title: EK: A Bizottság ajánlása (2005. március 2.) a 95/53/EK tanácsi rendelettel összhangban a takarmányozás 2005. évi hatósági ellenőrzésére irányuló koordinált programról (EGT vonatkozású szöveg)

text:
               9.3.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 62/22

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2005. március 2.)
   a 95/53/EK tanácsi rendelettel összhangban a takarmányozás 2005. évi hatósági ellenőrzésére irányuló koordinált programról
   (EGT vonatkozású szöveg)
   (2005/187/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel a takarmányozás hatósági ellenőrzésének megszervezésére irányadó elvek megállapításáról szóló, 1995. október 25-i 95/53/EK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 22. cikke (3) bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               2004-ben a tagállamok meghatároztak egyes problémákat, amelyek megoldása a 2005-ben végrehajtandó koordinált ellenőrzési program keretében történik.

               (2)

               Bár a takarmányban előforduló nemkívánatos anyagokról szóló, 2002. május 7-i 2002/32/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) meghatározza a takarmányokban maximálisan megengedett aflatoxin B1 tartalmat, nincsen hatályos közösségi szabályozás más mycotoxinok, mint például az ochratoxin A, a zearalenon, a deoxynivalenol és a fumonizinek vonatkozásában. A mycotoxinok jelenlétére utaló információk véletlenszerű mintavételen alapuló összegyűjtése jól hasznosítható adatokat biztosítana a helyzet értékeléséhez és a vonatkozó jogszabályok továbbfejlesztéséhez. Továbbá egyes takarmány-alapanyagok, mint a gabona és az olajos magvak halmozottan ki vannak téve az aratásból, raktározásból és szállításból eredő mycotoxin-szennyezésnek. Mivel a mycotoxin-koncentráció mértéke évről évre változik, ajánlatos az egymást követő évek adatainak összegyűjtése valamennyi említett mycotoxin vonatkozásában.

               (3)

               A kokcidiosztatikumon és hisztomonosztatikumokon kívüli antibiotikumok csak 2005. december 31-ig hozhatók forgalomba és használhatók fel takarmány-adalékanyagként. Az antibiotikumok és a kokcidiosztatikumok jelenlétének olyan takarmányokban való kimutatására, amelyekben azok használata nem megengedett, elvégzett korábbi ellenőrzések eredményei bizonyítják, hogy a tilalmat továbbra is megszegik. Az ilyen eredmények gyakorisága és a terület érzékenysége igazolják az ellenőrzések folytatását.

               (4)

               Fontos az állati eredetű alapanyagok takarmányozási célú felhasználására vonatkozó tilalom hatékony kikényszerítése, összhangban a vonatkozó közösségi szabályozással.

               (5)

               Ajánlatos biztosítani, hogy a réz és cink nyomelemek szintje a kevert sertéstakarmányokban ne haladja meg a nyomelemek csoportjába tartozó számos takarmány-adalékanyag engedélyezési feltételeinek módosításáról szóló, 2003. július 25-i 1334/2003/EK bizottsági rendeletben (3) meghatározott maximális szintet.

               (6)

               Ennek az ajánlásnak az intézkedései összhangban vannak az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság véleményével,

         AJÁNLJA:

               (1)

               Ajánlatos, hogy a tagállamok a 2005. év folyamán végrehajtsák a koordinált ellenőrzési programot azzal a céllal, hogy ellenőrizzék

                           a)

                           a mycotoxinok takarmányokban előforduló koncentrációját (aflatoxin B1, ochratoxin A, zearalenon, deoxynivalenol és fumonizinek), feltüntetve az analitikai módszereket; a mintavételnek magában kell foglalnia a véletlenszerű és célirányos mintavételt; célirányos mintavétel esetén a mintának olyan anyagnak kell lennie, amelyben feltételezhető a mycotoxinok magasabb koncentrációja, például gabonamagvak, olajos magvak, olajos gyümölcsök, a belőlük előállított termékek és melléktermékek, valamint a hosszú időn át raktározott vagy nagy távolságon hajón szállított alapanyagok; az aflatoxin B1 esetében különös figyelemmel kell lenni a nem tejelő teheneken kívüli tejelő állatoknak szánt összetett takarmányokra; az ellenőrzések eredményeit az I. mellékletben foglalt modell szerint kell rögzíteni;

                           b)

                           az olyan állatgyógyászatilag nem kezelt előkeverékekben és összetett takarmányokban, amelyekben az állatgyógyászati készítmények jelenléte nem engedélyezett, gyakran előforduló antibiotikumok, kokcidiosztatikumok és/vagy hisztomonosztatikumok jelenlétét – függetlenül attól, hogy egyes állatfajok vagy -kategóriák számára azokat adalékanyagként engedélyezték-e vagy sem. Az ellenőrzéseknek az előkeverékekre és az összetett takarmányokra kell kiterjedniük, abban az esetben, ha az illetékes hatóság véleménye szerint fokozottan fennáll a tilalom megszegésének valószínűsége; az ellenőrzések eredményeit az II. mellékletben foglalt modell szerint kell rögzíteni;

                           c)

                           az állati eredetű takarmányok előállítására és felhasználására vonatkozó tilalom végrehajtását, megfelelően a III. mellékletben foglaltaknak;

                           d)

                           a réz és cink nyomelemek szintjét a sertéseknek szánt összetett takarmányokban, a IV. mellékletben foglaltaknak megfelelően.

               (2)

               Ajánlatos, hogy a tagállamok a koordinált ellenőrzési program eredményeit az (1) bekezdés értelmében az ellenőrzési tevékenységet bemutató éves jelentés külön fejezetében tegyék közzé, amelyet a 95/53/EK irányelv 22. cikke (2) bekezdése értelmében az egységesített jelentéstételi minta legújabb változata szerint legkésőbb 2006. április 1-jéig kell bemutatni.

      Kelt Brüsszelben, 2005. március 2-án.

            a Bizottság részérol

         Markos KYPRIANOU

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 265., 1995.11.8., 17. o. A legutóbb a 2001/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 234., 2001.9.1., 55. o.) módosított irányelv.

      (2)  HL L 140., 2002.5.30., 10. o. A legutóbb a 2003/100/EK bizottsági irányelvvel (HL L 285., 2003.11.1., 33. o.) módosított irányelv.

      (3)  HL L 187., 2003.7.26., 11. o. A 2112/2003/EK rendelettel (HL L 317., 2003.12.2., 22. o.) módosított rendelet.
   I. MELLÉKLET
   Egyes mycotoxinok takarmányokban előforduló koncentrációja (aflatoxin B1, ochratoxin A, zearalenon, deoxynivalenol, fumonizinek)
   Valamennyi vizsgált minta egyedi eredményei; a jelentéstétel modellje az (1) bekezdés a) pontja szerint

               Takarmány

               Minta (véletlenszerű vagy célirányos)

               Mycotoxinok típusa és koncentrációja (μg/kg 12 %-os nedvességtartalmú takarmány vonatkozásában)

               Típus

               Származási ország

               Aflatoxin B1

               Ochratoxin A

               Zearalenon

               Deoxynivalenol

               Fumonizinek (1)

         Az illetékes hatóságnak továbbá meg kell határoznia:

               —

               az aflatoxin B1 felső határértékének túllépése esetén foganatosított intézkedéseket,

               —

               az alkalmazott analitikai módszereket,

               —

               a kimutatási határokat.

      (1)  A fumonizinek koncentrációja a B1, B2 és B3 fumonizinek összegéből áll.
   II. MELLÉKLET
   Egyes, takarmány-adalékanyagként nem engedélyezett állatgyógyászati készítmények jelenléte
   Egyes antibiotikumok, kokcidiosztatikumok és egyéb állatgyógyászati készítmények előfordulhatnak adalékanyagként egyes állatfajtáknak és -kategóriáknak szánt előkeverékekben és összetett takarmányokban a takarmányozási célra felhasznált adalékanyagokról szóló, 2003. szeptember 22-i 1831/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 10. cikkében meghatározott követelmények teljesítése esetén.
   A nem megengedett állatgyógyászati készítmények takarmányokban való előfordulása a tilalom megszegésének minősül.
   Az ellenőrizendő állatgyógyászati készítményeket a következő listából kell kiválasztani:

               1.

               Csak egyes állatfajokra és -kategóriákra engedélyezett, takarmány-adalékanyagnak minősülő állatgyógyászati készítmények:

                           Avilamicin

                           Decokvinát

                           Diklazuril

                           Flavofoszfolipol

                           Halofuginon-hidrobromid

                           Lasalocid A-nátrium

                           Maduramicin-ammónium-alfa

                           Monensin-nátrium

                           Narasin

                           Narasin – Nicarbazin

                           Robenidin hidroklorid,

                           Salinomycin-nátrium

                           Semduramicin-nátrium

               2.

               Takarmány-adalékanyagnak már nem minősülő állatgyógyászati készítmények:

                           Amprólium

                           Amprólium/Etopabát

                           Arprinocid

                           Avoparcin

                           Carbadox

                           Dimetridazol

                           Dinitolmid

                           Ipronidazol

                           Metiklórpindol

                           Metiklórpindol/metil-benzokvát

                           Nicarbazin

                           Nifursol

                           Olaquindox

                           Ronidazol

                           Spiramycin

                           Tetracyclinek

                           Tylosin foszfát

                           Virginiamycin

                           Cink-bacitracin

                           egyéb antimikrobiális anyagok

               3.

               Gyógyászati anyagok, amelyek sohasem minősültek takarmány-adalékanyagnak:

                           egyéb anyagok
                           Egyedi eredmények valamennyi, a határértéket túllépő mintára vonatkozóan; a jelentéstétel modellje az (1) bekezdés b) pontja szerint

                                       Takarmány típusa (állatfajta és -kategória)

                                       Kimutatott anyag

                                       Kimutatott szint

                                       A tilalom megszegésének oka (2)

                                       Foganatosított intézkedés

                                 Az illetékes hatóságnak továbbá meg kell határoznia:

                                       —

                                       az összes tesztelt minta számát,

                                       —

                                       a vizsgálatnak alávetett anyagok nevét,

                                       —

                                       az alkalmazott analitikai módszereket,

                                       —

                                       a kimutatási határokat.

      (1)  HL L 268., 2003.10.18., 29. o.

      (2)  Az illetékes hatóság által elvégzett ellenőrzés eredményeként a takarmányban kimutatott nem engedélyezett anyag jelenlétének oka.
   III. MELLÉKLET
   Az állati eredetű takarmányok előállítására és felhasználására vonatkozó tilalom
   A 95/53/EK irányelv 3–13. cikke és 15. cikke sérelme nélkül a tagállamok 2005 folyamán koordinált ellenőrzési programot hajtanak végre annak megállapítására, hogy a tagállamok betartják-e az állati eredetű takarmányok előállítására és felhasználására vonatkozó tilalmat.
   Különösen annak biztosítása érdekében, hogy a tagállamok az egyes állatok takarmányozásához feldolgozott állati eredetű fehérjék felhasználásának tilalmára vonatkozó, az egyes fertőző szivacsos agyvelőbántalmak megelőzésére, az ellenük való védekezésre és a felszámolásukra vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 2001. május 22-i 999/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben (1) foglaltakat hatékonyan alkalmazzák, a tagállamoknak célirányos ellenőrzésre épülő speciális ellenőrzési programot kell végrehajtaniuk. A 95/53/EK irányelv 4. cikkével összhangban az ellenőrzési programnak kockázat alapú stratégiára kell épülnie, amelynek ki kell terjednie a takarmánygyártás valamennyi fázisára, valamint az összes olyan létesítményre, ahol takarmányt állítanak elő, kezelnek és adminisztrálnak. A tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk olyan kritériumok meghatározására, amelyek kockázati tényezőkkel állhatnak összefüggésben. Minden egyes kritérium súlyozásának arányosnak kell lennie az adott kockázattal. A telephelyeken elvégzett ellenőrzések gyakoriságának és az ellenőrzött minták számának korrelálnia kell az egyes létesítményeknek adott súlyok összegével.
   Az ellenőrzési program felállításakor az alábbi indikatív jellegű létesítményeket és kritériumokat kell figyelembe venni:

               Létesítmények

               Kritériumok

               Súlyozás

               Takarmányőrlő-malmok

               Kérődző és nem kérődző állatok takarmányozására szánt, szabályozás révén engedélyezett, feldolgozott állati eredetű fehérjét tartalmazó összetett takarmányokat előállító takarmányőrlő-malmok
               A tilalmat korábban megszegő, illetve tilalom megszegésével gyanúsítható takarmányőrlő-malmok
               Takarmányőrlő-malmok, amelyek nagymértékben importálnak magas fehérjetartalmú takarmányokat, mint pl. halliszt, szójabab-őrlemény, kukoricaglutén őrlemény és fehérjekoncentrátumok.
               Takarmányőrlő-malmok, amelyek termelésében az összetett takarmányok nagy hányadot tesznek ki.
               Malmok, amelyeknél fennáll az üzemi termelési eljárásokból adódó keresztfertőződés veszélye (pl. silók használata, gyártósorok megfelelő elválasztásának ellenőrzése, az összetevők ellenőrzése, üzemi laboratóriumok, mintavételi eljárások)

               Határ-ellenőrzési pontok és közösségi beléptető helyek

               Nagy/kismértékű takarmánybehozatal
               Magas fehérjetartalmú takarmányok

               Mezőgazdasági üzemek

               Szabályozás révén engedélyezett állati eredetű feldolgozott fehérjét tartalmazó saját keveréket előállító mezőgazdasági üzemek
               Kérődző állatokat tartó mezőgazdasági üzemek (kérődző és nem kérődző állatoknak szánt takarmány keveredésének veszélye)
               Ömlesztett takarmányokat vásárló mezőgazdasági üzemek

               Forgalmazók

               Magas fehérjetartalmú takarmányokat kínáló áruházak és azok közbenső tárolását szolgáló raktárak
               Forgalmazott ömlesztett takarmányok mennyisége
               Külföldön előállított összetett takarmányok forgalmazói

               Mobil keverők

               Kérődző és nem kérődző állatoknak szánt takarmányokat előállító keverők
               Keverők, amelyek esetében korábban fennállt a tilalom megszegése, vagy annak gyanúja
               Magas fehérjetartalmú takarmányt előállító keverők
               Magas termelékenységű keverők
               Kiszolgált mezőgazdasági üzemek nagy száma, beleértve a kérődző állatokat tartó üzemeket is

               Szállítóeszköz

               A feldolgozott állati eredetű fehérjék és takarmány szállítására használt járművek.
               Járművek, amelyeknél korábban fennállt a tilalom megszegése, vagy annak gyanúja

         Az említett indikatív létesítmények és kritériumok alternatívájaként a tagállamok számára lehetőség nyílik arra, hogy 2005. március 31-e előtt benyújtsák a Bizottságnak saját kockázatelemzésüket.
   A mintavételnek olyan tételekre vagy folyamatokra kell vonatkoznia, amelyek esetében leginkább feltételezhető a tiltott fehérjékkel való keresztfertőződés (pl. a tiltott fehérjét tartalmazó takarmány szállítását követő első tétel, a gyártósoroknál fellépő műszaki problémák vagy a gyártósorokon végrehajtott változtatások, az ömlesztett takarmányok tárolására szolgáló bunkereken vagy silókon végrehajtott változtatások).
   2005-ben a tagállamoknak a cukorrépa-pép és az importált takarmányok elemzésére kell összpontosítaniuk.
   Tagállamonként évente legalább 10 ellenőrzésnek kell jutnia 100 000 tonna legyártott összetett takarmányra. Tagállamonként évente legalább 20 hivatalos mintavételnek kell jutnia 100 000 tonna legyártott összetett takarmányra. Az alternatív eljárások engedélyezéséig a minták elemzéséhez a takarmányok hatósági ellenőrzése során az állati eredetű alkotóelemek meghatározására szolgáló analitikai módszer meghatározásáról szóló, 2003. december 23-i 2003/126/EK bizottsági irányelvben (2) foglalt mikroszkopikus meghatározást és becslést kell alkalmazni. A takarmányban kimutatott bármilyen állati eredetű tiltott anyag jelenléte a takarmányozási tilalom megszegésének minősül.
   Az ellenőrzési programok eredményéről a Bizottságot tájékoztatni kell, felhasználva az alábbi formanyomtatványokat.
   Az állati eredetű takarmányok felhasználására vonatkozó tilalom betartására irányuló ellenőrzések összefoglalása (tiltott feldolgozott állati eredetű fehérjék takarmányozása)
   A.   Dokumentált ellenőrzések

               Szakasz

               A feldolgozott állati eredetű fehérje jelenlétét kimutató vizsgálatok száma

               Nem laboratóriumi vizsgálat során feltárt szabálysértések száma, pl. dokumentumok ellenőrzése során

               Importált takarmány-alapanyagok

               Takarmány-alapanyagok raktározása

               Takarmányőrlő-malmok

               Üzemi keverők/Mobil keverők

               Takarmányok kereskedelmi közvetítői

               Szállítóeszközök

               Nem kérődző állatokat tartó mezőgazdasági üzemek

               Kérődző állatokat tartó mezőgazdasági üzemek

               Egyéb:

   B.   Takarmány-alapanyagokban és összetett takarmányokban előforduló feldolgozott állati eredetű fehérjék kimutatására irányuló mintavétel és vizsgálat

               Létesítmények

               A feldolgozott állati eredetű fehérjék kimutatására irányuló hivatalos vizsgálatnak alávetett minták száma

               A határértékeket túllépő minták száma

               Szárazföldi állatokból származó feldolgozott fehérje jelenléte

               Halakból származó feldolgozott fehérje jelenléte

               Takarmány-alapanyagok

               Összetett takarmányok

               Takarmány-alapanyagok

               Összetett takarmányok

               Takarmány-alapanyagok

               Összetett takarmányok

               kérődzőknek szánt

               nem kérődzőknek szánt

               kérődzőknek szánt

               nem kérődzőknek szánt

               kérődzőknek szánt

               nem kérődzőknek szánt

               Behozatalkor

               Takarmányőrlő-malmok

               Közvetítők/raktározás

               Szállítóeszközök

               Üzemi keverők/Mobil keverők

               Mezőgazdasági üzemek

               Egyéb:

   C.   Kérődző állatoknak szánt takarmányokban előforduló tiltott feldolgozott állati eredetű fehérjét tartalmazó minták

               Mintavétel hónapja

               A szennyeződés típusa, foka és eredete

               Foganatosított szankciók (vagy egyéb intézkedések)

               1

               2

               3

               4

               5

               …

      (1)  HL L 147., 2001.5.31., 1. o. A legutóbb a 214/2005/EK rendelettel (HL L 37., 2005.2.10., 9. o.) módosított rendelet.

      (2)  HL L 339., 2003.12.24., 78. o.
   IV. MELLÉKLET
   Valamennyi (határértékeken belüli és azokat túllépő), réz és cink kimutatására irányuló minta egyedi eredményei sertéseknek szánt összetett takarmányokban

               Az összetett takarmány típusa (állatkategória szerint)

               Nyomelemek (réz vagy cink)

               Kimutatott szint (mg/kg teljes értékű takarmányban)

               A határérték túllépésének oka (1)

               Foganatosított intézkedés

      (1)  Az illetékes hatóság által elvégzett vizsgálat eredményeképpen.


title: A Tanács ajánlása ( 2009. február 10. ) az Európai Fejlesztési Alap (kilencedik EFA) 2007. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről

text:
               11.2.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 40/37

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2009. február 10.)
   az Európai Fejlesztési Alap (kilencedik EFA) 2007. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről
   (2009/114/EK)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel a 2005. június 25-én Luxembourgban aláírt megállapodással (1) módosított, a 2000. június 23-án Cotonouban aláírt AKCS–EGK partnerségi megállapodásra (2),
   tekintettel az AKCS–EGK partnerségi megállapodás pénzügyi jegyzőkönyve alapján nyújtandó közösségi támogatás finanszírozásáról és kezeléséről szóló belső megállapodásra (3) (a továbbiakban: a belső megállapodás), amely létrehozta többek között a kilencedik Európai Fejlesztési Alapot (kilencedik EFA) és különösen annak 32. cikkének (3) bekezdésére,
   tekintettel a kilencedik Európai Fejlesztési Alapra alkalmazandó 2003. március 27-i pénzügyi szabályzatra (4) és különösen annak 96–103. cikkére,
   megvizsgálva a kilencedik EFA műveleteire vonatkozó 2007. december 31-i bevételi és kiadási kimutatást, illetve eredménykimutatást, valamint a Számvevőszéknek a 2007. pénzügyi évre vonatkozó jelentését a Bizottság válaszaival együtt (5),
   mivel:

               (1)

               A belső megállapodás 32. cikkének (3) bekezdése szerint a kilencedik EFA pénzgazdálkodása tekintetében az Európai Parlamentnek kell megadnia a Tanács ajánlása alapján a Bizottságnak a mentesítést.

               (2)

               A 2007. pénzügyi év során a Bizottság a kilencedik EFA műveleteit összességében kielégítően hajtotta végre,

         JAVASOLJA, hogy az Európai Parlament mentesítse a Bizottságot a kilencedik EFA 2007. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2009. február 10-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         M. KALOUSEK

      (1)  HL L 287., 2005.10.28., 4. o.

      (2)  HL L 317., 2000.12.15., 3. o.

      (3)  HL L 317., 2000.12.15., 355. o.

      (4)  HL L 83., 2003.4.1., 1. o.

      (5)  HL C 286., 2008.11.10., 273. o.


title: Recommendation for a Council opinion in accordance with the third paragraph of Article 9 of Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 On the updated convergence programme of Sweden, 2006-2009

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

52007SC0192

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 13.2.2007SEC(2007) 192 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Svédország 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSElőzményekA Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Svédország első ízben 1998 decemberében nyújtott be konvergenciaprogramot. A Tanács a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 1999. február 8-án véleményt fogalmazott meg a konvergenciaprogramról. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.Az aktualizált program értékelésének előzményeiA Bizottság, miután megvizsgálta Svédország 2006. december 7-én benyújtott legfrissebb aktualizált konvergenciaprogramját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).Az aktualizált konvergenciaprogramban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:1.  az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét;2.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzetének legfrissebb értékelését (a konvergenciaprogram előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint3.  a Bizottság értékelését a 2006. novemberi nemzeti reformprogramról.A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítményeA svéd gazdaság teljesítménye az utóbbi tíz évben mindenütt erőteljes volt. A reál-GDP növekedése meghaladta az euro-övezetét. E növekedési teljesítményt a termelékenység erőteljes fejlődése és a nettó export növekedéshez való hozzájárulásai jellemezték. A folyó fizetési mérleg folyamatosan növekvő többletet tartalmazó egyenleget mutatott. A továbbra is csökkenő munkanélküliségi arány alacsonyabb az euro-övezeténél, bár hazai szempontból még mindig magasnak számít. A munkaerő-piaci részvételi arány viszonylag magas. Alacsony az infláció, amely az inflációs célkövetésre irányuló hiteles monetáris rendszert tükrözi. A többi országhoz hasonlóan itt is visszaestek a nominális és reálkamatlábak. A nemzeti szabályokon alapuló keret által irányított államháztartás helyzete rendezett volt és a 2 %-os többletre irányuló, a ciklusra vonatkozó nemzeti célkitűzéssel nagyjából összhangban lévő átlagos költségvetési többletet mutatott. A jóval a 60 %-os küszöbérték alatt lévő bruttó államadósság arányát fokozatosan csökkentették.Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés2006. január 24-én a Tanács véleményt fogadott el a konvergenciaprogram előző, 2005–2009 közötti időszakra vonatkozó változatáról. A Tanács véleménye szerint a költségvetés helyzete szilárd, és a költségvetési stratégia példája a Stabilitási és Növekedési Paktummal összhangban folytatott költségvetési politikának.Svédország él a tőkefedezeti nyugdíjrendszerek ágazati besorolásáról szóló, 2004. március 2-i Eurostat-határozat végrehajtására biztosított átmeneti időszakkal (amely 2007 tavaszán jár le). Az Eurostat-határozatnak való megfelelés a GDP mintegy 1 %-ával fogja évente csökkenteni a többletet, és 0,5 százalékponttal megemeli az államadósság arányát.A Bizottság értékelése a 2006. novemberi nemzeti reformprogramrólSvédország 2006. november 28-án nyújtotta be az új kormányzat által felülvizsgált, és a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról. Svédország nemzeti reformprogramja a következő kulcsfontosságú kihívásokat/prioritásokat azonosítja: munkaerő-piaci részvétel és munkaórák magas szintje iránti igény, valamint a környezetbarát termelési eljárásokat használó tudásalapú gazdaság ösztönzése.A Bizottság a program értékelése alapján (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés [2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy Svédország igen jó eredményeket ért el a nemzeti reformprogram végrehajtásában. Megfelelő a stabilitásra összpontosító makrogazdasági keret, amely jól működik. Nagy erőfeszítéseket tesznek a munkára való ösztönzés erősítésére. További intézkedések szükségesek a szolgáltatások területén lévő verseny növelésére.Az elért eredmények alapján Svédországot arra ösztönözték, hogy a következő területekre összpontosítson: versenyösztönző szabályozási intézkedések, hatásvizsgálati rendszer, jobb szabályozás, munkakínálat és munkaórák száma, a bevándorlók és a fiatalok foglalkoztatási rátája, valamint a betegséggel kapcsolatos ellátásban/juttatsában részesülő személyek visszailleszkedése.Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[3]; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |-  AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Svédország 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:4.  [2007. február 27-én] a Tanács megvizsgálta Svédország 2006–2009 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját.5.  A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál-GDP növekedése a 2006-os 4,0 %-ról átlagosan 3,0 %-ra lassul a programidőszak hátralévő részében, miközben potenciálja közelében marad. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében úgy tűnik, hogy a forgatókönyv megalapozott növekedési feltételezéseken alapul, sőt a 2006-os növekedés még magasabb is lehet. A program inflációs előrejelzése is valószerűnek tűnik.6.  A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint az államháztartási többlet 2006-ban a GDP 2,8 %-a lesz, szemben a konvergenciaprogram előző változatában foglalt, 0,9 %-os becsült eredménnyel, a különbség pedig a vártnál nagyobb 2005-ös többletből eredő kiinduló helyzetet tükrözi. A jelenleg rendelkezésre álló készpénzforgalmi adatok alapján úgy tűnik, hogy az alacsonyabb elsődleges kiadásoknak, valamint a magasabb adóbevételeknek köszönhetően a 2006-os többlet valószínűleg meghaladja a Bizottság szolgálatainak előrejelzésében foglaltakat.7.  Az aktualizált program megerősíti, hogy kulcsfontosságú költségvetési szabály a ciklus során a GDP átlagosan 2 %–át kitevő költségvetési többlet marad, amelyet többéves kiadási korlátok támogatnak. A 2007. tavaszi költségvetési jogszabályban a kormány felülvizsgálja az államháztartási többletre irányuló mostani célkitűzést a második pillért képező tőkefedezeti nyugdíjrendszerek besorolásáról szóló, 2004. március 2-i Eurostat-határozat[6] figyelembevétele érdekében. Az e határozat végrehajtására biztosított átmeneti időszak lejártát (2007 tavasza) követően a többlet évente a GDP mintegy 1 %-ával lesz kevesebb és a bruttó adósság/GDP arányt a GDP körülbelül 0,5 %-ával felfelé igazítják. Az aktualizált változatban részletezett költségvetési stratégia szerint 2007-ben csökkenni fog a többlet (2006-ban a GDP 3,0 %-áról 2,4 %-ra), majd fokozatos növekedés várható (3,1 %-ra 2009-ben), és az elsődleges többlet is hasonlóan alakul. A programidőszak alatt fokozatosan csökkennek mind a GDP-arányos kiadások, mind a GDP-arányos bevételek. A stratégia a programidőszak végére koncentrál, és jelentős, csupán részlegesen finanszírozott adócsökkentést tervez 2007-re. A program előző változatával összehasonlítva az előrejelzések szerint hasonlóan alakul a többlet (a kezdeti csökkenést fokozatos növekedés követi), magasabb lesz azonban a programidőszak alatti nettó finanszírozási képessége.8.  A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a tervek szerint a programidőszak alatt a GDP 2 %-a felett marad. A konvergenciaprogram előző változatával egyezően a program a GDP átlagosan 2 %-át kitevő fent említett többletet határoz meg középtávú költségvetési célkitűzésként az üzleti ciklus alatt (tehát strukturális értelemben), amelyet a programidőszak egészében fent kívánnak tartani. Mivel a középtávú célkitűzés jóval szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 1 %-át kitevő hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben. A középtávú célkitűzés jóval szigorúbb az adósságráta és a potenciális kibocsátás hosszú távú átlagos növekedése által indokolthoz képest is.9.  A programban szereplő költségvetési előrejelzésekkel kapcsolatos kockázatok 2007-től összességében kiegyensúlyozottnak tűnnek. Úgy tűnik, hogy a makrogazdasági kilátások és az adóbevételre vonatkozó előrejelzések megalapozott feltételezéseken alapulnak, a tőkejövedelem-adó jövőbeni teljesítményét övező bizonytalanságok ellenére. A kiadásra irányuló célkitűzések elérését a fent említett kiadási korlátoknak köszönhető jó eredmények segítik.10.  E kockázatértékelés alapján a programban szereplő költségvetési irányvonal elégségesnek tűnik ahhoz, hogy a programban tervezettek szerint a programidőszak alatt fenntartsák a középtávú célkitűzést. Ezenkívül a programidőszak alatt bekövetkező normál makrogazdasági ingadozások esetén elegendő biztonsági tartalékot nyújt a GDP 3 %-ában rögzített hiányküszöb átlépésével szemben. Mindamellett fennáll annak a kockázata, hogy a program által alkalmazott költségvetési irányvonal 2007-ben, amikor kedvező gazdasági időszak folytatása várható, ciklikus politikába kezd. Ez nem lenne összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktummal.11.  A bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ban a GDP 46,5 %-a alá csökkent, azaz jóval a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaérték alatt maradt. A program előrejelzése szerint az adósságráta továbbra is csökkenő tendenciát mutat és a programidőszak alatt további 13,5 százalékponttal esik vissza.12.  A svéd népesség elöregedésének a költségvetésre gyakorolt hosszú távú hatása alacsonyabb az EU átlagánál; a GDP-arányos nyugdíjkiadások várhatóan hosszú távon változatlanok maradnak a nyugdíjreform tekintélyes kiadáscsökkentő hatása miatt. A tekintélyes strukturális többletet tartalmazó kiinduló költségvetési egyenleg hozzájárul a bruttó adósság és az eszköz-felhalmozódás csökkentéséhez. Folyamatos többlettel rendelkező rendezett államháztartás tervek szerinti fenntartása hozzájárulna az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok csökkentéséhez. Az államháztartás fenntarthatóságát tekintve Svédország összességében alacsony kockázattal szembesül.13.  A konvergenciaprogram a középtávú költségvetési stratégia szempontjából minőségileg értékeli a nemzeti reformprogram 2006. novemberi végrehajtási jelentésének általános hatását. A program emellett rendszerezett tájékoztatást ad a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, költségvetési előrejelzései pedig úgy tűnik, hogy figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések államháztartási hatásait. A konvergenciaprogramnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatóan összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. Mindkét program munkakínálat növelését célzó intézkedések bevezetését tervezi.14.  A programban szereplő költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak.15.  Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program az előírt és a nem kötelező adatok tekintetében részben hiányos[7].Az általános következtetés szerint a középtávú költségvetési egyenleg helyzete rendezett, és a költségvetési stratégia jó példája a Paktummal összhangban irányított költségvetési politikának. Fontos arról gondoskodni, hogy a strukturális költségvetési egyenlegnek a munkaerőpiacon való részvételt ösztönző strukturális reformokhoz kapcsolódó 2007-es romlása ne gyűrűzzön át az elkövetkező évekre.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása 12005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Reál-GDP (%-os változás) | KP 2006. december | 2,7 | 4,0 | 3,3 | 3,1 | 2,7 |BIZ 2006. november | 2,7 | 4,0 | 3,3 | 3,1 | nincs adat |KP 2005. december | 2,4 | 3,1 | 2,8 | 2,3 | nincs adat |HICP-infláció2 (%) | KP 2006. december | 1,3 | 1,9 | 2,2 | 1,5 | 1,9 |BIZ 2006. november | 0,8 | 1,5 | 1,6 | 1,8 | nincs adat |KP 2005. december | 1,5 | 1,5 | 2,0 | 2,0 | nincs adat |Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | KP 2006. december3 | -0,7 | 0,0 | 0,3 | 0,3 | 0,3 |BIZ 2006. november7 | -0,5 | 0,2 | 0,5 | 0,6 | nincs adat |KP 2005. december3 | -0,4 | -0,1 | 0,1 | -0,1 | nincs adat |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2006. december | 3,0 | 3,0 | 2,4 | 2,7 | 3,1 |BIZ 2006. november | 3,0 | 2,8 | 2,4 | 2,5 | nincs adat |KP 2005. december | 1,6 | 0,9 | 1,2 | 1,7 | nincs adat |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2006. december | 4,6 | 4,5 | 4,1 | 4,2 | 4,6 |BIZ 2006. november | 4,6 | 4,5 | 4,1 | 4,3 | nincs adat |KP 2005. december | 3,2 | 2,5 | 3,0 | 3,6 | nincs adat |Ciklikusan kiigazított egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2006. december3 | 3,4 | 3,0 | 2,2 | 2,5 | 3,0 |BIZ 2006. november | 3,3 | 2,7 | 2,1 | 2,1 | nincs adat |KP 2005. december3 | 1,8 | 0,9 | 1,1 | 1,7 | nincs adat |Strukturális egyenleg4 (a GDP %-ában) | KP 2006. december5 | 3,0 | 3,0 | 2,2 | 2,5 | 3,0 |BIZ 2006. november6 | 2,9 | 2,7 | 2,1 | 2,1 | nincs adat |KP 2005. december | 1,8 | 0,9 | 1,1 | 1,7 | nincs adat |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | KP 2006. december | 50,3 | 46,5 | 41,5 | 37,4 | 33,0 |BIZ 2006. november | 50,4 | 46,7 | 42,6 | 38,7 | nincs adat |KP 2005. december | 50,9 | 49,4 | 47,8 | 46,0 | nincs adat |Megjegyzés: 1A költségvetési előrejelzések nem veszik figyelembe a tőkefedezeti nyugdíjrendszerek besorolásáról szóló, 2004. március 2-i Eurostat-határozatot, amelyet a 2007. tavaszi adatszolgáltatásig végre kell hajtani. E határozat figyelembevételével az államháztartási egyenleg aktualizált program szerinti szintje 2005-ben a GDP 2,0 %-a, 2006-ban a GDP 2,0 %-a, 2007-ben a GDP 1,3 %-a, 2008-ban a GDP 1,6 %-a, 2009-ben pedig a GDP 2,0 %-a, míg a bruttó államadósság 2005-ben a GDP 50,9 %-a, 2006-ban 47,0 %-a, 2007-ben 42,0 %-a, 2008-ban 37,9 %-a, 2009-ben 33,5 %-a lenne. 2 A konvergenciaprogram inflációs adatai decembertől decemberig tartó időszakot alapul vevő becslések, míg a Bizottság adatai éves átlagot mutatnak. Emiatt vannak eltérések a bizottsági és a HICP-adatok között 2005 és 2006 vonatkozásában. A program feltételezése szerint a HICP 2008 és 2009-ben követni fogja az UND1X-et (a közvetett adók, a támogatások, valamint a jelzáloghoz kapcsolódó kamatkiadások nélkül számított nemzeti fogyasztóiár-index). 2007-ben a HICP a várakozások szerint 0,5 százalékponttal magasabb lesz az UND1X-inflációnál, azáltal erősítve a HICP-inflációnak a programban előrevetített 2008-as visszaesését. 3A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. 4Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). 5Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a program szerint (a GDP 0,4 %-a 2005-ben; hiánycsökkentő). 6Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint (a GDP 0,4 %-a 2005-ben; hiánycsökkentő). 7A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 2,6 %-os, 3,2 %-os, 3,1 %-os és 3,0 %-os becsült potenciális növekedés alapján. Forrás: Konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi gazdasági előrejelzései (BIZ), a Bizottság szolgálatainak számításai. |[1] HL L 209., 1997.2.8., az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006) 816.[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM(2006) 574, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.[5] HL L 209., 1997.2.8., az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Lásd az Eurostat News Release 2004. március 2-i 30/2004 és 2004. szeptember 23-i 117/2004 számát.[7] Hiányoznak többek között az egyes deflátorokra, adóterhekre és jelentős külföldi piacok növekedésére vonatkozó adatok.


title: U1. ajánlás ( 2009. június 12. ) a lakóhely szerinti államtól eltérő tagállamban részmunkaidős szakmai vagy kereskedelmi tevékenységet folytató munkanélküli személyekre alkalmazandó jogszabályokról (EGT-vonatkozású és az EK–Svájc-megállapodást érintő szöveg)

text:
               24.4.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 106/49

         U1. AJÁNLÁS
   (2009. június 12.)
   a lakóhely szerinti államtól eltérő tagállamban részmunkaidős szakmai vagy kereskedelmi tevékenységet folytató munkanélküli személyekre alkalmazandó jogszabályokról
   (EGT-vonatkozású és az EK–Svájc-megállapodást érintő szöveg)
   2010/C 106/15
   A SZOCIÁLIS BIZTONSÁGI RENDSZEREK KOORDINÁCIÓJÁVAL FOGLALKOZÓ IGAZGATÁSI BIZOTTSÁG,
   tekintettel a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló, 2004. április 29-i 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (1) 72. cikkének a) pontjára, amelynek értelmében az igazgatási bizottság foglalkozik valamennyi igazgatási jellegű, illetve a 883/2004/EK rendelet és a szociális biztonsági rendszerek koordinálásáról szóló 883/2004/EK rendelet végrehajtására vonatkozó eljárás megállapításáról szóló, 2009. szeptember 16-i 987/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) rendelkezéseiből eredő értelmezési kérdéssel,
   tekintettel a 883/2004/EK rendelet 11. cikke (3) bekezdésének a) pontjára és 16. cikkének (1) bekezdésére, valamint a 987/2009/EK rendelet 18. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Amennyiben valamely tagállam területén lakóhellyel rendelkező személyek a rájuk alkalmazandó jogszabályok értelmében munkanélküli ellátásra jogosultak, lehetővé kell tenni számukra, hogy másik tagállam területén részmunkaidős szakmai vagy kereskedelmi tevékenységet folytassanak, megtartva eközben a lakóhelyük szerinti államban nyújtott ellátásokra való jogosultságot.

               (2)

               Ebben a helyzetben – az esetleges kollízió elkerülése érdekében – meg kell határozni az ilyen személyekre a 883/2004/EK rendelet 11. cikke alapján alkalmazandó jogszabályokat.

               (3)

               Az említett rendelet 11. cikkének (2) bekezdése értelmében a munkavállalói vagy önálló vállalkozói tevékenységük miatt vagy következtében pénzbeli ellátásokban részesülő személyeket úgy kell tekinteni, mint akik folytatják az említett tevékenységet.

               (4)

               Az említett rendelet 11. cikke (3) bekezdésének a) pontja értelmében a munkavállalóként vagy önálló vállalkozóként egy tagállamban tevékenységet folytató személyek az adott tagállam jogszabályainak a hatálya alá tartoznak.

               (5)

               A fenti (1) preambulumbekezdésben említett személyek érdekében kívánatos, hogy az ilyen személyek továbbra is a lakóhelyük szerinti ország jogszabályainak hatálya alá tartozzanak mind a szakmai vagy kereskedelmi tevékenységük alapján esedékes járulékok fizetése, mind pedig az ellátások nyújtása tekintetében.

               (6)

               A 883/2004/EK rendelet 16. cikkének (1) bekezdése lehetővé teszi, hogy a tagállamok az említett rendelet 11–15. cikke alól kivételekről rendelkezzenek.
               A 883/2004/EK rendelet 71. cikkének (2) bekezdésében megállapított feltételekkel összhangban eljárva,

         A KÖVETKEZŐKET AJÁNLJA AZ ILLETÉKES SZOLGÁLATOKNAK ÉS INTÉZMÉNYEKNEK:

               1.

               Az érintett tagállamok illetékes hatóságai a 883/2004/EK rendelet 16. cikkének (1) bekezdése alapján, az alábbi feltételek mellett kössenek megállapodásokat, vagy utasítsák az általuk kijelölt szerveket ilyen megállapodások megkötésére:
               A megállapodásoknak rendelkezniük kell arról, hogy a lakóhelyük szerinti államban munkanélküli ellátásban részesülő és azzal egy időben valamely tagállamban részmunkaidős szakmai vagy kereskedelmi tevékenységet folytató személyek kizárólag az első állam jogszabályainak hatálya alá tartoznak úgy a járulékok fizetése, mint az ellátások nyújtása tekintetében.
               Az érintett személy lakóhelye szerinti államban a munkanélküli ellátást nyújtó intézmény tájékoztatja az adott állam illetékes hatósága által kijelölt intézményt az érintett személy által egy másik tagállamban folytatott bármely részmunkaidős szakmai vagy kereskedelmi tevékenységről.
               Az utóbbi intézmény haladéktalanul tájékoztatja az érintett személy részmunkaidős tevékenysége folytatásának helye szerinti tagállam területén lévő illetékes hatóság által kijelölt intézményt arról, hogy a személy továbbra is a lakóhelye szerinti tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik.

               2.

               E megállapodások értelmében a 987/2009/EK rendelet 19–21. cikkében megállapított igazgatási eljárásokat kell alkalmazni.

               3.

               Az ezen ajánlás mellékletét képező, a tagállamok által az 1986. február 28-i 18. ajánlás értelmében megkötött megállapodás a 883/2004/EK és a 987/2009/EK rendelet alapján továbbra is érvényes marad, ezen ajánlás 2. pontjára is figyelemmel.

               4.

               Ezt az ajánlást ki kell hirdetni az Európai Unió Hivatalos Lapjában. Ezt az ajánlást a 987/2009/EK rendelet hatálybalépésének napjától kell alkalmazni.

            az igazgatási bizottság elnöke

         Gabriela PIKOROVÁ

      (1)  HL L 166., 2004.4.30., 1. o.

      (2)  HL L 284., 2009.10.30., 1. o.

      MELLÉKLET
      A Belgium és Luxemburg közötti, 1986. október 28-án kelt megállapodás a két állam valamelyikében lakóhellyel rendelkező és ebben az államban munkanélküli ellátásban részesülő, a másik államban ugyanakkor részmunkaidős tevékenységet folytató munkanélküli személyekre alkalmazandó jogszabályok meghatározásáról.


Ajánlás Tanácsi vélemény az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Ciprus aktualizált, a 2004-2008. közötti időszakra szóló konvergenciaprogramjáról


title: A Tanács ajánlása (2016. július 12.) Spanyolország 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Spanyolország 2016. évi stabilitási programját

text:
               18.8.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 299/7

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2016. július 12.)
   Spanyolország 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Spanyolország 2016. évi stabilitási programját
   (2016/C 299/02)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2015. november 26-án elfogadta az éves növekedési jelentést, és ezzel elindult a gazdaságpolitikai koordináció 2016. évi európai szemesztere. Az Európai Tanács a 2016. március 17–18-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság 2015. november 26-án az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Spanyolországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott. Ezt az ajánlást az Európai Tanács a 2016. február 18–19-i ülésén jóváhagyta, a Tanács pedig 2016. március 8-án elfogadta (3). Mivel Spanyolország pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságai között szoros összefonódásra, Spanyolországnak gondoskodnia kell az ajánlás teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról.

               (2)

               A Spanyolországra vonatkozó 2016. évi országjelentést 2016. február 26-án tették közzé. Az országjelentésben értékelték a Tanács által 2015. július 14-én elfogadott országspecifikus ajánlások, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Spanyolország által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is. A Bizottság 2016. március 8-án bemutatta a részletes vizsgálat eredményeit. Elemzése alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Spanyolországban makrogazdasági egyensúlyhiány tapasztalható. Mindenekelőtt mind az állami, mind a magánszektorban nagyarányú a külső és belső adósságállomány, ami a magas munkanélküliséggel összefüggésben változatlanul sebezhetőséget okoz. Fontos olyan intézkedéseket hozni, amelyek csökkentik a spanyol gazdaságra gyakorolt negatív hatások, illetve annak méretéből adódóan az onnan a gazdasági és monetáris unióra átgyűrűző negatív hatások kockázatát. A folyó fizetési mérleg javulása ellenére nem várható, hogy a nettó külső kötelezettségállomány rövid időn belül prudens szintre mérséklődne. A magánszektor hitelállomány-leépítése – részben a kedvező növekedési feltételek miatt – jól halad, de a hitelállomány további jelentős leépítésére van szükség és az államadósság továbbra is magas. Sor került intézkedésekre a pénzügyi szektor, valamint a vállalati és magáncsődre vonatkozó fizetésképtelenségi keretrendszerek terén, de további lépésekre van szükség az innováció és a szakképzettség, továbbá a Stabilitási és Növekedési Paktumnak való megfelelés tekintetében.

               (3)

               Spanyolország 2016. április 29-én benyújtotta 2016. évi nemzeti reformprogramját, majd 2016. április 30-án 2016. évi stabilitási programját. A kettő közötti kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)

               A 2014–2020-as időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodása és releváns programjai felülvizsgálatát és azokhoz módosítások javaslatát. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná ezt a rendelkezést.

               (5)

               Spanyolország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ágához tartozik. 2016. évi stabilitási programja alapján Spanyolország azt tervezi, hogy 2016-ban eléri a GDP 3,6 %-ának, majd 2017-ben 2,9 %-ának megfelelő mértékű államháztartási hiánycélt. A tervek szerint így a túlzott hiányt a Tanács által jelenleg ajánlottnál egy évvel később tudja megszüntetni, miután 2014-ben, valamint 2015-ben nem valósította meg a költségvetési intézkedéseket és az elsődleges célokat. Ezek a célok annak feltételezésén alapulnak, hogy a központi és regionális kormányzati szinteken teljes mértékben végrehajtják a 2016. március 9-i önálló bizottsági ajánlásra válaszul bejelentett, a GDP 0,4 %-ának megfelelő mértékű tartós megtakarításokat. A tervek szerint a hiány ezután tovább csökken és 2019-ben a GDP 1,6 %-a lesz. Mindazonáltal a tervek szerint a stabilitási program időtávjában nem valósul meg a strukturális értelemben kiegyensúlyozott költségvetési pozícióként meghatározott középtávú cél. Mindenekelőtt az előrejelzés szerint az újraszámított strukturális egyenleg 2016-ban és 2017-ben csak kismértékben javul, a GDP körülbelül –2,5 %-ára, majd lassan csökken és 2019-ben a GDP –2,75 %-át éri el. A GDP-arányos államadósság-ráta 2015-ben csak csekély mértékben csökkent 99,2 %-ra, 2016-ban, valamint 2017-ben várhatóan némileg, majd a következő két évben erőteljesebben szűkül és 2019-ben – az elsődleges egyenleg többletbe fordulása mellett – a GDP 96 %-a lesz. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó – a független spanyol költségvetési hivatal (AIReF) által jóváhagyott – makrogazdasági forgatókönyv 2016 és 2017 tekintetében megalapozott, majd a későbbi évekre vonatkozóan némileg optimista. A Bizottság 2016. tavaszi előrejelzése szerint a hiány 2016-ban a GDP 3,9 %-ának, majd 2017-ben 3,1 %-ának megfelelő mértékű lesz, ami meghaladja a stabilitási programban szereplő elsődleges célokat. Az előrejelzés szerint tehát Spanyolország nem fogja megszüntetni a túlzott hiányt a Tanács által ajánlott 2016-os határidőig. A program hiánycéljaihoz kapcsolódó kockázatok főként a 2016. márciusi–áprilisi intézkedésekből eredő megtakarítások megvalósítását övező bizonytalanságokhoz kapcsolódnak. Mivel az előrejelzés szerint a strukturális hiány mindkét évben kismértékben nőni fog, a költségvetési erőfeszítés nincs összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel. A stabilitási program értékelése alapján és a Bizottság 2016. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint fennáll a kockázata annak, hogy Spanyolország nem felel meg a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. Ezért további intézkedésekre van szükség a megfelelés 2016. és 2017. évi biztosításához.

               (6)

               Az 1467/97/EK rendelet (5) 10. cikke (1) bekezdésének megfelelően a Bizottság rendszeresen felügyeli a Spanyolország által az EUMSZ 126. cikkének (7) bekezdése szerinti utolsó tanácsi ajánlásra válaszul hozott intézkedések végrehajtását: a Bizottság ezért azt ajánlja a Tanácsnak, hogy tegye meg a megfelelő lépéseket a túlzott hiány esetén követendő eljárásban.

               (7)

               2012 óta Spanyolország költségvetési keretét megerősítették többek között az eltérések megelőzése és annak biztosítása érdekében, hogy valamennyi kormányzati szinten betartsák a hiányra, az adósságra és a kiadásokra vonatkozóan kitűzött célokat. Emellett az egészségügyre és a gyógyszerkészítményekre fordított kiadások növekedésének visszafogása érdekében 2015 közepén elfogadták a keret regionális szintű (önkéntes alapon történő, majd 2016-ban a régiók többsége számára kötelezővé tett) alkalmazására vonatkozó szabályt, továbbá 2015 novemberében a kormány és a gyógyszeripar megállapodást írt alá a gyógyszerkiadások észszerűsítésének előmozdításáról. Ennek ellenére 2015-ben a legtöbb régió, valamint a társadalombiztosítási ágazat jelentős mértékben elmaradt a belső költségvetési célok teljesítésétől. A központi, regionális és helyi kormányzati alszektorok nem tartották be a stabilitási törvénybe foglalt kiadási szabályt, és a gyógyszerkészítményekre fordított kiadások – mindenekelőtt a kórházakban – tovább emelkedtek, még a hepatitis C elleni új kezelések hatásának figyelembevétele nélkül is.

               (8)

               Spanyolország jól teljesít a közbeszerzések terén, ami a jogszabályok minőségét és a felülvizsgálati eljárások rendelkezésre állását illeti. Intézkedések történtek a közbeszerzésnek mindenekelőtt közös közbeszerzési mechanizmusok alkalmazása révén történő észszerűsítésére. Mindazonáltal a közbeszerzések végrehajtása terén különbségek vannak a közigazgatási szervezetek között, és az elégtelen ellenőrzési mechanizmusok gátolják a közbeszerzési szabályok megfelelő alkalmazását. Az utóbbi években az uniós közbeszerzési szabályok feltételezett megsértésével kapcsolatosan a Bizottság tudomására jutott esetek száma viszonylag magas. Emellett a spanyol Számvevőszék rámutatott néhány hiányosságra, például a hirdetmény nélküli tárgyalásos eljárás gyakori alkalmazására, a szerződések ismétlődő módosítására, a szerződések kisebb szerződésekre való felosztására, valamint arra, hogy egyes ajánlattételi dokumentumok és közigazgatási döntések nem kellően pontosak és egyértelműek.

               (9)

               Spanyolország jelentős haladást ért el a pénzügyi szektor szerkezetátalakítása terén. A takarékpénztárak irányításának megerősítésére és a banki alapítványok ellenőrző részesedésének csökkentésére vonatkozó törvényt végrehajtották. Jól halad az állami támogatásban részesülő bankok szerkezetátalakítását célzó tervek végrehajtása. A spanyol nemzeti bank módosította a hitelintézetekre vonatkozó hatályos számviteli szabályozást és elfogadta a Spanyol Eszközkezelő Társaságra (SAREB) vonatkozó új keretet. Ez az új keret lehetővé teszi a SAREB számára az értékvesztések megfelelő kezelésének megvalósítását, és hozzájárul ahhoz, hogy hitelállomány-leépítési politikáját hiteles piaci feltételezésekhez igazítsa.

               (10)

               Az elmúlt években végrehajtott munkaerő-piaci reformok eredményeként a foglalkoztatás jobban reagál a növekedésre, és újra megindult a munkahelyteremtés, amelyet elősegít a nagyobb rugalmasság és a bérek további mérséklődése. A kollektív megállapodások felerősítették ezt a tendenciát, amihez hozzájárult a 2015 júniusában aláírt szakmaközi megállapodás is. Az általános foglalkoztatás közelmúltbeli növekedése főként a határozott idejű munkaszerződéseknek köszönhető, bár lassan növekszik az újonnan megkötött határozatlan idejű szerződések száma is. Mindazonáltal még mindig korlátozott az új tartós foglalkoztatásra irányuló ösztönzők alkalmazása, és a határozott időre felvett munkavállalók aránya változatlanul az egyik legmagasabb az Unióban, valamint továbbra is korlátozottak a lehetőségek arra, hogy a határozott időre felvett munkavállalók szerződéseit határozatlan idejűre változtassák. A rövid időtartamú határozott idejű szerződések korlátozzák a humán tőkébe való befektetésre irányuló ösztönzőket és akadályozzák a termelékenység növekedését. Bár gyorsan csökken a munkanélküliség, különösen a fiatalok körében még mindig magas, és átlagos időtartama is nagyon hosszú. A folyamatosan nagyarányú tartós munkanélküliség arra utal, hogy a munkanélküliséggel összefüggő kockázatok állandósultak, ami hátrányosan befolyásolja a munka- és szociális feltételeket. A tartósan munkanélküliek csaknem 60 %-a alacsony képzettségű, ami megfelelő aktív és passzív munkaerő-piaci és képzési politikákat tesz szükségessé, hogy meg lehessen szüntetni a mindent átható strukturális munkaerőhiányt és meg lehessen akadályozni e csoport készségeinek elértéktelenedését. A munkaadók továbbra is csekély szerepet kapnak a képzési programok kialakítása során.

               (11)

               Az aktivizálás és az aktív munkaerő-piaci intézkedések eredményessége nagyrészt attól függ, hogy a foglalkoztatási szolgálatok képesek-e a kedvezményezettek számára személyre szabott támogatást kialakítani és kínálni. Az aktív munkaerő-piaci szakpolitikák közelmúltbeli reformjainak végrehajtása lassan halad előre, és továbbra sem elegendő az állami foglalkoztatási szolgálatok kapacitása ahhoz, hogy eredményes személyre szabott tanácsadást és álláskeresési támogatást nyújtsanak. A regionális állami foglalkoztatási szolgálatok és a magán munkaközvetítő ügynökségek közötti együttműködés továbbra is korlátozott. Emellett régiónként eltérő a foglalkoztatási és a szociális szolgálatok közötti együttműködés, és ez akadályozza az összehangolt segítségnyújtást a munkaerőpiacon különösen kevés eséllyel indulók, mindenekelőtt a minimumjövedelemben részesülő kedvezményezettek esetében. A regionális jövedelemtámogatási rendszerek jelentősen eltérnek, ami a teljesítésre vonatkozó megállapodásokat, a támogathatósági feltételeket, a hatókört és a megfelelőséget illeti, miközben a szociális ellátások átvitelének nehézségei akadályozzák a régiók közötti foglalkoztatási mobilitást. Emellett meglehetősen kevés információ áll rendelkezésre a minimumjövedelem-rendszerekből a foglalkoztatásba való átmenetről. Spanyolországban jelenleg folyik a nemzeti és regionális jövedelemtámogatási rendszerek nemzeti és regionális szintekre kiterjedő feltérképezése. Bár sor került néhány intézkedés bevezetésére, a szegénység visszaszorítását célzó családi és lakhatási támogatások hatékonysága korlátozott, és a megfelelő és megfizethető gyermekgondozás és tartós ápolás-gondozás hiánya mindenekelőtt a nők munkavállalását gátolja.

               (12)

               Spanyolországra 2008 óta jellemző a foglalkoztatás ágazati összetételének egyre gyorsabb változása, ami összekapcsolódott a strukturális munkaerőhiány fokozódásával. Az alacsony általános készségszint megnehezíti a nagyobb hozzáadott értéket jelentő tevékenységek felé való átmenetet és akadályozza a termelékenység növekedését. Bár a felsőfokú végzettségűek aránya magas, a készségkínálat nem igazodik megfelelő mértékben a munkaerő-piaci igényekhez, és a felsőfokú oktatásban frissen végzettek foglalkoztathatóságának aránya a legalacsonyabbak között van az Unióban, jelentős hányaduk pedig olyan munkát végez, amely nem igényel felsőfokú végzettséget. Emellett továbbra is gyenge az egyetemek és a vállalkozások közötti együttműködés, annak ellenére, hogy az elmúlt öt évben volt némi javulás részben azon ösztönzőknek köszönhetően, hogy az egyetemek irányító testületeiben erősödjön a vállalkozói szféra képviselete. A szorosabb együttműködést akadályozza a tudományos szakemberek csekély mobilitása, az egyetemek irányítási rendszerének rugalmatlansága és a kutatási eredmények átadásával foglalkozó irodák (Oficinas de transferencia de resultados de investigación) működését hátráltató adminisztratív akadályok.

               (13)

               Spanyolországban a kutatási és innovációs politika számos kihívással szembesül. A köz- és a magánszektorbeli kutatás közötti kölcsönhatás gyenge. Spanyolország K+F-intenzitása (a GDP-re vetített K+F-kiadások) és innovációs teljesítménye az innovatív vállalkozások viszonylag alacsony számával és az állami kutatás, valamint a vállalkozások közötti együttműködés csekély mértékű ösztönzésével összefüggésben folyamatosan csökken. Spanyolország a legtöbb üzleti innovációs mutató tekintetében alulteljesít. Ami a magánszektor K+F-beruházásait illeti, különösen nagy a különbség a K+F-kiadások intenzitása tekintetében az Unió egészéhez viszonyítva (Spanyolországban 0,6 %, az Unió egészében pedig 1,3 %). A kockázati tőke – elsősorban az induló szakaszban – továbbra sem játszik jelentős szerepet Spanyolországban. A K+F-politikák koordinációja gyenge, az innovációs tevékenységek előmozdítását és a tudomány, valamint a vállalkozások együttműködésének megerősítését célzó testületek és programok regionális szinten széttagoltak, ami komoly kihívást jelent a vállalkozások, különösen a kisvállalkozások számára. A vállalkozások innovációs tevékenységekben való csekély részvétele a veszteségviselési képesség, az innovációbarát keretfeltételek és az ösztönzők hiányára utalhat. Az Európai Kutatási Térséggel és Innovációval Foglalkozó Bizottság (ERAC) által a spanyol kutatási és innovációs rendszerre vonatkozóan 2014-ben elvégzett szakértői értékelés rámutatott arra, hogy a sikeres állami kutatási rendszerek többségére a spanyolországinál magasabb fokú értékelés és elszámoltathatóság jellemző. Így például az egyetemeknek és az állami kutatóintézeteknek juttatott intézményi állami finanszírozás általában nem a K+F-teljesítményen alapul, aminek következtében nincsenek kellő ösztönzők a kutatási eredmények minőségének és relevanciájának javítására.

               (14)

               A gazdaság tartósan alacsony termelékenysége részben a spanyol vállalkozások átlagosan kis méretével magyarázható. A vállalkozások növekedése a humán tőke, az innováció, a technológia, a finanszírozáshoz és a hatékony igazságszolgáltatáshoz való hozzáférés javításával együtt hozzájárulhat az összesített termelékenység előmozdításához. 2015-ben az üzleti beruházások erősödtek a dinamikus keresleti feltételeknek, az alacsony hitelfelvételi költségeknek, továbbá annak köszönhetően, hogy folytatódott a vállalati szféra és a lakosság anyagi helyzetének javulása. Spanyolország számos intézkedést tett az üzleti növekedés elősegítése érdekében. Például a vállalkozásfinanszírozásra vonatkozóan nemrég elfogadott törvény várhatóan megkönnyíti a kis- és középvállalkozások (kkv-k) számára a finanszírozáshoz jutást. Emellett kötelezővé vált az új jogszabályok kkv-kra gyakorolt esetleges hatásának előzetes értékelése. Mindazonáltal a vállalkozásindításhoz és egyes gazdasági tevékenységek megkezdéséhez szükséges idő és engedélyek száma változatlanul viszonylag magas.

               (15)

               A szabályozási gyakorlatok, többek között a vállalkozások engedélyezése terén a spanyol régiók közötti jelentős különbségek korlátozhatják a vállalkozások növekedési kapacitását. A piac egységességéről szóló törvény célja a gazdasági tevékenységhez való hozzáférés és az annak gyakorlása előtt álló akadályok csökkentése a spanyol régiók mindegyikében, továbbá a szabályozás javítása. E törvény jelentős mértékben hozzájárulhat a beruházások akadályainak megszüntetéséhez és a vállalkozások engedélyezésének, a vállalkozói műveleteknek és a vállalkozások növekedésének a megkönnyítéséhez. A piac egységességéről szóló törvény végrehajtása szükségessé teszi a közigazgatás egészének teljes körű közreműködését. Mindazonáltal alkalmazásának harmadik évében a regionális kormányzatok körében lassan halad előre a végrehajtás. Hasonlóan, a kiskereskedelmi ágazat 2014. évi reformjából eredő előnyök jelentkezése attól függ, hogy a regionális kormányzatok elfogadják-e a szükséges végrehajtási aktusokat. Emellett a szakmai szolgáltatások ágazatához való hozzáférés akadályainak megszüntetése valószínűleg javítani fogja az említett ágazat szolgáltatásait igénybe vevő egyéb ágazatok termelékenységét. A szolgáltatási irányelv spanyol törvényekbe való átültetésétől eltekintve, a projektek szakmai testületek általi hitelesítésének területén kívül nincs előrelépés a szabályozott szakmák és szakmai szövetségek szabályozási keretére irányuló horizontális reform terén. A korábbi nemzeti reformprogramokban tervezett reformot nem fogadták el. Ez a reform a következő célokat tűzte ki: a szakmai szervezeteknél való regisztrációhoz kötött szakmák körének meghatározása, a szakmai szervek átláthatóságának és elszámoltathatóságának megerősítése, az indokolatlanul korlátozott kör számára fenntartott tevékenységek megnyitása, a piac egységességének biztosítása a szakmai szolgáltatások piacára való belépés és az érintett szakmák gyakorlása tekintetében Spanyolországban.

               (16)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elemzést készített Spanyolország gazdaságpolitikájáról, és azt a 2016. évi országjelentésben közzétette. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Spanyolországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Mivel az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzásának erősítése érdekében a jövőbeli nemzeti döntések során az uniós szempontokra is tekintettel kell lenni, a Bizottság nemcsak azt vette figyelembe, hogy az intézkedések milyen jelentőséggel bírnak a fenntartható nemzeti költségvetési és társadalmi-gazdasági politika szempontjából, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi.

               (17)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot; véleményét (6) mindenekelőtt az 1. ajánlásban foglaltak tükrözik.

               (18)

               A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Spanyolország nemzeti reformprogramját és stabilitási programját. Az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásokat az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Spanyolország 2016–2017-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A túlzotthiány-eljárás keretében hozott vonatkozó határozatokkal, illetve ajánlásokkal összhangban biztosítsa a túlzott hiány tartós kiigazítását egyrészt a szükséges strukturális intézkedések megtételével, másrészt minden rendkívüli bevételnek a hiány és az adósság csökkentésére történő felhasználásával. Alkalmazza valamennyi kormányzati szinten a költségvetési keretre vonatkozó törvényben meghatározott eszközöket. Minden kormányzati szinten erősítse meg a közbeszerzés ellenőrzési mechanizmusait és a közbeszerzési politikák összehangolását.

               2.

               A személyre szabott támogatást előtérbe helyezve és a képzési intézkedések eredményességét megerősítve tegyen további intézkedéseket a munkaerő-piaci integráció javítása érdekében. Fokozza a regionális foglalkoztatási szolgálatok kapacitását és erősítse együttműködésüket a szociális szolgálatokkal. Kezelje a minimumjövedelem-rendszerek közötti szakadékokat és eltéréseket, továbbá javítsa a családtámogatási programokat, ideértve a minőségi gyermekgondozáshoz és a tartós ápoláshoz-gondozáshoz való hozzáférést.

               3.

               Tegyen további intézkedéseket a felsőoktatás munkaerő-piaci relevanciájának javítása céljából, többek között az egyetemek, vállalkozások és kutatóintézetek közötti együttműködésre irányuló ösztönzők biztosításával. Növelje az állami kutatási testületek és az egyetemek teljesítményalapú finanszírozását, és mozdítsa elő a magánszektor K+F-beruházásait.

               4.

               Gyorsítsa fel a piac egységességéről szóló törvény végrehajtását regionális szinten. Biztosítsa a kiskereskedelmi ágazatra vonatkozóan elfogadott reformintézkedéseknek az autonóm régiók általi végrehajtását. Fogadja el a szakmai szolgáltatások és szövetségek tervezett reformját.

      Kelt Brüsszelben, 2016. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. KAŽIMÍR

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  HL C 96., 2016.3.11., 1. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (5)  A Tanács 1997. július 7-i 1467/97/EK rendelete a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról (HL L 209., 1997.8.2., 6. o.).

      (6)  Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007PC0214

Ajánlás a Tanács határozata Bulgáriának és Romániának az Európai Unióról szóló szerződés K.3 cikke alapján, a vezetéstől való eltiltásról szóló, 1998. június 17-i egyezményhez való csatlakozásáról  /* COM/2007/0214 végleges - CNS 2007/0075 */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 25.4.2007COM(2007) 214 végleges2007/0075 (CNS)AjánlásA TANÁCS HATÁROZATABulgáriának és Romániának az Európai Unióról szóló szerződés K.3 cikke alapján, a vezetéstől való eltiltásról szóló, 1998. június 17-i egyezményhez való csatlakozásáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKLÁSBulgária és Románia 2005. évi csatlakozási okmánya[1] bevezetett egy egyszerűsített rendszert Bulgária és Románia azon egyezményekhez (és jegyzőkönyvekhez) történő csatlakozására, melyeket a tagállamok az EUSz. 34. cikke (korábban az EUSz. K.3. cikke) vagy az EKSz. 293. cikke alapján kötöttek. Ennek alapján a korábbi eljárással ellentétben már nem szükséges ezen egyezményekhez speciális csatlakozási jegyzőkönyvek megtárgyalása és megkötése (amely 27 ország ratifikálását tenné szükségessé): az okmány 3. cikkének (3) bekezdése arról rendelkezik, hogy Bulgária és Románia ezekhez az egyezményekhez és jegyzőkönyvekhez egyszerűen a csatlakozási okmány alapján csatlakozik.A csatlakozási okmány 3. cikkének (3) bekezdése és 3. cikkének (4) bekezdése ezért arról rendelkezik, hogy a Tanács rendeletet hoz ezen egyezmények Bulgária és Románia vonatkozásában történő hatályba lépésének időpontjáról, valamint ezen egyezményekben minden olyan kiigazítás végrehajtásáról, mely a két új tagállam csatlakozása miatt szükségessé vált (ez minden esetben az egyezmények bolgár és román nyelven való elfogadását is jelenti annak érdekében, hogy ezen verziók is egyaránt hitelesek legyenek. A Tanács a Bizottság ajánlása alapján jár el az Európai Parlamenttel való konzultációt követően.A csatlakozási okmány I. melléklete felsorolja azt a hét egyezményt és jegyzőkönyvet, melyek a bel- és igazságügy területét érintik.A lista tartalmazza az Európai Unióról szóló szerződés K.3 cikke alapján, a vezetéstől való eltiltásról szóló, 1998. június 17-i egyezményt.A Bizottság tanácsi határozatra vonatkozó ezen ajánlásának célja, hogy a csatlakozási okmány 3. cikkének (4) bekezdésével összhangban elvégezze a Bulgáriának és Romániának a fent említett egyezményhez történő csatlakozásával szükségessé vált kiigazításokat.2007/0075 (CNS)AjánlásA TANÁCS HATÁROZATABulgáriának és Romániának az Európai Unióról szóló szerződés K.3 cikke alapján, a vezetéstől való eltiltásról szóló, 1998. június 17-i egyezményhez való csatlakozásárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre,tekintettel Bulgária és Románia csatlakozási szerződésére,tekintettel Bulgária és Románia csatlakozási okmányára (a továbbiakban: csatlakozási okmány) és különösen annak 3. cikkének (4) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására[2],tekintettel az Európai Parlament véleményére[3],mivel:1.  Az Európai Unióról szóló szerződés K.3 cikke alapján, a vezetéstől való eltiltásról szóló, 1998. június 17-i egyezmény[4] (a továbbiakban: a vezetéstől való eltiltásról szóló egyezmény) 1998. június 17-én Luxemburgban került aláírásra, és még nem lépett hatályba.2.  A csatlakozási okmány 3. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy Bulgáriának és Romániának csatlakoznia kell a csatlakozási okmány I. mellékletében felsorolt, a tagállamok által aláírt egyezményekhez és jegyzőkönyvekhez, amely tartalmazza többek között a vezetéstől való eltiltásról szóló egyezményt. Ezek Bulgária és Románia tekintetében a Tanács által meghatározott időpontban lépének hatályba.3.  A csatlakozási okmány 3. cikkének (4) bekezdésével összhangban a Tanácsnak minden, a fent említett egyezményekhez és jegyzőkönyvekhez történő csatlakozás miatt szükségessé vált kiigazítást el kell végeznie,A KÖVETKEZŐKÉPPEN HATÁROZOTT:1. cikkA vezetéstől való eltiltásról szóló egyezmény Bulgária és Románia vonatkozásában abban az időpontban lép hatályba, amikor az az eredeti aláíró tagállamok vonatkozásában hatályba lép.2. cikkA vezetéstől való eltiltásról szóló egyezmény bolgár és román nyelvű szövege, amely ezen határozat mellékletét képezi, az egyezmény más nyelvi változataival azonos feltételek mellett hiteles.3. cikkEz a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.Kelt Brüsszelben,a Tanács részérőlaz elnökMELLÉKLET Az Európai Unióról szóló szerződés K.3 cikke alapján, a vezetéstől való eltiltásról szóló, 1998. június 17-i egyezmény bolgár és román nyelvű változata.[1] HL L 157., 2005., 203. o.[2] HL C […]., […]., […]. o.[3] HL C […]., […]., […]. o.[4] HL C 216., 1998.7.10., 1. o.


				|

		52013DC0376

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Finnország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Finnország 2012–2017-es időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2013/0376 final - 2013/ () */

Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Finnország 2013. évi nemzeti
reformprogramjáról
és Finnország 2012–2017-es időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi
véleményezéséről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló
szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és
148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és
összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[1] és különösen annak
5. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i
1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és különösen annak 6. cikke (1)
bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[4],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Az Európai Tanács
2010. március 26-án elfogadta az Európai Bizottság „Európa 2020”
elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést
és foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely
stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken
intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei
a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.
(2)       A Bizottság javaslatai
alapján a Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió
gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást
(2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok
foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[5], melyek együtt alkotják az
„integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti
gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált
iránymutatásokat.
(3)       Az Európai Unió állam- és
kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és
Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges
ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és
euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó
intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az Európa 2020
stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása
iránt.
(4)       A Tanács
2012. július 6-án ajánlást fogadott el Finnország 2012. évi nemzeti
reformprogramjáról, valamint véleményezte Finnország 2011-2015-ös időszakra
vonatkozó, aktualizált stabilitási programját.
(5)       A Bizottság
2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést[6], amely elindította a
gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak
2012. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján
elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[7], amelyben Finnországot azon
tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül
sor.
(6)       Az Európai Tanács
2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési
konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló
prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési
konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő
hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a
versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi
következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(7)       A Bizottság
2013. április 10-én az 1176/2011/EU rendelet 5. cikkének
megfelelően közzétette a Finnországra vonatkozó részletes vizsgálat eredményeit[8]. Vizsgálata alapján a Bizottság
arra a következtetésre jutott, hogy Finnországban makrogazdasági egyensúlyhiány
tapasztalható, amely nyomon követést és szakpolitikai intézkedéseket tesz
szükségessé. A folyamatos figyelemmel kísérés különösen a folyó fizetési mérleg
pozíciójának jelentős mértékű romlása és az ipari szerkezetátalakítás, valamint
a versenyképesség költségalapú és nem költségalapú tényezői által kiváltott
gyenge exportteljesítmény miatt indokolt.
(8)       Finnország
2013. április 18-án benyújtotta a 2012-2017-es időszakra vonatkozó,
2013. évi stabilitási programját és 2013. évi nemzeti reformprogramját.
A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére
egyidejűleg került sor.
(9)       A 2013. évi stabilitási
programnak az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács
úgy véli, hogy az államháztartás helyzete Finnországban összességében
rendezett, és a középtávú költségvetési cél elérése érdekében Finnország
erőfeszítéseket tett a bevételek növelésére és a kiadások korlátok között
tartására. A programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó
makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A 2013-ra vonatkozó növekedési
előrejelzés hasonló a Bizottság tavaszi előrejelzéséhez, ugyanakkor a 2014-re
vonatkozó előrejelzés 0,6 százalékponttal magasabb a Bizottság által várt
értéknél. A programban felvázolt költségvetési stratégia célja az
államháztartás egyensúlyának megteremtése és a GDP-arányos államadósságnak
csökkenő pályára állítása legkésőbb 2015-ig. A program részeként a középtávú
költségvetési cél a GDP 0,5 %-áról –0,5 %-ra változik. Az új középtávú
költségvetési cél összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktummal
követelményeivel. A program a középtávú költségvetési cél 2014-re történő
elérésével és annak 2017-ig történő tartásával számol. A programban közölt
információkra alapozott (újrakalkulált) strukturális egyenleg alapján
Finnország 2012-ben nem teljesítette a korábbi középtávú költségvetési célt,
2013-ban pedig nem fogja teljesíteni az új középtávú költségvetési célt. A
programban szereplő előrejelzés szerint az újrakalkulált strukturális egyenleg
a GDP –1 %-ának megfelelő 2012-es értékről 2013-ra a GDP –0,9 %-ára
javul. A program szerint a 2014 és 2017 közötti időszakban a strukturális
egyenleg a GDP –0,6 és –0,7 %-a között fog maradni. Finnország nettó
kiadásai 2012-ben 0,4 %-kal nőttek, ami alatta marad a kiadások növekedési
ütemére vonatkozó referenciaértéknek. A reál GDP 2012-es negatív növekedése
miatt, a strukturális kiigazítás alacsony értéke elegendőnek tekinthető.
2013-ban Finnország újrakalkulált strukturális egyenlege javul, nettó kiadásai
várhatóan mindössze a GDP 0,1 %-ával fognak eltérni a kiadási
referenciaértéktől. Finnország nagy negatív kibocsátási rése miatt ez
megfelelőnek tekinthető. 2014-ben Finnország újrakalkulált strukturális
egyenlege várhatóan tovább javul, eléri a GDP –0,6 %-át, elegendő
közelségbe kerülve ezáltal a középtávú költségvetési célhoz (a Bizottság
tavaszi előrejelzése szerint 2014-ben el is éri azt). Összességében ez azt
jelenti, hogy Finnország eleget tesz a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós
ágának. Az államháztartás bruttó konszolidált adóssága 2012-ben a GDP
53 %-ának felelt meg, és az előrevetített időszak alatt a program szerint
a GDP 60 %-a alatt marad. A program az adósságráta csökkenésével számol
2016-ban és 2017-ben. A költségvetési politika szempontjából a legfontosabb
kihívás továbbra is a hosszú távú fenntarthatóság. A népesség elöregedésével
összefüggő – a nyugdíjrendszert, az egészségügyet és a tartós ápolás-gondozást
érintő – fenntarthatósági rés problémáját felismerték, a probléma kezelése
folyamatos monitoringot tesz szükségessé.
(10)     A közszolgáltatások
termelékenységének növekedése elmaradt a termelékenységnek a szélesebb
értelemben vett gazdaságra értelmezett növekedésétől, miközben az idősödő
népességgel összefüggő terhek növekednek. Jóllehet az önkormányzati reform
elveit lefektették, az összevonások továbbra is önkéntesen választhatók
maradnak, de ehhez elérhetők lesznek a központi kormányzat által biztosított
pénzügyi ösztönzők. A szociális és egészségügyi szolgáltatások folyamatban lévő
reformja várhatóan nem fogja érdemben csökkenteni az egészségügyi ellátási
körzetek jelenlegi számát.
(11)     Intézkedéseket tettek az
ifjúsági és a tartós munkanélküliség visszaszorítása érdekében. Az intézkedések
között szerepel az ifjúsági garancia, a fiatal felnőttek részére kidolgozott
ideiglenes szakképzési program és a tartósan munkanélkülieket célzó kísérleti
program is. Az említett intézkedések mellett 2013-ban az ifjúsági garancia
részeként pénzügyi támogatást nyújtottak szakmai gyakorlatokhoz is. A
munkanélküliségi ráta valószínűsíthető növekedése miatt ezek az intézkedések
helyesnek tekinthetők. A feladat most – a célcsoportok szakképzettségi
szintjének és munkaerő-piaci helyzetének javítását szem előtt tartva – az
intézkedések végrehajtása. A fenntartható államháztartás, valamint a jövőbeni
munkaerő-keresletnek való megfelelés érdekében fontos az idősebb munkavállalók
foglalkoztatási rátájának növelése. Finnországban csökken a munkaképes korú
népesség. Számos intézkedésről született megállapodás a korai nyugdíjbavonulás
lehetőségeinek korlátozása érdekében. Ilyen intézkedés például a részmunkaidős
nyugdíjazáshoz szükséges életkor emelése, a csökkentett előrehozott nyugdíj
lehetőségének megszüntetése és a nyugdíjkorhatár megemelése munkanélküliséget
követően. A várható élettartam növekedése azonban gyorsabb volt a
2005. évi nyugdíjreform során vártnál, és ezért a jelenleg érvényes
törvényes nyugdíjkorhatár idővel túl alacsonynak, a nyugdíjak pedig
elégtelennek bizonyulhatnak. Programjában a kormány vállalta, hogy a tényleges
nyugdíjbavonulási életkort 2025-ig 62,4 évre emeli, ami a várható élettartam és
a demográfiai kihívások tükrében továbbra is alacsonynak tekinthető. Rövid
távon az elfogadott intézkedések végrehajtása marad a prioritás.
(12)     A finnországi szolgáltatási
ágazatokban a szabályozási akadályok továbbra is korlátozók, a piaci
koncentráció pedig magas az olyan fontos ágazatokban, mint például a
kiskereskedelem. A versenytörvénynek az élelmiszerkereskedők domináns piaci
pozíciójával összefüggésben tervezett módosításai és a programnak – az ágazat
fokozottabb felügyelet alá vonása és a hatályos szabályozás szükségtelenül
versenykorlátozó, például a területfejlesztéssel és építéssel összefüggő
rendelkezéseinek megszüntetése útján – az egészséges verseny megteremtésére
irányuló célkitűzései várhatóan segíteni fognak az aktuális problémák
megoldásában. A versenyhatóság és a fogyasztóvédelmi ügynökség összeolvadása,
továbbá a létrejövő intézmény költségvetésének megnövelése és hatásköreinek
kiterjesztése a közszektorbeli és a magánszektorhoz tartozó szereplők közötti
versenysemlegesség kérdésére ugyancsak javítani fogják az általánosabb
értelemben vett versenypolitika hatékonyságát és eredményeit. A versenyjogi
büntetések Finnországban hagyományosan alacsonyak; a 2013-ra tervezett felmérés
vélhetően megfelelő alapot ad majd a szankciók visszatartó erejének fokozására
irányuló további reformokhoz.
(13)     A finnországi termelékenység
növekedése továbbra is elmarad a bérek növekedésétől, és közben gyengült a
nemzetközi versenyképesség, amit a finn export csökkenő piaci részesedése is
mutat. Jóllehet továbbra is magas a kutatási, fejlesztési és innovációs
beruházások aránya, kritikus kérdés marad, hogy mennyire hatékonyan sikerül a kutatási
eredményeket innovációk és olyan új, nagy növekedési potenciállal rendelkező
vállalatok szolgálatába állítani, amelyek képesek megjelenni a gyorsan növekvő
exportpiacokon és megerősíteni a nemzetközi versenyképességet. Rövid távon
Finnországnak végre kell hajtania a kutatási és innovációs rendszer
fejlesztésére irányulóan a közelmúltban elfogadott szakpolitikai
intézkedéseket, mint például az új cselekvési tervet, egyúttal – amennyiben
szükségesnek mutatkozik – a meglévő értékelések és a készülőben lévő
előretekintő jelentés alapján további reformjavaslatokat kell kidolgoznia. Az
energiaárakat és a munkaerő árát azon inputárak közé sorolták, amelyek növelik
a finn gyártók költségeit. Köszönhetően a 2013-ban lejáró háromoldalú
bérmegállapodásnak a bérnövekedés az elmúlt években visszafogott mértékű volt.
E tekintetben aggodalomra ad okot, hogy a szociális partnerek között mindeddig
nem jött létre új megállapodás.
(14)     Az európai
szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Finnország gazdaságpolitikájának
átfogó elemzését, értékelte a stabilitási programot és a nemzeti
reformprogramot, valamint bemutatta a részletes vizsgálat eredményeit.
Figyelembe vette nemcsak a programok Finnország fenntartható költségvetési,
valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét,
hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és
iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását
az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell
megerősíteni. Az alábbi 1–5. ajánlás tükrözi a Bizottság európai
szemeszter keretében tett ajánlásait.
(15)     A Tanács ezen értékelés
fényében megvizsgálta Finnország stabilitási programját, és arról alkotott
véleményét[9]
különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.
(16)     A Bizottság által elvégzett
részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Finnország
nemzeti reformprogramját és stabilitási programját. A Tanácsnak a
makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló
1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait a 3–5. ajánlás
tükrözi,
(17)     Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euróövezet
egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését is, amely alapján a Tanács
külön ajánlásokat intézett azon tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euró.
Finnországnak ezen ajánlások teljes körű és megfelelő időben történő
végrehajtásáról is gondoskodnia kell,
AJÁNLJA, hogy Finnország 2013–2014-ben
tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           Folytasson növekedésbarát
költségvetési politikát és a terveknek megfelelően tartsa fenn a költségvetés
rendezett pozícióját, biztosítva a programidőszak alatt a középtávú célnak való
megfelelést. Továbbra is végezze el a népesség elöregedésével összefüggő
fenntarthatósági rés mértékének éves értékelését, és az állami bevételeket és
kiadásokat igazítsa a hosszú távú célkitűzésekhez és szükségletekhez.
Biztosítsa a tartós ápolás-gondozás költséghatékonyságát és fenntarthatóságát,
és helyezzen nagyobb hangsúlyt a megelőzésre, a rehabilitációra és a független
életvitelre.
2.           Gondoskodjon az önkormányzati
rendszerrel összefüggésben zajló közigazgatási reform hatékony végrehajtásáról
annak érdekében, hogy a reform termelékenységjavulást és
költségmegtakarításokat eredményezzen a közszolgáltatások nyújtása terén,
ideértve a szociális és egészségügyi szolgáltatásokat is.
3.           Tegyen további lépéseket az
idősebb munkavállalók foglalkoztatási rátájának javítása érdekében, többek
között foglalkoztathatóságuk javítása és a munkaerőpiacról történő korai
kivonulás lehetőségeinek korlátozása, valamint kötelező nyugdíjkorhatárnak a
megnövekedett várható élettartamhoz való igazítása révén. Hajtsa végre és
kövesse szorosan nyomon a fiatalok és a tartósan munkanélküliek munkaerő-piaci helyzetének
javítását szolgáló, folyamatban lévő intézkedéseket, különös tekintettel a
munkahelyhez jutást segítő készségek fejlesztésére.
4.           Az egészséges verseny
előmozdítását célzó új program végrehajtása révén folytassa a termék- és
szolgáltatáspiacokon uralkodó verseny fokozására irányuló erőfeszítéseket,
különösen a kiskereskedelmi ágazat tekintetében.
5.           Növelje Finnország
kapacitásait az innovatív termékek és szolgáltatások előállítása és a gyorsan
változó körülmények között nagy növekedési potenciállal rendelkező vállalatok
létrehozása terén, továbbá folytassa az ipar diverzifikálását a kevésbé
energiaintenzív ágazatok felé történő nyitással. A jelenlegi alacsony
növekedési környezetben a szociális partnerek szerepének teljes körű
tiszteletben tartása mellett és a nemzeti gyakorlatnak megfelelően támogassa a
reálbérek és a termelékenység alakulásának összehangolását.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL L 306., 2011.11.23., 25. o.
[3]               COM(2013) 376 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 és P7_TA(2013)0053.
[5]               A Tanács 2013. április 22-i 2013/208/EU határozata.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 123 final.
[9]               Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése
értelmében.