title: Az Európai Parlament és a Tanács ajánlása ( 2005. november 16. ) a mozgóképörökségről és a kapcsolódó ágazati tevékenységek versenyképességéről

text:
               9.12.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 323/57

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2005. november 16.)
   a mozgóképörökségről és a kapcsolódó ágazati tevékenységek versenyképességéről
   (2005/865/EK)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 157. cikkére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára (1),
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2),
   a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
   a Szerződés 251. cikkében említett eljárásnak megfelelően (3),
   mivel:

               (1)

               A Szerződés 151. cikkének (4) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a Közösség a Szerződés egyéb rendelkezései alá tartozó tevékenysége során a kulturális szempontokat is figyelembe veszi, különösen kultúrái sokszínűségének tiszteletben tartása és támogatása érdekében.

               (2)

               A filmművészet sérülékeny médiumon tárolt művészeti forma, ezért megőrzése biztosításához a közigazgatási szervek részéről pozitív intézkedésekre van szükség. A filmalkotások kulturális örökségünk alapvető részét képezik, ezért teljes körű védelmet érdemelnek.

               (3)

               Kulturális értékükön felül a filmalkotások az európai társadalom történelmének információs forrásai. Egyben Európa gazdag kulturális identitásának és népei sokszínűségének történelmi tanúi. A filmművészeti képek alapvető fontosságúak a múlt megismerése és a civilizációnkkal kapcsolatos polgári gondolkodás szempontjából.

               (4)

               Ezen ajánlás célja, hogy elősegítse az európai mozgóképörökségben rejlő ágazati és kulturális lehetőségek jobb kihasználását, a filmalkotások konzerválása és helyreállítása terén az innovációt, kutatást és technológiai fejlesztést előmozdító politikák támogatása útján. Az alább javasolt intézkedések célja annak biztosítása, hogy meglegyenek a Közösség filmiparának versenyképességéhez szükséges feltételek és ezek gyorsítsák a versenyképesség növekedését.

               (5)

               A mozgóképörökség a filmipar fontos alkotóeleme, így konzerválásának, helyreállításának és kihasználásának támogatása hozzájárulhat az ágazat versenyképességének javításához.

               (6)

               Az európai filmipar fejlődése létfontosságú Európa számára, figyelembe véve azokat a jelentős lehetőségeket, amelyekkel a kultúrához való hozzáférés, a gazdasági fejlődés, és a munkahelyteremtés terén rendelkezik. Ez nemcsak a filmek gyártására és bemutatására vonatkozik, hanem a filmalkotások gyűjtésére, katalogizálására, megőrzésére és helyreállítására is. A mozgóképörökséggel kapcsolatos ágazati tevékenységek versenyképességének feltételein javítani kell, különösen a technológiai fejlesztések – például a digitalizálás – hatékonyabb alkalmazása tekintetében.

               (7)

               E lehetőségek teljes kihasználásához egy sikeres és innovatív filmipar szükséges a Közösségen belül. Ez elősegíthető a mozgóképörökség konzerválására, helyreállítására és felhasználására vonatkozó feltételek javítása által, az ágazat fejlődését és teljes versenyképességét gátló akadályok felszámolása által – különösen a mozgóképörökség gyűjtése, katalogizálása, megőrzése és helyreállítása útján –, valamint azáltal, hogy ezt az örökséget hozzáférhetővé teszik oktatási, kulturális, kutatási vagy egyéb hasonlóan nem kereskedelmi felhasználás céljára, minden esetben a szerzői és szomszédos jogokkal összhangban.

               (8)

               A filmipar általános versenyképessége javulni fog, ha olyan környezetet sikerül kialakítani, amely segíti a kijelölt testületek – így pl. az európai nemzeti vagy regionális archívumok, filmintézetek vagy hasonló intézmények – közötti együttműködést a mozgóképörökség konzerválását és védelmét érintő ügyekben.

               (9)

               Az európai filmszínházi örökség konzerválásáról és fejlesztéséről szóló 2000. június 26-i tanácsi állásfoglalás (4) felszólította a tagállamokat a filmszínházi örökség helyreállítása és konzerválása terén történő együttműködésre, beleértve a digitális technológiák igénybevételét, az e területen folytatott helyes gyakorlat cseréjére, az európai archívumok állományai hálózatának fokozatos kiépítésére, és arra, hogy vizsgálják meg e gyűjtemények oktatási célokra történő felhasználásának lehetőségét.

               (10)

               Az audiovizuális örökség védelméről szóló európai egyezmény úgy rendelkezik, hogy jogalkotási vagy egyéb megfelelő eszközökön keresztül mindegyik félnek kötelezővé kell tennie az audiovizuális örökségének részét képező, és az érintett fél országának területén készült, illetve koprodukcióban készült mozgóképes anyagok letétbe helyezését.

               (11)

               A filmalkotások és egyéb audiovizuális alkotások egyes jogi vonatkozásairól szóló 2001. szeptember 26-i bizottsági közlemény (5) megvizsgálta az audiovizuális alkotások nemzeti vagy regionális szinten történő törvényi letétbe helyezését – mint az európai audiovizuális örökség konzerválásának és védelmének egyik módját – és elindította a helyzetfelmérést a filmalkotások tagállamokban történő letétbe helyezése vonatkozásában.

               (12)

               A Kulturális és Audiovizuális Ügyek Tanácsa 2001. november 5-i ülésén a Tanács elnöke megállapította, hogy a Tanács kedvezően fogadta a Bizottság közleményének tartalmát.

               (13)

               Az Európai Parlament a filmalkotások és egyéb audiovizuális alkotások jogi vonatkozásairól szóló, 2002. július 2-i állásfoglalása (6) hangsúlyozta a mozgóképörökség védelmének jelentőségét, és támogatta az audiovizuális örökség védelméről szóló európai egyezmény által képviselt álláspontot, amely fontos hivatkozási alap az intenzív technológiai változások által jellemzett időszakban. A digitális technológiákra történő fokozatos átállás javítja az európai filmipar versenyképességét, és hosszabb távon hozzájárul az audiovizuális alkotások katalogizálása, letétbe helyezése, konzerválása és helyreállítása során felmerülő költségek csökkentéséhez. Ugyanakkor új teret nyit az innovációnak a mozgóképörökség védelme terén.

               (14)

               A filmalkotások Európai Unión belül történő letétbe helyezéséről szóló 2003. november 24-i tanácsi állásfoglalás (7) arra hívta fel a tagállamokat, hogy nemzeti archívumaikban, filmintézeteikben vagy hasonló jellegű intézeteikben hozzanak létre az audiovizuális örökségük részét képező filmalkotások letétbe helyezésére és megőrzésére szolgáló hatékony rendszert, amennyiben ilyen rendszerek még nem léteznek.

               (15)

               Valamennyi tagállamban léteznek már az audiovizuális örökségük részét képező filmalkotások gyűjtésére és megőrzésére szolgáló rendszerek. E rendszerek négyötödének alapjául olyan jogszabályon vagy szerződésen alapuló kötelezettség szolgál, amely értelmében valamennyi filmet, de legalábbis a közfinanszírozásban részesült filmeket letétbe kell helyezni.

               (16)

               „Mozgóképanyag”: bármilyen eszközzel, bármilyen médiumra rögzített mozgóképsorozat, amely – hangkísérettel vagy anélkül – képes mozgás benyomását közvetíteni.

               (17)

               „Filmalkotás”: bármilyen hosszúságú mozgóképanyag, különösen a filmszínházakban történő bemutatásra szánt játékfilm, rajzfilm vagy dokumentumfilm.

               (18)

               „Az audiovizuális örökségük részét képező filmalkotások”: olyan filmalkotások – a tagállamokkal és/vagy harmadik országokkal közösen készített koprodukciókat is ideértve –, amelyeket a tagállamok, vagy az általuk kijelölt testületek objektív, átlátható és megkülönböztetésmentes kritériumok alapján ilyennek minősítettek. A tagállamok audiovizuális öröksége alkotja az európai audiovizuális örökséget.

               (19)

               Annak biztosítása érdekében, hogy az európai mozgóképörökség a jövendő generációk részére fennmaradjon, szükség van annak módszeres gyűjtésére, katalogizálására, megőrzésére és helyreállítására, minden esetben a szerzői és szomszédos jogokkal összhangban.

               (20)

               Az európai mozgóképörökséghez még jobb hozzáférést kell lehetővé tenni oktatási, kulturális, kutatási vagy egyéb hasonló jellegű, nem kereskedelmi célú felhasználásra, minden esetben a szerzői és szomszédos jogokkal összhangban.

               (21)

               A filmalkotások archiváló testületek birtokába történő átruházása nem vonja maga után a szerzői és szomszédos jogok átruházását.

               (22)

               Az információs társadalomban a szerzői jog és szomszédos jogok egyes vonatkozásainak összehangolásáról szóló, 2001. május 22-i 2001/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (8) 5. cikke (2) bekezdésének c) pontja úgy rendelkezik, hogy a tagállamok kivételt, illetve korlátozást állapíthatnak meg a nyilvánosan hozzáférhető könyvtárak vagy az archívumok által végzett egyes többszörözési cselekmények tekintetében, amelyek közvetlenül vagy közvetve sem irányulnak gazdasági vagy kereskedelmi célra,

         TUDOMÁSUL VESZI A BIZOTTSÁG SZÁNDÉKÁT, MISZERINT:

               1.

               megvizsgálja annak lehetőségét, hogy az európai uniós finanszírozás kedvezményezettjei számára kötelezővé tegye az európai uniós finanszírozásban részesült európai filmek egy példányának letétbe helyezését legalább egy nemzeti archívumban;

               2.

               támogatja a kijelölt testületek együttműködését;

               3.

               megfontolja a filmek hosszú távú megőrzése és helyreállítása területén folytatott kutatási projektek finanszírozását;

               4.

               ösztönzi a filmek katalogizálásának európai szabványosítását az adatbázisok interoperabilitásának javítása céljából, pl. a szabványosítási projektek társfinanszírozásán és a legjobb gyakorlatok cseréjének fokozásán keresztül, a nyelvi sokszínűség tiszteletben tartásával;

               5.

               előmozdítja egy olyan európai szintű szerződésminta kialakítását a kijelölt testületek és a jogosultak között, amely megszabja azokat a feltételeket, amelyek mellett a kijelölt testületek a letétbe helyezett filmalkotásokat hozzáférhetővé tehetik a nyilvánosság számára;

               6.

               nyomon követi és értékeli, hogy az ezen ajánlásban meghatározott intézkedések mennyire működnek hatékonyan, és megvizsgálja, hogy szükség van-e további lépésekre;

         ALÁNLJA, HOGY A TAGÁLLAMOK javítsák a mozgóképörökség konzerválásának, helyreállításának és felhasználásának feltételeit, és szüntessék meg az európai filmipar teljes versenyképességét és fejlődését gátló akadályokat azáltal, hogy:

               1.

               elősegítik az európai mozgóképörökségben rejlő ágazati és kulturális lehetőségek fokozott kihasználását, a szisztematikus konzerválásra és helyreállításra vonatkozó intézkedések és a filmalkotások konzerválását és helyreállítását érintő innováció, kutatás és technológiai fejlesztés ösztönzése révén;

               2.

               2007. november 16-ig elfogadják a megfelelő jogalkotási, közigazgatási vagy egyéb megfelelő intézkedéseket az audiovizuális örökségük részét képező filmalkotások szisztematikus gyűjtése, katalogizálása, megőrzése, helyreállítása, valamint oktatási, kulturális, kutatási vagy egyéb hasonló jellegű, nem kereskedelmi felhasználás céljából történő hozzáférhetővé tétele érdekében, minden esetben a szerzői és szomszédos jogokkal összhangban;

               3.

               kijelölik a megfelelő testületeket a 2. pontban meghatározott közérdekű feladatok független és magas szakmai színvonalú ellátására, és biztosítják, hogy a legmegfelelőbb pénzügyi és technikai források a rendelkezésükre álljanak;

               4.

               a kijelölt testületeket ösztönzik arra, hogy a jogosultak beleegyezésével vagy a velük kötött szerződés útján határozzák meg a feltételeket, amelyek alapján a letétbe helyezett filmalkotások a nyilvánosság számára hozzáférhetővé tehetők;

               5.

               fontolóra veszik elsősorban a mozgóképörökség támogatása érdekében nemzeti filmakadémiák vagy hasonló intézmények létesítését vagy támogatását;

               6.

               megfelelő intézkedéseket fogadnak el, amelyek elősegítik a digitális és új technológiák alkalmazását a filmalkotások gyűjtése, katalogizálása, megőrzése és helyreállítása terén;

         Gyűjtés

               7.

               megkezdik az audiovizuális örökségük részét képező filmalkotások szisztematikus gyűjtését e filmalkotások legalább egy jó minőségű példányának letétbe helyezése útján a kijelölt testületeknél, kötelező jogszabályon alapuló vagy szerződéses letét formájában. A letét feltételeinek megállapításakor a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy:

                           a)

                           egy meghatározott átmeneti időszakban a letétbe helyezés legalább azokra a produkciókra vagy koprodukciókra vonatkozzon, amelyek nemzeti vagy regionális szintű közfinanszírozásban részesültek; az átmeneti időszak lejárta után a gyakorlati lehetőségektől függően minden alkotásra vonatkoznia kell, beleértve azokat is, amelyek nem részesültek közfinanszírozásban;

                           b)

                           a letétbe helyezett filmalkotások jó műszaki állapotúak legyenek, így megkönnyítve a megőrzést és a többszörözést, és szabványos formában, megfelelő módon mellékeljék azokhoz a vonatkozó metaadatokat;

                           c)

                           a letétbe helyezés a film nyilvánosságra hozatalakor – de legkésőbb az azt követő 2 éven belül – történjen;

         Katalogizálás, adatbázisok létrehozása

               8.

               megfelelő intézkedéseket fogadnak el (amelyek esetleg a filmgyártás archiválási kódexéhez vezethetnek) a letétbe helyezett filmalkotások katalogizálásának és indexálásának támogatása és a filmekkel kapcsolatos információkat tartalmazó adatbázis létrehozásának elősegítése érdekében, alkalmazva az európai és nemzetközi szabványokat;

               9.

               támogatják az európai szabványosítást és a filmográfiai adatbázisok interoperabilitását, valamint az azokhoz való nyilvános hozzáférést, például az interneten keresztül, különösen a kijelölt testületek aktív bevonása útján;

               10.

               megvizsgálják az európai audiovizuális örökséget felölelő adatbázis-hálózat kialakításának lehetőségét az érintett szervezetekkel – így különösen az Európa Tanáccsal (az Eurimages szervezettel és az Európai Audiovizuális Megfigyelő Intézettel) – közösen;

               11.

               felkérik az archiváló testületeket, hogy készítsék el az állomány értékelését annak gyűjteményekbe rendezése révén az EU szintjén, például téma, szerző és időszak szerint;

         Megőrzés

               12.

               jogszabályokat fogadnak el vagy egyéb módszereket alkalmaznak a nemzeti gyakorlatnak megfelelően letétbe helyezett filmalkotások megőrzése érdekében. A megőrzésre irányuló intézkedéseknek elsősorban az alábbiakat kell magukban foglalniuk:

                           a)

                           a filmek új tárolóeszközökön történő reprodukciója;

                           b)

                           a filmalkotások különböző médiumokon történő bemutatásához szükséges eszközök megőrzése;

         Helyreállítás

               13.

               bevezetik a megfelelő intézkedéseket, amelyek jogszabályaik keretében lehetővé teszik a letétbe helyezett filmalkotások helyreállítás céljából történő többszörözését oly módon, hogy a jogosultaknak lehetőségük nyíljon részesedni az alkotásaik ilyen helyreállításából fakadó nagyobb ágazati lehetőségekből, az összes érintett fél közötti megállapodás alapján;

               14.

               támogatják a régi, vagy a magas kulturális vagy történelmi értékkel bíró filmek helyreállítására irányuló projekteket;

         A letétbe helyezett filmalkotások hozzáférhetővé tétele oktatási, kulturális, kutatási, illetve egyéb nem kereskedelmi felhasználás céljára

               15.

               elfogadják azon szükséges jogszabályokat vagy közigazgatási intézkedéseket, amelyek a kijelölt testületek számára lehetővé teszik a letétbe helyezett filmalkotásokhoz való hozzáférés biztosítását oktatási, kulturális, kutatási vagy egyéb nem kereskedelmi felhasználás céljára, minden esetben a szerzői és szomszédos jogokkal összhangban;

               16.

               meghozzák a megfelelő intézkedéseket annak biztosítására, hogy a fogyatékkal élők hozzáférhessenek a letétbe helyezett filmalkotásokhoz, minden esetben a szerzői és szomszédos jogokkal összhangban;

         Szakmai képzés és médiával kapcsolatos ismeretek

               17.

               támogatják a szakmai képzést a mozgóképörökséghez kapcsolódó valamennyi területen, hogy elősegítsék a mozgóképörökség ágazati lehetőségeinek fokozott kihasználását;

               18.

               elősegítik a mozgóképörökség felhasználását az európai dimenzió oktatásban történő erősítése és a kulturális sokszínűség előmozdítása érdekében;

               19.

               szorgalmazzák és támogatják a vizuális oktatást, a filmes tanulmányokat és a médiával kapcsolatos ismeretek elsajátítását az oktatás minden szintjén, a szakmai képzési programokban, valamint az európai programokban;

               20.

               elősegítik a producerek, a forgalmazók, a műsorszolgáltatók és a filmintézetek közötti, oktatási célú szoros együttműködést, a szerzői és szomszédos jogok tiszteletben tartása mellett;

         Letétbe helyezés

               21.

               megfontolják egy önkéntes vagy kötelező letéti rendszer bevezetését az alábbiakra nézve:

                           a)

                           a nemzeti audiovizuális örökség részét képező filmalkotásokhoz kapcsolódó kiegészítő vagy népszerűsítő anyagok;

                           b)

                           más országok nemzeti audiovizuális örökségének részét képező filmalkotások;

                           c)

                           a filmalkotásnak nem minősülő mozgóképanyagok;

                           d)

                           múltbéli filmalkotások;

         A kijelölt testületek közötti együttműködés

               22.

               ösztönzik és támogatják a kijelölt testületeket az információcserében és tevékenységeik összehangolásában nemzeti és európai szinten, többek között az alábbiak érdekében:

                           a)

                           a gyűjtési és konzerválási módszerek koherenciájának és az adatbázisok interoperabilitásának biztosítása;

                           b)

                           archív anyagok kiadása – például DVD-n – az Európai Unió lehető legtöbb nyelvén olvasható feliratozással, minden esetben a szerzői joggal és szomszédos jogokkal összhangban;

                           c)

                           egy európai filmográfia összeállítása;

                           d)

                           az elektronikus információcserére vonatkozó közös szabvány kialakítása;

                           e)

                           közös kutatási és oktatási projektek kidolgozása, elősegítve a filmművészeti iskolák és múzeumok európai hálózatának kialakítását;

         Ezen ajánlás nyomon követése

               23.

               kétévente tájékoztatják a Bizottságot az ezen ajánlás szellemében hozott intézkedésekről.

      Kelt Strasbourgban, 2005. november 16-án.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         J. BORRELL FONTELLES

            a Tanács részéről

            az elnök

         Batch of LUTTERWORTH

      (1)  HL C 123., 2004.4.30., 4. o.

      (2)  HL C 74., 2005.3.23., 18. o.

      (3)  Az Európai Parlament 2005. május 10-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2005. október 24-i határozata.

      (4)  HL C 193., 2000.7.11., 1. o.

      (5)  HL C 43., 2002.2.16., 6. o.

      (6)  HL C 271. E, 2003.11.12., 176. o.

      (7)  HL C 295., 2003.12.5., 5. o.

      (8)  HL L 167., 2001.6.22., 10. o.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007PC0215

Ajánlás a Tanács határozata Bulgáriának és Romániának az Európai Unióról szóló szerződés K.3. cikke alapján, az Európai Rendőrségi Hivatal létrehozásáról szóló 1995. július 26-i egyezményhez (Europol-egyezmény) való csatlakozásáról  /* COM/2007/0215 végleges - CNS 2007/0076 */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 25.4.2007COM(2007) 215 végleges2007/0076 (CNS)AjánlásA TANÁCS HATÁROZATABulgáriának és Romániának az Európai Unióról szóló szerződés K.3. cikke alapján, az Európai Rendőrségi Hivatal létrehozásáról szóló 1995. július 26-i egyezményhez (Europol-egyezmény) való csatlakozásáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKLÁSBulgária és Románia 2005. évi csatlakozási okmánya[1] egyszerűsített rendszert vezetett be Bulgáriának és Romániának a tagállamok által az EU-Szerződés 34. cikke (korábbi K.3. cikke) vagy az EK-Szerződés 293. cikke alapján megkötött egyezményekhez (és jegyzőkönyvekhez) történő csatlakozására. Ezért az ezen egyezményekhez való csatlakozáshoz nem szükséges külön jegyzőkönyvek megtárgyalása és kötése (ami 27 tagállam ratifikációját vonná maga után): a csatlakozási okmány 3. cikkének (3) bekezdése ugyanis előírja, hogy Bulgária és Románia egyszerűen a csatlakozási okmány alapján csatlakozik ezen egyezményekhez és jegyzőkönyvekhez.A csatlakozási okmány 3. cikke (3) és (4) bekezdése ezért előírja, hogy a Tanács határozatot fogad el, amelyben meghatározza ezen egyezmények Bulgária és Románia vonatkozásában történő hatályba lépésének időpontját, és elvégzi ezen egyezményeknek a két új tagállam csatlakozása miatt szükséges megfelelő kiigazításait (beleértve az egyezmények bolgár és román nyelvű változatának elfogadását, amelyek egyaránt hitelesek lesznek). A Tanács a Bizottság ajánlására, az Európai Parlamenttel folytatott konzultációt követően jár el.A csatlakozási okmány I. melléklete felsorolja a hét érintett bel- és igazságügyi egyezményt és jegyzőkönyvet.A felsorolásban szerepel az Európai Unióról szóló szerződés K.3. cikke alapján, az Európai Rendőrségi Hivatal létrehozásáról szóló 1995. július 26-i egyezmény (Europol-egyezmény), az Európai Unióról szóló szerződés K.3. cikke alapján, az Európai Rendőrségi Hivatal létrehozásáról szóló egyezménynek az Európai Közösségek Bírósága általi előzetes döntéshozatal révén történő értelmezéséről szóló 1996. július 24-i jegyzőkönyv, az Európai Unióról szóló szerződés K.3. cikke és az Europol-egyezmény 41. cikkének (3) bekezdése alapján, az Europolnak, szervei tagjainak, igazgatóhelyetteseinek és az Europol alkalmazottainak kiváltságairól és mentességeiről szóló 1997. június 19-i jegyzőkönyv, az Európai Rendőrségi Hivatal létrehozásáról szóló egyezmény (Europol-egyezmény) 43. cikkének (1) bekezdése alapján, az egyezmény 2. cikkének és mellékletének módosításáról szóló 2000. november 30-i jegyzőkönyv, az Európai Rendőrségi Hivatal létrehozásáról szóló egyezmény (Europol-egyezmény), és az Europolnak, szervei tagjainak, igazgatóhelyetteseinek és alkalmazottainak kiváltságairól és mentességeiről szóló jegyzőkönyv módosításáról szóló 2002. november 28-i jegyzőkönyv, valamint az Európai Rendőrségi Hivatal létrehozásáról szóló egyezmény (Europol-egyezmény) 43. cikkének (1) bekezdése alapján az említett egyezmény módosításáról szóló 2003. november 27-i jegyzőkönyv.A Bizottság tanácsi határozatra vonatkozó ezen ajánlásának célja, hogy a csatlakozási okmány 3. cikkének (4) bekezdésével összhangban elvégezze a Bulgáriának és Romániának a fent említett egyezményekhez és jegyzőkönyvekhez történő csatlakozásával szükségessé vált kiigazításokat.2007/0076 (CNS)AjánlásA TANÁCS HATÁROZATABulgáriának és Romániának az Európai Unióról szóló szerződés K.3. cikke alapján, az Európai Rendőrségi Hivatal létrehozásáról szóló 1995. július 26-i egyezményhez (Europol-egyezmény) való csatlakozásárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre,tekintettel Bulgária és Románia csatlakozási szerződésére,tekintettel Bulgária és Románia csatlakozási okmányára (a továbbiakban: csatlakozási okmány) és különösen annak 3. cikke (4) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására[2],tekintettel az Európai Parlament véleményére[3],mivel:1.  Az Európai Rendőrségi Hivatal létrehozásáról szóló egyezményt (Europol-egyezmény) (a továbbiakban: Europol-egyezmény) 1995. július 26-án írták alá Brüsszelben, és 1998. október 1-jén lépett hatályba.2.  Az Europol-egyezményhez két, 1996. július 24-én és 1997. június 19-én aláírt jegyzőkönyvet csatoltak, amelyek 1998. december 29-én, illetve 1999. július 1-jén léptek hatályba[4].3.  Az Europol-egyezményt három másik jegyzőkönyv módosította, amelyeket 2000. november 30-án[5], 2002. november 28-án[6] és 2003. november 27-én[7] írtak alá, és amelyek 90 nappal azt követően lépnek hatályba, hogy az e jegyzőkönyvről szóló tanácsi aktus elfogadásának napján az Európai Unióhoz tartozó tagállamok közül a legutolsó is teljesítette bejelentési kötelezettségét.4.  Az Europol-egyezmény a Cseh Köztársaság, Észtország, Ciprus, Lettország, Litvánia, Magyarország, Málta, Lengyelország, Szlovénia és Szlovákia vonatkozásában az Európai Unióhoz történő csatlakozásukat követően lépett hatályba.5.  A csatlakozási okmány 3. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy Bulgária és Románia csatlakozik a csatlakozási okmány I. mellékletében felsorolt, a tagállamok által aláírt egyezményekhez és jegyzőkönyvekhez, beleértve az Europol-egyezményt és az 1996. július 24-i, 1997. június 19-i, 2000. november 30-i, 2002. november 28-i és 2003. november 27-i jegyzőkönyvet is. Ezek Bulgária és Románia tekintetében a Tanács által meghatározott időpontban lépének hatályba.6.  A csatlakozási okmány 3. cikkének (4) bekezdésével összhangban a Tanácsnak el kell végeznie a fent említett egyezményekhez és jegyzőkönyvekhez történő csatlakozás miatt szükséges valamennyi kiigazítást,A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:1. cikkAz Europol-egyezmény és az 1996. július 24-i és 1997. június 19-i jegyzőkönyv Bulgária és Románia vonatkozásában az e határozat elfogadását követő első hónap első napján lép hatályba.2. cikkA 2000. november 30-i, 2002. november 28-i és 2003. november 27-i jegyzőkönyv Bulgária és Románia vonatkozásában e jegyzőkönyvek hatálybalépésének napján lép hatályba.3. cikkAz Europol-egyezmény és az 1996. július 24-i, 1997. június 19-i, 2000. november 30-i, 2002. november 28-i és 2003. november 27-i jegyzőkönyv e határozat mellékletében található bolgár és román nyelvű változata ugyanazon feltételekkel hiteles, mint az Europol-egyezmény és az 1996. július 24-i, 1997. június 19-i, 2000. november 30-i, 2002. november 28-i és 2003. november 27-i jegyzőkönyv más nyelvi változatai.4. cikkEz a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.Kelt Brüsszelben,a Tanács részérőlaz elnökMELLÉKLET Az Europol-egyezmény és az 1996. július 24-i, 1997. június 19-i, 2000. november 30-i, 2002. november 28-i és 2003. november 27-i jegyzőkönyv bolgár és román nyelvű változata..[1] HL L 157., 2005., 203. o.[2] HL C […]., […]., […]. o.[3] HL C […]., […]., […]. o.[4] Az Európai Unióról szóló szerződés K.3. cikke alapján, az Európai Rendőrségi Hivatal létrehozásáról szóló egyezménynek (Europol) az Európai Közösségek Bírósága általi előzetes döntéshozatal révén történő értelmezéséről szóló 1996. július 24-i jegyzőkönyv (HL C 299., 1996.10.9., 2. o.); valamint az Európai Unióról szóló szerződés K.3. cikke és az Europol-egyezmény 41. cikkének (3) bekezdése alapján, az Europolnak, szervei tagjainak, igazgatóhelyetteseinek és az Europol alkalmazottainak kiváltságairól és mentességeiről szóló 1997. június 19-i jegyzőkönyv (HL C 221., 1997.7.19., 2. o.)[5] HL C 358., 2000.12.13., 2. o.[6] HL C 312., 2002.12.16., 2. o.[7] HL C 2., 2004.1.6., 3. o.


title: A Tanács ajánlása (2015. július 14.) Olaszország 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Olaszország 2015. évi stabilitási programját

text:
               18.8.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 272/61

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2015. július 14.)
   Olaszország 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Olaszország 2015. évi stabilitási programját
   (2015/C 272/16)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát. A stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2015. július 14-én elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást, 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (3). Ezek együttesen alkotják az „integrált iránymutatásokat”, és a tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe ezeket.

               (3)

               A Tanács 2014. július 8-án ajánlást (4) fogadott el Olaszország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Olaszország 2014. évi aktualizált stabilitási programját. A Bizottság 2014. november 28-án a 473/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (5) megfelelően kiadta Olaszország 2015-re vonatkozó költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményét.

               (4)

               A Bizottság 2014. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2015. évi európai szemeszterét. Szintén 2014. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Olaszországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (5)

               Az Európai Tanács 2014. december 18-án jóváhagyta a beruházások ösztönzéséhez, a strukturális reformok intenzívebb folytatásához és a felelősségteljes, növekedésbarát költségvetési konszolidációhoz szükséges prioritásokat.

               (6)

               A Bizottság 2015. február 26-án közzétette az Olaszországra vonatkozó 2015. évi országjelentését. Az országjelentésben a Bizottság megvizsgálta a 2014. július 8-án elfogadott országspecifikus ajánlások kapcsán Olaszország által elért eredményeket. Az országjelentés tartalmazza az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálat eredményeit is. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Olaszországban túlzott makrogazdasági egyensúlyhiányok tapasztalhatók, amelyek határozott szakpolitikai intézkedéseket és egyedi nyomon követést tesznek szükségessé. Különösen fontos a tartósan alacsony munkatermelékenység és a gyenge versenyképesség alapvető okainak megszüntetése és az államadósság csökkenő pályára állítása. Különösen nagy szükség van olyan intézkedésekre, amelyek csökkentik az olasz gazdaságra, és – méretéből adódóan – a szélesebb gazdasági és monetáris unióra gyakorolt káros hatások kockázatát.

               (7)

               2015. április 28-án Olaszország benyújtotta 2015. évi nemzeti reformprogramját és 2015. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)

               Olaszország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik, és a 2013–2015 közötti időszakban az átmeneti adósságszabály hatálya alatt van. A Bizottság 2015. február 27-én az EUMSZ 126. cikkének (3) bekezdése alapján jelentést adott ki, mivel azzal számolt, hogy 2014–2015-ben Olaszország nem fog kellő mértékben közelíteni az adósságszabálynak való megfeleléshez. Az elemzés megállapítása szerint az adósságkritériumnak való megfelelés az adott időpontban teljesítettnek volt tekinthető.

               (9)

               Az olasz alkotmánybíróság 2015. április 30-án, vagyis a tavaszi gazdasági előrejelzés határnapja után alkotmányellenesnek ítélte a magas nyugdíjak indexálásának 2012–2013. évi ideiglenes felfüggesztését. A kormány 2015. május 18-án törvényerejű rendeletet fogadott el az alkotmánybírósági határozatnak való megfelelés érdekében és megerősítette a stabilitási programban szereplő költségvetési célokat. A fenti információkra való tekintettel úgy lehet tekinteni, hogy az EUMSZ 126. cikkének (3) bekezdése szerinti, februárban közzétett jelentés megállapításait jelenleg is nagy vonalakban érvényesnek lehet tekinteni. A határozat pontos költségvetési hatása attól függ, hogy az olasz kormány annak miként tesz eleget, ami még tisztázásra szorul. Ezen új információ fényében a későbbiekben indokolttá válhat az EUMSZ 126. cikkének (3) bekezdése szerinti jelentés kibocsátása. Az új elemet figyelmen kívül hagyva, illetve annak tisztázására várva a februári jelentés megállapításait jelenleg is nagy vonalakban érvényesnek lehet tekinteni.

               (10)

               2015. évi stabilitási programjában Olaszország – az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára pozitív hatást gyakorló jelentős strukturális reformok figyelembevétele céljából – 2016 tekintetében átmeneti, GDP-arányosan 0,4 százalékpontos eltérést kért a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától. Az említett reformok részletei Olaszország 2015. évi nemzeti reformprogramjában találhatók. A program szerint az államháztartás fenntarthatóságát a következő területeket érintő reformok javítják: i. közigazgatás és egyszerűsítés; ii. termék- és szolgáltatási piacok; iii. munkaerőpiac; iv. polgári igazságszolgáltatás; v. oktatás; vi. az adórendszer átalakítása; és vii. a kiadások felülvizsgálata mint finanszírozási intézkedés. A hatóságok a reformok reál-GDP-re gyakorolt hatását 2020-ig 1,8 százalékpontra becsülik, ami hihetőnek tűnik. A reformok teljes körű, időbeli végrehajtása pozitív hatást fog gyakorolni az államháztartás fenntarthatóságára. Ennek feltétele, hogy az olasz kormány 2015-ben meghozza a szükséges intézkedéseket az említett alkotmánybírósági határozat tartós hatásának megfelelő ellensúlyozására, vagyis annak biztosítására, hogy: i. Olaszország a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágában maradjon; ii. megfelelő biztonsági puffer álljon rendelkezésre a Szerződés szerinti referenciaérték betartásához; és iii. a stabilitási program négyéves időtávjában teljesüljön a középtávú költségvetési cél. A jelenlegi értékelés alapján Olaszország megfelel a 2016-ra kért átmeneti eltérés feltételeinek, amennyiben megfelelően végrehajtja a megállapodás szerinti reformokat, amit az európai szemeszter során fognak ellenőrizni.

               (11)

               A 2015. évi stabilitási program az államháztartási hiány fokozatos javítását tervezi, 2015-ben a GDP 2,6 %-ára, majd 2016-ig a GDP 1,8 %-ára. 2015. évi stabilitási programjában a kormány a középtávú költségvetési cél – vagyis a strukturális értelemben kiegyensúlyozott költségvetési pozíció – 2017-ig történő elérésére törekszik. Az újraszámított strukturális egyenleg (6) azonban 2018-ban éri el a középtávú költségvetési célt. A középtávú költségvetési cél 2017-ig történő elérése a strukturálisreform-záradék alkalmazását és a 2015. évi stabilitási programban foglalt kötelezettségvállalásokat figyelembe véve hihetőnek tűnik.

               (12)

               Az államadósság-ráta az előrejelzés szerint 2015-ben a GDP 132,5 %-ának megfelelő értéken tetőzik, majd ezt követően 2019-re fokozatosan a GDP 120,0 %-ára csökken. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A kormánynak még meg kell határoznia azokat a további kiadáscsökkentéseket, amelyek révén elkerülhető lesz a héa 2016. évi, jogszabályban előírt emelése.

               (13)

               Olaszországnak 2015-ben a GDP 0,25 %-ának megfelelő mértékben javítania kell strukturális egyenlegét. A Bizottság 2015. tavaszi előrejelzése alapján 2015-ben a középtávú költségvetési célhoz szükséges, a GDP 0,3 %-ának megfelelő mértékű előre jelzett strukturális kiigazítás megfelel Olaszország Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága szerinti kötelezettségeinek. A strukturálisreform-záradék alapján engedélyezett eltérést figyelembe véve Olaszországnak 2016-ban legalább a GDP 0,1 %-ának megfelelő mértékben javítania kell strukturális egyenlegét. A Bizottság előrejelzése azonban változatlan politikát feltételezve a GDP 0,2 %-ának megfelelő mértékű romlást mutat, ami némi eltérés kockázatát vetíti előre, ezért további intézkedésekre lesz szükség. A stabilitási program értékelése alapján és a Bizottság 2015. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint fennáll a kockázata annak, hogy Olaszország nem fog megfelelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (14)

               Az olasz hatóságok által előterjesztett ambiciózus privatizációs program végrehajtása – annak ellenére, hogy várhatóan hozzájárulna az Olaszország számára kulcsfontosságú adósságcsökkentéshez – 2014-ben némileg késést szenvedett; emiatt a privatizációs bevételek 2014-ben a GDP 0,2 %-ának feleltek meg, elmaradva a 0,7 %-os éves céltól.

               (15)

               Olaszország tavaly jelentős lépéseket tett a munka adóterhének enyhítésére, amely azonban még mindig magas. Az adókiadások – különösen a kedvezményes héakulcsok – száma és hatóköre továbbra is túlzottan magas. Ami az ingatlanadót illeti, a kataszteri reform csak lassan halad előre, noha az elavult kataszteri értékek aktualizálása különösen fontos lenne. Emellett nem került sor sem a környezetvédelmi adók felülvizsgálatára, sem a környezet szempontjából káros támogatások megszüntetésére. Olaszország a környezetvédelmi adókkal foglalkozó bizottságot hozott létre. E különböző területeket az adóreformról szóló kerettörvény fogja egybe, amelynek végrehajtását azonban akadályozza bizonyos törvényerejű rendeletek hiánya. A területen elért némi eredmény ellenére az olasz adórendszer hatékonyságát a tartósan alacsony adómorál és a költséges adóbeszedés, illetve az adókijátszás magas szintje rontja (ennek nagyságát a kormány éves szinten 91 milliárd EUR-ra, vagyis a GDP 5,6 %-ára becsüli). A kormány által az adóbevallások pontosságának biztosítása céljából hozott intézkedéseket teljes körűen alkalmazni kell.

               (16)

               Valamennyi kormányzati szinten csak korlátozott előrelépés történt a közkiadások hatékonyságának és színvonalának tartós javítása felé. A jogszabályban előírt – regionális és helyi szinten is érvényes – költségvetési megtakarítások elmaradnak a 2014. évi nemzeti reformprogramban tervezettől. A kiadások felülvizsgálata még nem szerves része a költségvetési folyamatnak, ami rontja e tevékenység átfogó, hosszú távú hatékonyságát. Az uniós források kezelésében továbbra is súlyos hiányosságok fedezhetők fel, különösen a déli régiókban. A nemzeti kikötői és logisztikai stratégiai terv előkészület alatt áll, de a kikötők és hátországi összeköttetéseik igazgatásának korszerűsítése céljából csak részleges lépések történtek.

               (17)

               Olaszország közigazgatását még mindig jelentős hatékonysághiány jellemzi, ami rontja az üzleti környezetet és a reformok eredményességét. Az intézményi keretnek és a közigazgatás általános színvonalának javítására folynak és folytatódnak az erőfeszítések. 2015 végére várható az alkotmány ambiciózus reformja, amelynek célja különösen a különböző kormányzati szintek közötti hatáskörmegosztás tisztázása. A többek között a közigazgatási alkalmazottak cserélődésével, mobilitásával és javadalmazásával foglalkozó átfogó reform függőben van. Noha az átláthatóság növelése és a nemzeti korrupcióellenes hatóság felhatalmazása érdekében számos lépés történt, az elévülési idő felülvizsgálatára nem került sor, pedig ezt más nemzetközi szervezetek is az olaszországi korrupcióellenes küzdelem alapkövének tekintik. Az elmúlt években fontos lépéseket tettek mind az igazságszolgáltatási kínálat javítására – a bíróságok területi illetékességének felülvizsgálatával és szakosított bíróságok létrehozásával –, mind az igazságszolgáltatás iránti kereslet csökkentésére, az alternatív vitarendezés népszerűsítésével. Az eljárások hossza továbbra is jelentős probléma, a vonatkozó reformok még nem hoztak eredményeket.

               (18)

               Az olasz bankszektor nemteljesítő hiteleinek aránya 2008 vége óta erőteljesen megemelkedett, főként a bankok vállalati kitettségei miatt. Az értékvesztett eszközök szanálási rátája túl alacsony, elidegenítésük korlátozott mértékű. Ennek oka részben a problémás magánadósság olaszországi piacának fejletlenségében keresendő. A legnagyobb szövetkezeti bankok (banche popolari) vállalatirányítási problémáit a közelmúltban jogalkotással kísérelték meg orvosolni, miközben 2015 áprilisában megállapodás jött létre az alapítványok és az olasz hatóságok között, amelynek célja többek között az volt, hogy csökkenjen az alapítványok által a bankok irányítására gyakorolt befolyás. A kisebb szövetkezeti bankok (banche di credito cooperative) jelenleg készítenek elő egy nem kötelező jellegű irányítási reformot, amelynek végrehajtásáról később jogszabály fog rendelkezni. Az olasz bankszektor további szerkezetátalakítása és konszolidációja garanciát ad a pénzügyi közvetítés eredményességének javítására és a gazdaság élénkítésére.

               (19)

               2014. decemberében elfogadták a munkaerőpiac széles körű reformjáról szóló kerettörvényt („Jobs Act”), amely fenntartja a korábbi reformok irányultságát. Módosításokat vezet be különösen a munkahelyvédelmi jogszabályok, az álláskeresési járadék rendszere, az aktív és a passzív munkaerő-piaci intézkedések szabályozása és végrehajtása, valamint a családi élet és a munka összeegyeztetése kapcsán. E jogszabály hatékony végrehajtása a szükséges végrehajtási rendeletek elfogadásán múlik. Ezek a bérkiegészítési rendszerek alkalmazásával, a szerződéses megállapodások felülvizsgálatával, a munka és a magánélet egyensúlyával és az aktív munkaerő-piaci intézkedések erősítésével foglalkoznak. A vállalati béralku lehetősége a vállalatoknak csupán töredékét érinti, pedig ez segíthetné a bérek termelékenységhez igazítását és a cégeken belül az innovatív megoldások bevezetésére ösztönözne. 2014. januárjában megállapodás született a szakszervezetek feldolgozóipari reprezentativitásának mérésére szolgáló eljárásokról, ami – hatálybalépése után – elősegítheti a vállalati béralku elterjedését. A nők munkaerő-piaci részvétele ugyan nő, de továbbra is a legalacsonyabbak között van az Unióban. Emellett az ifjúsági munkanélküliség 2014 harmadik negyedévében csaknem elérte a 43 %-ot, a nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő 15–24 éves fiatalok aránya pedig a legmagasabb az Unióban. Ennek okai részben az oktatási rendszerben keresendők, amelyet még mindig az uniós átlag alatti iskolai eredmények és meglehetősen magas lemorzsolódási ráták jellemeznek. Az előző három év során a felsőoktatás első vagy második szakaszában végzős 15–34 éveseknek csupán 54,6 %-a állt munkaviszonyban, szemben a 78,6 %-ot kitevő uniós átlaggal. Olaszország egyike azon országoknak, amelyekben az Unió egészét tekintve a legnagyobb mértékben nőtt a szegénység és a társadalmi kirekesztettség, különösen a gyerekek tekintetében. A szociális ellátó rendszer továbbra is töredezett, és nem alkalmas a probléma hatásos kezelésére, ami jelentős többletköltségeket okoz.

               (20)

               A termék- és szolgáltatási piacok megfelelő működését továbbra is számos versenyellenes előírás akadályozza. Még a parlament előtt van az a jogszabály, amelynek az lenne a célja, hogy egyes ágazatokban megszüntessen bizonyos korlátokat. A jogszabály hatálya alá tartozó egyes ágazatokban (jogi szolgáltatások és gyógyszertárak), valamint egyéb ágazatokban, így például a helyi közszolgáltatásokban, valamint a repülőterek és a kikötők, a bankszektor és az egészségügy esetében továbbra is jelentős akadályok állnak fenn. A központosított közbeszerzés szélesebb körű használata ellenére súlyos hiányosságok hátráltatják a közbeszerzés működését. A láthatóan rossz hatékonysággal végzett helyi közszolgáltatások továbbra is mentesülnek a versenytől, ami az államháztartásra is hátrányos hatású. Nyílt eljárást csak a közbeszerzések kis hányadában alkalmaznak, a szerződések többségét egységen belüli szerződés-odaítéléssel vagy hasonló eljárásokkal kötik.

               (21)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Olaszország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2015. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Olaszországnak címzett ajánlások nyomon követése terén hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak a programoknak Olaszország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–6. ajánlás tükrözi.

               (22)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és arról alkotott (7) véleményét különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (23)

               A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Olaszország nemzeti reformprogramját és stabilitási programját. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–6. ajánlás tükrözi,

               (24)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euróövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését is. Ezen elemzés alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euro (8). Olaszországnak, amelynek pénzneme ugyancsak az euro, az említett ajánlások teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is gondoskodnia kell,

         AJÁNLJA, hogy Olaszország 2015–2016-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A középtávú költségvetési cél elérése érdekében – a jelentős strukturális reformok végrehajtása érdekében engedélyezett eltérést figyelembe véve – 2015-ben hajtson végre a GDP legalább 0,25 %-ának, 2016-ban pedig a GDP 0,1 %-ának megfelelő mértékű költségvetési kiigazítást, a szükséges strukturális intézkedések 2015-ben és 2016-ban történő végrehajtásával. Gondoskodjon arról, hogy a kiadások felülvizsgálata képezze szerves részét a költségvetési folyamatnak. Gyorsan és alaposan hajtsa végre a privatizációs programot, és a rendkívüli bevételeket továbbra is használja fel az államadóssági ráta megfelelő ütemű csökkenő pályára állításához. 2015 szeptemberéig hajtsa végre az adóreformról szóló kerettörvényt, különösen az adókiadások és a kataszteri értékek felülvizsgálatát és az adómorál-javító intézkedéseket.

               2.

               Fogadja el a nemzeti kikötői és logisztikai stratégiai tervet, különösen a célból, hogy az összeköttetések javításával népszerűsítse az intermodális szállítást. Az uniós források kezelésének érezhető javítása érdekében biztosítsa a területi kohéziós hivatal teljes működőképességét.

               3.

               Fogadja el és hajtsa végre az intézményi keretek javítására és a közigazgatás korszerűsítésére irányuló törvényjavaslatokat. 2015 közepéig vizsgálja felül az elévülési idő szabályozását. Biztosítsa, hogy a polgári igazságszolgáltatás hatékonyságának javítását célzó reformok elősegítsék az eljárások lerövidítését.

               4.

               2015 végéig hozzon kötelező erejű intézkedéseket a bankok vállalatirányításában még tapasztalható hiányosságok felszámolására, hajtsa végre az alapítványokra vonatkozóan már elfogadott reformot, és lépjen fel a nem teljesítő hitelek nagymérvű csökkentésének felgyorsítása érdekében.

               5.

               Fogadja el a bérkiegészítési rendszerek megtervezéséről és alkalmazásáról, a szerződéses megállapodások felülvizsgálatáról, a munka és a magánélet egyensúlyáról és az aktív munkaerő-piaci intézkedések erősítéséről szóló törvényerejű rendeleteket. A szociális partnerekkel konzultálva és a nemzeti gyakorlatnak megfelelően mozdítsa elő a vállalati béralku hatékony keretét. Az ifjúsági munkanélküliség leküzdésére irányuló erőfeszítés részeként fogadja el és hajtsa végre a tervezett iskolai reformot, és bővítse a szakmai jellegű felsőoktatást.

               6.

               Az igazgatási és a szabályozásból eredő terhek enyhítése érdekében hajtsa végre a 2015–2017-es egyszerűsítési menetrendet. A versenyjog alá tartozó összes ágazatban fogadjon el versenyfokozó intézkedéseket, és tegyen határozott lépéseket a fennmaradó korlátok lebontására. Biztosítsa az egységen belüli szerződés-odaítélés feltételeit nem teljesítő, helyi közszolgáltatásra irányuló közbeszerzési szerződések legkésőbb 2015-ig történő helyesbítését.

      Kelt Brüsszelben, 2015. július 14-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. GRAMEGNA

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  Ezeket a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) érvényben hagyta.

      (4)  A Tanács 2014. július 8-i ajánlása Olaszország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Olaszország 2014. évi stabilitási programját (HL C 247., 2014.7.29., 57. o.).

      (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. május 21-i 473/2013/EU rendelete a költségvetésiterv-javaslatok monitoringjára és értékelésére, valamint az euroövezeti tagállamok túlzott hiánya kiigazításának biztosítására vonatkozó közös rendelkezésekről (HL L 140., 2013.5.27., 11. o.).

      (6)  A Bizottság által a stabilitási programban szereplő információk alapján, egy közösen elfogadott módszertan alkalmazásával újraszámított strukturális egyenleg.

      (7)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.

      (8)  HL C 272., 2015.8.18., 98. o.


title: Az Európai Központi Bank ajánlása ( 2007. november 29. ) az Európai Unió Tanácsa számára a Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta külső könyvvizsgálóiról (EKB/2007/17)

text:
               15.12.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 304/1

      AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA

   (2007. november 29.)
   az Európai Unió Tanácsa számára a Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta külső könyvvizsgálóiról
   (EKB/2007/17)
   (2007/C 304/01)
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára (a továbbiakban: a KBER Alapokmánya) és különösen annak 27.1. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Központi Bank („EKB”) és az eurorendszer nemzeti központi bankjainak beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

               (2)

               Az EK-Szerződés 122. cikkének (2) bekezdésével összhangban a közös valuta Málta általi, 2008. január 1-jén történő bevezetéséről szóló, 2007. július 10-i 2007/504/EK tanácsi határozat (1) 1. cikke szerint Málta teljesítette a közös valuta bevezetéséhez szükséges feltételeket és a 2003-as csatlakozási okmány 4. cikkében említett, Máltára vonatkozó eltérés 2008. január 1-jei hatállyal megszűnik.

               (3)

               A Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta-ról szóló módosított törvény 2008. január 1-jén hatályba lépő 20. cikke szerint a Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta éves pénzügyi kimutatásait a KBER Alapokmánya 27. cikkével összhangban ellenőrzik.

               (4)

               A Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta a PricewaterhouseCoopers-t és az Ernst & Young-ot választotta közös független külső könyvvizsgálójának a 2008. pénzügyi évre,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   Ajánlott, hogy a 2008. pénzügyi évre a Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta közös külső könyvvizsgálójaként a PricewaterhouseCoopers-t és az Ernst & Young-ot jelöljék ki.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2007. november 29-én.

            az EKB elnöke

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  HL L 186., 2007.7.18., 32. o.


				|

		52013PC0709

			Ajánlás A TANÁCS HATÁROZATA a Romániának biztosítandó kölcsönös segítségnyújtásról /* COM/2013/0709 final - 2013/ () */

			   	INDOKOLÁS
1. Bevezetés
Az Európai Unió Tanácsa 2011. május 12-én –
miután a 2009 tavaszától 2011 tavaszáig tartó közös EU–IMF középtávú pénzügyi
támogatási program keretében az EU 5 milliárd EUR-t, az IMF pedig
12,9 milliárd EUR-t folyósított Románia számára – olyan folytatólagos
elővigyázatossági programról határozott, amelynek keretében legfeljebb
1,4 milliárd EUR összegű uniós középtávú pénzügyi támogatás állt
Románia rendelkezésére[1].
E második program keretében – amely szintén közös EU–IMF program volt – sem az
EU, sem az IMF részéről nem került sor folyósításra, ami megfelel a
program elővigyázatossági jellegének.
A román hatóságok az ország fizetési
mérlegének fennmaradó kockázataira tekintettel 2013. július 4-én harmadjára is
uniós középtávú pénzügyi támogatást kértek, újból az IMF készenléti
megállapodásával együtt. Az EU és az IMF támogatása várhatóan
elővigyázatossági jelleget ölt majd, tényleges folyósítást nem terveznek.
A Gazdasági és Pénzügyi Bizottság július 9-én kedvezően nyilatkozott a kérésről,
és megbízta a Bizottságot, hogy kezdjen tárgyalásokat az új közös EU–IMF
elővigyázatossági programról.
A Bizottság szolgálatai a tárgyalások céljából
2013. július 17. és 31. között az IMF szakértőivel közös látogatást tettek
Bukarestben. Szakértői szinten sikerült megállapodni az új program
szabályairól és tartalmáról. Az új program a továbbiakban is támogatná a
kormány gazdasági programját, amelynek célja többek között a makrogazdasági,
fiskális és pénzügyi stabilitás megszilárdítása, a gazdaság rugalmasságának és
növekedési potenciáljának fokozása, a közigazgatás kapacitásának növelése, az
adóigazgatás reformja, valamint az államháztartás irányításának és
kontrolljának javítása. A 24 hónapig tartó új program az Európai Unió által
nyújtott legfeljebb 2 milliárd EUR összegű
elővigyázatossági támogatásból és az IMF által nyújtott legfeljebb
1,75 milliárd SDR (mintegy 2 milliárd EUR) összegű
készenléti megállapodásból állna. Ezenkívül a Világbank továbbra is biztosítja
a korábban vállalt, 891 millió EUR összegű támogatást, amelyből 514
millió EUR továbbra is lehívható.
2. Makrogazdasági mutatók és kilátások
Románia gazdasági növekedése 2011 óta a
pozitív tartományban van. A közelmúlt fejleményei arra utalnak, hogy a
növekedés 2013-ban mintegy 2 % lesz, vagyis némileg meghaladja a Bizottság
tavaszi előrejelzésében várt 1,6 %-ot. A növekedést főként az
export (autóiparnak és szolgáltatási ágazatnak köszönhető) kiugróan jó
teljesítménye és a jó termés mozgatja. E pozitív tendenciák ugyanakkor elrejtik
a belső kereslet gyengeségét: 2013 első felében a fogyasztás
stagnált, a beruházások pedig csökkentek.
A jövőben – a strukturális reformok
beérésével és az uniós források javuló felhasználásával – a növekedés fokozatos
erősödése várható, emellett az európai gazdaság élénkülésének
köszönhetően az export is erős marad. Átlagos termést feltételezve a
növekedés 2014-ben várhatóan némileg meg fogja haladni a 2 %-ot. A
növekedést várhatóan főként a belső kereslet mozgatja majd,
köszönhetően a beruházásoknak és a magánfogyasztásnak, a nettó export
viszont az előrejelzések szerint kismértékben csökkenni fog, mivel az
import 2014-ben a belső kereslet erősödése miatt szintén erőre
kap.
2009 és 2011 között a HICP infláció továbbra
is magas volt Romániában, 6 % körül, de 2012-ben átlagosan 3,4 %-ra
csökkent. 2012 végén és 2013 első felében azonban újból felerősödött
az inflációs nyomás. Az élelmiszerárak erős visszaesésének és a fordított
bázishatásnak köszönhetően 2013 második felében az infláció várhatóan
enyhülni fog és 2013 végére 3,5 % alá csökken, vagyis belül marad a
központi bank célsávján (2,5 % ± 1 százalékpont). 2014-ben további
lassulás várható.
3.
Államháztartás
Románia az elmúlt években sikeresen
konszolidálta államháztartását, a költségvetési hiányt, amely 2009-ben a GDP
9 %-át tette ki, 2012-ben éppen 3 % alá szorította. Ez az eredmény
lehetővé tette, hogy a Tanács 2013. június 21-én megszüntesse a Romániával
szemben folytatott túlzotthiány-eljárást. Az új program támogatná a kormány
további fiskális konszolidációs intézkedéseit, amelyek célja, hogy Románia
2015-ig elérje a középtávú költségvetési célt, vagyis a strukturális
költségvetési hiány GDP-arányosan 1 %-os mértékét. A hatóságok 2013
vonatkozásában elkötelezettek maradnak az előző programban
meghatározott, a GDP 2,4 %-át jelentő ESA szerinti hiányhoz. 2014-re
a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel összhangban további
konszolidációt terveznek. A jelenlegi információk szerint Románia a 2013. évi
aktualizált konvergenciaprogramnak megfelelően 2 %-os ESA szerinti
hiányt tűzne ki célul.
A júliusi tárgyalások során megállapodás
született a költségvetés évközi módosításáról, ami lehetővé tette egyes
bevételek és kiadások átcsoportosítását, de a 2013. évi átfogó hiánycélt –
pénzforgalmi szemléletben 2,3 %, ESA szerint 2,4 % – nem
befolyásolta. A költségvetés-módosítás csökkentette a bevételek és az állami
beruházások szintjét, az uniós alapokkal kapcsolatos korrekciók céltartalékait,
valamint az egyéb közigazgatási egységek transzfereit. A 2014. évi költségvetés
kapcsán a hatóságok a bevételnövelésre keresnek lehetőségeket, főként
az adóalap kiszélesítésének útján. Kiadási oldalon az egyik jelentős
kihívás az első programban előírt egységes bértábla bevezetése.
Az előírt költségvetési konszolidáció
fő elemeinek megvalósítását követően az új program a költségvetési irányítás
javítására összpontosít. Célja a költségvetési keret korszerűsítése annak
érdekében, hogy az megfeleljen a költségvetési paktum követelményeinek,
emellett több más szempontból is javítani kívánja a költségvetési stratégia
tartalmát és a költségvetési folyamat átláthatóságát. Elő fogja írni a
költségvetésbe beemelt éves szintű és középtávú beruházási döntések
javítását, a kötelezettségvállalások kontrollrendszerének befejezését (az új
hátralékok elkerülése érdekében) és az adóigazgatásnak az adóbeszedés
hatékonyabbá tételére irányuló javítását.
4. A pénzügyi piacok és a bankszektor
alakulása
A pénzügyi piac feltételei 2012 nyara óta – a
belföldi politikai helyzet év végi stabilizálódását követően –
jelentősen javultak, egy időben az ország világpiaci megítélésének
javulásával. E megítélés lényegében a régióbeli versenytársak megítélésének
megfelelően alakult, és 2013 első felében viszonylag kedvező
maradt. Az 5 éves futamidejű román állampapírok CDS-felára a 2012. májusi
közel 500 bázispontról 2013. január elejére 200 bázispont alá csökkent, majd
2013. június végére újból kissé 200 bázispont fölé emelkedett. A 2012. májusi
jelentős veszteségek után a BET részvénypiaci index 2012 végére magára
talált; értéke azóta ingadozó volt, de 2013. szeptember elejére végül mintegy
10 %-kal erősödött.
Az értékvesztett eszközök növekvő
állománya ellenére (a nemteljesítő hitelek aránya 2013 júniusában
20,3 %-ot tett ki) a bankszektor kapitalizációja megnyugtató szinten
maradt (a tőkemegfelelési mutató júniusban 14,7 % volt). A
nemteljesítő hitelek állományának növekedéséhez kötődő
kockázatokat a hitelveszteségek fedezetére képzett megfelelő
céltartalékokkal mérsékelték, ezek azonban a nyereségességet is csökkentik (a
tőkearányos jövedelmezőség 3 év csökkenés után 2013 első felében
6 %-ot ért el). A központi bank továbbra is közelről felügyeli az
olyan euróövezeti peremországokból származó anyavállalattal rendelkező
bankokat, amelyek megfelelő tőkepuffert tartottak fenn. A ciprusi
válság begyűrűző hatásait egy olyan megállapodással mérsékelték,
amelynek értelmében a Bank of Cyprus romániai ágának helyi betétállományát
áthelyezték a Marfin Bankhoz, a Laiki csoport leányvállalatához; a külföldi
bankok hitelállomány-leépítését és az anyabanki finanszírozás (2012 decembere óta
14,6 %-os) csökkenését – noha megfelel a regionális fejleményeknek és
összességében rendezett módon zajlik – a felügyeletnek továbbra is szoros
figyelemmel kell kísérnie.
5. Fizetési
mérleg és külső finanszírozási igény
Kedvezőtlen külső fejlemények nélkül
Románia várhatóan a tervezett programidőszak (24 hónap) egészében teljes
körűen hozzá fog férni az állampapírpiacokhoz. A CDS-felárak 2010 óta a
legalacsonyabb szinten vannak. A folyó fizetési mérleg hiánya a kereskedelmi
mérleg csökkenő hiányának köszönhetően a 2012. évi körülbelül
4 %-ról 2013-ban várhatóan a GDP mintegy 2 %-ára csökken.
Az alapforgatókönyv szerint a következő
két évben nem várható állami vagy külső finanszírozási hiány.
Mindazonáltal Románia az árfolyam-ingadozás és a nemzetközi tőkemozgások
volatilitása miatt továbbra is sebezhető marad. A forgatókönyv
kedvezőtlen alakulása esetén a folyó fizetési mérleg finanszírozása és az
állampapírpiachoz való hozzáférés is nehézkessé válhat. Ebben az esetben a
védelem első vonalát a kincstár készpénztartaléka adja (amely 6 hónapra
elegendő finanszírozást biztosít), illetve kisebb mértékben a Román
Nemzeti Bank devizatartalékai. Amennyiben Románia tartós és komoly finanszírozási
nehézségekkel szembesülne, úgy aktiválni lehetne az elővigyázatossági
programot, amelynek forrásai (2 milliárd – 1 milliárd EUR-s
részletekben folyósítható – EUR az EU-tól és legfeljebb
2 milliárd EUR az IMF-fel kötött készenléti megállapodásból),
lehetővé tennék az állam pénzügyi és költségvetési kötelezettségeinek
teljesítését. Az új program ezenkívül Romániának az ambiciózus gazdasági
reformprogram melletti elkötelezettségéről is biztosítaná a pénzügyi
piacokat.
6. A fizetésimérleg-támogatási mechanizmus
útján nyújtott európai uniós támogatás a nemzetközi segítség része
A fizetési mérleg továbbra is fennálló
sebezhetősége és kockázatai fényében, és azzal a feltétellel, hogy a román
hatóságok elkötelezik magukat egy fiskális, pénzügyi és strukturális
kiigazítási program végrehajtása mellett, a Bizottság a Gazdasági és Pénzügyi
Bizottsággal 2013. október 3-án folytatott konzultációt követően azt
ajánlja, hogy a Tanács a Szerződés (EUMSZ) 143. cikke értelmében fogadjon
el határozatot a kölcsönös segítségnyújtás folytatásáról. A fennmaradó
sebezhetőség, valamint a fizetési mérleg fenntarthatóságát változatlanul
fenyegető veszélyek kezelése érdekében a román kormánynak végre kell
hajtania gazdasági programját és képessé kell válnia arra, hogy nemzetközi
támogatástól független gazdaságpolitikát tudjon kialakítani és végrehajtani.
Ezenkívül a Bizottság a Gazdasági és Pénzügyi
Bizottsággal folytatott konzultáció alapján azt javasolja, hogy a Tanács a
román fizetési mérleg fenntarthatóságának alátámasztása érdekében fogadjon el
határozatot a Romániának nyújtandó, legfeljebb 2 milliárd EUR összegű
középtávú uniós elővigyázatossági pénzügyi támogatásról. Az uniós elővigyázatossági pénzügyi támogatás
aktiválása és folyósítása 2015. szeptember 30-ig kérhető.
7. Az új program fő pontjai
Az új elővigyázatossági pénzügyi
támogatás hozzájárul a kormány gazdasági programjához, amelynek célja többek
között a makrogazdasági, költségvetési és pénzügyi stabilitás megszilárdítása,
a gazdaság rugalmasságának és növekedési potenciáljának fokozása, a
közigazgatás kapacitásának növelése, az adóigazgatás reformja, valamint az
államháztartás irányításának és kontrolljának javítása. A konkrét
gazdaságpolitikai feltételeket a Bizottság és a román hatóságok között
megkötendő egyetértési megállapodásban fogják rögzíteni. Az új program
megőrzi az előző két program eredményeit és fenntartja a második
program még nem teljesített feltételeit.
A: Költségvetési konszolidáció
A túlzott hiány megszüntetése után a tervek
szerint Romániának a Stabilitási és Növekedési Paktummal összhangban javítania
kell strukturális költségvetési egyenlegét, amíg 2015-re el nem éri középtávú
költségvetési célját, a GDP 1 %-ában meghatározott strukturális
államháztartási hiányt, amelyet a későbbiekben is fenn kell tartania.
Emellett a program további intézkedéseket tartalmaz a – központi kormányzati és
helyi önkormányzati szintű – hátralékok felhalmozódásának elkerülése
érdekében. Az állami szektor bérkiadásainak fenntartható alapokon kell
maradniuk, korlátozni kell a bérnövekedést, valamint az állami szektorban
foglalkoztatottak számát.
B: Költségvetés-irányítás és strukturális
költségvetési reform
A költségvetési konszolidáció megszilárdítása
érdekében a program tartalmazza a költségvetés-irányítási keret további
erősítését. Ebből a szempontból alapvető a költségvetési paktum
végrehajtása, valamint a többéves költségvetés-tervezésnek – a fenntarthatóbb
költségvetési politika biztosítását célzó – fejlesztése.
A kormány intézkedéseit az IMF és a Világbank
az államháztartás irányítása és kontrollja terén széles körű technikai
segítségnyújtással fogja támogatni. A hátralékok csökkentését és kontrollját a
kötelezettségvállalások új, több lépésben bevezetendő kontrollrendszere
fogja biztosítani. Az egészségügyben a jelentéstételi és nyomonkövetési keret
javítása révén megerősítik a költségvetés-ellenőrzési mechanizmust,
különös tekintettel a kórházakra és a gyógyszerkiadásokra, hogy
elkerülhető legyen a fizetési hátralékok újbóli felhalmozódása. Az ország
növekedési potenciáljának fokozása céljából jobban ügyelnek majd az állami
beruházások fontossági sorrendjére.
C: Az államadósság kezelése
A hatóságok megteszik a szükséges
intézkedéseket az államadósság kezelésének javításához a finanszírozási
költségek és a kockázatok csökkentése, valamint az államadósság átlagos
futamidejének növelése érdekében.
D: A pénzügyi ágazat szabályozása és
felügyelete
A pénzügyi szektorban a hatóságok a 39/1996.
számú kormányrendelet és a 99/2006. számú sürgősségi kormányrendelet
módosítása révén folytatják a bankszanálási keret fejlesztését, valamint
javítják a betétbiztosítási alapra vonatkozó jogi szabályozást. A mérlegtisztítás
folyamatának felgyorsítása céljából a Román Nemzeti Bank a Román
Bankszövetséggel együttműködve pontosította a kölcsönök leírására
alkalmazandó rendelkezéseket és átfogó elemzést fog készíteni a bankok
eszközeinek minőségéről. A tőkepiac további fejlesztése és a
bankok finanszírozási forrásainak diverzifikálása céljából a hatóságok
módosítják a fedezett kötvényekre vonatkozó jogszabályokat. A pénzügyi
stabilitás megerősítéséhez jelentősen hozzájárul az adósok
törlesztési fegyelmének fenntartása és az erkölcsi kockázatot lehetővé
tevő helyzetek elkerülése. A kormány ezért továbbra sem fogad el olyan
jogalkotási kezdeményezéseket (mint például a személyes csődről szóló
törvényt), és nem támogatja a követelésbehajtási törvény olyan rendelkezéseit, amelyek
aláásnák a törlesztési fegyelmet. A hatóságok kiterjedt konzultációt folytatnak
majd az érdekelt felekkel – ennek során figyelembe fogják venni a polgári
perrendtartás alkalmazására vonatkozó törvénynek a tisztességtelen feltételekre
vonatkozó új rendelkezéseivel kapcsolatos hatásvizsgálatot is, amelyet a Román
Nemzeti Bank végzett el –, és biztosítják, hogy a tisztességtelen feltételekkel
összefüggő pereket felsőbb bíróságok vagy különös hatáskörű
bíróságok tárgyalják, továbbá megteszik az egyéb szükséges intézkedéseket az
említett rendelkezések következetes alkalmazásának biztosításához. A
bankrendszeren kívüli pénzügyi piac felügyeletének megerősítése és a
fogyasztóvédelem előmozdítása céljából a hatóságok biztosítják, hogy a nem
banki pénzügyi intézmények integrált szabályozójára, a Pénzügyi Felügyeleti
Hatóságra vonatkozó jogszabályok a bevált nemzetközi gyakorlathoz való igazodás
érdekében módosításra kerüljenek.
E: Strukturális reformok
A strukturális reformok célja a piac
működésének javítása, a külső sokkhatásokkal szembeni rugalmasság
fokozása, valamint a román gazdaság hosszú távú növekedési potenciáljának
megerősítése. A program strukturálisreform-tervei részét képezik a román
nemzeti reformprogram szélesebb ütemtervének és szerepelnek az európai
szemeszter keretében Romániának címzett országspecifikus ajánlásokban.
Az állami vállalatok adósságával és
működési veszteségeivel kapcsolatos költségvetési kockázatok csökkentése,
továbbá e vállalatok pénzügyi életképességének javítása érdekében fel kell
gyorsítani azok szerkezetátalakítását, illetve privatizációját. A hatóságok
intézkedéseket hoznak az állami vállalatok vállalatirányításának
megerősítésére, ideértve a pénzügyi ágazatot is.
Az energiaszektorban végre kell hajtani a két
korábbi programban előírt, fennmaradó intézkedéseket, ideértve a gáz- és
villamosenergia-piac liberalizációjára vonatkozó ütemterv megvalósítását.
A program strukturálisreform-tervének másik
fontos pillére az üzleti környezet javítása és a kis- és középvállalkozások (kkv-k)
finanszírozáshoz jutásának megkönnyítése. A program célja a kkv-k
adminisztratív terheinek csökkentése, banki és saját tőkéhez jutásuk
megkönnyítése, a jogbiztonság növelése az ingatlan-nyilvántartás fejlesztése
révén, valamint a kkv-k külföldi piacra jutásának támogatása. A kutatásra és
innovációra irányuló közvetlen külföldi befektetések ösztönzése céljából a
program támogatja továbbá a szellemi tulajdonra vonatkozó jogi keret reformját,
mindenekelőtt a szabadalmak terén.
Ami a munkaerőpiacot illeti, a férfiakra
és a nőkre vonatkozó nyugdíjkorhatár kiegyenlítése révén a program
hozzájárul a 2010-ben megkezdett nyugdíjreform lezárásához.
A program végrehajtása szempontjából
alapvető területeken a közigazgatás hatékonyságának javítását célzó
általános, fent ismertetett intézkedések mellett a román hatóságoknak félévente
jelentést kell tenniük a Gazdasági és Pénzügyi Bizottságnak és a
Gazdaságpolitikai Bizottságnak a szóban forgó területen elért
eredményekről.
F: Monetáris politika
A monetáris politika továbbra is az
árstabilitásra és arra irányul, hogy az infláció a Román Nemzeti Bank által
kitűzött célsávon (2,5 % ±1 százalékpont) belül maradjon.
Ajánlás
A TANÁCS HATÁROZATA
a Romániának biztosítandó kölcsönös
segítségnyújtásról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak
143. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottságnak a
Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően tett
ajánlására,
mivel:
(1)       Románia 2009 óta
jelentős reformprogramot hajtott végre. Románia két
fizetésimérleg-támogatás keretében lényegében megszüntette külső
makrogazdasági egyensúlyhiányát, így a Tanács 2013. június 21-én megszüntette a
túlzotthiány-eljárást. A középtávú költségvetési cél 2015-ig való megvalósításának
céljából folytatni kell a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeinek
megfelelő költségvetési konszolidációt. A kormány immár újból teljes
körűen hozzáfér a piaci alapú finanszírozáshoz, az árfolyam 2009 közepe
óta lényegében stabil.
(2)       A makrogazdasági és pénzügyi
stabilitást prudens szakpolitikákkal kell megerősíteni. A
sebezhetőség csökkentése, továbbá a jövőbeni növekedés és felzárkózás
alapjainak megerősítése céljából folytatni, illetve szükség esetén fokozni
kell az előző programok keretében megkezdett strukturális reformokat.
(3)       A Tanács – főként a
román konvergenciaprogram aktualizált változatának és a nemzeti reformprogram
végrehajtásának éves felülvizsgálata, valamint a konvergenciajelentés
összefüggésében elért előrehaladás rendszeres felülvizsgálata keretében –
rendszeresen meg fogja vizsgálni a Romániában végrehajtott gazdaságpolitikát.
(4)       Noha a gazdasági program
alapforgatókönyve szerint 2015 végéig az összes bruttó finanszírozási
szükségletre van fedezet, és a kormány továbbra is hozzáfér a piaci alapú
finanszírozáshoz, az alapforgatókönyv körüli kockázatok alátámasztják Románia
elővigyázatossági pénzügyi támogatás iránti kérelmét a 2009/458/EK[2] és a 2011/289/EU[3] tanácsi határozattal
jóváhagyott támogatás folytatásaként.
(5)       A román hatóságok a fizetési
mérleg fenntarthatóságának megerősítése és a nemzetközi devizatartalék –
még kedvezőtlen gazdasági fejlemények esetén is – prudens szinten való
tartása érdekében pénzügyi támogatást kértek az Európai Uniótól és más nemzetközi
pénzügyi intézményektől.
(6)       Fizetési mérlegének javulása
ellenére Románia az árfolyam-ingadozás és a nemzetközi tőkemozgások
volatilitása miatt továbbra is sebezhető marad. A forgatókönyv
kedvezőtlen alakulása esetén, a jelenlegi bő likviditás elapadásával
olyan helyzet alakulhat ki, amelyben Románia finanszírozási költségei
megemelkednek, mégpedig valószínűleg gyors ütemben. Emellett az euróövezet
kedvezőtlen fejleményei növelhetik a bankszektorra nehezedő nyomást.
A fennmaradó sebezhetőség indokolja, hogy az Unió kölcsönös
segítségnyújtást biztosítson,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
Egyetlen cikk
Az Unió kölcsönös segítségnyújtást biztosít
Romániának.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
A KÖLTSÉGVETÉSRE GYAKOROLT HATÁSRÓL
SZÓLÓ KIMUTATÁS
(vö. a
belső szabályzat 16. cikkével)
SZAKPOLITIKAI TERÜLET: 01. CÍM – GAZDASÁGI
ÉS PÉNZÜGYEK
TEVÉKENYSÉG: PÉNZÜGYI MŰVELETEK ÉS
ESZKÖZÖK
1.           A JAVASLAT CÍME, ÉRINTETT
KÖLTSÉGVETÉSI TÉTEL ÉS CÍM
A Romániának nyújtandó európai uniós középtávú
elővigyázatossági pénzügyi támogatásról szóló tanácsi határozatra irányuló
javaslat, összefüggésben a Romániának biztosítandó kölcsönös segítségnyújtásról
szóló tanácsi határozatra irányuló ajánlással.
01 04 01 01 A fizetési mérleg támogatására felvett
uniós kölcsönökre vonatkozó európai uniós garancia
2.           JOGALAP:
EUMSZ 143. cikk, EUMSZ 352. cikk, 332/2002/EK
tanácsi rendelet.
3.           A PÉNZÜGYI ÉV ÁTFOGÓ ADATAI
(EUR-BAN)
Itt látható az Európai Unió által vállalt garancia
szerkezete. Segítségével a Bizottság képes lehet az adósság (tőkeösszeg,
kamatok és egyéb költségek) visszafizetésére, ha az adós (Románia) esetleg nem
teljesítene.
A költségvetési garanciát tükröző („p.m.”
jelzetű) költségvetési tétel csak akkor aktiválódik, ha a garanciát
ténylegesen lehívják. A költségvetési garanciát rendes körülmények között
várhatóan nem hívják le.
3a. – Tárgyév
Nem releváns
   ||   || Illetékes hatóság
 Eredeti előirányzat a pénzügyi évre (költségvetés) ||   ||
 Átcsoportosítások ||   ||
 További előirányzat ||   ||
 Összes előirányzat ||   ||
 Más munkaprogram által már elkülönített előirányzatok ||   ||
 Rendelkezésre álló egyenleg ||   ||
 Összeg a javasolt fellépés esetében ||   ||
3b. – Átvitt összegek
Nem releváns
   ||   || Illetékes hatóság
 Átvitel ||   ||
 Más munkaprogram által már elkülönített előirányzatok ||   ||
 Rendelkezésre álló egyenleg ||   ||
 Összeg a javasolt fellépés esetében ||   ||
3c. – Következő pénzügyi év
Nem releváns
   ||   || Illetékes hatóság
 Eredeti előirányzat a pénzügyi évre (költségvetés) ||   || p.m
 Átcsoportosítások ||   ||
 További előirányzat ||   ||
 Összes előirányzat ||   ||
 Más munkaprogram által már elkülönített előirányzatok ||   ||
 Rendelkezésre álló egyenleg ||   ||
 Összeg a javasolt fellépés esetében ||   || p.m
4.           AZ INTÉZKEDÉS LEÍRÁSA
A javasolt, Romániának nyújtandó európai uniós
középtávú elővigyázatossági pénzügyi támogatás aktiválása esetén legfeljebb
2 milliárd EUR összegű uniós hitelből áll (ezt az EU a nemzetközi
tőkepiacokon vagy pénzügyi intézményeken keresztül történő
hitelfelvétellel fedezi). A támogatást egy nemzetközi finanszírozási csomaggal
összefüggésben nyújtják, amelynek az IMF 1,75 milliárd SDR (mintegy 2 milliárd
EUR) összegű – készenléti megállapodás keretében adott – hitele is részét
képezi. A Világbank 1 milliárd EUR-t bocsátott rendelkezésre egy fejlesztési
hitel (DPL) keretében, lehetőséget adva a halasztott lehívásra. Ezenkívül a
Világbank továbbra is biztosítja a korábban vállalt, 891 millió EUR
összegű támogatást, amelyből 514 millió EUR továbbra is lehívható. A
Romániának nyújtandó uniós középtávú elővigyázatossági pénzügyi támogatás
célja azoknak a fennálló kockázatoknak a felszámolása, amelyek Románia fizetési
mérlegének fenntarthatóságát veszélyeztetik; az ingadozó tőkeáramlás még a
folyó fizetési mérleg hiányának egyértelmű csökkenése mellett is
kockázatokat rejt a hiány finanszírozására nézve. Az elővigyázatossági
támogatás a továbbiakban is hozzájárul a kormány gazdasági programjához,
amelynek célja többek között a makrogazdasági, fiskális és pénzügyi stabilitás
megszilárdítása, a közigazgatás kapacitásának növelése, az adóigazgatás
reformja, az államháztartás irányításának és kontrolljának javítása, valamint a
román gazdaság rugalmasságának és növekedési potenciáljának fokozása. Végül, a
Bizottság által a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság bevonásával kezelt támogatás
lehetővé teszi annak ösztönzését, hogy a román gazdaságpolitika
megfeleljen Románia európai uniós vállalásainak és a Tanács ajánlásainak,
különös tekintettel a nemzeti reformprogram és a konvergenciaprogram
végrehajtására.
Az EU által a Romániának nyújtandó támogatás
finanszírozása céljából – amennyiben Románia kérelmet nyújt be és a Bizottság a
Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően a
kérelmet pozitívan bírálja el – a tőkepiacokon vagy pénzügyi
intézményektől felvett hiteleket uniós garancia fedezi. A hitelt tőkepiacokon
vagy pénzügyi intézményektől veszik fel. A Romániának nyújtható hitelek
tőkeösszege legfeljebb 2 milliárd EUR-t tenne ki.
Az Európai Unió által vállalt garancia szerkezete
lehetővé teszi, hogy Románia nemteljesítése esetén a Bizottság képes
legyen az adósság visszafizetésére.
Annak érdekében, hogy kötelezettségeinek eleget
tudjon tenni, a Bizottság igénybe veheti készpénztartalékait az adósság
átmeneti fedezésére. Ebben az esetben a Közösségek saját forrásainak
rendszeréről szóló 2007/436/EK, Euratom határozat végrehajtásáról szóló,
2000. május 22-i 1150/2000/EK, Euratom tanácsi rendelet (HL L 130., 2000.5.31.,
1. o.) 12. cikke alkalmazandó.
5.           AZ ELFOGADOTT SZÁMÍTÁSI
MÓDSZER
Nem releváns.
6.           FIZETÉSI ÜTEMTERV (EUR-BAN)
Nem releváns.
 Megnevezés || Előirányzatok || Kifizetések
   ||   ||   || n. év || n+1. év || n+2. év || n+3. év || Későbbi pénzügyi évek
   || n. év ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || n+1. év ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || n. év ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || n+1. év ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || Összesen ||   ||   ||   ||   ||   ||
[1]               Az első programot a 2009/459/EK tanácsi határozat,
a másodikat a 2011/288/EU tanácsi határozat hozta létre.
[2]               HL L 150., 2009.6.13., 6. o.
[3]               HL L 132., 2011.5.12., 28. o.


title: A Tanács ajánlása ( 2011. július 12. ) Ausztria 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és az Ausztria 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről

text:
               16.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 210/8

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2011. július 12.)
   Ausztria 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és az Ausztria 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről
   2011/C 210/03
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az EU-ban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első európai szemeszterét.

               (4)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács 2011. február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban és a Bizottság éves növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció és a strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget élvez majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.

               (5)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én arra is felkérte az Euro Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.

               (6)

               Ausztria 2011. április 27-én benyújtotta a 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó, 2011. évi aktualizált stabilitási programját, valamint 2011. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (7)

               Az osztrák gazdaság szilárd alapokon állt a válság kitörésekor: a megelőző időszakban nem jellemezték nagyobb egyensúlytalanságok vagy torzulások. Ennek ellenére a pénzügyi és gazdasági válság hatására Ausztria gazdasága olyan mély recesszióba került, amelyre évtizedekig nem volt példa. Összességében a reál-GDP csaknem 4 %-kal csökkent 2009-ben. A válság következtében a foglalkoztatás 2009-ben mintegy 1 %-kal csökkent, 4,8 %-ra emelve a munkanélküliségi rátát (az előző évi 3,8 %-ról). A válság megállította a folyó fizetési mérleg többletének addig folyamatos növekedését. A gazdasági és pénzügyi válság rányomta bélyegét Ausztria államháztartására is. Az ösztönző csomagok elfogadásának és az automatikus stabilizátorok teljes körű működésének eredményeként az államháztartás hiánya 2009-ben elérte a GDP 4,1 %-át, 2010-ben pedig a 4,6 %-ot. 2009-ben, illetve 2010-ben az államadósság aránya 69,6 %-ra, illetve 72,3 %-ra nőtt. Mivel az ösztönző intézkedések legtöbbje tartós jellegű volt, amint a gazdasági feltételek javultak, szükségessé vált a költségvetési konszolidáció. A 2011-re vonatkozó költségvetési törvényben konszolidációs csomag került elfogadásra – ennek összege a GDP közel 1 %-a. Az osztrák gazdaság 2009 harmadik negyedéve óta a javuló külföldi keresletnek, különösen pedig Németország egyre élénkülő gazdasági tevékenységének köszönhetően biztosan lábal kifelé a válságból. 2010-ben a reál-GDP növekedése összességében elérte a 2 %-ot.

               (8)

               Az 1466/97/EK rendelet 5. cikke (1) bekezdésének megfelelően az aktualizált stabilitási program értékelése alapján a Tanács véleménye szerint a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott, a stabilitásiprogram-időszak vége felé pedig túlzottan optimista. A stabilitási program legutóbbi, aktualizált változatában bemutatott középtávú költségvetési stratégia fő célja az államháztartási hiány fokozatos csökkentése a GDP 4,6 %-áról (2010. évi szint) 2,4 %-ra (2014-re), elsősorban a kiadások korlátozása révén. E célokra főként negatív kockázatok hatnak, mivel a konszolidációs pályát alátámasztó, nemzetinél alacsonyabb szintű intézkedéseket nem határozták meg pontosan, és a szövetségi szinten elfogadott egyes intézkedésekből származó megtakarítások nem fognak realizálódni, pl. a csalás elleni kampányból származó nyereség – a kampány előre jelzett hatása ugyanis nagymértékben spekulatívnak tűnik. Másrészt pozitív kockázati tényezőt jelent a szövetségi kormány számára 2009-ben bevezetett többéves kiadási keret, amely a jelek szerint – bár csak szövetségi szinten – hozzájárult a költségvetési folyamatok előrejelezhetőségének középtávú javításához. A stabilitási programban foglaltak szerint az államadósság GDP-hez viszonyított aránya a 2010. évi 72,3 %-ról 2013-ra 75,5 %-ra emelkedik, mielőtt 2014-ben 75,1 %-ra csökkenne. Ezen előrejelzéshez azonban kapcsolódik néhány kockázat, amely az állami szektoron kívülre besorolt állami tulajdonú vállalkozások növekvő adósságállományával, valamint a bankszektort támogató intézkedésekből eredő esetleges további terhekkel kapcsolatos. Ugyanakkor viszont előfordulhat, hogy az adósságráta alacsonyabb lesz, mivel valószínű, hogy a bankok a válság ideje alatt kapott támogatást a stabilitási programban feltételezett ütemtervnél korábban fizetik vissza.

               (9)

               A stabilitási program szerint az államháztartási hiány várhatóan 2013-ban kerül a 3 %-os referenciaérték alá, ami összhangban van a Tanács által megállapított határidővel. A stabilitási programban a 2011–2013 közötti időszakra szereplő, a GDP 0,2 %-át kitevő éves átlagos költségvetési erőfeszítés azonban jóval elmarad a 0,75 %-os erőfeszítéstől, amelynek megtételére a Tanács Ausztriát felkérte. A Bizottság legutóbbi értékelése szerint az államháztartás hosszú távú fenntarthatósával kapcsolatos kockázatok közepes mértékűnek tűnnek.

               (10)

               Miközben Ausztria kidolgozott nemzeti stabilitási paktummal rendelkezik, a különböző kormányzati szintek közötti költségvetési kapcsolatok további reformja számottevő megtakarításokat eredményezne, támogatná a költségvetési konszolidációt, és forrásokat szabadítana fel a növekedést ösztönző beruházásokhoz, pl. a K+F és az oktatás területén. Széles körben elismert, hogy e kapcsolatok jelenleg meglehetősen összetettek: egyrészt a legtöbb egyedi adóból származó bevétel rögzített arányban kerül felosztásra a különböző területi szintek között, másrészt pedig a döntéshozatal számos területen megoszlik a hatóság különböző szintjei között. Számos tevékenység esetében a bevételteremtési és a kiadási hatáskörök nem ugyanazon kormányzati szinthez tartoznak. Az egészségügyben és az oktatásban számos hatékonysági probléma fedezhető fel a költségvetési kapcsolatok jelenlegi formája miatt.

               (11)

               Az átlagos adóteher Ausztriában az egyik legmagasabb az Unióban. Más uniós országokhoz viszonyítva nagyon magasak a munkavállalókat terhelő társadalombiztosítási járulékok. Az alacsony jövedelműek által fizetendő munkanélküli-biztosításjárulékának 2008. évi csökkentése és a 2009. évi jövedelemadó-reform segítette az adóterhek csökkentését, de nem tudta megakadályozni, hogy mind az alacsony, mind a közepes jövedelműek adóterhei az évtized elejéhez képest kismértékben emelkedjenek. Ez az adóteher negatív hatással van a foglalkoztatásra, különösen az alacsony jövedelmű és az alacsony képzettségű munkavállalók esetében.

               (12)

               Az idősebb munkavállalók foglalkoztatási rátája Ausztriában továbbra is jóval elmarad az uniós átlagtól, annak ellenére, hogy az elmúlt évtizedben meredek emelkedés volt tapasztalható. A korkedvezményes nyugdíjazási rendszerek és a rokkantsági nyugdíj továbbra is széles körben kerülnek alkalmazásra Ausztriában. 2010-ben az összes új nyugdíjjogosultság 72 %-át a törvényes nyugdíjkorhatár elérése előtt ítélték meg. Az idősebb munkavállalók alacsony foglalkoztatási rátájához emellett hozzájárul egy másik tényező is: a nőkre vonatkozó, továbbra is viszonylag alacsony törvényes nyugdíjkorhatár (60 év). Tekintettel Ausztria demográfiai trendjére, a tényleges nyugdíjkorhatár emelése, valamint az idősebb munkavállalók hosszabb ideig munkaerőpiacon maradását lehetővé tévő keretszabályozás javítása egyaránt fontos az államháztartás stabilitásának biztosítása, valamint a munkaerő-kínálat növelése szempontjából – ez utóbbi az előrejelzések szerint 2020-tól csökkenni kezd.

               (13)

               A nők foglalkoztatási rátája viszonylag magas Ausztriában, és ehhez kapcsolódik, hogy a részmunkaidős foglalkoztatás aránya az egyik legmagasabb. A nők aránya igen magas az alacsony jövedelmű foglalkoztatásban. Mindezek 25,4 %-os nemek közti bérszakadékot eredményeznek, ami a második legmagasabb az EU-ban, és jelentős tényező a nőket fenyegető viszonylag magas elszegényedési kockázat kialakulásában. A nők részmunkaidős foglalkoztatottságának oka a gyermek- és idősgondozási kötelezettségek egyenetlen eloszlása a nők és a férfiak között, valamint a gyermekgondozási és a tartós ápolási-gondozási szolgáltatások hiánya.

               (14)

               Az oktatási rendszerre a korai differenciálás jellemző: a tanulóknak 10 évesen kell dönteniük jövőbeli tanulmányaik irányáról, a különböző oktatási ágak átjárhatósága korlátozott. Széles körben elterjedt a félnapos iskolarendszer. Mindezek következtében a veszélyeztetett fiatalok, mindenekelőtt a migrációs háttérrel rendelkezők esetében az oktatás eredményessége elmaradhat az optimálistól. A korai döntések nagymértékben meghatározzák a jövőbeni tanulmányok irányát, ami megnehezíti, hogy valaki később magasabb végzettséget szerezhessen. A valamennyi 10-től 14 éves korig kiterjedő, általános jellegű iskola és az egész napos iskolák elősegítenék az esélyegyenlőség javítását az oktatási rendszerben, és hozzájárulnának az iskolából kimaradók arányának csökkentéséhez.

               (15)

               A szolgáltatási szektorban, különösen a hálózatos szolgáltatások, pl. a telekommunikáció, a közlekedés és a közműszolgáltatások esetében, valamint a kiskereskedelemben és a szakmai szolgáltatások terén nem eléggé fejlett a verseny. A termelékenységnövekedés lanyha volt, a piaci struktúra pedig nem fokozta a vásárlóerőt és a fogyasztói keresletet. A piacra lépés megkönnyítése, a szakmák törvényi szabályozásának csökkentése és versengő árképzés biztosítása révén történő versenyösztönzés kiszélesítené a fogyasztók rendelkezésére álló választékot, és javítaná a megfizethetőséget. Ausztria számottevő hátralékot halmozott fel a szolgáltatási irányelv végrehajtását illetően; e hátralék feldolgozása hozzájárulna ahhoz, hogy lendületet kapjon a növekedés. Mindenekelőtt az úgynevezett horizontális törvény, az irányelv fő alapelveit végrehajtó szövetségi törvény van még függőben.

               (16)

               Ausztria számos vállalást tett az Euro Plusz Paktum keretében. A vállalások a Paktum négy területe közül hármat érintenek. A költségvetési oldalon az intézkedések a tényleges nyugdíjkorhatár emelése, valamint a közkiadások különböző kormányzati szinteken történő hatékonyabb ellenőrzése iránti igény kezelését célozzák. A foglalkoztatás esetében a hangsúly a fiatalkori munkanélküliség elleni küzdelemre került, a versenyképesség területén pedig a kutatásba és a műszaki képzésbe történő további beruházásra és egész napos iskolamodellek kidolgozására. A Paktum keretében bemutatott kezdeményezések összhangban vannak a nemzeti reformprogrammal, és megfelelnek a szövetségi költségvetési keretről szóló törvénynek és a stabilitási programnak. Bár ezek az intézkedések az ország előtt álló legfőbb társadalmi-gazdasági kihívások megoldását célozzák, vannak olyan fennmaradó kihívások, amelyeket hasznos lett volna belefoglalni a kötelezettségvállalásokba, például a költségvetési politika, az oktatás, a verseny és az innováció területén. Az Euro Plusz Paktum kötelezettségvállalásait értékelték és figyelembe vették az ajánlásokban.

               (17)

               A Bizottság értékelte Ausztria stabilitási programját és nemzeti reformprogramját, valamint az Euro Plusz Paktum keretében tett vállalásait. Figyelembe vette nemcsak a programok Ausztria fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél az uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az Unió átfogó gazdasági kormányzását. Úgy véli, hogy – tekintettel a kedvező gazdasági feltételekre – különösen 2012-ben fokozni kell a költségvetési konszolidációs erőfeszítéseket, és a kormányzat különböző szintjei közötti költségvetési kapcsolatok további reformjára van szükség. Az adóterhek csökkentése, az oktatás eredményességének javítása, valamint a nemek szerinti szegmentálódás elleni küzdelem kedvező hatással lenne a munkaerőpiac dinamizmusára, a verseny fokozása és az innovációösztönzés pedig javítaná Ausztria versenyképességét.

               (18)

               Ezen értékelés fényében és figyelembe véve a 2009. december 2-i, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 126. cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlást, a Tanács megvizsgálta Ausztria 2011. évi aktualizált stabilitási programját, és arról alkotott véleményét (3) az alábbi ajánlás, és különösen annak (1) és (2) pontja tükrözi.

         AJÁNLJA, HOGY Ausztria a 2011–2012-es időszakon belül tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Gyorsítsa fel a túlzott hiány megszüntetését, amely elsősorban a kiadási oldalra tervezett, ezáltal csökkenő pályára állítva a magas államadóssági arányt, és kihasználva a folyamatban lévő gazdasági fellendülést annak biztosítására, hogy az átlagos éves költségvetési erőfeszítés mértéke 2011–2013 közötti időszakban a túlzott hiány esetén követendő eljárás keretében tett tanácsi ajánlásokkal összhangban a GDP 0,75 %-a legyen. E célból fogadja el és hajtsa végre a szükséges intézkedéseket, a nemzetinél alacsonyabb szinteken is. A túlzott hiány megszüntetését követően határozza meg szükség szerint azokat az intézkedéseket, amelyek megfelelő elmozdulást jelentenek a középtávú költségvetési cél felé a Stabilitási és Növekedési Paktummal összhangban.

               2.

               Tegyen lépéseket a nemzeti költségvetési keret további megerősítésére a különböző kormányzati szintek között megoszló jogalkotási, adminisztratív, bevételteremtési és kiadási jogkörök összehangolásával, különösen az egészségügy területén.

               3.

               A nyugdíjrendszer fenntarthatóságának és megfelelőségének biztosítására a szociális partnerekkel konzultálva és a nemzeti gyakorlattal összhangban tegyen lépéseket annak érdekében, hogy tovább korlátozza a hosszú szolgálati idővel rendelkező munkavállalók hozzáférését a jelenlegi korkedvezményes nyugdíjazási rendszerhez, és tegyen lépéseket a férfiakra és nőkre irányadó törvényes nyugdíjkorhatár közelítésére vonatkozó átmenti időszak lecsökkentése érdekében. Érvényesítse szigorúan a rokkantsági nyugdíjjogosultság megszerzésének feltételeit.

               4.

               Tegyen intézkedéseket a munkaerő-piaci részvétel fokozása érdekében, többek között: a munka tényleges adó- és társadalombiztosítási terheinek költségvetési szempontból semleges módon történő csökkentésével, különös tekintettel az alacsony és közepes keresetűekre, hajtsa végre a férfiakkal és nőkkel szembeni azonos munkaerő-piaci bánásmódra vonatkozó nemzeti cselekvési tervet, többek között a gyermekgondozási létesítmények és az egész napos iskolai férőhelyek rendelkezésre állásának javításával, annak érdekében, hogy növekedjen a nők teljes munkaidős foglalkoztatásának lehetősége, és csökkenjen a nemek közti bérszakadék, tegyen lépéseket az oktatás eredményességének javítása és a korai iskolaelhagyók számának csökkentése érdekében.

               5.

               Tegyen további lépéseket a verseny ösztönzésére, mindenekelőtt a szolgáltatási szektorban, a belépési korlátok enyhítése, bizonyos szakmákra vonatkozó indokolatlan korlátozások megszüntetése, valamint a versenyhatóság jogkörének kiszélesítése révén. Gyorsítsa fel a szolgáltatási irányelvet végrehajtó, függőben lévő, ún. horizontális törvény elfogadását.

      Kelt Brüsszelben, 2011. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A 2011. évre érvényben tartotta a Tanács a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2011. május 19-i 2011/308/EU határozata (HL L 138., 2011.5.26., 56. o.).

      (3)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (3) bekezdésében előírtaknak megfelelően.