title: Ajánlások a nemzeti bíróságok figyelmébe az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek előterjesztésére vonatkozóan

text:
               25.11.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 439/1

         A jelen szöveg a nemzeti bíróságoknak szóló, a Bíróság új eljárási szabályzata 2012. november 1-jei hatálybalépésének másnapján elfogadott ajánlásokat (HL C 338., 2012.11.6., 1. o.) teszi naprakésszé. A jelen ajánlások – amelyek építenek mind az eljárási szabályzat (1) alkalmazása során szerzett tapasztalatra, mind pedig a legújabb ítélkezési gyakorlatra – célja, hogy felidézzék az előzetes döntéshozatali eljárás alapvető jellemzőit, továbbá hogy az előzetes döntéshozatal céljából a Bírósághoz forduló bíróságoknak megadják mindazon gyakorlati iránymutatásokat, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a Bíróság az előterjesztett kérdésekről érdemben határozhasson.
   AJÁNLÁSOK
   a nemzeti bíróságok figyelmébe az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek előterjesztésére vonatkozóan
   (2016/C 439/01)

      Bevezetés

               1.

               Az előzetes döntéshozatalra utalás, amelyet az Európai Unióról szóló szerződés (a továbbiakban: EUSZ) 19. cikke (3) bekezdésének b) pontja és az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 267. cikke szabályoz, az Európai Unió jogának alapvető intézménye. Célja az uniós jog egységes értelmezésének és alkalmazásának azáltal történő biztosítása, hogy olyan eszközt nyújtson a tagállami bíróságoknak, amely lehetővé teszi számukra, hogy előzetes döntéshozatal céljából az Európai Unió Bíróságához (a továbbiakban: Bíróság) forduljanak olyan kérdésekkel, amelyek az uniós jog értelmezésére vagy az uniós intézmények, szervek vagy hivatalok által elfogadott jogi aktusok érvényességére vonatkoznak.

               2.

               Az előzetes döntéshozatali eljárás a Bíróság és a tagállami bíróságok közötti szoros együttműködésen alapul. Ezen eljárás maximális hatékonyságának biztosítása érdekében szükségesnek tűnik felidézni az eljárás alapvető jellemzőit, valamint megfogalmazni az eljárási szabályzat rendelkezéseinek részletesebb kifejtésére irányuló bizonyos pontosításokat, különösen az előzetes döntéshozatal iránti kérelem előterjesztőjét és érvényesülési körét, valamint az ilyen kérelem formáját és tartalmát illetően. E pontosítások, amelyek valamennyi előzetes döntéshozatal iránti kérelemre alkalmazandók (I.), kiegészülnek a különleges gyorsaságot igénylő előzetes döntéshozatal iránti kérelmekre vonatkozó rendelkezésekkel (II.), valamint egy melléklettel, amely összefoglalja azokat az alapvető elemeket, amelyek valamennyi előzetes döntéshozatal iránti kérelemre jellemzők.

         I.   A valamennyi előzetes döntéshozatal iránti kérelemre alkalmazandó rendelkezések

      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem előterjesztője

               3.

               A Bíróság kizárólag a nemzeti bíróságok kezdeményezése alapján gyakorolja azt a hatáskörét, hogy az uniós jog értelmezése vagy érvényessége tárgyában előzetes döntést hozzon, függetlenül attól, hogy az alapjogvitában részt vevő felek indítványozták-e vagy sem a Bírósághoz fordulást. Mivel ugyanis a meghozandó bírósági határozattal kapcsolatos felelősséget a jogvita tárgyában eljáró nemzeti bíróságnak kell vállalnia, egyedül neki kell az egyes ügyek sajátosságaira tekintettel mérlegelnie mind azt, hogy határozatának meghozatalához szükség van-e előzetes döntéshozatal iránti kérelemre, mind pedig azt, hogy relevánsak-e az általa a Bíróság elé terjesztett kérdések.

               4.

               A bíróság fogalmát a Bíróság az uniós jog önálló fogalmaként értelmezi, és ennek során olyan tényezők összességét veszi figyelembe, mint például, hogy a kérelmet előterjesztő szerv jogszabály alapján jött-e létre, állandó jelleggel működik-e, hatásköre kötelező jellegű-e, az eljárása kontradiktórius jellegű-e, jogszabályokat alkalmaz-e, valamint független-e.

               5.

               A tagállami bíróságok az uniós jog értelmezésére vagy érvényességére vonatkozó kérdést terjeszthetnek a Bíróság elé, amennyiben úgy ítélik meg, hogy határozatuk meghozatalához szükség van a Bíróság ezzel kapcsolatos döntésére (lásd az EUMSZ 267. cikk második bekezdését). Az előzetes döntéshozatalra utalás különösen hasznosnak bizonyulhat többek között akkor, ha a nemzeti bíróság előtt az uniós jog egységes alkalmazása szempontjából általános érdekű, új értelmezési kérdés merül fel, vagy ha úgy tűnik, hogy a meglévő ítélkezési gyakorlat egy merőben új jogi vagy ténybeli háttér kapcsán nem adja meg a szükséges felvilágosítást.

               6.

               Ugyanakkor, amennyiben a kérdés olyan bíróság előtt folyamatban lévő ügy keretében merül fel, amelynek határozatai ellen a belső jog értelmében nincs jogorvoslati lehetőség, e bíróság köteles előzetes döntéshozatal iránti kérelemmel a Bírósághoz fordulni (lásd az EUMSZ 267. cikk harmadik bekezdését), kivéve, ha az adott kérdésben már van kialakult ítélkezési gyakorlat, vagy ha a szóban forgó jogi szabály helyes értelmezésével kapcsolatban nem merül fel semmilyen észszerű kétség.

               7.

               Másfelől az állandó ítélkezési gyakorlatból következik, hogy jóllehet a nemzeti bíróságok jogosultak az Unió valamely intézményének, szervének vagy hivatalának jogi aktusával szemben előttük felhozott érvénytelenségi jogalapokat elutasítani, az ilyen jogi aktus érvénytelenné nyilvánítására ezzel szemben kizárólag a Bíróságnak van lehetősége. Ezért, amennyiben a tagállami bíróságnak kétségei merülnek fel az ilyen jogi aktus érvényességét illetően, a Bírósághoz kell fordulnia, megjelölve azokat az okokat, amelyek alapján úgy ítéli meg, hogy e jogi aktus nem érvényes.

      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgya és érvényesülési köre

               8.

               Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemnek az uniós jog értelmezésére vagy érvényességére, nem pedig a nemzeti jogszabályok értelmezésére vagy az alapjogvita keretében felmerült ténykérdésekre kell vonatkoznia.

               9.

               A Bíróság csak akkor határozhat az előzetes döntéshozatal iránti kérelemről, ha az uniós jog alkalmazandó az alapeljárás tárgyát képező ügyre. E tekintetben elengedhetetlen, hogy a kérdést előterjesztő bíróság kifejtse mindazon releváns ténybeli és jogi elemeket, amelyek alapján úgy ítéli meg, hogy az adott ügyben uniós jogi rendelkezések lehetnek alkalmazandók.

               10.

               Az Európai Unió Alapjogi Chartájának értelmezésére irányuló előzetes döntéshozatalra utalásokat illetően emlékeztetni kell arra, hogy e Charta 51. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamok kizárólag annyiban címzettjei a Charta rendelkezéseinek, amennyiben az Unió jogát hajtják végre. Jóllehet az ilyen végrehajtás esetei eltérőek lehetnek, az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből világosan és egyértelműen ki kell tűnnie, hogy az alapeljárás tárgyát képező ügyben alkalmazandó valamely, a Chartán kívüli uniós jogi szabály. Mivel a Bíróság nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelemről határozzon, amennyiben a jogi helyzet nem tartozik az uniós jog hatálya alá, a Chartának a kérdést előterjesztő bíróság által esetleg hivatkozott rendelkezései önmagukban nem alapozhatják meg e hatáskört.

               11.

               Végül, jóllehet a Bíróság a határozatának meghozatalához szükségképpen figyelembe veszi az alapjogvitának a kérdést előterjesztő bíróság által az előzetes döntéshozatal iránti kérelmében ismertetett jogi és ténybeli hátterét, saját maga nem alkalmazza az uniós jogot e jogvitára. A Bíróság, amikor az uniós jog értelmezéséről vagy érvényességéről dönt, arra törekszik, hogy az alapjogvita megoldása szempontjából hasznos választ adjon, viszont a kérdést előterjesztő bíróság feladata levonni a válaszból a konkrét következtetéseket, adott esetben eltekintve az uniós joggal összeegyeztethetetlennek ítélt nemzeti szabály alkalmazásától.

      Az előzetes döntéshozatalra utalás megfelelő időpontja

               12.

               Valamely nemzeti bíróság attól kezdve terjeszthet előzetes döntéshozatal iránti kérelmet a Bíróság elé, hogy úgy ítéli meg, hogy határozatának meghozatalához az uniós jog értelmezése vagy érvényessége vonatkozásában szükséges dönteni. Ugyanis leginkább ő van abban a helyzetben, hogy megítélje, az eljárás mely szakaszában célszerű ilyen kérelem előterjesztése.

               13.

               Ugyanakkor, mivel e kérelem szolgál majd a Bíróság előtt lefolytatandó eljárás alapjául, továbbá mivel a Bíróságnak rendelkeznie kell mindazon adatokkal, amelyek lehetővé teszik számára mind azt, hogy ellenőrizze az előterjesztett kérdések megválaszolásával kapcsolatos hatáskörét, mind pedig – amennyiben fennáll e hatáskör – azt, hogy e kérdésekre hasznos választ adjon, szükséges, hogy az előzetes döntéshozatalra utalásról szóló határozatot az eljárás olyan szakaszában hozzák meg, amikor a kérdést előterjesztő bíróság kellő pontossággal meg tudja határozni az alapeljárás jogi és ténybeli hátterét, valamint az általa felvetett jogi kérdéseket. A gondos igazságszolgáltatás érdekében az is kívánatosnak bizonyulhat, hogy az előzetes döntéshozatalra utalásra kontradiktórius vitát követően kerüljön sor.

      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem formája és tartalma

               14.

               Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az eljárási kérdések tekintetében a nemzeti jog által lehetővé tett bármely határozati formát öltheti, ugyanakkor szem előtt kell tartani, hogy e kérelem szolgál a Bíróság előtti eljárás alapjául, továbbá azt megküldik a Bíróság alapokmányának (a továbbiakban: alapokmány) 23. cikke szerinti valamennyi érdekeltnek, különösen pedig az összes tagállamnak, abból a célból, hogy azok megtegyék esetleges észrevételeiket. Ezért az, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet ebből következően le kell fordítani az Európai Unió valamennyi hivatalos nyelvére, a kérdést előterjesztő bírósággal szemben megköveteli, hogy a kérelem megfogalmazása egyszerű, világos és pontos, a felesleges adatoktól mentes legyen. Mint azt a tapasztalat mutatja, a legtöbbször nagyjából tíz oldal elegendő ahhoz, hogy megfelelően kifejtsék az előzetes döntéshozatal iránti kérelem jogi és ténybeli hátterét.

               15.

               A valamennyi előzetes döntéshozatal iránti kérelem esetében irányadó tartalmi elemeket a Bíróság eljárási szabályzatának 94. cikke határozza meg, és a jelen dokumentum melléklete foglalja össze. A Bírósághoz előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések szövegén kívül az előzetes döntéshozatal iránti kérelemnek tartalmaznia kell a következőket:

                           —

                           a jogvita tárgyának, valamint a kérdést előterjesztő bíróság által megállapított releváns tényeknek a rövid ismertetése, vagy legalább az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések alapját képező ténybeli adatok ismertetése,

                           —

                           az ügyben esetlegesen alkalmazandó nemzeti rendelkezések tartalma, és – adott esetben – a vonatkozó nemzeti ítélkezési gyakorlat, valamint

                           —

                           azon okok ismertetése, amelyek miatt a kérdést előterjesztő bíróságban kérdés merült fel egyes uniós jogi rendelkezések értelmezésére vagy érvényességére vonatkozóan, valamint az a kapcsolat, amelyet e bíróság e rendelkezések és az alapjogvitában alkalmazandó nemzeti jog között felállít.

                     Ha a fenti elemek közül egy vagy több hiányzik, a Bíróság az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések megválaszolásával kapcsolatos hatáskörének hiányát állapíthatja meg, vagy az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet elfogadhatatlanként elutasíthatja.

               16.

               A kérdést előterjesztő bíróságnak az előzetes döntéshozatal iránti kérelmében pontos hivatkozásokkal kell szolgálnia az alapjogvitára alkalmazandó nemzeti rendelkezésekről, és pontosan meg kell jelölnie azokat az uniós jogi rendelkezéseket, amelyeknek az értelmezését kéri, vagy amelyeknek az érvényességét kétségbe vonja. A kérelem adott esetben tartalmazza az alapjogvitában részt vevő felek releváns érveinek rövid összefoglalását. Ezzel összefüggésben hasznos emlékeztetni arra, hogy csak az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet fordítják le, e kérelem esetleges mellékleteit nem.

               17.

               A kérdést előterjesztő bíróság lényegre törően jelezheti az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre adandó válaszra vonatkozó álláspontját is. Ez különösen akkor hasznos a Bíróság számára, ha gyorsított vagy sürgősségi eljárás keretében kell a kérelemről határoznia.

               18.

               Végül az előzetes döntéshozatal céljából a Bíróság elé terjesztett kérdéseknek az előzetes döntéshozatalra utaló határozat elkülönülő és világosan meghatározható részében kell szerepelniük, lehetőleg annak elején vagy végén. A kérdéseknek a kérelem indokolásának ismertetésére történő hivatkozás nélkül, önmagukban is érthetőnek kell lenniük.

               19.

               Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem olvasásának megkönnyítése érdekében alapvető jelentőségű, hogy e kérelmet gépelt formában juttassák el a Bírósághoz, az előzetes döntéshozatalra utaló határozat oldalait és bekezdéseit pedig számozással lássák el.

               20.

               Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet keltezni kell és alá kell írni, majd ajánlott küldeményként meg kell küldeni a Bíróság Hivatalának a következő címre: Rue du Fort Niedergrünewald, L-2925 Luxembourg. E kérelemhez mellékelni kell valamennyi releváns dokumentumot, különösen pedig az alapjogvitában részt vevő felek és esetleges képviselőik pontos elérhetőségeit, valamint az alapeljárás iratanyagát vagy annak másolati példányát. Ezt az iratanyagot (vagy annak másolati példányát) az eljárás teljes időtartama alatt a Hivatalban őrzik, ahol az alapokmány 23. cikke szerinti érdekeltek – ha a kérdést előterjesztő bíróság eltérően nem rendelkezik – abba betekinthetnek.

               21.

               Az előzetes döntéshozatali eljárás során a Bíróság főszabály szerint átveszi az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban szereplő adatokat, beleértve a névre vonatkozó, illetve egyéb személyes adatokat. A kérdést előterjesztő bíróság feladata tehát, hogy ha szükségesnek tartja, az előzetes döntéshozatal iránti kérelmében maga biztosítsa bizonyos adatok kitakarását, illetve az alapjogvita által érintett egy vagy több személy vagy szervezet névtelenségét.

               22.

               Ilyen névtelenséget az előzetes döntéshozatal iránti kérelem benyújtását követően a Bíróság is biztosíthat, hivatalból, illetve a kérdést előterjesztő bíróság vagy az alapjogvitában részt vevő valamely fél kérelmére. Mindazonáltal a névtelenségre vonatkozó kérelem hatékony teljesítése érdekében e kérelmet az eljárás lehető legkorábbi szakaszában elő kell terjeszteni, de mindenesetre még az érintett ügyre vonatkozó közleménynek az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzététele, illetve az előzetes döntéshozatal iránti kérelemnek az alapokmány 23. cikke szerinti érdekelteknek való kézbesítése előtt, amire általában nagyjából egy hónappal a kérelem benyújtása után kerül sor. Az új információs és kommunikációs technológiák egyre növekvő mértékű használata folytán ugyanis az e közzétételt, illetve kézbesítést követően biztosított névtelenségnek alig van gyakorlati haszna.

      Az előzetes döntéshozatalra utalás és a nemzeti eljárás közötti kölcsönhatások

               23.

               Jóllehet a kérdést előterjesztő bíróság továbbra is hatáskörrel rendelkezik biztosítási intézkedések meghozatalára, különösen az érvényesség vizsgálata iránti előzetes döntéshozatalra utalás esetében, az előzetes döntéshozatal iránti kérelem benyújtása a nemzeti eljárásnak a Bíróság döntéshozataláig történő felfüggesztését eredményezi.

               24.

               Jóllehet a Bíróság mindaddig folytatja az eljárást az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amíg azt vissza nem vonják, szem előtt kell tartani a Bíróság által az előzetes döntéshozatali eljárás keretében játszott szerepet, amely arra irányul, hogy hozzájáruljon a tagállamok hatékony igazságszolgáltatásához, nem pedig arra, hogy általános vagy hipotetikus kérdésekben tanácsadó véleményeket fogalmazzon meg. Mivel az előzetes döntéshozatali eljárás feltételezi, hogy a kérdést előterjesztő bíróság előtt ténylegesen folyamatban van jogvita, ez utóbbi bíróság feladata, hogy tájékoztassa a Bíróságot minden olyan eljárási cselekményről, amely hatással lehet a Bíróság elé terjesztett kérelmére, így különösen a keresettől való elállásról, a jogvita egyezség útján történő rendezéséről vagy bármely más olyan cselekményről, amely az eljárás megszűnését eredményezi. E bíróságnak az előzetes döntéshozatalra utaló határozat ellen benyújtott jogorvoslat keretében esetlegesen meghozott határozatról, valamint arról is tájékoztatnia kell a Bíróságot, hogy e határozat milyen következményekkel jár az előzetes döntéshozatal iránti kérelemre.

               25.

               A Bíróság előtti előzetes döntéshozatali eljárás megfelelő menete és annak hatékony érvényesülése érdekében ugyanakkor fontos, hogy ezeket az információkat a lehető legrövidebb időn belül közöljék a Bírósággal. Továbbá felhívjuk a nemzeti bíróságok figyelmét arra, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem visszavonása hatással lehet a hasonló ügyeknek (vagy ügycsoportoknak) a kérdést előterjesztő bíróság általi elbírálására. Ha az utóbbi bíróság előtti több ügy kimenetele is attól a választól függ, amelyet a Bíróság a kérdést előterjesztő bíróság által feltett kérdésekre fog adni, célszerűnek bizonyulhat, hogy a kérdést előterjesztő bíróság ezeket az ügyeket az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben egyesítse annak érdekében, hogy a Bíróság a feltett kérdéseket annak ellenére megválaszolhassa, hogy ezen ügyek közül adott esetben egyet vagy többet visszavonnak.

      A költségek és a költségmentesség

               26.

               A Bíróság előtti előzetes döntéshozatali eljárás ingyenes, és a Bíróság nem határoz a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő jogvitában részt vevő felek költségei vonatkozásában; ez utóbbi bíróság feladata erről határozni.

               27.

               Ha az alapjogvitában részt vevő fél nem rendelkezik elegendő anyagi eszközökkel, és amennyiben a nemzeti szabályok lehetővé teszik, a kérdést előterjesztő bíróság költségmentességet engedélyezhet e félnek a Bíróság előtt felmerülő, különösen a képviselettel összefüggő költségeinek fedezésére. A Bíróság is engedélyezhet ilyen költségmentességet abban az esetben, ha az érintett fél nem részesül költségmentességben már nemzeti szinten, vagy abban az esetben, ha e költségmentesség nem – vagy csak részben – fedezi a Bíróság előtt felmerült költségeket.

      A Bíróság és a nemzeti bíróság közötti kapcsolattartás

               28.

               A Bíróság Hivatala az eljárás teljes időtartama alatt kapcsolatban marad a kérdést előterjesztő bírósággal, amelynek megküldi valamennyi eljárási irat másolati példányát, valamint adott esetben felhívja őt olyan pontosításokra vagy felvilágosításokra, amelyeket szükségesnek ítél ahhoz, hogy az e bíróság által előterjesztett kérdésekre hasznos választ adhasson.

               29.

               Az eljárás végén a Hivatal megküldi a Bíróság határozatát a kérdést előterjesztő bíróságnak, és felhívja őt arra, hogy tájékoztassa a Bíróságot e határozatnak az alapeljárásban való alkalmazásáról, továbbá közölje vele az alapeljárást befejező határozatát.

         II.   A különleges gyorsaságot igénylő előzetes döntéshozatal iránti kérelmekre alkalmazandó rendelkezések

               30.

               Az alapokmány 23a. cikkében, valamint az eljárási szabályzat 105–114. cikkében meghatározott feltételek megvalósulása esetén az előzetes döntéshozatalra utalás bizonyos körülmények között gyorsított eljárásban vagy sürgősségi eljárásban is elbírálható. Ezen eljárások lefolytatását a Bíróság a kérdést előterjesztő bíróság által előterjesztett, megfelelő indokolással ellátott, az említett eljárás(ok) lefolytatását igazoló jogi vagy ténybeli körülményeket alátámasztó kérelem alapján, vagy pedig kivételesen hivatalból rendeli el, amennyiben az ügy jellege vagy annak sajátos körülményei azt láthatóan megkövetelik.

      A gyorsított eljárás és a sürgősségi eljárás alkalmazásának feltételei

               31.

               Az eljárási szabályzat 105. cikke értelmében az előzetes döntéshozatalra utalás e szabályzat rendelkezéseitől eltérve gyorsított eljárásban bírálható el, ha az ügy jellege megköveteli, hogy elbírálására a lehető legrövidebb időn belül kerüljön sor. Mivel ezen eljárás jelentős korlátozásokkal jár az eljárás minden résztvevője – különösen pedig az írásbeli vagy szóbeli észrevételeknek a szokásos határidőknél sokkal rövidebb idő alatt történő előterjesztésére felhívott valamennyi tagállam – számára, alkalmazását csak olyan különleges körülmények fennállása esetén lehet kérni, amelyek indokolják, hogy a Bíróság gyorsan határozzon a feltett kérdésekről. Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint önmagában az a tény, hogy a kérdést előterjesztő bíróságnak az előzetes döntéshozatal céljából a Bírósághoz fordulást követően meghozandó határozata esetlegesen sok személyt vagy számos jogviszonyt érint, nem minősül a gyorsított eljárás alkalmazásának indokolására alkalmas rendkívüli körülménynek.

               32.

               Különösen igaz ez a megállapítás az eljárási szabályzat 107. cikkében szabályozott sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás tekintetében. Ezen eljárás ugyanis, amely csak az EUMSZ harmadik részének a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségre vonatkozó V. címe szerinti területeken alkalmazható, még szigorúbb korlátozásokkal jár az érintett szereplőkre, mivel korlátozza az írásbeli észrevételek előterjesztésére jogosult felek számát, illetve lehetővé teszi, hogy kivételesen sürgős esetekben teljesen mellőzzék a Bíróság előtti eljárás írásbeli szakaszát. Ennélfogva a sürgősségi eljárás alkalmazását csak olyan körülmények esetén lehet kérni, amikor feltétlenül szükséges, hogy a Bíróság a kérdést előterjesztő bíróság által feltett kérdések tárgyában a legrövidebb határidőn belül döntsön.

               33.

               Mivel ezen körülmények teljes körű felsorolására – különösen a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségre vonatkozó uniós jogi szabályok változó jellege és változatossága miatt – ehelyütt nincs mód, példaként említhető, hogy a nemzeti bíróság akkor dönthet sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás iránti kérelem benyújtása mellett, ha az EUMSZ 267. cikk negyedik bekezdésében említett, fogva tartott vagy szabadságától megfosztott személy esetében e személy jogi helyzetének megítéléséhez meghatározó jelentőségű a feltett kérdésre adandó válasz, továbbá ha a kiskorú gyermekek feletti szülői felügyeletre vagy az elhelyezésükre vonatkozó jogvita során az uniós jog alapján eljáró bíróság hatásköre az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre adandó választól függ.

      A gyorsított eljárás és a sürgősségi eljárás alkalmazása iránti kérelem

               34.

               Annak lehetővé tétele érdekében, hogy a Bíróság rövid időn belül határozzon a gyorsított eljárás vagy a sürgősségi előzetes döntéshozatali eljárás lefolytatásának szükségességéről, a kérelemnek pontosan ismertetnie kell a sürgősség fennállását alátámasztó jogi és ténybeli körülményeket és különösen az azzal járó kockázatokat, ha az előzetes döntéshozatalra utalást rendes eljárásban bírálják el. A lehetőségekhez mérten a kérdést előterjesztő bíróságnak lényegre törően meg kell jelölnie az előterjesztett kérdésekre adandó válaszra vonatkozó álláspontját is. Ennek megjelölése ugyanis megkönnyíti az alapjogvitában részt vevő felek és az eljárásban részt vevő egyéb érdekeltek álláspontjának kialakítását, ezáltal pedig hozzájárul az eljárás gyorsabb lefolytatásához.

               35.

               A gyorsított eljárás vagy a sürgősségi eljárás alkalmazása iránti kérelmet mindenesetre olyan egyértelmű formában kell előterjeszteni, amely lehetővé teszi a Hivatal számára annak azonnali megállapítását, hogy az ügy különös elbírálást igényel. Ennek érdekében kérjük a kérdést előterjesztő bíróságot, hogy jelölje meg, hogy az adott ügy a két eljárás közül melyik alkalmazását követeli meg, valamint hivatkozzon az eljárási szabályzat vonatkozó cikkére (gyorsított eljárás esetén a 105. cikkre, sürgősségi eljárás esetén a 107. cikkre). E hivatkozást az előzetes döntéshozatalra utaló határozatának egyértelműen azonosítható helyén kell feltüntetni (például az előlapon vagy külön eljárási beadványban). Adott esetben a kérelem megfelelő keretéül szolgálhat a kérdést előterjesztő bíróság kísérőlevele.

               36.

               Ami magát az előzetes döntéshozatalra utaló határozatot illeti, sürgős helyzetben annál is inkább fontos, hogy az lényegre törő legyen, mert ez hozzájárul az eljárás gyors lefolytatásához.

      A Bíróság, a kérdést előterjesztő bíróság és az alapjogvitában részt vevő felek közötti kapcsolattartás

               37.

               A kérdést előterjesztő bírósággal és az alapjogvitában részt vevő felekkel való párbeszéd felgyorsítása és megkönnyítése érdekében kérjük a gyorsított eljárás vagy a sürgősségi eljárás alkalmazása iránti kérelmet benyújtó bíróságot, hogy jelölje meg azt az e-mail címet, esetlegesen faxszámot, amelyet a Bíróság e célból használhat, valamint a szóban forgó felek képviselőinek e-mail címét, esetlegesen faxszámát.

               38.

               Az előzetes döntéshozatalra utaló aláírt határozat másolati példányát a gyorsított eljárás vagy a sürgősségi eljárás alkalmazása iránti kérelemmel együtt előzetesen e-mailben (ECJ-Registry@curia.europa.eu) vagy faxon (+ 352 433766) is meg lehet küldeni a Bíróságnak. Az utalás és a kérelem elbírálása már e másolat kézhezvételekor megkezdődhet. Ezen iratok eredeti példányát ugyanakkor a lehető legrövidebb időn belül meg kell küldeni a Bíróság Hivatalának.

      (1)  HL L 265., 2012.9.29., 1. o.

      MELLÉKLET

         Az döntéshozatal iránti kérelem alapvető elemei

      1.   A kérdést előterjesztő bíróság

      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemnek pontosan meg kell jelölnie a kérdést előterjesztő bíróságot, továbbá adott esetben a kérdést előterjesztő tanácsot vagy ítélkező testületet, és teljes körűen tartalmaznia kell a kérdést előterjesztő bíróság elérhetőségeit annak érdekében, hogy megkönnyítse a közte és a Bíróság közötti későbbi kapcsolatfelvételeket.
      2.   Az alapjogvitában részt vevő felek és képviselőik

      A kérdést előterjesztő bíróság megjelölése után meg kell jelölni az alapjogvitában részt vevő feleket, adott esetben pedig azokat a személyeket, akik e bíróság előtt őket képviselik. E megjelöléseknek a lehető legteljesebb körűeknek kell lenniük, az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban vagy az ahhoz csatolt kísérőlevélben pedig tartalmazniuk kell különösen az érintett személyek pontos postai címét, telefonszámát vagy faxszámát, valamint – amennyiben rendelkeznek ilyennel – e-mail címét.
      Itt hívjuk fel a nemzeti bíróságok figyelmét a Bíróság eljárási szabályzatának 95. cikkére és a jelen ajánlások 21. és 22. pontjára. Ha a kérdést előterjesztő bíróság szükségesnek ítéli, az előzetes döntéshozatal iránti kérelmében maga biztosíthatja bizonyos adatok kitakarását, vagy az előzetes döntéshozatal iránti teljes kérelmen kívül megküldheti e kérelem neveket nem tartalmazó változatát, amely a Bíróság előtti eljárás alapjául fog szolgálni.
      3.   Az alapjogvita tárgya és a releváns tények

      A kérdést előterjesztő bíróságnak lényegre törően ismertetnie kell az alapjogvita tárgyát és a releváns tényeket, ahogyan azokat e bíróság megállapította vagy elfogadta.
      4.   A releváns jogszabályi rendelkezések

      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemnek pontosan meg kell említenie az alapjogvita tényállására alkalmazandó nemzeti rendelkezéseket, ideértve adott esetben a releváns bírósági határozatokat, valamint az uniós jog azon rendelkezéseit, amelyeknek az értelmezését kérik vagy az érvényességét vitatják. E hivatkozásoknak teljes körűeknek kell lenniük, és tartalmazniuk kell a szóban forgó rendelkezések címét és pontos hivatkozási adatait, valamint a kihirdetésük adatait. A nemzeti vagy európai ítélkezési gyakorlat hivatkozásainak lehetőleg tartalmaznia kell az érintett határozat ECLI („European Case Law Identifier”) azonosítóját is.
      5.   Az utalás indokai

      A Bíróság csak akkor határozhat az előzetes döntéshozatal iránti kérelemről, ha az uniós jog alkalmazandó az alapeljárás tárgyát képező ügyre. A kérdést előterjesztő bíróságnak ezért ki kell fejtenie azokat az indokokat, amelyek alapján kérdései merültek fel az uniós jogi rendelkezések értelmezésével vagy érvényességével kapcsolatban, valamint azt a kapcsolatot, amelyet e rendelkezések és az alapjogvitára alkalmazandó nemzeti jogszabályok között állít fel. Ha az ügy megértése szempontjából hasznosnak ítéli, a kérdést előterjesztő bíróság itt utalhat a felek által e tekintetben előadott érvekre.
      6.   Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

      A kérdést előterjesztő bíróságnak világosan és elkülönítve kell megfogalmaznia azokat a kérdéseket, amelyeket előzetes döntéshozatal céljából a Bíróság elé terjeszt. E kérdéseknek önmagukban érthetőeknek kell lenniük, anélkül hogy hivatkozni kellene az előzetes döntéshozatal iránti kérelem indokainak ismertetésére.
      A lehetőségekhez mérten a kérdést előterjesztő bíróság lényegre törően megjelöli az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekre adandó válaszra vonatkozó álláspontját is.
      7.   Ha adott esetben különleges elbírálásra van szükség

      Végül, amennyiben a kérdést előterjesztő bíróság úgy ítéli meg, hogy az általa a Bíróság elé terjesztett kérelem különleges elbírálást igényel akár azzal kapcsolatban, hogy meg kell őrizni az alapjogvitában érintett személyek névtelenségét, akár pedig azzal kapcsolatban, hogy a Bíróságnak adott esetben milyen gyorsan kell elbírálnia a kérelmet, az ilyen elbírálás alapjául szolgáló indokokat az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben, adott esetben pedig az ahhoz csatolt kísérőlevélben részletesen ki kell fejteni.

         Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem formai vonatkozásai

      Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmeket oly módon kell megjeleníteni, hogy az megkönnyítse azoknak a Bíróság általi utólagos elektronikus feldolgozását, különösen a szkennelést és a karakterfelismerő programok alkalmazását. Ennek érdekében:

                  —

                  a kérelmeket gépelt formában, fehér, vonalazatlan, A4-es méretű papíron jelenítsék meg,

                  —

                  a szöveget széles körűen használt betűtípussal (mint például Times New Roman, Courrier vagy Arial) jelenítsék meg, a fő szövegben legalább 12-es, az esetleges lábjegyzetekben pedig legalább 10-es betűméretben, másfeles sorközzel és legalább 2,5 cm-es felső, alsó, bal és jobb oldali margóval, valamint

                  —

                  a kérelem valamennyi oldalát, valamint annak valamennyi bekezdését lássák el folyamatos és növekvő számozással.

            Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet keltezni kell és alá kell írni. A alapeljárás iratanyagával együtt ajánlott küldeményként meg kell küldeni a Bíróság Hivatalának: Rue du Fort Niedergrünewald, L-2925 Luxembourg.
      A gyorsított eljárás vagy a sürgősségi eljárás alkalmazása iránti kérelem esetén ajánlatos az előzetes döntéshozatal iránti kérelem aláírt másolati példányát előzetesen e-mailben (ECJ-Registry@curia.europa.eu) vagy faxon (+ 352 433766), ezt követően pedig e kérelem eredeti példányát postai úton megküldeni.


title: A Tanács ajánlása (2015. július 14.) Lengyelország 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Lengyelország 2015. évi konvergenciaprogramját

text:
               18.8.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 272/91

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2015. július 14.)
   Lengyelország 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Lengyelország 2015. évi konvergenciaprogramját
   (2015/C 272/24)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát. A stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2015. július 14-én elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást, 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2). Ezek együttesen alkotják az „integrált iránymutatásokat”, és a tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe ezeket.

               (3)

               A Tanács 2014. július 8-án ajánlást (3) fogadott el Lengyelország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Lengyelország 2014. évi aktualizált konvergenciaprogramját.

               (4)

               A Bizottság 2014. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2015. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2014. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Lengyelországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (5)

               Az Európai Tanács 2014. december 18-án jóváhagyta a beruházások ösztönzéséhez, a strukturális reformok intenzívebb folytatásához és a felelősségteljes, növekedésbarát költségvetési konszolidációhoz szükséges prioritásokat.

               (6)

               A Bizottság 2015. február 26-án közzétette a Lengyelországra vonatkozó 2015. évi országjelentését. Az országjelentésben a Bizottság megvizsgálta a 2014. július 8-án elfogadott országspecifikus ajánlások tekintetében Lengyelország által elért eredményeket.

               (7)

               Lengyelország 2015. április 29-én benyújtotta 2015. évi nemzeti reformprogramját, 2015. április 30-án pedig 2015. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)

               A túlzotthiány-eljárás 2015. júniusi megszüntetését (5) követően Lengyelország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A 2015. évi konvergenciaprogramjában közölt tervei szerint a kormány az államháztartási hiányt a GDP 3,2 %-áról 2015-re fokozatosan a GDP 2,7 %-ára, majd 2018-ra a GDP 1,2 %-ára csökkenti. A Bizottság 2015. tavaszi előrejelzése alapján úgy tekinthető, hogy a túlzott hiány korrekciója már 2014-re – azaz egy évvel a határidő előtt – megvalósult, mivel a Szerződés szerint a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaértéket meghaladó hiányt a rendszerszintű nyugdíjreformmal járó nettó költségvetési kiadások indokolják. A kormány konvergenciaprogramban felvázolt tervei szerint – a GDP 1 %-ának megfelelő strukturális hiányként meghatározott – középtávú költségvetési célt 2019-re teljesítenék. A GDP-arányos államadósság 2015-ben 51,7 %-on tetőzik, majd annak mértékét a kormány 2018-ra 49,1 %-ra tervezi csökkenteni. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv 2015-re vonatkozóan megalapozott, 2016-ra vonatkozóan optimista. Az átfogó értékelés alapján Lengyelország 2015-ben várhatóan eleget fog tenni a középtávú költségvetési cél elérése érdekében előírt kiigazításnak, mivel a nettó kiadásnövekedés a referenciaérték alatt marad. A 2016-tól kezdődő időszakra kitűzött hiánycélok elérését támogató intézkedések nincsenek kellőképpen kidolgozva. A Bizottság 2015. tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2016-ban némileg eltérnek az előírt kiigazítástól, mivel a strukturális kiigazítás mértéke elmarad a követelménytől. Ezért 2016-ban további intézkedésekre lesz szükség. A konvergenciaprogram értékelése alapján és a Bizottság 2015. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint Lengyelország várhatóan nagyrészt meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. A kedvezményes héamértékek jelenlegi kiterjedt alkalmazásának visszafogása és az adóigazgatás hatékonyságának fokozása révén növelhetők lennének az adóbevételek.

               (9)

               Lengyelország költségvetési kerete számára kedvező lenne egy, a költségvetési szabályok betartásának előzetes és utólagos értékeléséért, a makrogazdasági és költségvetési előrejelzések értékeléséért, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának elemzéséért felelős független testület létrehozása, akár önálló intézményként, akár egy már működő intézmény keretein belül.

               (10)

               2013 végén Lengyelország visszafordította a nyugdíjrendszer 1999-es reformját. Bár az 1999-es rendszerszintű nyugdíjreform visszafordítása rövid távon enyhítette a költségvetésre nehezedő terhet, nem segíti elő az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát, mivel a magasabb társadalombiztosítási járulékokból és az alacsonyabb kamatfizetésekből származó rövid távú előnyöket ellensúlyozzák a jövőben az állami nyugdíjpillérből kifizetendő magasabb nyugdíjterhek. Összességében az 1999. évi rendszerszintű nyugdíjreform visszafordítása hosszabb távon kockázatot jelent a lengyel államháztartásra.

               (11)

               A mezőgazdasági termelők és a bányászok részére biztosított társadalombiztosítási kedvezmények továbbra is hátráltatják a szakmai mobilitást, és jelentős költséget jelentenek az államháztartás számára. Ezek a kedvezményes rendszerek visszatartják az embereket attól, hogy termelékenyebb ágazatokban helyezkedjenek el, rejtett munkanélküliséget okoznak, és az alacsony járulékok miatt jelentős terheket rónak az adófizetőkre. 2014-ben a lengyel mezőgazdasági ágazat a munkaerő 11,5 %-át foglalkoztatta, ami az uniós átlag több mint kétszerese, miközben a bruttó nemzeti összterméknek mindössze 3,3 %-át állítja elő. A mezőgazdasági termelők társadalombiztosítási rendszeréhez nyújtott állami támogatások mértéke a GDP közel 1 %-ának felel meg, a bányászok nyugdíjaival összefüggő kiadások pedig a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékűek. A befizetett járulékok és a kapott juttatások közötti kapcsolat laza, és a járulékok többnyire átalánymértéken alapulnak. A magas jövedelemmel rendelkező mezőgazdasági termelőket nem lehet szisztematikusan kizárni a rendszerből, amely így ki van téve a visszaéléseknek. A mezőgazdasági termelőkre vonatkozó társadalombiztosítási rendszer reformjának legfontosabb első lépése egy, a mezőgazdasági termelők jövedelmének nyilvántartására és értékelésére szolgáló rendszer bevezetése lenne.

               (12)

               Lengyelországban továbbra is szegmentált a munkaerőpiac. Az Unión belül Lengyelországban a legmagasabb a határozott időre szóló munkaszerződéssel foglalkoztatottak aránya, miközben alacsony a határozott időre szóló foglalkoztatásból az állandó munkaviszonyba átkerülők aránya, és a bérkülönbségek az Unión belül itt a legmagasabbak. A merev elbocsátási szabályok, a hosszadalmas igazságszolgáltatási eljárások és a munkáltatókat sújtó egyéb terhek a munkaadókat a határozott idejű szerződések és az atipikus foglalkoztatási formák alkalmazása felé terelik. Emellett a munka törvénykönyve hatálya alá tartozó foglalkoztatás magasnak tartott költségei a polgári jogi szerződések (umowy cywilnoprawne) alapján történő foglalkoztatás túlságosan kiterjedt alkalmazásához vezetnek, ami a munkaadók számára az alacsonyabb társadalombiztosítási járulékok miatt előnyös. Az ilyen típusú – alacsonyabb járulékfizetési kötelezettséggel járó – szerződések magas aránya ugyanakkor csökkenti a színvonalas elérhető munkahelyek számát, különösen a fiatalok foglalkoztatása esetében. Az ifjúsági munkanélküliség magas, ennek részben egyfelől a jelentkezők végzettsége és készségei, másfelől a munkaerő-piaci igények közötti eltérés az oka. Folytatni kell tehát a szakképzés rendszerének megújítására irányuló erőfeszítéseket, és növelni kell az egész életen át tartó tanulásban részt vevők arányát. A nők munkaerő-piaci részvétele továbbra is alacsony. E probléma megoldása érdekében Lengyelország szélesebb körben biztosít hozzáférést az iskola előtti nevelés létesítményeihez, ugyanakkor a kisgyermek-gondozási szolgáltatások elérhetősége tekintetében Lengyelország továbbra is az Unió legrosszabbul teljesítő országai között van.

               (13)

               A vasúti ágazat a magas pályahasználati díjak és az elégtelen nemzeti finanszírozás miatt rossz helyzetben van. A szabályozási és igazgatási feltételek miatt a projektek megtervezése és végrehajtása jellemzően hosszadalmas és körülményes. Bár az elmúlt időszak jogszabályi változásai kedvező hatással járhatnak a vasúti közlekedésben, vélhetően nem befolyásolják majd a 2007–2013-as programozási időszakban elindított beruházási projekteket. Ugyanakkor a 2014–2020-as időszak során a vasúti ágazatra fordított uniós finanszírozás mértéke jelentősen emelkedni fog.

               (14)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Lengyelország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2015. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Lengyelországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak a programoknak Lengyelország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi.

               (15)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot, és arról alkotott véleményét (6) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Lengyelország 2015–2016-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A túlzott hiány korrekcióját követően a középtávú költségvetési cél elérése érdekében mind 2015-ben, mind 2016-ban hajtson végre a GDP 0,5 %-ának megfelelő költségvetési kiigazítást. Hozzon létre független költségvetési tanácsot. Szélesítse az adóalapot, mindenekelőtt azzal, hogy korlátozza a kedvezményes héamértékek kiterjedt rendszerének alkalmazását.

               2.

               A mezőgazdasági termelőkre és a bányászokra vonatkozó nyugdíjrendelkezéseket kezdje el hozzáigazítani a többi munkavállalóra vonatkozó rendelkezésekhez, és fogadjon el menetrendet a progresszív módon megvalósuló teljes körű hozzáigazításra; hozza létre a mezőgazdasági termelők jövedelmének értékelésére és nyilvántartására szolgáló rendszert.

               3.

               Hozzon munkaerő-piaci intézkedéseket a határozott idejű szerződésekre és a polgári jogi szerződésekre épülő foglalkoztatás túlzott mértékű alkalmazásának visszaszorítása érdekében.

               4.

               Számolja fel a vasúti beruházási projektek akadályait.

      Kelt Brüsszelben, 2015. július 14-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. GRAMEGNA

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  Ezeket a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) érvényben hagyta.

      (3)  A Tanács 2014. július 8-i ajánlása Lengyelország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Lengyelország 2014. évi konvergenciaprogramját (HL C 247., 2014.7.29., 97. o.).

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (5)  A Tanács (EU) 2015/1026 határozata (2015. június 19.) a Lengyelországban fennálló túlzott hiányról szóló 2009/589/EK határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 163., 2015.6.30., 37. o.).

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


				|

		52014PC0156

			Ajánlás A TANÁCS HATÁROZATA az egyrészről az Európai Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről Grúzia között létrejött társulási megállapodásnak az Európai Atomenergia-közösség nevében a Bizottság által történő megkötésének jóváhagyásáról /* COM/2014/0156 final */

			   	INDOKOLÁS
1.           A JAVASLAT HÁTTERE
Ez a javaslat az EU és Grúzia közötti
társulási megállapodás tervezett aláírására, ideiglenes alkalmazására és
megkötésére tekintettel készült, a társulási megállapodásnak az Európai
Atomenergia-közösség (a továbbiakban: Euratom) nevében történő, Bizottság
általi megkötésének jóváhagyása céljából.
Mivel az Európai Atomenergia-közösség is
részes Fele az egyrészről az Európai Unió és tagállamai, másrészről
Grúzia közötti társulási megállapodásnak, a Bizottság külön ajánlást készít a
megállapodás Európai Atomenergia-közösséget (Euratom) létrehozó szerződés
hatálya alá tartozó részei Bizottság általi megkötésének tanácsi
jóváhagyásáról.
Az Euratom által kötött nemzetközi
megállapodások aláírására és megkötésére különböző eljárások
alkalmazandók. Az Euratom-Szerződés 101. cikkével összhangban e
megállapodásokat a Tanács jóváhagyását követően a Bizottságnak kell
megkötnie. Ezért kell külön határozatokat elfogadni az EU és az Euratom által
kötött társulási megállapodás aláírására és megkötésére vonatkozóan.
A társulási megállapodásnak az Euratom nevében
történő megkötése érdekében a Bizottság azt ajánlja, hogy a Tanács adja
jóváhagyását a társulási megállapodás megkötéséhez az Euratom-Szerződés
101. cikke második bekezdésének megfelelően.
Az EU és Grúzia közötti
társulási megállapodásnak az Európai Unió nevében történő aláírásáról és
ideiglenes alkalmazásáról szóló tanácsi határozatra vonatkozó javaslatban,
valamint az EU és Grúzia közötti társulási megállapodásnak megkötéséről szóló
tanácsi határozatra vonatkozó javaslatban említett tárgyalások eredményeinek
fényében a Bizottság javasolja, hogy a Tanács határozzon az egyrészről az
Európai Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről
Grúzia közötti társulási megállapodásnak az Unió nevében történő
aláírásáról, és jelölje ki az Unió nevében aláírásra jogosult személyt vagy
személyeket.
A Tanács jóváhagyását és a
megfelelő bizottsági határozatot követően a Bizottság az Euratom
nevében aláírhatja és megkötheti a társulási megállapodást.
2.           A JAVASLAT EREDMÉNYEI ÉS
JOGI ELEMEI
A Bizottság azt ajánlja, hogy az Európai
Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés 101. cikkének második bekezdése
értelmében a Tanács hagyja jóvá az egyrészről az Európai Unió és az
Európai Atomenergia-közösség és azok tagállamai, másrészről Grúzia közötti
társulási megállapodás megkötését az Euratom hatálya alá eső kérdéseket
illetően.
A megállapodás szövegét csatolták ehhez az
ajánláshoz.
Az
Unió részéről a megállapodás megkötésének jogalapja az EUMSZ 217. cikke,
összefüggésben a 218. cikk (6) bekezdésének a) pontjával, valamint a 218. cikk
(8) bekezdésének második albekezdésével.
Az
Euratom esetében a megállapodás jogalapja az Európai Atomenergia-közösséget
létrehozó szerződés 101. cikke.
A
csatolt javaslat a megkötésről szóló bizottsági határozattal együtt képezi
a jogi eszközt a társulási megállapodás Euratom nevében történő
megkötéséhez.
Az a tény, hogy a Bizottság javaslatát
az Unió és tagállamai, valamint Grúzia közötti megállapodás formájában
nyújtotta be, e megállapodás létrejöttéhez kapcsolódik, amelyre a Lisszaboni
Szerződés hatálybalépése előtti Szerződés szabályai szerint
került sor.
Az Euratom-Szerződés 102. cikke szerint a
megállapodás addig nem léphet hatályba az Euratom
vonatkozásában, amíg a tagállamok nem értesítették a Bizottságot arról, hogy a
megállapodás a kapcsolódó nemzeti jogszabályaik rendelkezéseivel összhangban
alkalmazandóvá vált.
Ajánlás
A TANÁCS HATÁROZATA
az egyrészről az Európai Unió, az
Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről Grúzia között
létrejött társulási megállapodásnak az Európai Atomenergia-közösség nevében a
Bizottság által történő megkötésének jóváhagyásáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget
létrehozó szerződésre és különösen annak 101. cikke második bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
mivel:
(1)       2010. május 10-én a Tanács
felhatalmazta a Bizottságot, hogy tárgyalásokat kezdjen Grúziával a partnerségi
és együttműködési megállapodást[1]
felváltó, az Európai Unió és Grúzia közötti új megállapodás megkötése céljából.

(2)       Figyelembe véve a Felek
közötti szoros történelmi köteléket és a fokozatosan elmélyülő
kapcsolatokat, valamint azon szándékukat, hogy ambiciózus és innovatív módon
megerősítsék és kiterjesszék kapcsolataikat, az egyrészről az Európai
Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről Grúzia
közötti társulási megállapodásra (a továbbiakban: a megállapodás) irányuló
tárgyalások a megállapodás 2013. november 29-i parafálásával sikeresen
lezárultak.
(3)       A Bizottság azt javasolja a
Tanácsnak, hogy a megállapodást az Unió nevében alá kell írni, és a
megállapodás 429. cikkének megfelelően egy későbbi időpontban
történő megkötéséig ideiglenesen alkalmazni kell.
(4)       A megállapodás, nevezetesen
298. cikkének k) pontja kiterjed az Euratom hatálya alá eső kérdésekre is.
(5)       A megállapodás aláírása és
megkötése eltérő eljárás tárgyát képezi az Európai Unióról szóló
szerződés és az Európai Unió működéséről szóló szerződés
hatálya alá eső kérdésekhez képest.
(6)       Ezért az
Euratom-Szerződés hatálya alá tartozó kérdéseket illetően az Európai
Atomenergia-közösség nevében is meg kell kötni a megállapodást.
(7)       Az Euratom-Szerződés
102. cikke szerint a megállapodás addig nem léphet hatályba az Európai
Atomenergia-közösség vonatkozásában, amíg a tagállamok nem értesítették az
Európai Bizottságot arról, hogy a megállapodás a kapcsolódó nemzeti
jogszabályaik rendelkezéseivel összhangban alkalmazandóvá vált.
(8)       Jóvá kell hagyni a
megállapodásnak az Európai Bizottság általi, az Európai Atomenergia-közösség
nevében történő megkötését,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Jóváhagyásra kerül az egyrészről az
Európai Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről
Grúzia közötti társulási megállapodás Európai Atomenergia-közösség nevében
történő Európai Bizottság általi megkötése.[2]
[3]
2. cikk
Ez a határozat az elfogadását követő
napon lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 205., 1999.8.4., 1-52. o.
[2]               A megállapodás szövegét az egyrészről az Európai
Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről Grúzia
közötti társulási megállapodásnak az Európai Unió nevében történő
aláírásáról és ideiglenes alkalmazásáról szóló határozathoz csatolták. (HL…)
[3]               HL: Kérjük, illesszék be fenti lábjegyzetbe a […] számú
dokumentumból a határozat kihirdetésének hivatkozását.


title: A Tanács ajánlása (2017. július 11.) Észtország 2017. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Észtország 2017. évi stabilitási programját

text:
               9.8.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 261/23

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2017. július 11.)
   Észtország 2017. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Észtország 2017. évi stabilitási programját
   (2017/C 261/06)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2016. november 16-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2017. évi európai szemeszterét. Az Európai Tanács 2017. március 9–10-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján 2016. november 16-án elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Észtországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerülne sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott. Az ajánlást az Európai Tanács 2017. március 9–10-én jóváhagyta. A Tanács 2017. március 21-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlás) (3).

               (2)

               Mivel Észtország pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Észtországnak gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euroövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 1. ajánlás tükröz.

               (3)

               Az Észtországra vonatkozó 2017. évi országjelentést 2017. február 22-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2016. július 12-én elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Észtországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Észtország által elért eredményeket.

               (4)

               Észtország 2017. április 28-án benyújtotta 2017. évi stabilitási programját, majd 2017. május 4-én 2017. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (5)

               A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodásának és releváns programjainak felülvizsgálatát és azokhoz módosítások javaslatát. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok hatékonyságát és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

               (6)

               Észtország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. 2017. évi stabilitási programjában a kormány a középtávú költségvetési célt strukturális egyensúlyról a GDP 0,5 %-ának megfelelő hiányra módosította. A kormány azt vetíti előre, hogy a 2016-ban a GDP 0,3 %-át kitevő többletről 2017-ben a GDP 0,5 %-át, 2018-ban pedig a GDP 0,8 %-át kitevő hiány felé mozdul el. A 2017. évi stabilitási program előrejelzése szerint ez 2017-ben a GDP 0,2 %-ának megfelelő strukturális többletnek, 2018-ban pedig a GDP 0,5 % %-ának megfelelő strukturális hiánynak felel meg, a középtávú költségvetési cél tiszteletben tartása mellett. Ugyanakkor az újraszámított (5) strukturális egyenleg alapján a hiány várhatóan 2017-ben a GDP 0,1 %-ának és 2018-ban a GDP 0,9 %-ának felel meg, ami az új középtávú költségvetési cél alatt marad. A 2017. évi stabilitási program értelmében a GDP-arányos államadósság 2017-ben és 2018-ban is várhatóan 10 % alatt marad. A költségvetési előrejelzést alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott 2017 és 2018 vonatkozásában, ám a program későbbi évei tekintetében optimistának mondható. Ugyanakkor kockázatok övezik a 2018-tól életbe lépő különböző új adóintézkedésekhez kapcsolódó bevételbecsléseket.

               (7)

               A Bizottság 2017. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg 2017-ben várhatóan a GDP 0,3 %-ának megfelelő hiányt mutat majd, vagyis meghaladja a középtávú költségvetési célt. 2018-ban Észtországnak az ajánlás szerint a középtávú költségvetési céljánál kell maradnia. Változatlan politikát feltételezve fennáll annak a veszélye, hogy az ország némileg fog térni ettől a követelménytől. A Tanács összességében úgy véli, hogy Észtországnak a megfelelés érdekében készen kell állnia további intézkedések végrehajtására 2018-ban.

               (8)

               Észtország intézkedéseket hozott magas színvonalú szolgáltatások nyújtása és a hozzáférhetősége érdekében, ideértve szociális szolgáltatások nyújtását helyi szinten a helyi önkormányzati reform keretében. Észtország elfogadta az igazgatási reformról szóló törvényt, hogy megkönnyítse életképes helyi önkormányzatok létrehozását, amelyek képesek saját tevékenységeiket finanszírozni, saját fejlődésüket és növekedésüket megtervezni, és minőségi szolgáltatásokat nyújtani. Sikeresen befejezte a helyi önkormányzatok összeolvasztásának önkéntes fázisát, és végrehajtja a szociális jólétről szóló törvényt. A helyi önkormányzati reform néhány kulcsfontosságú lépését még nem tették meg. Az önkormányzati finanszírozási rendszer felülvizsgálata még folyamatban van. Előkészítés alatt állnak további, a helyi önkormányzatok és a központi kormány közötti felelősség- és feladatmegosztásról szóló jogi aktusok. E javaslatok elfogadása elengedhetetlen a minőségi közszolgáltatások nyújtásának biztosításához az olyan területeken, mint az oktatás, az ifjúsági munka, az egészség előmozdítása és a közlekedés.

               (9)

               A nemek közötti bérszakadék Észtországban a 2014. évi 28,3 %-ról 26,9 %-ra csökkent 2015-ben, de még mindig a legmagasabb az Unióban. A kormány további lépéseket tesz a nemek közötti bérszakadék szűkítésére. Mindenekelőtt elfogadták és jelenleg végrehajtás alatt áll a 2016–2023-as időszakra szóló jóléti terv a munkaerőpiacon uralkodó nemi szegregáció kezelése és a sztereotípiák leküzdése érdekében. A nemek közötti egyenlőségről szóló törvény azon módosítását, amely a munkaügyi felügyelőségek feladatává teszi a nemek közötti egyenlőség megvalósulásának szigorúbb nyomon követését a magánszektorban, még nem fogadták el. A kormány fontolóra vette a szülői szabadság rendszerének felülvizsgálatát, amely lehetővé tenné a szülői szabadság rugalmasabb kivételét. A jogi keret módosításait még nem fogadták el.

               (10)

               Észtországban nagyok a jövedelmi egyenlőtlenségek. A háztartások leggazdagabb 20 %-a jövedelmének a legszegényebb 20 % jövedelméhez viszonyított aránya a 2012. évi 5,4-ről 2015-ben 6,2-re emelkedett, és jelenleg a hetedik legmagasabb az Unióban. Úgy tűnik, hogy az egyik legfontosabb hajtóerő a bérek nagymértékű szórása, amely a magasabban képzettek körében bekövetkezett jelentős bérnövekedés következménye. Abszolút értékben a háztartások legszegényebb 10 %-a lemaradt a mediánjövedelem növekedése terén, ami problémákhoz vezet a szociális védőháló megfelelőségével kapcsolatban. Ehhez járul, hogy a juttatások (különösen a nyugdíjak és a szociális ellátások) nem tartanak lépést a munkaerőpiaci jövedelmek növekedésével. Ennek következtében a szegénységi küszöb alatt élők aránya is fokozatosan nőtt a 2010-es 15,8 %-ról 21,6 %-ra 2015-ben. Az adóköteles jövedelemre vonatkozó küszöbérték megemelésével jelentős erőfeszítések történtek annak érdekében, hogy az adórendszer 2018-tól progresszívebbé váljon, ami különösen az alacsony jövedelműeknek kedvez.

               (11)

               A vállalatok kutatási, technológiai és innovációs kiadásai 2015-ben 0,69 %-ra emelkedtek, de általános szintjük nem éri el az 1,3 %-os uniós átlagot. A csúcstechnológiai és tudásintenzív vállalatok száma korlátozott maradt, és az új doktori címet szerzett személyek száma alacsony. Az elmúlt években a bérek növekedése tartósan meghaladta a termelékenység növekedését, ami befolyásolta a nyereségeket, és ezáltal csökkentette beruházások növekedését. A technológiai fejlődés területén a beruházások alacsony szintje az export, különösen az áruexport hozzáadott értékének a vártnál alacsonyabb növekedéséhez vezethet, és veszélyt jelent a kibocsátásnövekedésre. Az egyetemek és a vállalkozások közötti szerződéses kutatás volumene növekedett 2015-ben. Azonban a két ágazat közötti együttműködés a kormány által hozott intézkedések ellenére is korlátozott maradt. Észtország tovább javította üzleti környezetét, de a hosszadalmas fizetésképtelenségi eljárások és a biztosítékkal rendelkező hitelezők esetében a visszafizettetési arány továbbra is akadályt képez a beruházások előtt. 2016-ban elindítottak egy, a fizetésképtelenség jogi keretének javítására irányuló projektet azzal a céllal, hogy a folyamat gyorsabbá és hatékonyabbá váljon és javuljon a sikeresen érvényesített követelések aránya. Azonban a jogi keret módosításait még nem fogadták el.

               (12)

               A 2017. évi európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Észtország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2017. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2017. évi stabilitási programot és a 2017. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Észtországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak azoknak Észtország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (13)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és arról alkotott véleményét (6) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Észtország 2017-ben és 2018-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Folytasson olyan költségvetési politikát, amely összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágának követelményeivel; ami azt jelenti, hogy 2018-ban tartania kell középtávú költségvetési célját. Javítsa a szociális védőháló megfelelőségét. Hozzon intézkedéseket annak érdekében, hogy csökkenjen a nemek közötti bérszakadék, és ennek keretében mindenekelőtt javítsa a bérek átláthatóságát és vizsgálja felül a szülői szabadság rendszerét.

               2.

               Mozdítsa elő a magánberuházásokat a kutatás, a technológia és innováció területén, többek között az egyetemek és a vállalkozások közötti együttműködés megerősítését célzó intézkedések végrehajtása révén.

      Kelt Brüsszelben, 2017. július 11-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         T. TÕNISTE

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (3)  HL C 92., 2017.3.24., 1. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (5)  Az egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg, a Bizottság által a közösen elfogadott módszerrel újraszámítva.

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Bizottság ajánlása (2000. május 25.) az előfizetői hurok átengedéséről: elektronikus hírközlési szolgáltatások, ezen belül a szélessávú multimédia és a nagysebességű internetszolgáltatások teljes skálája kompetitív biztosításának lehetővé tételéről (az értesítés a C(2000) 1259. számú dokumentummal történt)EGT vonatkozású szöveg.

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32000H0417

Hivatalos Lap L 156 , 29/06/2000 o. 0044 - 0050

		A Bizottság ajánlása(2000. május 25.)az előfizetői hurok átengedéséről: elektronikus hírközlési szolgáltatások, ezen belül a szélessávú multimédia és a nagysebességű internetszolgáltatások teljes skálája kompetitív biztosításának lehetővé tételéről(az értesítés a C(2000) 1259. számú dokumentummal történt)(EGT vonatkozású szöveg)(2000/417/EK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikkére,mivel:(1) A 2000. március 23-i és 24-i rendkívüli lisszaboni Európai Tanács következtetései megállapítják, ahhoz, hogy Európa teljes mértékben ki tudja használni a digitális, tudásalapú gazdaság növekedési és munkahelyteremtő potenciálját, szükséges, hogy a vállalkozások és a polgárok nem költséges, világszínvonalú távközlési infrastruktúrához és a szolgáltatások széles skálájához férjenek hozzá, valamint felhívja a tagállamokat, "munkálkodjanak a Bizottsággal együtt a helyi hozzáférési hálózatok terén a fokozottabb verseny 2000 vége előtti bevezetésén, valamint azon, hogy az előfizetői hurkokat az internethasználat költségeinek lényeges csökkentése érdekében átengedjék".(2) A 98/61/EK irányelvvel [1] módosított, az egyetemes szolgáltatásnak és az együttműködési képességnek a nyílt hálózatellátás (ONP) elvei alkalmazása révén történő biztosítását szolgáló távközlési összekapcsolásról szóló, 1997. június 30-i 97/33/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [2], és különösen annak 4. cikkének (2) bekezdése, 7., 9. és 11. cikke megállapítja a hálózatokhoz való hozzáférés elveit, beleértve a helymegosztást, valamint a nemzeti szabályozó hatóságokat hatáskörrel ruházza fel az ilyen vonatkozású kötelezettségeik gyakorlására.(3) A nyílt hálózatellátás beszédalapú telefóniára történő alkalmazásáról, valamint a távközlési egyetemes szolgáltatás versenykörnyezetben történő bevezetéséről szóló, 1998. február 26-i 98/10/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [3] és különösen annak 16. cikke megállapítja a különleges hálózati hozzáférés feltételeit az új típusú távközlési szolgáltatások fejlődésének ösztönzése érdekében.(4) A 97/51/EK irányelvvel [4] és a 80/98/EK bizottsági határozattal [5] módosított, a nyílt hálózatellátás bérelt vonalakra történő alkalmazásáról szóló, 1992. június 5-i 92/44/EGK tanácsi irányelv [6] és különösen annak 8. cikkének (2) bekezdése megállapítja a bérelt vonali szolgáltatáshoz való hozzáférés feltételeit.(5) A legutóbb a 99/64/EK irányelvvel [7] módosított 90/388/EGK bizottsági irányelv [8] és különösen annak 4. cikkének c) pontja megállapítja a díjak teljesen liberalizált piacon történő újbóli kiegyensúlyozására vonatkozó követelményeket.(6) Az "előfizetői hurok" a helyi hozzáférési hálózat rézvezetékes fizikai áramköre, amely a fogyasztó telephelyét köti össze a piaci szereplő helyi központjával, koncentrátorával vagy azzal egyenértékű más helyi berendezésével. A távközlésre vonatkozó szabályozás végrehajtásáról szóló ötödik bizottsági jelentésben [9] megállapítottak szerint a helyi hozzáférési hálózat a liberalizált távközlési piac egyik legkevésbé versenyképes szegmense marad, mivel az új piaci szereplők nem rendelkeznek széles körű alternatív hálózati infrastruktúrával, és a hagyományos technológiák alkalmazásával nem tudnak megfelelni a jelentős piaci erővel rendelkezőként bejelentett, helyhez kötött hálózat üzemeltetői (a továbbiakban: bejelentett üzemeltetők) méret- és területi gazdaságosságának. Ez abból a tényből fakad, hogy az üzemeltetők kizárólagos jogokkal védett régi, rézvezetékes helyi hozzáférési hálózatukat igen hosszú idő alatt építették ki, és annak befektetési költségeit kizárólagos bérbeadások révén tudták finanszírozni.(7) A főbb felhasználók közvetlen ellátása új, nagy kapacitású optikai szálakkal sajátságos piacot alkot, amely az új befektetésekkel versenyfeltételek között fejlődik, és ezért ez az ajánlás nem vonatkozik a száloptikás előfizetői hurok átengedésére.(8) Gazdaságilag nem lenne megvalósítható az új piaci szereplők számára a meglévő szolgáltatók réz előfizetői hurkai teljes hozzáférési struktúrájának ésszerű időtartamon belüli megduplázása, és az alternatív infrastruktúrák (pl. kábeltelevízió, műhold, vezeték nélküli előfizetői hurkok) általában nem kínálnak ugyanolyan funkcionalitást vagy általános elterjedtséget.(9) A bejelentett üzemeltetők az internet-hozzáféréshez már elindították saját szélessávú, nagysebességű bitfolyam-szolgáltatásaikat a rézhurkaikon, de a digitális előfizetői vonalas (DSL) technológiák és szolgáltatások néhány típusának az előfizetői hurkokon történő bevezetését késleltethetik, ha ezek helyettesíthetik a jelenleg nyújtott hasonló szolgáltatásaikat. Minden ilyen késleltetés a felhasználók kárára történik. Helyénvaló ezért lehetővé tenni a bejelentett üzemeltető előfizetői hurkának harmadik felek részére történő átengedését, különösen a bérelt vonalak versenyképes hozzáférésére és a nagysebességű internet-hozzáférésre vonatkozó felhasználói igények teljesítése érdekében, a bérelt vonalak összekapcsolásának árképzésére vonatkozó bizottsági ajánlás [10] 5. pontjának megfelelően.(10) A 97/33/EK irányelv 4. cikkének (2) bekezdésével és a 98/10/EK irányelv 16. cikkével összhangban a bejelentett üzemeltetőknek foglalkozniuk kell az új piaci szereplők hálózati hozzáférésre vonatkozó ésszerű igényeivel, különösen a rézvezeték részleges átengedésére vonatkozókkal [11], és törekedniük kell a kereskedelmi és műszaki feltételekkel kapcsolatos megegyezésre. Az előfizetői hurok csupán részleges átengedése azonban nem elégíti ki az összes piaci keresletet, és ezért helyénvaló, hogy a bejelentett üzemeltető a részleges átengedéssel párhuzamosan az előfizetői hurok teljes átengedését is biztosítsa [12], a verseny megerősítése és a valamennyi felhasználótípus részére rendelkezésre álló választási lehetőségek bővítése érdekében, engedvén, hogy a piac eldönthesse, melyik átengedési ajánlat felel meg leginkább a fogyasztók igényeinek.(11) A bejelentett üzemeltetőknek információt és a hurok átengedését harmadik felek számára ugyanolyan feltételek mellett és ugyanolyan minőségben kell biztosítaniuk, mint amilyent a saját szolgáltatásaik, illetve leányvállalataik vagy partnereik szolgáltatásai részére biztosítanak, és e célból a bejelentett üzemeltető előfizetői hurok teljes átengedéséről szóló referenciaajánlatának rövid időn belüli és lehetőleg az Interneten való közzététele a nemzeti szabályozó hatóság felügyelete mellett átlátható és megkülönböztetéstől mentes piaci feltételeket alakítana ki.(12) Bár a kereskedelmi tárgyalás az előnyben részesített módszer az előfizetői hurokhoz történő hozzáférés műszaki és árképzési kérdéseiben való megegyezésre, a tapasztalat azt mutatja, hogy az esetek többségében a szabályozó hatóság beavatkozása szükséges az új piaci szereplő és a bejelentett üzemeltető érdekérvényesítő képességei között fennálló egyenlőtlenség, valamint az egyéb alternatívák hiánya miatt. A nemzeti szabályozó hatóság a 97/33/EK irányelv 9. cikkével és a 98/10/EK irányelv 16. cikke (4) bekezdésével összhangban saját kezdeményezésére beavatkozhat bizonyos szempontok meghatározása érdekében, beleértve az árképzést, a szolgáltatások együttműködési képessége, a lehető legnagyobb gazdasági hatékonyság és a végfelhasználók számára nyújtandó előnyök biztosítása céljából.(13) Az előfizetői hurkok és a kapcsolódó berendezések költségeire és árképzésére vonatkozó szabályoknak (mint például a helymegosztás és a bérelt átviteli kapacitás) átláthatónak, megkülönböztetéstől mentesnek, valamint a tisztességesség biztosítása érdekében objektívnek kell lenniük. Az árképzési szabályoknak biztosítaniuk kell, hogy az előfizetői hurok szolgáltatója e tekintetben fedezni tudja a költségeit, és méltányos megtérülést érjen el. Az előfizetői hurkokra vonatkozó árképzési szabályoknak biztosítaniuk kell, hogy a verseny ne torzuljon, különösen ne legyen árprés a bejelentett üzemeltető nagykereskedelmi és kiskereskedelmi szolgáltatásainak árai között. Ebben a tekintetben fontosnak tűnik a versenyhatóságokkal folytatott konzultáció.(14) A 98/10/EK irányelv előírja a tagállamok számára annak biztosítását, hogy egy helyhez kötött nyilvános telefonhálózathoz meghatározott pontban történő kapcsolódásra vonatkozó valamennyi indokolt igényt, valamint a helyhez kötött nyilvános telefonszolgáltatásokhoz való hozzáférést legalább egy piaci szereplő teljesíteni tudja. Ha egy fogyasztó úgy dönt, hogy egy új piaci szereplővel köt szerződést a teljesen átengedett előfizetői hurok igénybevétele által szolgáltatások kizárólagos biztosítására vonatkozóan, úgy kell tekinteni, hogy a bejelentett üzemeltető a 98/10/EK irányelv 5. cikke szerinti kötelességét teljesítette. A 98/10/EK irányelv 10. cikkével összhangban, a felhasználókat a szerződésben teljes mértékben tájékoztatni kell e feltételekről, a fogyasztóvédelemre vonatkozó közösségi jog sérelme nélkül.(15) Az engedélyezésre vonatkozó 97/13/EK irányelv előirányozza a távközlési szolgáltatásokra vonatkozó általános felhatalmazások használatát, kivéve az említett irányelv 7. cikkében meghatározott egyes feltételek esetén. A fogyasztók részére nyújtandó szolgáltatásokhoz az átengedett előfizetői hurkokon DSL-technológiát alkalmazó vállalkozásokat az általuk vállalt tevékenységek alapján a 97/13/EK irányelvnek megfelelően felhatalmazást kell adni, és a technológiai semlegesség elvének megfelelően az így nyújtott szolgáltatásokra nem kell semmilyen egyedi szabályozó korlátozásokat alkalmazni. Az adathálózatok vagy a beszéd alapú telefonhálózatok felhatalmazott rendszerirányítóit fel kell jogosítani arra, hogy megosztott hozzáférést és/vagy a bejelentett üzemeltetőktől teljesen átengedett előfizetői hurkokat működtessenek további felhatalmazás vagy további korlátozások alkalmazása nélkül.(16) A Bizottságnak rendszeresen felül kell vizsgálnia ezt az ajánlást a piaci fejlemények és a megszerzett tapasztalatok alapján, különösen az árképzési kérdések és a mellékletben szereplő referenciaajánlat tartalma tekintetében.(17) E javaslaton kívül a közösségi versenyszabályokat is alkalmazni kell,AJÁNLJA:1. cikkAz előfizetői hurokhoz való hozzáférés biztosítása(1) Egy fejlett, összehangolt és versenyképes elektronikus hírközlési piac elősegítésével kapcsolatban, amely a felhasználók részére távközlési szolgáltatások teljes körének széles választékát biztosítja, beleértve a szélessávú multimédia- és internetszolgáltatást, ez az ajánlás meghatározza azokat a feltételeket, amelyek mellett a nemzeti szabályozó hatóságok által a 97/33/EK irányelvvel, a 92/44/EGK irányelvvel és a 98/10/EK irányelvvel összhangban jelentős piaci erővel bíró üzemeltetőknek (a továbbiakban: bejelentett üzemeltetők) minősített, a nyilvános, rögzített hálózatok üzemeltetőinek az új piaci szereplők számára az előfizetői hurokhoz és a kapcsolódó létesítményekhez való hozzáférést át kell engedniük.(2) A közösségi versenyszabályok alkalmazásának sérelme nélkül az olyan tagállamokban, ahol a hozzáférés teljes átengedése még nem elérhető, ajánlatos megfelelő törvényi és rendeleti intézkedések elfogadása annak érdekében, hogy a bejelentett üzemeltetők réz előfizetői hurkának átlátható, korrekt és megkülönböztetéstől mentes feltételek melletti teljes, 2000. december 31-ig történő átengedése kötelező legyen.(3) A bejelentett üzemeltetők előfizetői hurkának teljes ajánlott átengedése nem sérti a 97/33/EK és a 98/10/EK ONP-irányelvek szerinti azon kötelezettségeket, amelyek szerint a bejelentett üzemeltetőknek [13]:- a 97/33/EK irányelv 4. cikke (2) bekezdésével és a 98/10/EK irányelv 16. cikkével összhangban eleget kell tenniük a hozzáférés egyéb formáival kapcsolatos igényeknek, beleértve az előfizetői hurok részleges átengedését,- a 98/10/EK irányelv 16. cikke (7) bekezdésével összhangban be kell tartaniuk a megkülönböztetésmentesség elvét, amikor nagysebességű bitfolyam-szolgáltatásokat biztosítanak harmadik felek számára a helyhez kötött nyilvános telefonhálózat használatával, ugyanolyan feltételekkel, mint a saját szolgáltatásaik esetében.Új szolgáltatások kiépítése(4) A bejelentett üzemeltetőkre vonatkozó megkülönböztetésmentesség közösségi jog által előírt elvének alkalmazásakor ajánlott, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok gondoskodjanak arról, hogy egy bejelentett piaci szereplő ugyanazokat a berendezéseket, és azokat ugyanolyan feltételekkel és határidőkkel biztosítsa a versenytársai számára, mint ahogy azt saját maga vagy a vele társult vállalkozások esetében tenné. Ezt különösen a helyi hozzáférési hálózatokban nyújtandó új szolgáltatások kiépítésére, az átengedett előfizetői hurkokhoz való hozzáférésre, a helymegosztási területek rendelkezésre állására, a helymegosztási helyszínekhez való hozzáféréshez bérelt átviteli kapacitás biztosítására, valamint a megrendelésekre, az ellátásra, a minőségre és a karbantartásra vonatkozó eljárásokra kell alkalmazni.Árképzés(5) Az árképzéssel kapcsolatban az új piaci szereplők és a bejelentett üzemeltetők közötti hosszú viták elkerülése érdekében, amelyek elhúzódva késleltetnék az előfizetői hurok átengedésének tényleges megvalósítását, ajánlott, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok meghatározzák az árképzés részletes szabályait és az árak kiszámításához alkalmazott lényeges paramétereket. A tagállamok adott esetben meghatározhatják a tényleges árakat, ha ez a közösségi jogszabályokkal összeegyeztethető [14], és ebből a célból helyénvaló versenyelemzés végzése.(6) Amíg a helyi hozzáférési hálózatban a verseny szintje nem elegendő az előfizetői hurkok átengedésére vonatkozó túl magas ár megállapításának a megakadályozásához, ajánlott, hogy az előfizetői hurkok átengedésének árai megállapításánál a költségorientáció elvét kövessék. Az aktuális költségeken [15] alapuló előretekintő megközelítés elvben elősegíti a korrekt és fenntartható versenyt, és alternatív befektetési ösztönzőket biztosít; ha azonban ez rövid távon a verseny torzulását eredményezheti, például amikor egy bejelentett üzemeltető végfelhasználókra vonatkozóan alkalmazott díjstruktúrája az aktuális költségek alapján kiegyensúlyozatlan marad, ajánlott, hogy a nemzeti szabályozó hatóság az 5. pont eljárását követve meghatározza az előfizetői hurok díjainak aktuális költségekhez történő fokozatos hozzáigazításához szükséges ésszerű időtartamát, a kiskereskedelmi szolgáltatások szabályozásánál alkalmazott költségrendszerrel összhangban.(7) A megkülönböztetésmentesség elvének megfelelően, ha a bejelentett üzemeltetők az átengedett előfizetői hurkok felhasználásával már saját nagysebességű digitális előfizetői hurkaik (DSL) szolgáltatásait biztosítják, a nemzeti szabályozó hatóságok előírhatják, hogy a versenytársak ugyanazon az áron kapjanak hozzáférést az előfizetői hurkokhoz, mint amelyet a bejelentett üzemeltető a saját DSL-szolgáltatásaira felszámít. Ezt a "megkülönböztetéstől mentes" árképzési szabályt az új piaci szereplőknek a kapcsolódó berendezésekhez történő hozzáférési feltételeire is alkalmazni kell, mint a helymegosztás berendezései és bérelt átviteli kapacitás a törzshálózatban, amelyeknek egyenértékűeknek kell lenniük azokkal, amelyeket a bejelentett üzemeltető saját vagy leányvállalatai vagy társult vállalkozásai DSL-szolgáltatásainak támogatásakor használ.(8) A berendezésekre vonatkozó tisztességes árképzésbe vetett bizalom biztosítása, valamint a megkülönböztetésmentességre vonatkozó kötelezettségek betartása érdekében ajánlott, hogy helytálló és részletes költségelszámolási információkat, beleértve a 98/322 bizottsági ajánlás [16] iránymutatásainak megfelelő belső átvitelre vonatkozó árképzést is, kell a nemzeti szabályozó hatóság rendelkezésére bocsátani, amely azokat az érdekelt felek rendelkezésére bocsáthatja, egy titkos adatkezelésre vonatkozó megállapodás keretében és a kereskedelmi titoktartás szempontjainak figyelembevételével.(9) Ajánlott, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok rendszeresen felülvizsgálják a helyi hozzáférés piaci feltételeit, szükség szerint kiigazítva az árképzési alapelveket és kötelezettségeket vagy eltörölve az árszabályozást, ha a piac elegendő versenyt és alternatív ajánlatok elegendő választékát kínálja. A felülvizsgálati időszakot előre be kell jelenteni, hogy a piaci szereplők számára biztosítsák annak kiszámíthatóságát.Műszaki feltételek és helymegosztás(10) Fizikai hozzáférést kell biztosítani a rézvezetékes előfizetői hurok minden lehetséges végpontjához, ahol az új piaci szereplő helymegosztást végezhet, és arra a saját hálózati berendezésével és egyéb létesítményeivel rákapcsolódhat, hogy fogyasztói részére szolgáltatásokat nyújthasson, a helyi központ, koncentrátor vagy azzal egyenértékű létesítmény segítségével. A helymegosztást végző társaságoknak elvben lehetőséget kell adni arra, hogy az előfizetői hurok átengedéséhez szükséges berendezést a rendelkezésre álló helymegosztási területen elhelyezze, valamint, hogy onnan átviteli kapcsolatot alakítson ki vagy béreljen az új piaci szereplő elérési pontjáig. Ajánlott, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok biztosítsák, hogy a versenytársak átlátható, tisztességes és megkülönböztetéstől mentes módon férjenek hozzá helymegosztási területhez.(11) Az átengedett előfizetői hurkok esetében használt technológiákkal és szolgáltatásokkal kapcsolatban ajánlott, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok biztosítsák, hogy a hálózat integritásának védelmére, valamint a helyi hurok részleges átengedése esetében a beszédalapú telefoncsatorna védelmére tervezett korlátozások a 98/10/EK irányelv 13. cikke (2) bekezdése b) pontjával összhangban megkülönböztetéstől mentesek legyenek és előre meghatározott objektív kritériumokon alapuljanak. A réz előfizetői hurkokhoz való hozzáférésre vonatkozó technológiai semlegesség elvének megfelelően semmiféle kiegészítő vagy egyedi szabályozó korlátozást nem kell alkalmazni az előfizetői hurkon új DSL-technológiákat fogyasztói szolgáltatások biztosítására alkalmazó vállalkozásokkal szemben.Átláthatóság és koordináció(12) Az új piaci szereplők versenyképes DSL-szolgáltatásai beindítási idejének minimalizálása érdekében ajánlott, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok biztosítsák, hogy a bejelentett üzemeltetők a lehető leghamarabb és lehetőleg az Interneten tegyék elérhetővé az előfizetői hurok teljes és részleges átengedésére vonatkozó referenciaajánlatukat, amely tartalmazza az ajánlatok leírását és az azokra vonatkozó feltételeket, az árakat is beleértve.A mellékletben indikatív jegyzék található az előfizetői hurok teljes átengedésére vonatkozó referenciaajánlatban szerepeltetendő tételekről.(13) Ajánlott továbbá, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok biztosítsák az átengedett előfizetői hurkokon keresztül működő távközlési szolgáltatásokra vonatkozó következő információkhoz való könnyű hozzáférést:- az üzemeltetők engedélyezési feltételei,- információ olyan felhasználók számára, akik átengedett előfizetői hurkok használata révén kapják az üzemeltetők szolgáltatásait, beleértve valamennyi szerződéses feltételt, különösen a díjstruktúrát, a felhasználók jogait, a minimális bérleti időtartamokat és az egyetemes szolgáltatáshoz kapcsolódó szempontokat, a szolgáltatás lejárati idejét, reklamációkat és jogorvoslati eljárásokat.(14) Ajánlott, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok érdekelt felek nemzeti koordinációs csoportjait hozzák létre, beleértve a felhasználók képviselőit, hogy pontosítsák a 12. és 13. pontok előírásait, valamint folyamatos jelleggel adjanak tanácsokat a referenciaajánlatban közzéteendő információk részletességének fokáról. A bejelentett üzemeltetőknek rendszeresen jelentést kell adniuk a nemzeti szabályozó hatóság részére az előfizetői hurkok átengedésének végrehajtásáról, beleértve a referenciaajánlatban meghatározott tételekre vonatkozó statisztikai információkat is.(15) Ajánlott a tagállamok részére annak biztosítása, hogy a nemzeti koordinációs csoportok figyelembe vegyék a más tagállamokban és az érintett nemzetközi szervezetekben végzett hasonló tevékenységeket. A koordináció megkönnyítése érdekében ajánlott, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok rendszeresen jelentést tegyenek az ONP-bizottságnak az előfizetői hurok átengedésének végrehajtásával kapcsolatos kérdésekről.Felülvizsgálat(16) A Bizottság ezt az ajánlást és különösen a mellékletet, a piaci fejlemények figyelembevételével felülvizsgálja, és szükség szerint frissíti.2. cikkEnnek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2000. május 25-én.a Bizottság részérőlErkki LiikanenésMario Montia Bizottság tagjai[1] HL L 268., 1998.10.3., 37. o.[2] HL L 199., 1997.7.26., 32. o.[3] HL L 101., 1998.4.1., 24. o.[4] HL L 295., 1997.10.29., 23. o.[5] HL L 14., 1998.1.20., 27. o.[6] HL L 165., 1992.6.19., 32. o.[7] HL L 175., 1999.7.10., 39. o.[8] HL L 192., 1990.7.24., 10. o.[9] COM(1999) 537[10] A Hivatalos Lapban még nem tették közzé.[11] "A rézvezeték megosztott használata" lehetővé teszi a hozzáférést a spektrum használaton kívüli magasfrekvenciás részéhez, a korlátozott ADSL-szolgáltatások telepítése érdekében (azaz egészen 8 Mbit/s adatsebességig), míg a spektrum alacsonyabb frekvenciatartományát ugyanazon a rézvezetéken továbbra is a bejelentett üzemeltető használja alapvető beszédalapú telefóniaszolgáltatások biztosítására. A Nemzetközi Távközlési Unió (ITU) a G.992.1. ajánlásában kidolgozta a teljes sebességű ADSL-re vonatkozó műszaki előírásait – egészen 8 Mbit/s sebességig lefelé irányuló adatáramlásra és 1 Mbit/s sebességig a felfelé irányuló adatáramlásra. Ez számos nemzeti változatot tartalmaz annak érdekében, hogy figyelembe vegyék a regionális előfizetői hurkok infrastrukturális különbségeit. Az ADSL a legnagyobb sebességét 4 km-es vagy annál kisebb távolságon belül képes elérni. A kapcsolat lehetővé teszi beszédalapú telefónia- szolgáltatás biztosítását is ugyanazon vonal alap-frekvenciatartományán. Ezen felül az ITU a G. Lite néven is ismert G.922.2. ajánlásában kidolgozta az ADSL-megoldás egy változatát, amelynek telepítése a felhasználónál nagyon könnyű, mert "elosztó nélküli" (nagyon egyszerű soros szűrő szükséges hozzá, amely szétválasztja a hangot és az adatot, és a fogyasztónál nincs szükség újravezetékezésre). A sebesség a fogyasztó irányában lefelé irányuló adatáramlás esetén 1,5 Mbit/s és 385 kbit/s felfelé irányuló adatáramlás esetén. Néhány PC-beszállító már értékesít integrált G. Lite-ADSL-modemmel felszerelt PC-berendezést, így a szabványos egyetemes megoldásokat széles skálán ki lehet építeni a lakossági piacon.[12] "Az előfizetői hurok teljes átengedése" az új piaci szereplő számára a rézvezetéken rendelkezésre álló teljes frekvenciatartomány kizárólagos használatát biztosítja, lehetővé téve ezzel számára a legújabb és fejlettebb DSL-technológiákat és -szolgáltatásokat, azaz a VDSL- (nagyon nagy sebességű DSL) technológiával az adatsebesség a felhasználó irányában elérheti a 60 Mbit/s-t. Az ITU-ban és az ETSI-ben jelenleg folyik a VDSL- technológia szabványosítása.[13] Lásd még a Bizottságnak az előfizetői hurok átengedéséről szóló közleményét (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).[14] Lásd a 13. lábjegyzetet.[15] Az aktuális költségek a hatékony, modern infrastruktúra kiépítésének és az ilyen szolgáltatás mai biztosításának a költségei.[16] Lásd a számviteli elkülönítés és az aktuális költségelszámolási megközelítés végrehajtásának részletes szabályait a 98/322/EK bizottsági ajánlásban (HL L 141., 1998.5.13., 6. o.).--------------------------------------------------MELLÉKLETA BEJELENTETT ÜZEMELTETŐK ÁLTAL KÖZZÉTEENDŐ, AZ ELŐFIZETŐI HUROK ÁTENGEDÉSÉRE VONATKOZÓ REFERENCIAAJÁNLATBAN [1] SZEREPELTETENDŐ TÉTELEK INDIKATÍV JEGYZÉKEA. Az előfizetői vonal átengedésének feltételei1. Hálózati elemek, amelyekhez hozzáférést ajánlanak:különösen a következő elemekre vonatkozóan:- hozzáférés a helyi hurkok csupasz rézvezetékéhez (a rézvezeték a helyi központnál ér véget) és alhurkokhoz (a rézvezeték a koncentrátornál vagy az azzal egyenértékű létesítménynél ér véget), a teljes átengedés esetében,- hozzáférés az előfizetői hurok hangátvitelre nem használt frekvenciáihoz, az előfizetői hurok részleges átengedése esetében,- hozzáférés a bejelentett üzemeltető fő kábelrendezőjén belül (MDF) a DSL hozzáférési multiplexerekhez (DSLAM), valamint hasonló típusú berendezéseknek a bejelentett üzemeltető előfizetői hurkához való kapcsolásához.2. Elérhetőség: a helyi hálózati architektúrára, a fizikai hozzáférési helyek elhelyezkedésére és a hozzáférési hálózat bizonyos részeiben a rézérpárok hozzáférhetőségére vonatkozó valamennyi információ.3. Műszaki feltételek: az előfizetői hurok rézérpárjainak műszaki jellemzői: hosszúság, vezetékátmérő, pupincsévék és áthidalt elágazások; vonalvizsgálati és minőségellenőrzési eljárások. A DSL-berendezések, leágazások stb. jellemzői a megfelelő nemzetközi szabványokra vagy ajánlásokra vonatkozó utalásokkal; spektrumkorlátozások és elektromágneses kompatibilitási előírások az egyéb rendszerekkel kialakuló interferencia elkerülésére.4. Ellátási eljárások: meghatározott DSL-technológiák alkalmazhatóságára vonatkozó vonalvizsgálatok, megrendelési és ellátási eljárások, felhasználási korlátozások.B. Helymegosztási szolgáltatások5. A helymegosztási helyszínekkel kapcsolatos információk: különösen a bejelentett üzemeltető érintett telephelyeinek pontos elhelyezkedése [2]: beleértve a központokat, fő kábelrendezőket (MDF), koncentrátorokat és kihelyezett elosztási pontokat, mint az utcai konténerek, tartóoszlopok és kábelaknák; az olyan weboldal(ak) előírásai, amelyek tartalmazzák a helyek frissített jegyzékét; alternatív megoldások lehetőségei, ha a fizikai helymegosztás nem megoldható.6. Az 5. pontban jelzett helyszínek helymegosztási lehetőségei: a rendelkezésre álló helymegosztási típusok (pl. megosztott, elkerített/elkerítetlen, fizikai vagy virtuális); az áramellátás és a légkondicionálási lehetőségek rendelkezésre állása ezeken a helyszíneken; a helymegosztási helyszínek alhaszonbérletbe adása.7. A berendezések jellemzői: a helymegosztásra alkalmas berendezésekre vonatkozó esetleges korlátozások.8. Biztonsági kérdések: a bejelentett üzemeltető által bevezetett intézkedések a helyiségeik biztonsága érdekében; a versenytárs üzemeltetők személyzete e helyekhez való hozzáférésének feltételei annak érdekében, hogy a szolgáltatási problémákat azonosítani és javítani tudják.9. Biztonsági szabványok: (elvileg a korábbi szolgáltató és a társult vállalkozásai által alkalmazott biztonsági szabványokat a versenytárs üzemeltetők berendezéseihez megfelelőnek kell tekinteni).10. Vizsgálatok: a versenytárs üzemeltetőkre és a nemzeti szabályozó hatóságokra vonatkozó feltételek az olyan helyszínek vizsgálatát illetően, amelyeken a fizikai helymegosztás lehetséges, vagy az olyan helyszínekét, ahol a helymegosztást kapacitáshiány miatt visszautasították.C. Üzemeltetéstámogató rendszerek11. A bejelentett üzemeltetők operációs támogató rendszeréhez, információs rendszereihez vagy előrendelési, ellátási, rendelési, karbantartási, javításkérési és a számlázási adatbázisaihoz történő hozzáférés feltételei.12. Elvileg az üzemeltetéstámogató rendszer (OSS) fent felsorolt elemeinek lehetővé kell tenniük a hurokminősítésre vonatkozó valamennyi információhoz való hozzáférést, beleértve azt az információt, hogy egy adott hurok képes-e a fejlett szolgáltatások támogatására.D. Ellátási feltételek13. Időkeretek: a szolgáltatási ellátásra és berendezésekre, valamint hiba esetén szerződéses kártérítésre vonatkozó kérdésekre megadott válaszadási időnek meg kell felelnie az időkereteknek, szolgáltatási szintű megállapodásoknak, hibamegoldási és kiterjesztési eljárásoknak.14. A fent felsorolt összes jellemzőre, funkcióra és lehetőségre vonatkozó árakat külön kell bemutatni, beleértve a fizetési időket és az ismétlődő bérleti fizetéseket.[1] Az előfizetői hurok átengedésére vonatkozó referenciaajánlat magában foglalja a műszaki lehetőségek alapkészletét, beleértve a szabályokat és feltételeket, valamint a piaci szereplőknek ajánlott árakat.[2] Ezen információ elérhetőségét korlátozni lehet kizárólag az érdekelt felek részére, közbiztonsággal kapcsolatos aggodalmak elkerülése végett.--------------------------------------------------