyújtottak be. A tagállamok részéről aktívabb részvételre van szükség annak érdekében, hogy hozzájáruljanak az életek megmentésére irányuló közös erőfeszítésekhez, és megbízható alternatívákat kínáljanak az irreguláris mozgások helyett.

               (16)

               A globális áttelepítési szükségletek jelenleg 1,2 millió személyt tesznek ki, és az UNHCR több alkalommal felszólított minden országot, hogy a menekültekről és a migránsokról szóló New York-i nyilatkozatban kifejezett szándékokkal összhangban fokozatosan bővítsék áttelepítési programjaikat. Mindezek fényében – és a 2015 óta elért eredményekre építve – 2019. október 31-ig az Uniónak legalább 50 000 áttelepítési férőhelyet kell felajánlania, hogy a harmadik országokból befogadja a nemzetközi védelemre szoruló személyeket.

               (17)

               Annak támogatása érdekében, hogy a tagállamok megvalósíthassák e célkitűzést, az uniós költségvetésből 500 millió EUR-t kell rendelkezésre bocsátani. A Menekültügyi, Migrációs és Integrációs Alap feltételei mellett a tagállamok a prioritást élvező régiókból áttelepített személyenként 10 000 EUR egyösszegű támogatásban részesülhetnek.

               (18)

               Az UNHCR a legkiszolgáltatottabb helyzetű migránscsoportok Líbiából való veszélyhelyzeti evakuációja ideiglenes mechanizmusának kialakítását tervezi. Az EU-nak – a többi globális szereplővel együtt – hozzá kell járulnia e mechanizmushoz, hogy az kézzelfogható eredménnyel járjon, lehetővé téve a jelenleg Líbiában tartózkodó, nemzetközi védelemre szoruló, leginkább veszélyeztetett személyek számára az áttelepítési lehetőségekhez való hozzáférést. Az irreguláris migráció csak akkor fog megszűnni, ha a veszélyes utazásoknak lesznek valódi alternatívái. A tagállamoknak az áttelepítési vállalásaik mérlegelése során ezért figyelembe kell venniük az UNHCR kezdeményezését.

               (19)

               A migráció és a menekültügy jelentette kihívás kezeléséről szóló, 2017. augusztus 28-i közös nyilatkozatban Franciaország, Németország, Olaszország és Spanyolország képviselői, valamint az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője/a Bizottság alelnöke, Niger és Csád képviselőivel, valamint a líbiai elnöki tanács elnökével együtt felismerték, hogy – mivel visszaszorult a csempészek által ösztönzött migráció – szükség van a nemzetközi védelemre szoruló, leginkább veszélyeztetett személyek áttelepítésének megszervezésére.

               (20)

               A prioritást jelentő régiókból történő áttelepítéshez az Unió által felajánlandó legalább 50 000 áttelepítési férőhely hozzájárul a legális beutazási lehetőségek bővítésére irányuló globális szolidaritási kezdeményezésekhez, ideértve az UNHCR nemrégiben tett globális felhívását, amely 2018-ban 40 000 áttelepítési férőhelyre irányul a közép-mediterrán útvonal mentén található országokból történő áttelepítéshez.

               (21)

               A végrehajtás nyomon követésének biztosítása érdekében a tagállamoknak havonta jelentést kell tenniük a Bizottság számára a vállalásukkal összhangban a területükre áttelepített személyekről, megjelölve azt az országot, ahonnan az adott személyt áttelepítették.

               (22)

               A Bizottság 2018. október 31-ig felülvizsgálja az ezen ajánlás végrehajtása terén tett előrelépést. E felülvizsgálat alapján, valamint figyelembe véve az EU-ban és világszerte fennálló migrációs helyzetet, a tagállamokat felkérhetik vállalásaik további felülvizsgálatára.

               (23)

               Ennek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei. Kívánatos, hogy a társult államok hozzájáruljanak a közös európai áttelepítési erőfeszítésekhez,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

      AZ ÁTTELEPÍTÉSI VÁLLALÁSOK NÖVELÉSE

               1.

               A jelenlegi európai áttelepítési programok végrehajtása terén szerzett tapasztalatokra építve, valamint e programok és az uniós áttelepítési keret közötti hézagok áthidalása érdekében a tagállamoknak 2019. október 31-ig legalább 50 000 áttelepítési férőhelyet kell felajánlaniuk, hogy a harmadik országokból befogadják a nemzetközi védelemre szoruló személyeket.

               2.

               Azon tagállamoknak, amelyek még nem tették meg vállalásaikat a Bizottság által 2017. július 4-én indított áttelepítési vállalástételi kampány keretében, legkésőbb 2017. október 31-ig meg kell azt tenniük, azon tagállamoknak pedig, amelyek már vállalást tettek, meg kell fontolniuk vállalásuk növelését a célkitűzés elérése érdekében.

               3.

               A tagállamoknak vállalásaikat a következőkre kell összpontosítaniuk:

                           a)

                           a szíriai konfliktus miatt lakóhelyüket elhagyni kényszerülő szíriai állampolgárok, harmadik országbeli állampolgárok és hontalan személyek folyamatos áttelepítésének biztosítása a 2016. március 18-i EU–Törökország nyilatkozat – többek között a jövőbeli önkéntes humanitárius befogadási rendszer keretében történő – végrehajtásának támogatása érdekében;

                           b)

                           a Libanonból és Jordániából való folyamatos áttelepítés biztosítása;

                           c)

                           a közép-mediterrán térség helyzetének stabilizálásához való hozzájárulás a védelemre szoruló személyek Líbiából, Nigerből, Csádból, Egyiptomból, Etiópiából és Szudánból történő áttelepítése révén, ideértve a UNHCR által tervezett, a legkiszolgáltatottabb helyzetű migránscsoportok Líbiából való veszélyhelyzeti evakuációjának ideiglenes mechanizmusát is.

               4.

               A tagállamokat felkérik arra, hogy vállalásaikat teljesítve a lehető leghamarabb hajtsák végre az áttelepítést, szorosan együttműködve az UNHCR-rel, és adott esetben az EASO támogatásával.

      NYOMON KÖVETÉS

               5.

               A tagállamoknak havonta tájékoztatniuk kell a Bizottságot a vállalásukkal összhangban a területükre áttelepített személyek számáról, megjelölve azt az országot, ahonnan az adott személyt áttelepítették.

      PÉNZÜGYI TÁMOGATÁS

               6.

               A tagállamoknak teljes mértékben ki kell használniuk a Menekültügyi, Migrációs és Integrációs Alap révén az ezen ajánlásban említett áttelepítési vállalások teljesítéséhez rendelkezésre álló, 500 millió EUR összegű pénzügyi támogatást.

      FELÜLVIZSGÁLAT

               7.

               A Bizottság a jelen ajánlást 2018. október 31-ig felülvizsgálja. Ezen ajánlás végrehajtásának a Bizottság általi felülvizsgálatát követően, valamint figyelembe véve az EU-ban és világszerte fennálló migrációs helyzetet, a tagállamokat felkérhetik vállalásaik szükség szerinti további felülvizsgálatára.

      CÍMZETTEK

               8.

               Ennek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2017. október 3-án.

            a Bizottság részéről

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            a Bizottság tagja

      (1)  A Bizottság 2015. június 8-i ajánlása az európai letelepítési programról, C(2015) 3560 final.

      (2)  A tagállamok kormányai által a 2015. július 20-i tanácsi ülés keretében elfogadott következtetések.

      (3)  A Tanács (EU) 2016/1754 határozata (2016. szeptember 29.) a nemzetközi védelem területén Olaszország és Görögország érdekében elfogadott átmeneti intézkedések megállapításáról szóló (EU) 2015/1601 határozat módosításáról (HL L 268., 2016.10.1., 82. o. )

      (4)  New York-i nyilatkozat a menekültekről és a migránsokról; elérhető: http://www.unhcr.org/new-york-declaration-for-refugees-and-migrants.html

      (5)  COM(2016) 468 final.

      (6)  SEC(2017) 339.


title: Az EFTA Felügyeleti Hatóság ajánlása 3/05/COL (2005. január 19.) a takarmányban található dioxinok és dioxinjellegű PCB-k háttérszintjeinek ellenőrzéséről

text:
               6.10.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 260/21

      AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG AJÁNLÁSA

   3/05/COL
   (2005. január 19.)
   a takarmányban található dioxinok és dioxinjellegű PCB-k háttérszintjeinek ellenőrzéséről
   AZ EFTA FELÜGYELETI HATÓSÁG,
   tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 109. cikkére és 1. jegyzőkönyvére,
   tekintettel az EFTA-államok közötti, a Felügyeleti Hatóság és a Bíróság létrehozásáról szóló megállapodásra és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésének b) pontjára, valamint 1. jegyzőkönyvére,
   tekintettel az EGT-megállapodás I. melléklete II. fejezetének 33. pontjában említett, az EGT-megállapodásba az 1. jegyzőkönyvvel felvett és módosított jogi aktusra (a takarmányban előforduló nemkívánatos anyagokról szóló, 2002. május 7-i 2002/32/EK európai parlamenti tanácsi irányelv) (1),
   tekintettel az EFTA Felügyeleti Hatóság 2004. december 1-i 303/04/COL határozatára, amely a testület illetékes tagját az ajánlás elfogadására utasítja, ha az ajánlástervezet összhangban van az EFTA növényi és állati takarmányok bizottságának véleményével,
   mivel:

               (1)

               Az EGT-megállapodás I. melléklete II. fejezetének 33. pontjában említett jogi aktus (2002/32/EK irányelv) megállapítja a takarmány-alapanyagokban és az összetett takarmányokban található dioxin legmagasabb szintjeit.

               (2)

               Bár toxikológiai szempontból a felső szintnek tartalmaznia kell a dioxinokat, a furánokat és a dioxinjellegű PCB-ket, felső szinteket csak a dioxinokra és a furánokra állapítottak meg, a dioxinjellegű PCB-kre nem, ugyanis ez utóbbi előfordulásáról csak igen korlátozott mennyiségű információ áll rendelkezésre. A fent említett jogi aktus előírja a felső szintek felülvizsgálatát, amit elsőként legkésőbb 2004. december 31-éig kell elvégezni a dioxinok és a dioxinjellegű PCB-k előfordulása új adatainak fényében, különös tekintettel a dioxinjellegű PCB-knek a megállapítandó szintekbe való bevonására.

               (3)

               Az EGT egész területén szükséges megbízható adatokat generálni a dioxinjellegű PCB-k előfordulásáról az állati takarmánynak szánt termékek legszélesebb körében (amelyeket az említett releváns jogi aktus határoz meg), hogy tisztán látható legyen ezen anyagok háttér-előfordulásának időbeli alakulása az állati takarmánynak szánt termékekben.

               (4)

               A dioxinok, furánok, dioxinjellegű PCB-k és nem dioxin jellegű PCB-k előfordulása közötti összefüggés jelentős, de kevéssé ismert. Lehetőség szerint ezért meg kell vizsgálni a kiválasztott mintákat a nem dioxin jellegű PCB-k előfordulására nézve is.

               (5)

               A jogi aktus 4. cikkének (2) bekezdése szerint az EFTA-államok eljuttatják az EFTA Felügyeleti Hatóságnak a forrásra, valamint a nemkívánatos anyagok szintjének csökkentése, illetve ezen anyagok jelenlétének megszüntetése érdekében hozott intézkedésekre vonatkozó összes információt és ténymegállapítást.

               (6)

               Fontos, hogy az EFTA-államok részt vegyenek a dioxinok és a dioxinjellegű PCB-k takarmányokban való háttérszintjeinek ellenőrzésében, és hogy ezeket az adatokat rendszeres jelleggel jelentsék az EFTA Felügyeleti Hatóságnak.

               (7)

               Az EFTA Felügyeleti hatóság továbbítja ezeket az információkat az Európai Bizottságnak a felügyeleti és bírósági megállapodás 1. jegyzőkönyve 2. cikkének (1) bekezdésével összhangban.

               (8)

               Az EFTA-államok ezen ajánlás I. melléklete szerinti programokban való részvételét meg kell vizsgálni az EGT-megállapodás I. mellékletének II. fejezete alóli mentességeikre tekintettel.

               (9)

               A jelen ajánlásban biztosított intézkedések összhangban vannak az EFTA Felügyeleti Hatóságot támogató EFTA növényi és állati takarmányok bizottságának véleményével,

         A KÖVETKEZŐT AJÁNLJA AZ EFTA-ÁLLAMOKNAK:

               1.

               Az EFTA-államok 2004-től kezdve 2006. december 31-ig ellenőrzik a dioxinok, furánok és dioxinjellegű PCB-k háttér-előfordulását az állati takarmánynak szánt termékekben, és szem előtt tartják az elemzendő mintáknak az I. melléklet táblázatában tervezett éves minimális gyakoriságát. A minták gyakoriságát a szerzett tapasztalatok fényében minden évben felül kell vizsgálni.

               2.

               Az EFTA-államok rendszeresen az EFTA Felügyeleti Hatóság rendelkezésére bocsátják az adatokat adatbázis összeállítása céljából a II. mellékletben előírt információkkal együtt és az ott előírt formában. Rendelkezésre kell bocsátani az előző évek háttérszinteket tükröző adatait, amelyeket az EGT-megállapodás I. melléklete II. fejezete 1. pontjának zc. alpontjában említett jogi aktusban (a takarmányok dioxin- és dioxinjellegű PCB-tartalmának meghatározására vonatkozó követelmények megállapításáról szóló, 2002. július 26-i 2002/70/EK bizottsági irányelv
                   (2)) megállapított követelményeket teljesítő elemzési módszerrel nyertek.

               3.

               Az EFTA-államok lehetőség szerint ugyanezeket a mintákat a nem dioxin jellegű PCB-k előfordulására nézve is megvizsgálják.

      Kelt Brüsszelben, 2005. január 19-én.

            az EFTA Felügyeleti Hatóság részéről

         Bernd HAMMERMANN

            a testület tagja

      (1)  HL L 140., 2002.5.30., 10. o. A legutóbb a 2005/8/EK bizottsági irányelvvel (HL L 27., 2005.1.29., 44. o.) módosított irányelv.

      (2)  HL L 209., 2002.8.6., 15. o. A 2005/7/EK irányelvvel (HL L 27., 2005.1.29., 41. o.) módosított irányelv.

      I. MELLÉKLET

         Táblázat: Az évente megvizsgálandó takarmányminták javasolt minimális számának áttekintése. A minták megoszlása minden országban a termelésen és/vagy a felhasználáson alapul. Különös hangsúlyt fektettünk azokra a takarmány-alapanyagokra és összetett takarmányokra, amelyek esetében a dioxinok, furánok és dioxinjellegű PCB-k háttérszintjében nagyobb ingadozás várható.

                  Az egyes országoknak javasolt minták száma összesen

                  Takarmány-alapanyagok, adalékanyagok, előkeverékek

                  Összetett takarmányok

                  Növényi eredetűek

                  Ásványi anyagok

                  Nyomelemek, megkötők, csomósodásgátlók

                  Előkeverékek – minden fajta

                  Állati eredetűek

                  Összesen

                  Szárazföldi állatok

                  Halak

                  Összesen

                  Ország

                  Szám

                  Gabonák, magvak, a belőlük származó termékek és melléktermékek

                  Olajmagvak, olajgyümölcsök, a belőlük származó termékek és melléktermékek/hüvelyes magvak, belőlük származó termékek és melléktermékek

                  Takarmányok és rostanyagok

                  Egyéb növényi eredetű takarmány-alapanyagok

                  Állati zsiradék/állati eredetű termékek (beleértve a tejport és a tojásból készült termékeket)

                  Halolaj

                  Halliszt

                  Szám

                  Marha

                  Sertés

                  Baromfi

                  Egyéb (nyúl, ló, kisállateledel)

                  Halak

                  Szám

                  Izland

                  67

                  3

                  3

                  3

                  2

                  1

                  1

                  2

                  3

                  19

                  16

                  53

                  3

                  3

                  3

                  2

                  3

                  14

                  Norvégia

                  127

                  5

                  5

                  5

                  3

                  3

                  3

                  5

                  3

                  13

                  15

                  60

                  3

                  3

                  3

                  2

                  56

                  67

      II. MELLÉKLET
      A.   Magyarázat a takarmányban található dioxinok, furánok, dioxinjellegű és más PCB-k vizsgálati eredményeihez alkalmazandó nyomtatványhoz
      1.   ÁLTALÁNOS INFORMÁCIÓ A VIZSGÁLT MINTÁKRÓL
      Ország: a tagállam neve, ahol a vizsgálatot végrehajtották.
      Év: a vizsgálat végrehajtásának éve.
      Termék: a vizsgált takarmány – lehetőség szerint a takarmány-alapanyagok forgalmáról és felhasználásáról szóló, 1996. április 29-i 1996/25/EK tanácsi irányelv takarmányokra vonatkozó terminológiáját kell használni. Összetett takarmány esetén az összetétel nagyon hasznos információként szolgál.
      A forgalmazás helye: az a hely, ahol a terméket (mintát) begyűjtötték.
      Az eredmények meghatározása: az eredményeket termékenként kell jelenteni. Az eredményeket azon az alapon kell meghatározni, amelyen a maximális szinteket megállapították (12 %-os nedvességtartalmú takarmányhoz viszonyítva – 2002/32/EK irányelv). A nem dioxin jellegű PCB-k esetén a szinteket ugyanezen az alapon ajánlatos meghatározni.
      A mintavétel típusa: véletlenszerű mintavétel – jelenteni lehet a célirányos mintavételből származó vizsgálati eredményeket is, de egyértelműen fel kell tüntetni, hogy a mintavétel célirányos volt, és hogy nem feltétlenül tükrözi a normális háttérszinteket.
      Módszerek: meg kell adni az alkalmazott módszert.
      Engedélyezés: ismertesse, hogy a vizsgálati módszer engedélyezett-e.
      Bizonytalanság (%): a vizsgálati módszerben meghúzódó mérési bizonytalanság százalékaránya.
      2.   A VIZSGÁLT MINTÁRA VONATKOZÓ EGYEDI INFORMÁCIÓK
      A minta száma: a vizsgált, megegyező típusú termék mintáinak száma. Ha a feltüntetett oszlopok számánál több minta eredményeit kívánja feltüntetni, a nyomtatvány végére írjon új számozott oszlopokat.
      A termelés módszere: hagyományos/biotermelés (a lehető legrészletesebben).
      Terület: amennyiben releváns, a mintavétel körzete vagy régiója, lehetőség szerint feltüntetve, hogy vidéki, városi területről, ipari körzetről, kikötőről, nyílt tengerről stb. van-e szó. Pl. Brüsszel – városi terület, Földközi-tenger – nyílt tenger.

      Részminták száma: ha a vizsgált minta összesített minta, fel kell tüntetni a részminták számát (egyedszám). Ha a vizsgálati eredmény csak egy mintán alapul, 1-es számot kell feltüntetni. Az összesített minta részmintáinak száma változhat, ezért kérjük, minden egyes minta esetében tüntesse azt fel.
      Zsírtartalom (%): a minta zsírtartalmának százalékos aránya (ha ismert).
      Nedvességtartalom (%): a minta nedvességtartalmának százalékos aránya (ha ismert).
      3.   EREDMÉNYEK
      Dioxinok, furánok, dioxinjellegű PCB-k: minden kongener eredményeit ppt – nanogramm/kilogramm (ng/kg)-ban kell jelenteni.
      Nem dioxin jellegű PCB-k: minden kongener eredményeit ppb – mikrogramm/kilogramm (μg/kg)-ban kell jelenteni.
      LOQ: A legkisebb mérhető szint ng/kg-ban vagy μg/kg-ban (a nem dioxin jellegű PCB-k esetében)
      LOD: Kimutatási határ ng/kg-ban vagy μg/kg-ban (a nem dioxin jellegű PCB-k esetében)
      A vizsgált, de a LOD (kimutatási határ) alatti kongenerek esetében az eredményeket < LOD (a LOD-értékként feltüntetve) formában kell jelölni. A vizsgált, de a LOQ (a legkisebb mérhető szint) alatti kongenerek esetében a mezőt < LOQ (a LOQ-értékként feltüntetve) formában kell kitölteni.
      A PCB-7-en és a dioxinjellegű PCB-ken túlmenően vizsgált PCB-kongenerek esetén a PCB-kongener számát fel kell tüntetni a nyomtatványon, pl. 31, 99, 110, stb. Ha a minta a kijelölt soroknál több PCB-kongener vizsgálatán alapul, szúrjon be új sorokat a nyomtatvány aljára.
      4.   ÉSZREVÉTELEK
      Az alkalmazott lipidkivonási módszer mellett további releváns észrevételeket lehet tenni a benyújtott adatokkal kapcsolatban.
      B.   Nyomtatvány az élelmiszerekben található dioxinok, furánok, dioxinjellegű PCB-k és más PCB-k kongenerspecifikus vizsgálati eredményeinek jelentéséhez


title: A Tanács ajánlása ( 2012. július 10. ) Észtország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Észtország 2012–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi vélemény adásáról

text:
               24.7.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 219/25

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2012. július 10.)
   Észtország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Észtország 2012–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi vélemény adásáról
   2012/C 219/07
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), melyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Tanács 2011. július 12-én ajánlást (3) fogadott el Észtország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményt adott Észtország 2011–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programjáról.

               (4)

               A Bizottság 2011. november 23-án elfogadta a második éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció második európai szemeszterét. A Bizottság a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) alapján 2012. február 14-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Észtországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes felülvizsgálatra kerülne sor.

               (5)

               A Tanács 2011. december 1-jén következtetéseket fogadott el, amelyekben felhívta a szociális védelemmel foglalkozó bizottságot, hogy a Foglalkoztatási Bizottsággal és más bizottságokkal együttműködésben nyújtsa be a Tanácsnak az Európa 2020 szakpolitikai ciklus keretében javasolt intézkedésekkel kapcsolatos észrevételeit. Az említett észrevételek a Foglalkoztatási Bizottság véleményének részét képezik.

               (6)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2012. február 15-én elfogadta a 2012. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2012. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án jóváhagyta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás normál feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást. Emellett felszólította a tagállamokat, hogy hajtsák végre a Tanács 2011-re szóló országspecifikus ajánlásait, és ezeket a prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba és nemzeti reformprogramjukba.

               (8)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án arra is felkérte az Euro Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.

               (9)

               Észtország 2012. április 26-án benyújtotta a 2012–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programját és 2012. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (10)

               A stabilitási programnak az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdése szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó 2012–2013-as makrogazdasági forgatókönyv megalapozott, a tervezett GDP-arányos növekedés átlagosan mintegy 2,4 %. A Bizottság szolgálatainak 2012. évi tavaszi előrejelzése 2013-ra 3,8 %-os GDP-arányos növekedéssel számol. A stabilitási programban körvonalazott költségvetési stratégia kiegyensúlyozott növekedést szolgáló olyan fenntartható költségvetési politika biztosítására irányul, amely strukturális többlet megvalósításával kellő mértékű költségvetési tartalékot eredményez, és csökkenti a munka adóterhét. A stratégia emellett teljesíteni kívánja a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeit. A 2013-tól strukturális többlet elérésére irányuló középtávú költségvetési cél túlteljesítése is része a stabilitási programnak.
               A középtávú költségvetési cél megfelelő módon tükrözi a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeit. Az (újraszámított) strukturális költségvetési egyenleg (5) alapján az államháztartási kiadások növekedési üteme a diszkrecionális bevételi intézkedések figyelembevételével 2015-re eléri a Stabilitási és Növekedési Paktum kiadásokra vonatkozó referenciaértékét. Ezzel párhuzamosan a stabilitási program célja, hogy Észtország 2014-re államháztartási többletet tudjon felmutatni. Jóval 60 % alatti a GDP-arányos államadósság, amely a program szerint 2013 után csökkenni fog, mígnem 2015-ben eléri a 10 %-os szintet.

               (11)

               Észtország tetemes költségvetési többlettel rendelkezett 2011-ben. A Bizottság szolgálatainak 2012. évi tavaszi előrejelzésében a 2012-re prognosztizált gazdasági növekedési ütem jóval alacsonyabb a 2011-re előre jelzettnél, tekintve, hogy az 7,6 %-ról 1,6 %-ra csökken, ennélfogva a későbbiekben is ügyelni kell a kiadások hatékonyságára. Észtország a kiadások ellenőrzés alatt tartása érdekében strukturális költségvetési szabály bevezetését tervezi 2012-ben. A költségvetési szabály bevezetésétől kezdve még kiegészíti az is, hogy megerősítik a többéves kiadási célkitűzések kötelező jellegét is. Így Észtország részben végrehajtotta az erre vonatkozó 2011-es ajánlásokat.

               (12)

               A munkaerőpiacot illetően számos előrelépés történt a munkaerőre kivetett adók területén. A munkavállalást szolgáló ösztönzőkön javítani lehetne azonban a rokkantság és a keresőképtelenség esetén igénybe vett juttatások emelkedő tendenciájának kezelésével, valamint az álláskeresési járadékban, illetve szülői juttatásokban részesülő alacsony és magas keresetűek számára a munka kifizetődővé tételével. Észtország ígéretes erőfeszítéseket tesz ugyan a magas munkanélküliség csökkentésére, továbbra is magas azonban a tartós és az ifjúsági munkanélküliség. Ennek következtében az aktív kereső nélküli háztartásokban egyre inkább fenyegeti a gyermekeket a szegénység, amelynek problémáját hatékonyabb szociális, többek között családsegítő szolgáltatásokkal kell orvosolni. A családtámogatást költségvetési szempontból semleges módon lehetne hatékonyabbá tenni, mégpedig a családi és szülőknek járó juttatások célirányosabbá tétele és a gyermekekhez kötött, jövedelem utáni eredménytelen adómentesség eltörlése révén.

               (13)

               A nemzeti energiahatékonysági cselekvési terv intézkedései – abból fakadóan, hogy jelenleg is zajlik a tömegközlekedés kárára történő modális váltás – nem kielégítőek. Az észtországi újautó-flottának a legnagyobb az energiaigénye az Unióban. Az üzemanyagokra kivetett jövedéki adó nem elegendő a fogyasztói minták megváltoztatásához. Számos, energiával kapcsolatos uniós irányelvet sem ültettek át hiánytalanul. Észtország energiaellátását tovább kell diverzifikálni. A villamosenergia-infrastruktúrát modernizálni kellene, hogy nagyobb mennyiségű szélenergiát legyen képes integrálni.

               (14)

               Minőségileg és kínálatilag jelentősen fejlődött a szakképzés, és 2012–2013-ra további modernizációs intézkedéseket terveznek. Javítani kell azonban az általános oktatásról a szakképzésre való átállást, amely során számításba lehetne venni a munkahelyi környezetben történő tanulás általánosítását. Az egész életen át tartó tanulási programokban való részvétel javulást mutat ugyan, de nagyobb figyelmet kell fordítani az alacsonyan képzett munkavállalókra is. Folyamatos kihívással jár, hogy az oktatási rendszerek nem igazodnak kellően a munkaerőpiac igényeihez. Sürgős reformra van szükség a középfokú oktatás területén, és tovább kell javítani a helyi önkormányzatok által nyújtott oktatási szolgáltatásokat is. Emellett nem erősödött az üzleti szektor és a felsőoktatási intézmények közötti együttműködés, miközben a magánszektor tudásintenzív része is fejlesztésre szorul.

               (15)

               Tekintettel a csökkenő demográfiai tendenciára, illetve a regionális fejlődés kiegyensúlyozottságának és versenyképességének garantálása érdekében hosszú távon biztosítani kell a helyi önkormányzatok költségvetési fenntarthatóságát, a helyi szintű közszolgáltatások szintjének javítását, valamint a viszonylag elszórtan rendelkezésre álló források optimális módon történő felhasználását. A korlátozott méretű helyi önkormányzatok többsége számára nehézséget jelent az egyetemes szociális, egészségügyi, munkaerő-piaci, közlekedési és oktatási szolgáltatások biztosítása.

               (16)

               Észtország számos vállalást tett az Euro Plusz Paktum keretében. Ezek a vállalások, illetve a 2011-ben tett vállalások végrehajtása a foglalkoztatás növelésére, a versenyképesség javítására, valamint az államháztartás fenntarthatóbbá tételére irányulnak. A Bizottság értékelte az Euro Plusz Paktum keretében tett vállalások végrehajtását. Ezen értékelés eredményeit a Tanács az ajánlásokban figyelembe vette.

               (17)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Észtország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését. Értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Észtország fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–5. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait

               (18)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és véleményét (6) különösen az 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Észtország a 2012–2013-as időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Az előirányzott költségvetési tervek végrehajtása, a középtávú költségvetési cél legkésőbb 2013-ra történő elérésének biztosítása, valamint a kiadásokra vonatkozó referenciaérték betartása révén őrizze meg stabil fiskális pozícióját. A középtávú költségvetési kereten belül egészítse ki a tervezett költségvetési szabályt kötelezőbb jellegű többéves kiadási szabályokkal, továbbá fokozza az állami kiadások hatékonyságát, és hajtson végre az adózási fegyelmet erősítő intézkedéseket.

               2.

               A szociális ellátó rendszer racionalizálásával, valamint a rokkantsági és álláskeresési járadékok, illetve a szülői juttatások rendszerének rugalmasabbá tételével javítsa a munkára történő ösztönzést, és mindeközben ügyeljen a megfelelő szintű szociális védelemre. Javítsa a szociális szolgáltatásokat, ugyanakkor tegye célirányosabbá a családi és szülőknek járó juttatásokat, és törölje el a gyermekekhez kötött, jövedelem utáni adómentességet, amely torzulásokat okozott. Növelje a fiatalok és a tartósan munkanélküliek munkaerő-piaci részvételét.

               3.

               Az oktatást és a képzést igazítsa hatékonyabban a munkaerő-piaci szükségletekhez, továbbá erősítse meg az üzleti szektor és az iskolázás közötti együttműködést. Teremtsen több lehetőséget az alacsonyan képzett munkavállalóknak, hogy nagyobb mértékben vehessenek részt az egész életen át tartó tanulásban. Biztosítson kiemelt szerepet a kutatási és innovációs rendszereknek, és tegye lehetővé a nemzetközivé válásukat.

               4.

               Javítsa az energiahatékonyságot, különösen az épületek és a közlekedés esetében, továbbá fokozza a környezetvédelmi ösztönzőket a gépjárművek és a hulladékkezelés területén, ennek részeként pedig vegyen számításba olyan ösztönzőket, mint például a gépjárművek megadóztatása. Támogassa a megújuló energia használatát, többek között modernizált infrastruktúra és jogszabályok révén. Folytassa a határain átnyúló összeköttetések kiépítését viszonylagos elszigeteltségének felszámolása céljából.

               5.

               Javítson az önkormányzatok költségvetési fenntarthatóságán, mindeközben növelje a helyi önkormányzatok hatékonyságát, valamint biztosítson hatékony közszolgáltatásokat, különösen az önkormányzatok összevonására, illetve fokozott együttműködésükre történő ösztönzés révén. Az erre vonatkozó reformjavaslatokat Észtországnak ésszerű időn belül meg kell valósítania.

      Kelt Brüsszelben, 2012. július 10-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         V. SHIARLY

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  2012-re érvényben tartja a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2012. április 26-i 2012/238/EU tanácsi határozat (HL L 119., 2012.5.4., 47. o.).

      (3)  HL C 213., 2011.7.20., 5. o.

      (4)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (5)  A Bizottság szolgálatai által a programban megadott információk alapján a közösen elfogadott módszertan alkalmazásával újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása (2016. július 12.) Luxemburg 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Luxemburg 2016. évi stabilitási programját

text:
               18.8.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 299/101

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2016. július 12.)
   Luxemburg 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Luxemburg 2016. évi stabilitási programját
   (2016/C 299/24)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2015. november 26-án elfogadta az éves növekedési jelentést, és ezzel elindult a gazdaságpolitikai koordináció 2016. évi európai szemesztere. Az Európai Tanács a 2016. március 17–18-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. 2015. november 26-án a Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Luxemburgot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott. Ezt az ajánlást az Európai Tanács a 2016. február 18–19-i ülésén jóváhagyta, a Tanács pedig 2016. március 8-án elfogadta (3). Mivel Luxemburg pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságai közötti szoros összefonódásokra, Luxemburgnak gondoskodnia kell az ajánlás teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról.

               (2)

               A Luxemburgra vonatkozó országjelentést 2016. február 26-án tették közzé. Az országjelentésben értékelték a Tanács által 2015. július 14-én elfogadott országspecifikus ajánlások, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Luxemburg által elért eredményeket.

               (3)

               Luxemburg 2016. április 29-én benyújtotta 2016. évi nemzeti reformprogramját és 2016. évi stabilitási programját. A kettő közötti kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)

               A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodása és releváns programjai felülvizsgálatát és azokhoz módosítások javaslatát. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná ezt a rendelkezést.

               (5)

               Luxemburg jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. 2016. évi stabilitási programja szerint a kormány 2017-ben kiegyensúlyozott költségvetés, majd kis mértékű többlet elérését tervezi, amely 2020-ra eléri a GDP 0,4 %-át. A középtávú költségvetési cél továbbra is teljesül a teljes programozási időszak alatt. Stabilitási programjában ugyanakkor Luxemburg bejelenti, hogy a középtávú költségvetési cél a 2016. évi, a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális többletről 2017-ben a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiányra módosul. A stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság 2020-ra várhatóan fokozatosan 23,5 %-ra emelkedik. Az ezen költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott, kivéve 2017 és 2018 vonatkozásában, amely időszak esetében optimistának mondható. A Bizottság 2016. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális többlet várhatóan 2016-ban a GDP 1,4 %-ára, majd 2017-ben a GDP 0,3 %-ára fog csökkenni, így a középtávú költségvetési cél felett marad. Az esetleges jövőbeli eltéréseket azon követelmény alapján kell értékelni, miszerint a strukturális egyenleget a középtávú költségvetési cél szintjén kell fenntartani, szem előtt tartva az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának szükségességét, különösen a nyugdíjak területén. A stabilitási program értékelése alapján és a Bizottság 2016. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint Luxemburg várhatóan meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (6)

               A luxemburgi hatóságok ismertették a 2017-ben hatályba lépő átfogó adóreform főbb vonalait. A reform elsősorban a közvetlen adózás területén vezet be módosításokat, mind a magánszemélyek, mind a társaságok vonatkozásában. Célja (a versenyképesség fokozása érdekében) a társasági jövedelemadó mértékének fokozatos csökkentése és (a méltányosság fokozása érdekében) a személyi jövedelemadó progresszivitásának növelése. Egyes adókiadások növelése ugyanakkor – különösen a lakásszektorban – az adóalap csökkenésével járhat. A luxemburgi adórendszer kialakítását nemzetközi fejlemények is érinthetik, és rávilágíthatnak arra, hogy a fiskális bevételek legalább egy része instabil. A bevételek kiszámíthatóságának biztosítása érdekében lehetőség van az adóalap további szélesítésére, mindenekelőtt a jelenleg alacsony ingatlanadó felülvizsgálata és alternatív bevételi források, többek között a környezetvédelmi adók nagyobb mértékű alkalmazása révén. E tekintetben a szellemi tulajdonra vonatkozó adókedvezmény hatályon kívül helyezése a társaságiadó-alap bizonyos mértékű kiszélesítését teszi lehetővé. Az adóreformok elfogadását és végrehajtását a Bizottság az európai szemeszter keretében továbbra is szorosan figyelemmel kíséri.

               (7)

               A luxemburgi hatóságok a gazdaság diverzifikálására törekszenek, elismerve, hogy a pénzügyi szektortól való nagymértékű függőség kockázatokkal jár. Tekintettel az országban jellemző magas munkaerőköltségekre, a nagyobb hozzáadott értéket előállító tevékenységek lehetőséget kínálnak alternatív növekedési források kibontakoztatására. A luxemburgi gazdaság sikeres diverzifikálása tehát nagy mértékben azoktól a szektoroktól függ, amelyek kevésbé érzékenyek a munkaerőköltség szintjére. Ezek nagyrészt a kutatáson és az innováción alapulnak, amely jellemzően technológia- és tudásintenzív. A már sikeres nem pénzügyi szolgáltatási szektor további kiszélesítése szintén segíthetné a gazdaság diverzifikációját. A beruházások és az innováció útjában álló, a gazdasági fejlődést korlátozó akadályok csökkentése vagy felszámolása felszabadítaná az innovációs potenciált, és segítené a diverzifikációt. Miközben a közberuházások mértéke meghaladja az euroövezeti átlagot, a magánberuházások szintje nem megfelelő. A magas beruházási szint fenntartása elengedhetetlen a növekedési kilátások fenntartásához. Az országjelentésben foglalt elemzés szerint az Unión belül Luxemburgban a legkorlátozóbb az üzleti szolgáltatásokra és a kiskereskedők letelepedésére vonatkozó szabályozás. A fő korlátozások az üzleti szolgáltatások ágazatában a részesedési követelményekhez, a szavazati jogokhoz és a multidiszciplináris korlátozásokhoz, a kiskereskedelmi szektorban pedig a működési és letelepedési követelményekhez kapcsolódnak.

               (8)

               A lakásáraknak az elmúlt évtizedekben tapasztalt folyamatos emelkedése és az elkövetkező években várható erős népességi és foglalkoztatási dinamika együttesen akadályozhatja a tervezett népesség- és munkaerő-növekedést. Ez annál is inkább valószínű kilátás, mivel a gazdaság nagy mértékben függ a szomszédos országok magasan képzett munkavállalóinak részvételétől, akik a teljes foglalkoztatottak mintegy egyharmadát teszik ki. A lakáscélú ingatlanok árának dinamizmusa a kereslet és a kínálat közötti eltolódásból, különösen pedig az elérhető és megfizethető lakások hiányából ered. A lakáskínálat rugalmasságát akadályozza a beépíthető területek szűkössége és az építési engedélyezési eljárásokkal kapcsolatos igazgatási hiányosságok. A rugalmatlan lakáskínálat miatt valószínűleg a jelenlegi politikák alapján rendelkezésre álló adótámogatások jelentős része is beépül lakásárakba. Fokozni lehetne a megfizethető árú szociális lakáshoz juttatásra irányuló erőfeszítéseket is. A jelenlegi lakáspiac nemcsak visszatartja a háztartásokat a Luxemburgba településtől, de a forgalmi torlódások és a szennyezés problémáját is súlyosbítja. A népesség elöregedéséről szóló 2015. évi jelentésben foglalt új demográfiai előrejelzések szintén azt sugallják, hogy fel kell számolni a közlekedési és a lakáscélú beruházások szűk keresztmetszeteit, amit be kell építeni abba a négy készülő ágazati tervbe, amely a lakhatásra, a közlekedésre, a gazdasági tevékenységi zónákra, illetve a zöldterületekre vonatkozik.

               (9)

               A gazdasági diverzifikáció megvalósítását korlátozhatja, hogy egyes ágazatokban a bérek változása nem áll összhangban a termelékenység alakulásával. Ez tovább szűkíti a megcélozható ágazatok körét, mégpedig főként olyanokra, amelyek jelentős hozzáadott értéket termelnek. Az elmúlt évtizedben a luxemburgi fajlagos munkaköltség a többi euroövezeti tagállaménál gyorsabban emelkedett. A teljes gazdaságot átfogó automatikus bérindexálás szerepet játszik a szektorok közötti béringadozások korlátozásában, és megakadályozhatja a munka-termelékenységi eltérések figyelembevételét. A tartósan alacsony inflációs környezet azonban késleltette az automatikus bérkiigazítás elindítását, és hozzájárult a mérsékelt bérnövekedéshez. A gyenge bérnövekedéssel és a termelés növekedésével párhuzamosan a költség-versenyképességi veszteségek csökkentek. Ezzel összefüggésben indokolt figyelemmel kísérni a bérek alakulását.

               (10)

               A népesség elöregedésével összefüggő kötelezettségek hosszú távon továbbra is kockázatot jelentenek, különösen a nyugdíjköltségek vonatkozásában. Luxemburg csekély mértékű előrelépést tett a kötelező nyugdíjkorhatár és a tényleges nyugdíjbavonulási életkor közötti eltérésnek a korhatár előtti nyugdíj lehetőségének korlátozásával történő csökkentése terén. 2015 júliusában törvénytervezetet terjesztettek a parlament elé a korhatár előtti nyugdíjbavonulási formák módosításáról. Noha ezek egyik formáját meg fogják szüntetni, más előnyugdíj-rendszerek hozzáférési feltételeit részben könnyíteni fogják. 2015 júliusában elfogadták a korlátozott munkaképességű munkavállalók átsorolásáról szóló törvényt, amelynek végrehajtása 2016. január 1-jén kezdődött meg. A törvény növelte a korlátozott munkaképességű munkavállalók munkaerőpiacon maradásának lehetőségét, és következésképpen csökkenti a korhatár előtti nyugdíjbavonulási formákat igénybe vevők számát. A korhatár előtti nyugdíjba vonulás továbbra is elterjedt, és a magasabb életkorig való munkavállalás ösztönzői korlátozottak. Továbbra sem létezik egy olyan, a népesség elöregedésével kapcsolatos, teljes körű szakpolitika, amely azt célozná, hogy az idősebb munkavállalókat hosszabb ideig tartsa foglalkoztatásban, valamint ösztönzőket és készségeket biztosítana a munkaerőpiacra való visszatérésük elősegítésére. A parlament még mindig tárgyalja az „életkor-paktumot”, amelynek célja ösztönözni a 150-nél több főt foglalkoztató cégek idősebb munkavállalóinak megtartását.

               (11)

               A 2012. évi nyugdíjreform előírja, hogy a reform elfogadását követően ötévente ellenőrizni és értékelni kell a nyugdíjrendszer fenntarthatóságát. A kormány megerősítette azon szándékát, hogy az eredetileg tervezett 2017 helyett 2016-ra előrehozza az értékelést, amelynek elvégzésével az újonnan létrehozott nyugdíj-munkacsoportot bízta meg. A kötelező nyugdíjkorhatárnak a várható élettartamhoz igazítása terén a Tanács korábbi ajánlása ellenére nem történt előrelépés. Luxemburg az egyetlen olyan tagállam, amelyben a 2013 és 2060 közötti időszakra nem rendelkeztek a kötelező nyugdíjkorhatár és a korhatár előtti nyugdíjbavonulási életkor további emeléséről. A népesség elöregedésről szóló 2015. évi jelentésben az életkorral kapcsolatos kiadások előrejelzett emelkedését lefelé korrigálták, de a kiigazítást szinte kizárólag a kedvezőbb demográfiai előrejelzések indokolják, miközben semmilyen reformot nem fogadtak el. A nyugdíjkiadások tervezett emelkedése még a kiigazítás után is a legmagasabb az Unióban. Ráadásul Luxemburgban kockázatot jelent a tartós ápolási-gondozási kiadások várható emelkedése, amely a GDP arányában valamennyi tagállam közül a legmagasabb. Ezt pedig a jelek szerint az eltartott népesség arányának 2060-ig előrejelzett, az EU-n belül legmagasabb emelkedése váltja ki. Az ápolásbiztosítás hosszú távú fenntarthatóságának garantálására irányuló reform előkészületei megkezdődtek.

               (12)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság átfogó elemzést készített Luxemburg gazdaságpolitikájáról, és azt a 2016. évi országjelentésben közzétette. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Luxemburgnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Mivel az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzásának erősítése érdekében a jövőbeli nemzeti döntések során az uniós szempontokra is tekintettel kell lenni, a Bizottság nemcsak azt vette figyelembe, hogy az intézkedések milyen jelentőséggel bírnak a fenntartható luxemburgi költségvetési és társadalmi-gazdasági politika szempontjából, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–2. ajánlás tükrözi.

               (13)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és azt a véleményt (5) fogalmazta meg, hogy Luxemburg várhatóan meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek,

         AZT AJÁNLJA, hogy Luxemburg 2016-ban és 2017-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Biztosítsa az állami nyugdíjak hosszú távú fenntarthatóságát a tényleges nyugdíjbavonulási életkor emelésével, a korhatár előtti nyugdíjba vonulás korlátozásával, a magasabb életkorig való munkavállalás ösztönzőinek fokozásával és a kötelező nyugdíjkorhatárnak a várható élettartamhoz való igazításával.

               2.

               Számolja fel a beruházások és az innováció előtt álló akadályokat, amelyek az üzleti szolgáltatások ágazatában korlátozzák a gazdasági fejlődést. Tegyen intézkedéseket a lakáscélú beruházásokat akadályozó szűk keresztmetszetek felszámolására.

      Kelt Brüsszelben, 2016. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. KAŽIMÍR

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (3)  HL C 96., 2016.3.11., 1. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (5)  Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: 2013/142/EU: A Bizottság ajánlása ( 2013. március 12. ) az európai parlamenti választások demokratikus és hatékony lebonyolításának elősegítéséről

text:
               21.3.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 79/29

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2013. március 12.)
   az európai parlamenti választások demokratikus és hatékony lebonyolításának elősegítéséről
   (2013/142/EU)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Unióról szóló szerződés 10. cikkének (2) bekezdése értelmében az Unió szintjén a polgárok közvetlen képviselete az Európai Parlamentben valósul meg. Ez segít biztosítani azt, hogy a demokratikus kontroll és elszámoltathatóság a döntéshozatallal azonos szinten működjön.

               (2)

               Az Európai Unióról szóló szerződés 10. cikkének (3) bekezdése rögzíti, hogy minden polgárnak joga van ahhoz, hogy részt vegyen az Unió demokratikus életében, és hogy a döntéseket a lehető legnyilvánosabban és a polgárokhoz a lehető legközelebb eső szinten kell meghozni.

               (3)

               Szilárd kapcsolatot teremtve a polgárok, a politikai jogaik gyakorlása és az Unió demokratikus élete között, a Lisszaboni Szerződés megerősíti az uniós polgárok politikai szereplőként betöltött szerepét.

               (4)

               A pénzügyi és az államadósság-válság kapcsán az uniós szinten szükséges intézkedések fényében különösen fontossá válik az uniós döntéshozatali folyamat demokratikus legitimitásának megerősítése és a rendszernek az uniós polgárok felé történő közelítése.

               (5)

               „A valódi, szoros gazdasági és monetáris unió tervezete – Európai vitaindító” című, 2012. november 28-i bizottsági közlemény (1) kiemelte, hogy a demokratikus legitimitás és elszámoltathatóság elengedhetetlen kellékei bármilyen európai uniós reformnak.

               (6)

               Kiemelve az európai szintű politikai pártoknak az európai politikai tudatosság kialakításához és az uniós polgárok akaratának kinyilvánításához való hozzájárulását, az Európai Unióról szóló szerződés 10. cikkének (4) bekezdése, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája 12. cikkének (2) bekezdése kulcsszereppel ruházza fel az európai politikai pártokat.

               (7)

               Az európai politikai pártok és az európai politikai alapítványok alapszabályáról és finanszírozásáról szóló, 2012. szeptember 12-én bemutatott rendeletjavaslatával (2) a Bizottság lehetővé kívánta tenni az európai politikai pártok számára, hogy teljes mértékben eleget tudjanak tenni a feladatuknak. E javaslat célja, hogy az európai politikai pártok profitálni tudjanak ismertségük fokozásából, továbbá hogy rugalmasabb, átláthatóbb és hatékonyabb keretek szabályozzák az európai politikai pártok finanszírozását. A Bizottság olyan javaslatot is tett, amelynek értelmében az európai politikai pártoknak az európai parlamenti választásokkal összefüggésben minden megfelelő intézkedést meg kell tenniük annak érdekében, hogy az Unió polgárait tájékoztassák a nemzeti politikai pártok és az európai politikai pártok közötti kapcsolatokról. Elfogadása esetén az új rendelet hatályon kívül helyezné az európai szintű politikai pártokra irányadó előírásokról és finanszírozásuk szabályairól szóló, 2003. november 4-i 2004/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet (3), és annak helyébe lépne.

               (8)

               Azáltal, hogy átlátható kapcsolat teremtődik az uniós polgárok szavazataiért versengő nemzeti politikai pártok és a nemzeti politikai pártokhoz kötődő európai politikai pártok között, az európai politikai pártok számára lehetővé válik, hogy közvetlenebbül jelenítsék meg az uniós állampolgárok akaratát, egyúttal ez várhatóan erőteljes hatást gyakorol majd az uniós döntéshozatal átláthatóságára.

               (9)

               Az európai parlamenti választások átláthatóságának további javításával az Európai Parlamentnek a Lisszaboni Szerződéssel megerősített szerepe és hatáskörei jobban érzékelhetővé válnak. Az uniós állampolgárok és az uniós demokratikus folyamatok közötti kötelék erősítése a szorosabb intézményi integráció szükségszerű következménye.

               (10)

               További, az európai politikai pártok és az európai politikai alapítványok alapszabályáról és finanszírozásáról szóló bizottsági rendeletjavaslatban az európai politikai pártok számára előírt tájékoztatási kötelezettségeket kiegészítő intézkedések révén a választási folyamat egésze során, azaz a kampánytól a szavazatok leadásáig javítható az európai politikai pártok ismertsége, egyúttal lehetővé válna, hogy az európai politikai pártok hatékonyan csökkentsék a távolságot az uniós polgárok és a politika között.

               (11)

               A tagállamok egy részében már ma is bevett gyakorlat, hogy a nemzeti politikai pártok vagy azok egy része az európai parlamenti választásokon használt szavazólapokon feltüntetik az európai politikai pártokhoz való kötődésüket. Annak érdekében, hogy az európai politikai pártok ismertsége az európai választási folyamat egésze során biztosítva legyen, fontos lenne, hogy valamennyi tagállam ösztönözze, illetve könnyítse meg a választópolgárok tájékoztatását a nemzeti politikai pártoknak az európai politikai pártok szerinti hovatartozásáról. Az európai parlamenti választások átláthatóságának javítása, egyúttal az európai választási folyamatban részt vevő politikai pártok elszámoltathatósága és a választóknak e folyamatba vetett bizalma fokozása érdekében a nemzeti politikai pártoknak a választásokat megelőzően nyilvánosságra kellene hozniuk az egyes európai politikai pártokhoz tartozásukat. A különböző pártrendezvények, például pártkongresszusok mellett a nemzeti politikai pártok választási kampányai a legalkalmasabb és leghatékonyabb eszközei a párthovatartozással kapcsolatos tájékoztatásnak és az ezzel összefüggő eredményes figyelemfelkeltésnek.

               (12)

               Az 1093/2012/EU európai parlamenti és tanácsi határozat (4) 2013-at a polgárok európai évének nyilvánította. A polgárok európai parlamenti választásokkal kapcsolatos jogainak erősítése az év egyik meghatározó jelentőségű lépése lesz.

               (13)

               A Lisszaboni Szerződés óta a Bizottság elnökét az Európai Unióról szóló szerződés 17. cikkének (7) bekezdésben meghatározott eljárással összhangban és a Lisszaboni Szerződéshez csatolt 11. nyilatkozatban foglalt szempontokat figyelembe véve az Európai Parlament választja meg. A szóban forgó eljárások értelmében a Bizottság elnökének megválasztására az európai parlamenti választások figyelembevételével, valamint az Európai Tanács és az Európai Parlament közötti megfelelő egyeztetések lefolytatását követően kerülhet sor. E rendelkezésekben tehát egyrészt az Európai Parlament által a Bizottság elnökének kijelölésében betöltött megerősített szerep, másrészt a kiválasztási folyamat és az európai parlamenti választások eredménye közötti kapcsolat jelenik meg.

               (14)

               A 2014. évi európai parlamenti választásokról szóló, 2012. november 22-i állásfoglalásában (5) az Európai Parlament sürgette az európai politikai pártokat, hogy nevezzenek meg jelölteket a Bizottság elnöki posztjára. Állásfoglalásában az Európai Parlament egyúttal jelezte, elvárja, hogy a szóban forgó jelöltek játsszanak vezető szerepet a parlamenti választási kampányban, különösen programjuk személyes bemutatásával az Unió minden tagállamában. Az állásfoglalás még inkább kiemeli az európai parlamenti választások megnövekedett szerepét a Bizottság elnökének megválasztásában.

               (15)

               „A valódi, szoros gazdasági és monetáris unió tervezete – Európai vitaindító” című, 2012. november 28-i közleményében a Bizottság a valódi európai politikai szféra kialakulása szempontjából kiemelkedő jelentőségű lépésként jelölte meg azt, hogy a 2014-es európai parlamenti választásokon részt vevő politikai pártok állítsanak jelöltet a Bizottság elnökének tisztségére.

               (16)

               Ebből következően helyénvaló az uniós polgárok tájékozottságát növelni azzal kapcsolatban, hogy szavazatuk központi jelentőséggel bír annak eldöntésében, hogy ki lesz a Bizottság elnöke. Növelni kell egyúttal a tájékozottságukat az európai parlamenti választásokon leadott szavazataikért versengő pártok által az elnöki posztra állított jelöltekről is.

               (17)

               Ha az európai politikai pártok és a nemzeti politikai pártok az európai parlamenti választásokhoz kapcsolódóan közzéteszik a Bizottság elnöki tisztségére állított jelöltjeiket és a jelöltek programját, konkrét és egyértelmű kapcsolat teremthető az uniós polgár által az európai választások keretében valamely politikai pártra leadott szavazat és az adott párt által a Bizottság elnöki tisztségére állított jelölt között. Ezáltal növelhető a Bizottság elnökének legitimitása, egyúttal a Bizottságnak az Európai Parlament és az európai választópolgárok felé érvényesülő elszámoltathatósága, és általában véve a teljes uniós döntéshozatali folyamat demokratikus legitimitása megerősödik. A politikai hirdetések segítik a választópolgárokat abban, hogy megalapozott döntést hozhassanak. Helyénvaló tehát, hogy ezt az eszközt a nemzeti politikai pártok is igénybe vegyék abból a célból, hogy tájékoztassák a választókat arról, hogy melyik jelöltet támogatják a Bizottság elnöki tisztségéért folyó küzdelemben, valamint a jelölt programjáról.

               (18)

               Jelen állás szerint az európai parlamenti választások több napon keresztül zajlanak, hiszen eltérő napokon tartják meg ezeket a tagállamokban. Az európai választások ugyanazon napon történő lebonyolítása, kiegészülve a szavazóhelyiségek ugyanazon időpontban történő bezárásával jobban tükrözné azt, hogy az Unió polgárai közös választáson vesznek részt, és mint ilyen, megtestesítené az EU alapját képező képviseleti demokrácia elvét.

               (19)

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 22. cikkének (2) bekezdése értelmében az európai parlamenti választásokon minden uniós polgár választójoggal rendelkezik és választható a lakóhelye szerinti tagállamban. A gyakorlatba ezt az állampolgárságuktól eltérő tagállamban lakóhellyel rendelkező uniós polgárok aktív és passzív választójogának az európai parlamenti választásokon történő gyakorlására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1993. december 6-i 93/109/EK tanácsi irányelv (6) ültette át.

               (20)

               A 93/109/EK irányelv egy információmegosztási mechanizmust hoz létre annak érdekében, hogy elejét lehessen venni annak, hogy a polgárok több tagállamban is szavazzanak vagy jelöltessék magukat ugyannak a választásnak az alkalmával.

               (21)

               A Bizottság a 93/109/EK irányelv alkalmazásáról szóló több jelentésében (7), és legutóbb a 2009. évi európai választások értékeléséről készült 2010-es jelentésében (8) hiányosságokat tárt fel a többszöri szavazás vagy jelöltség megakadályozására kidolgozott mechanizmus működésével kapcsolatban. A feltárt hiányosságok elsősorban abból erednek, hogy a lakóhely szerinti tagállam nem közöl elegendő személyes adatot az irányelv alapján az uniós állampolgár származása szerinti tagállamával. A hiányosságok a tagállamok választási naptáraiban mutatkozó különbségekkel is összefüggésbe hozhatók. Ennek következtében a szavazatuknak a lakóhelyük szerinti tagállamban történő leadására regisztrált uniós polgárok jelentős részét nem lehetett beazonosítani a származás szerinti tagállamban.

               (22)

               A tagállami szakértőkkel folytatott széles körű egyeztetésekre és a kérdéssel összefüggésben feltárt bevált gyakorlatokra épülő intézkedésekkel az említett hiányosságok egy része hatékonyan kezelhető, biztosítva ezáltal, hogy a mechanizmus jobban működjön a 2014-es európai választások alkalmával, és mérséklődjön a nemzeti hatóságokra nehezedő adminisztratív teher.

               (23)

               A tagállamok nagy része már létrehozta a választókra és a jelöltekre vonatkozó adatoknak a 93/109/EK irányelv keretében történő kicseréléséért felelős kapcsolattartó hatóságát. A mechanizmus összességében hatékonyabbá válik, ha az összes tagállam létrehozza az ezért felelős hatóságát.

               (24)

               Jelentős különbségek mutatkoznak a tagállamok között a választói névjegyzék lezárásának időpontja tekintetében is: a megoldások ezen a téren a választás napját két hónappal megelőző időponttól az öt nappal a választás napja előtti időpontig terjednek. Növelné a mechanizmus hatékonyságát, ha a tagállamok – a többi tagállam választási eljárási folyamatainak időzítését figyelembe véve – olyan időben küldenék a választókra vonatkozó adatokat, amely az adott tagállam nemzeti szabályai alapján még lehetővé teszi a szükséges intézkedések megtételét. Az adattovábbítás technikai vetületeit illetően számos további lehetőség kínálkozik a mechanizmus hatékonyságának javítására. Ezen lehetőségek közé tartozik például az egységes elektronikus formátum és karakterkészlet alkalmazása, az adattovábbítás módja, valamint a személyes adatok megfelelő szintű védelmét garantáló titkosítási módszer.

               (25)

               A választókra vonatkozó további, a 93/109/EK irányelv által kifejezetten nem előírt bizonyos személyes adatoknak a lakóhely szerinti tagállam általi közlése révén a származás szerinti tagállam hatékonyabban tudná azonosítani állampolgárait a választói névjegyzékekben. A mechanizmus hatékony működéséhez szükséges személyes adatok köre tagállamonként változik.

               (26)

               Személyes adatoknak az információcserére szolgáló mechanizmus keretében történő bármilyen feldolgozása során biztosítani kell a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (9) végrehajtó nemzeti intézkedéseknek való megfelelést,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

      A VÁLASZTÁSOK DEMOKRATIKUS LEBONYOLÍTÁSA

      A választóknak a nemzeti politikai pártok európai politikai pártokhoz kötődéséről való tájékoztatásának ösztönzése és elősegítése

               1.

               A tagállamoknak ösztönözniük kell és elő kell segíteniük a választópolgároknak az európai parlamenti választások előtti és közbeni tájékoztatását a nemzeti politikai pártok európai politikai pártokhoz kötődéséről, többek között oly módon, hogy lehetővé teszik, illetve ösztönzik az ilyen kötődéseknek a választásokon használt szavazólapokon történő feltüntetését.

      A választók tájékoztatása a nemzeti politikai pártok európai politikai pártokhoz kötődéséről

               2.

               Az európai parlamenti választásokon részt vevő nemzeti politikai pártoknak a választásokat megelőzően közzé kell tenniük az európai politikai pártokhoz való kötődésüket. A nemzeti politikai pártoknak a kampányanyagaikban, közleményeikben és politikai hirdetéseikben egyértelműen jelezniük kell, hogy mely európai politikai párthoz tartoznak.

      Az Európai Bizottság elnöki tisztségére állított jelölt támogatása

               3.

               Az európai és a nemzeti politikai pártoknak az európai parlamenti választásokat megelőzően nyilvánosságra kell hozniuk, hogy melyik jelöltet támogatják az Európai Bizottság elnöki tisztségéért induló jelöltek közül, valamint nyilvánosságra kell hozniuk a jelölt programját.
               A nemzeti politikai pártoknak biztosítaniuk kell, hogy az európai parlamenti választásokhoz kapcsolódó politikai hirdetéseiket egyúttal arra is felhasználják, hogy a polgárokat tájékoztassák a Európai Bizottság elnöki tisztségéért induló, általuk támogatott jelöltről, valamint a jelölt programjáról.

      A választások közös napja

               4.

               A tagállamoknak meg kell állapodniuk az európai parlamenti választások közös napjáról, valamint a szavazóhelyiségek ugyanazon időpontban történő bezárásáról.

      A VÁLASZTÁSOK HATÉKONY LEBONYOLÍTÁSA

      Egyetlen kapcsolattartó hatóság

               5.

               A 93/109/EK irányelv 13. cikkének végrehajtása érdekében a tagállamoknak létre kell hozniuk a választókra vonatkozó adatok megosztásáért felelős kapcsolattartó hatóságukat.

      Adattovábbítás

               6.

               Annak érdekében, hogy a lakóhely szerinti tagállam kellő időben továbbítsa a választókra vonatkozó adatokat ahhoz, hogy a származás szerinti adott tagállam megtehesse a szükséges intézkedéseket, a tagállamoknak a lehető legteljesebb mértékig figyelembe kell venniük egymás választási szabályait.

      A hatékonyabb azonosítást lehetővé tevő kiegészítő adatok

               7.

               A 93/109/EK irányelv 9. cikkében meghatározott személyes adatokon felül a lakóhely szerinti tagállamoknak célszerű továbbítaniuk minden olyan releváns személyes adatot, amelyre a származás szerinti tagállam hatóságának szüksége lehet a választók azonosításához.

      A biztonságos és hatékony adattovábbítást szolgáló technikai eszközök

               8.

               A 93/109/EK irányelv 13. cikke szerinti adatcsere érdekében a tagállamok egységes és biztonságos elektronikus eszközöket alkalmaznak, a mellékletben meghatározottakkal összhangban. A tagállamok származás szerinti tagállamonként egyetlen csomagban továbbítják az adatokat, amelyet egy későbbi szakaszban még egy, az esetleges frissítéseket érintő adattovábbítás követhet, amennyiben erre szükség van.
               Ennek az ajánlásnak a tagállamok, valamint az európai és a nemzeti politikai pártok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2013. március 12-én.

            a Bizottság részéről

         Viviane REDING

            alelnök

      (1)  COM(2012) 777 final/2.

      (2)  COM(2012) 499 final.

      (3)  HL L 297., 2003.11.15., 1. o.

      (4)  HL L 325., 2012.11.23., 1. o.

      (5)  Az Európai Parlament 2012. november 22-i állásfoglalása a 2014. évi európai parlamenti választásokról (2012/2829(RSP)).

      (6)  HL L 329., 1993.12.30., 34. o.

      (7)  COM(97) 731 végleges, COM(2000) 843 végleges, COM(2006) 790 végleges.

      (8)  COM(2010) 605 végleges.

      (9)  HL L 281., 1995.11.23., 31. o.

      MELLÉKLET

         A 93/109/EK irányelv 13. cikkének végrehajtására vonatkozó részletes technikai szabályok

                  1.

                  A 93/109/EK irányelv 13. cikke szerinti adatcseréhez a tagállamok Extensible Markup Language (Kiterjeszthető Jelölő Nyelv, XML) formátumú fájlokat alkalmaznak. Ezek az XML fájlok kizárólag elektronikus eszközökön keresztül, biztonságos módon továbbíthatók.

                  2.

                  Az információ-megosztási rendszerben a választókra vonatkozó adatok rögzítésére és továbbítására a tagállamok a 8-bites Universal Character Set Transformation Format (UTF-8) formátumot használják.

                  3.

                  A tagállamok a W3C XML Encryption Syntax and Processing (XML rejtjel-szintaxis és -feldolgozás) ajánlást alkalmazzák, amelynek része egy nyilvános kulcs és egy titkosított kulcs megosztása is, amellyel biztosítható a továbbított személyes adatok megfelelő szintű védelme.


title: Az EU gyorsreagálási képessége Az Európai Parlament 2010. december 14-i ajánlása a Tanácshoz az EU gyorsreagálási képességének kialakításáról (2010/2096(INI))

text:
               15.6.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               CE 169/140

         2010. december 14., keddAz EU gyorsreagálási képessége
   P7_TA(2010)0465
   Az Európai Parlament 2010. december 14-i ajánlása a Tanácshoz az EU gyorsreagálási képességének kialakításáról (2010/2096(INI))
   2012/C 169 E/21

      Az Európai Parlament,

               —

               tekintettel a Lisszaboni Szerződés 196. cikkére, amely kimondja, hogy „az Unió ösztönzi a tagállamok közötti együttműködést a természeti vagy ember okozta katasztrófák megelőzését és az azokkal szembeni védekezést szolgáló rendszerek hatékonyságának javítása érdekében”, valamint hogy „az Unió tevékenységének célja a nemzetközi szintű polgári védelmi intézkedések koherenciájának előmozdítása”,

               —

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 214. cikkére, amely kimondja, hogy az Unió humanitárius segítségnyújtási intézkedései arra irányulnak, „hogy a harmadik országok lakosainak, akik természeti vagy ember okozta katasztrófák áldozataivá váltak, eseti támogatást, segítséget és védelmet nyújtsanak”, és hogy a műveletek során „tiszteletben kell tartani a nemzetközi jog elveit, a pártatlanság és a semlegesség követelményét, valamint a hátrányos megkülönböztetés tilalmát”,

               —

               tekintettel a 2007 decemberében az Európai Unió Tanácsa, az Európai Parlament és az Európai Bizottság elnökei által aláírt, a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzusra, valamint a konszenzus végrehajtása érdekében a Bizottság által 2008 májusában előterjesztett cselekvési tervre,

               —

               tekintettel a Tanács 2007. decemberi következtetéseire, amelyben felkéri a Bizottságot, hogy a lehető legjobban használja ki a közösségi polgári védelmi mechanizmust, és erősítse tovább a tagállamok közötti együttműködést,

               —

               tekintettel a katonaság és a polgári védelem rendelkezésére álló eszközöknek katasztrófa esetén történő felhasználásáról szóló, 2006. november 27-én felülvizsgált iránymutatásokra (az oslói iránymutatásokra),

               —

               tekintettel a Bizottságnak a Tanácshoz és az Európai Parlamenthez intézett, „Uniós stratégia a katasztrófakockázatok csökkentésének támogatására a fejlődő országokban” című, 2009. február 23-i közleményére,

               —

               tekintettel a Bizottságnak az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz intézett, „Az Unió katasztrófa-elhárítási képességének megerősítése” című, 2008 márciusi közleményére (COM(2008)0130) és az Európai Parlament 2008. június 19-i állásfoglalására az Unió katasztrófa-elhárítási képességének megerősítéséről (1),

               —

               tekintettel Michael Barnier „Az európai polgári védelmi erő: europe aid” című, 2006. május 9-i jelentésére;

               —

               tekintettel az Európai Parlament 2010. február 10-i, a közelmúltban Haitin történt földrengésről szóló állásfoglalására (2),

               —

               tekintettel a természeti csapások és az ember okozta katasztrófák megelőzéséről szóló 2010. szeptember 21-i állásfoglalására,

               —

               tekintettel Anneli Jäätteenmäki, Charles Goerens, Louis Michel, Marielle De Sarnez és Frédérique Ries által 2010. március 23-án az ALDE képviselőcsoport nevében, az eljárási szabályzat 121. cikkének (1) bekezdésének megfelelően benyújtott, az EU gyorsreagálási képességének kialakításáról szóló ajánlásra irányuló javaslatra (B7-0228/2010),

               —

               tekintettel eljárási szabályzata 121. cikkének (3) bekezdésére,

               —

               tekintettel a Fejlesztési Bizottság jelentésére és a Külügyi Bizottság véleményére (A7-0332/2010),

               A.

               mivel világszerte egyre gyakoribbak a jelentős emberi, gazdasági és környezeti károkat okozó katasztrófák; mivel a világ több részén – főként az éghajlatváltozás hatásaként – egyre gyakrabban fordulnak elő ilyen válságok, amelyek hatása és kiterjedése is egyre nagyobb; és mivel az Európai Unió jelentős erőfeszítéseket tesz azért, hogy kezelje e válságokat,

               B.

               mivel az Európai Unión belüli és kívüli beavatkozások megtöbbszöröződtek és gyakoribbá váltak, és ezt tovább nehezíti a globális pénzügyi helyzet és a költségvetési megszorítások sora, ezért még nagyobb szükség van a műveletek költséghatékonyságának növelésére;

               C.

               mivel egyszerre műveleti és pénzügyi előnyökkel is járhat az eszközök megosztása az EU polgári védelmi mechanizmusában résztvevő 31 ország között (EU 27-ek, Norvégia, Lichtenstein, Horvátország és Izland) vagy a tagállamok közötti megerősített együttműködés keretében;

               D.

               mivel a Bizottság humanitárius katasztrófákra előirányzott költségvetését, és különösen az ECHO főigazgatóság költségvetését az utóbbi öt évben nem csupán befagyasztották, hanem az elkülönített összeg reálértéke is kissé csökkent;

               E.

               mivel az elmúlt években előrehaladást sikerült elérni egy koherensebb uniós katasztrófakezelés irányába, mégpedig a polgári védelmi mechanizmus progresszív megerősítése, a polgári védelem és a humanitárius segélyezés közötti jobb interakció/koordináció révén, valamint annak felismerése által, hogy a katasztrófa integrált megközelítése nem csak a reagálást jelenti, hanem a megelőzést és a készenlétet is.

               F.

               mivel az Európai Unió Haiti földrengésre adott válasza nem csak gyors, jelentős és széles körű humanitárius segélyezési beavatkozást hanem a polgári védelmi mechanizmus aktiválását is kiváltotta, ami most először tudott azonnal két modult felállítani (egy víztisztító egységet és egy fejlett orvosi egységet), amelyeket az EU gyors reagálású válaszadási képességének 2008. évi előkészítő fellépésén keresztül finanszíroztak,

               G.

               mivel a közelmúltbeli válságok tanulságai továbbra is azt mutatják, hogy az EU katasztrófára adott válaszát a hatékonyság, koordináció és láthatóság szempontjából egyaránt javítani kell, és e katasztrófák ismét rámutattak az európai gyorsreagálási képesség (az európai polgári védelmi erő) kialakításának szükségességére,

               H.

               mivel döntő fontosságú az EU hitelessége szempontjából, hogy képes legyen megóvni polgárai életét és tulajdonát;

               1.

               a következő ajánlásokat intézi a Tanácshoz:

                           a)

                           elismeri, hogy a polgári védelem és a humanitárius segítségnyújtás egyetlen, a humanitárius segítségnyújtásért és válságkezelésért felelős biztos tárcája alá vonása jobb szinergiákat teremt a Bizottságon belül, és segíti az EU katasztrófákra adott válaszának koherenciáját;

                           b)

                           kéri, hogy az ECHO főigazgatóságon belül fokozottan integrálják a polgári védelmi és a humanitárius tevékenységek munkamódszereit, de eközben egyértelműen elkülönített szerepük révén továbbra is őrizzék meg egyedi jellegzetességeiket, a köztük fennálló szinergiák és kiegészítő jellegük maximális kihasználása, valamint a hatékonyság növelése érdekében; felszólítja továbbá a katasztrófaelhárításban vagy a humanitárius műveletekben részt vevő katonai és polgári személyzetet és humanitárius dolgozókat, hogy a semlegesség, függetlenség és pártatlanság elveinek megfelelően végezzék tevékenységüket;

                           c)

                           megismétli, hogy a polgári védelmi források felhasználásának – amennyiben valamely humanitárius válság esetén vetik be azokat – a szükségletek által vezérelteknek kell lenniük, valamint ki kell egészíteniük a humanitárius segítségnyújtást, azzal koherens módon össze kell kapcsolódniuk, a humanitárius segítségnyújtásról szóló európai konszenzussal és az Egyesült Nemzetek iránymutatásaival (az oslói iránymutatásokkal) összhangban biztosítva a semlegesség, az emberiesség, a pártatlanság és a függetlenség humanitárius elveinek érvényesülését;

                           d)

                           hangsúlyozza, hogy a természeti vagy ember okozta katasztrófák esetén az EU részéről nyújtott támogatás célja, hogy ahol csak lehet, segítse a helyi gazdaságot, például a helyben vagy a régióban termelt élelmiszerek vásárlása révén, valamint azáltal, hogy biztosítja a gazdálkodók számára a vidéki gazdaság újraindításához szükséges eszközöket;

                           e)

                           kéri a Tanácsot és a Bizottságot, hogy tegyék egyértelművé az Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) és a Bizottság közötti együttműködéssel és koordinációval kapcsolatos megállapodásokat, felkéri továbbá a Bizottságot az Európai Unió területén kívüli nagyszabású katasztrófaelhárítás irányítására;

                           f)

                           javasolja, hogy az érintett helységek számára nyújtandó célzott és szakszerű elhárítás biztosítása érdekében lokalizált koordináció révén, az érintett állam nemzeti kormányával együttműködve biztosítsák az EU és a tagállamok helyszíni képviseleteinek bevonását;

                           g)

                           sürgeti a Tanácsot, hogy az EU katasztrófaelhárítási kapacitását mint fontos prioritást – az EU polgári védelmi erejének felállítása körüli vitákra is tekintettel – erősítse meg, és tegyen eleget az Európai Parlament többször megismételt kérésének, amely szerint a 2006-os Barnier-jelentésben szereplő javaslatokat végre kellene hajtani;

                           h)

                           felszólít a szükséges technológiai és technikai forrásokkal megfelelően felszerelt uniós polgári védelmi erő azonnali felállítására;

                           i)

                           felszólít továbbá a természeti katasztrófákat követő műveletek keretében a humanitárius ügynökségek, a tagállamok polgári védelmi mechanizmusai, az ECHO főigazgatóság, valamint bármely jövőbeli európai polgári védelmi erő közötti megfelelőbb koordinációra;

                           j)

                           sürgeti a Bizottságot, hogy a kedvezményezett országok nemzeti kormányaival, helyi hatóságaival és civil szervezeteivel együtt dolgozzanak ki programokat közösségi szintű katasztrófamegelőzésre és a katasztrófaelhárítás kezelésének képességére;

                           k)

                           arra ösztönzi a Tanácsot, hogy rendes jogalkotási eljárást alkalmazva fogadjon el (a Bizottság által javasolandó) intézkedéseket a jelenlegi uniós polgári védelmi mechanizmus – amely jelenleg a tagállamok önkéntes eseti támogatásán alapul – előreláthatóságának és előre tervezhetőségének javítására; javasolja, hogy az intézkedések között szerepeljenek az EU előkészítő fellépése keretében tesztelt intézkedések, közöttük uniós szintű eszközök is, továbbá a források önkéntes összegyűjtése, a meglévő kapacitások feltérképezése, a forgatókönyvek azonosítása és a továbbképzési tevékenységek kialakítása;

                           l)

                           felszólít továbbá reális költségvetések készítésére, amelyekben a megelőző évek kiadásai alapján különítik el a természeti katasztrófákra és a humanitárius fellépésre fordítható előirányzatokat;

                           m)

                           úgy véli, hogy az EU polgári védelmi erejét az EU polgári védelmi mechanizmusából kellene kifejleszteni, optimálisabban felhasználva a rendelkezésre álló eszközöket, amelyek ezáltal hatékonyabbakká és láthatóbbakká válnának, továbbá ki kellene alakítani a meglévő logisztikai és emberi erőforrások kölcsönös, önkéntes alapon történő megosztását mind a katasztrófákra való reagálással kapcsolatos képzés, mind pedig a katasztrófák kezelése terén, olyan kezdeményezéseket téve az előkészítő fellépések keretében, amelyek a segélyek első hullámát már a katasztrófát követő 24 órán belül biztosíthatnák;

                           n)

                           javasolja, hogy az EU polgári védelmi erejének alapját a következő alapelvek képezzék:

                                       —

                                       a szükségletek felmérése és valamennyi humanitárius szereplő bevonása,

                                       —

                                       civil jelleg,

                                       —

                                       az EU égisze alatti működés,

                                       —

                                       a nemzetközi humanitárius jog tiszteletben tartása,

                                       —

                                       a tagállamok tervezett intézkedésekben való részvétele önkéntes jellegének tiszteletben tartása,

                                       —

                                       a terhek megosztásának elve,

                                       —

                                       nyitottság a nem uniós országokból érkező hozzájárulások tekintetében,

                                       —

                                       az ENSZ általános szerepének elismerése az Európai Unió területén kívüli nemzetközi segélyezésben;

                                       —

                                       egyedi forgatókönyvek szerinti, a megelőzésre összpontosító szervezés;

                           o)

                           úgy véli – különös tekintettel a humanitárius segítségnyújtási műveletekre, továbbá a Haitin és Pakisztánban végrehajtott beavatkozás tanulságaira alapján –, hogy az EU-nak lehetőség szerint az ENSZ koordinátori ernyője alatt kell fellépnie és olyan területekre kell összpontosítania, ahol hozzájárulása a legnagyobb hozzáadott értéket eredményezheti;

                           p)

                           úgy véli, hogy az európai polgári védelmi erő alapjául szolgálhatna bizonyos tagállamok kötelezettségvállalása, amely szerint önkéntes alapon rendelkezésre bocsátanak előre kijelölt és azonnali bevetésre kész polgári védelmi modulokat a MIC által koordinált uniós műveletek céljaira – mivel e modulok jórészt nemzeti szinten már rendelkezésre állnak, bevetésüknek nem lenne különösebb költségvonzata és továbbra is nemzeti ellenőrzés alatt maradnának –, és e készenléti modulok bevetése képezné az EU polgári védelmi rendszerének magját az EU-n belüli és kívüli katasztrófaelhárítás esetén egyaránt;

                           q)

                           úgy véli, hogy az EU finanszírozhatna polgári védelmi kiegészítő modulokat, bizonyos egyedi szükségletek kielégítésére, ha ez hiányt pótol és európai szinten többletértéket jelent; hangsúlyozza továbbá, hogy meg kell erősíteni a szállítás finanszírozását és készenléti szállítási modulokat kell kialakítani;

                           r)

                           hangsúlyozza, hogy olyan átfogó és proaktív megközelítés kidolgozására van szükség a katasztrófahelyzetekben történő válaszlépések tekintetében, amely összehangolja az Unió és a tagállamok rendelkezésére álló különböző intézkedési lehetőségeket, például a (polgári és katonai) válságkezelést, a pénzügyi segítségnyújtást, valamint a társadalmi és környezetvédelmi politikák kidolgozását; ezzel összefüggésben úgy véli, hogy hatékonyabban kellene irányítani a katasztrófára való válaszadás és a katasztrófahelyzetet követő újjáépítés közötti átmenetet; emlékeztet arra a javaslatra, hogy a Lisszaboni Szerződés rendelkezéseiben – a 214. cikk (5) bekezdésében – foglaltakkal összhangban Európai Önkéntes Humanitárius Segélyezési Hadtestet állítanak fel, és tekintettel arra, hogy 2011 az önkéntesség európai éve lesz, szorgalmazza, hogy az Európai Bizottság és a Tanács az Európai Parlamenttel együttműködve a lehető legrövidebb időn belül dolgozza ki a hadtest működésének szabályait és eljárásait, különösen annak fényében, hogy néhány tagállam már tett ehhez hasonló kezdeményezéseket;

                           s)

                           emlékezteti a Tanácsot, hogy a katonai eszközök és képességek – különösen a logisztika, a szállítás és a humanitárius segélyműveletekhez szükséges infrastruktúra támogatása érdekében történő – használatának a katasztófaelhárításban kivételes jellegűnek kell lennie, amelyre csak végső esetben kerül sor, és mindig összhangban az érvényes megállapodásokkal, például a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzussal és a katonai és polgári védelmi eszközök nemzetközi katasztrófasegélyezéshez való felhasználásáról szóló oslói iránymutatásokkal;

                           t)

                           elismeri, hogy a katonai és polgári védelmi eszközök katasztrófaelhárításban történő felhasználása csak a legvégső megoldás lehet, és összhangban kell állnia a humanitárius segítségnyújtással kapcsolatos európai konszenzussal és az oslói iránymutatásokkal; emlékeztet arra, hogy a katonai eszközök a polgári védelemmel és a humanitárius segítségnyújtással együtt jelentősen hozzájárulhatnak a katasztrófákra adott válaszlépésekhez, és megjegyzi, hogy a katonai források szükségesek lehetnek a kritikus kapacitáshiányok pótlásához (különösen a stratégiai légi szállítás, a speciális eszközök, a nehézgépészet és a szállítás terén); hangsúlyozza ezért, hogy átfogó megközelítést és szoros együttműködést kell kialakítani a polgári és katonai képességek között, és hogy meg kell határozni azokat a területeket, amelyeken a tagállamok uniós szinten egyesíteni tudják erőfeszítéseiket és képességeiket, hogy hozzájáruljanak az EU katasztrófahelyzetekre adott válaszlépéseihez, ami gazdasági nehézségek idején különösen fontos;

                           u)

                           hangsúlyozza, hogy létre kell hozni folyamatosan rendelkezésre álló, a katonai struktúráktól függetlenül működő uniós polgári képességeket, továbbá meg kell határozni azokat a területeket, ahol a tagállamok uniós szinten egyesíteni tudják erőfeszítéseiket és képességeiket;

                           v)

                           sürgeti a Tanácsot és a Bizottságot, hogy működjenek együtt egy láthatósági akcióterv bevezetése érdekében, amely konkrét intézkedésekkel növelné az EU katasztrófaelhárítási válaszainak láthatóságát;

                           w)

                           ösztönzi a globális környezetvédelmi és biztonsági megfigyelési rendszer (GMES) használatát, amely növeli a humanitárius segítségnyújtás készenléti kapacitását, és hangsúlyozza az uniós erőfeszítések nyomon követésére irányuló mechanizmus felállításának és a kifejtett segítségnek értékelésének döntő fontosságát;

                           x)

                           a katasztrófák kezelésének javítása érdekében ösztönzi a kutatásra és az ipari kapacitásokra vonatkozó költségvetés (például a GMES programon belüli műholdas felvételek) fejlesztését;

                           y)

                           kéri a Tanácsot, hogy az Európai Unió katasztrófaelhárítási kapacitásának megerősítéséről szóló, az Európai Bizottság által meghirdetett következő bizottsági közlemény vizsgálata során, valamint következtetéseinek megfogalmazásakor vegye figyelembe a fenti ajánlásokat;

               2.

               utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az ajánlást a Tanácsnak és tájékoztatás céljából a Bizottságnak.

      (1)  HL C 286 E, 2009.11.27., 15. o.

      (2)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2010)0015.