               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2015.5.13.
            COM(2015) 271 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Portugália 2015. évi nemzeti reformprogramjáról,amelyben véleményezi Portugália 2015. évi stabilitási programját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Portugália 2015. évi nemzeti reformprogramjáról,

                  amelyben véleményezi Portugália 2015. évi stabilitási programját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre
                  2
                és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására
                  3
               ,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira
                  4
               ,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát. A stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot. Ezek együttesen alkotják az „integrált iránymutatásokat”, és a tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe ezeket.

               (3)A Tanács 2014. július 8-án ajánlást fogadott el Portugália 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Portugália 2014. évi aktualizált stabilitási programját. A Bizottság 2014. november 28-án a 473/2013/EU rendeletnek
                  5
                megfelelően kiadta Portugália 2015-re vonatkozó költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményét
                  6
               .

               (4)A Bizottság 2014. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést
                  7
               , amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2015. évi európai szemeszterét. Szintén 2014. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést
                  8
               , amelyben Portugáliát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (5)Az Európai Tanács 2014. december 18-án meghatározta a beruházások fokozásához, a strukturális reformok felgyorsításához és a felelősségteljes, növekedésbarát költségvetési konszolidációhoz szükséges prioritásokat.

               (6)A Bizottság 2015. február 26-án közzétette a Portugáliára vonatkozó 2015. évi országjelentését
                  9
               . Az országjelentésben a Bizottság megvizsgálta a 2014. július 8-án elfogadott országspecifikus ajánlások kapcsán Portugália által elért eredményeket. Az országjelentés tartalmazza az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálat eredményeit is. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Portugáliában túlzott makrogazdasági egyensúlyhiányok tapasztalhatók, amelyek határozott szakpolitikai intézkedéseket és egyedi nyomon követést tesznek szükségessé. Tény, hogy a kiigazítási program révén számottevő előrehaladás valósult meg mind a gazdasági kiigazítások, mind a szakpolitikák tekintetében. Ennek ellenére továbbra is jelentős kockázatok állnak fenn ahhoz kapcsolódóan, hogy számos ágazatban magas a belső és külső eladósodottság szintje, és ezek különös figyelmet érdemelnek. A lassú növekedéssel, az alacsony inflációval és a magas munkanélküliséggel összefüggésben erőteljes hitelállomány-leépítési nyomás is tapasztalható.

               (7)Portugália 2015. április 28-án benyújtotta 2015. évi nemzeti reformprogramját és 2015. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)Portugália jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ágához tartozik. 2015. évi stabilitási programjában a kormány – a Tanács által meghatározott határidővel összhangban – 2015-re tervezi megvalósítani a túlzott költségvetési hiány korrekcióját. A program az államháztartási hiányt 2015-re a GDP 2,7 %-ának megfelelő szintre, majd 2018-ra fokozatosan a GDP 0,6 %-ának megfelelő szintre tervezi csökkenteni. A stabilitási program szerint a kormány 2016-ra tervezi elérni a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékű strukturális hiányként megjelölt középtávú költségvetési célt. A GDP-arányos államadósság a várakozások szerint 2015-re 124,2 %-ra, majd 2018-ra 112,1 %-ra csökken. A fenti költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv 2015-re és 2016-ra megalapozott, 2017 és 2018 tekintetében viszont meglehetősen optimista – erre az időszakra vonatkozóan a portugál államháztartási tanács is bizonyos kockázatokat azonosított. A Bizottság 2015. tavaszi előrejelzése alapján 2015-ig a túlzott hiány időben történő és tartós kiigazítása még nincs biztosítva, de elérhető. Ugyanakkor a költségvetési kiigazítás mértéke elmarad a Tanács által ajánlottól. Amennyiben a túlzott hiány kiigazítása megvalósul, Portugália 2016-tól a Paktum prevenciós ágába fog tartozni. A 2016-tól kezdődően a kitűzött hiánycélok elérését támogató egyenlegjavító intézkedések nincsenek kellőképpen kidolgozva, és nem tűnnek elégséges mértékűnek. Így fennáll a kockázata annak, hogy 2016-ban jelentős eltérés mutatkozik a középtávú költségvetési célhoz szükséges kiigazítástól, és további strukturális intézkedésekre lesz szükség. A stabilitási program értékelése alapján és a Bizottság 2015. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint fennáll a kockázata annak, hogy Portugália nem fog megfelelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (9)A költségvetési konszolidáció alátámasztására az állami kiadások hatékonyságát és minőségét a közigazgatás minden szintjén javítani kell, valamint további reformokat kell bevezetni az államháztartás igazgatásának rendszerére vonatkozóan. Mindenekelőtt további erőfeszítések szükségesek annak érdekében, hogy a kötelezettségvállalások ellenőrzéséről szóló törvény végrehajtása és az elszámoltathatóság megerősítése révén biztosítsák a kiadások szigorú ellenőrzését. 2014 szeptemberében kihirdették az egységes bértábláról szóló törvényt, amelyet 2015 januárjától alkalmaznak; az egységes bérpótléktábláról szóló törvényerejű rendelet végrehajtásának előkészítése folyamatban van. Az állami tulajdonú vállalatok szerkezetátalakítása még nem zárult le. Korlátozott mértékű előrehaladás történt a folyamatban lévő nyugdíjreform részét képező új átfogó intézkedések kialakításában. Portugáliában az elmúlt két évben az adórendszer átfogó reformjára került sor, amely a társasági adóra, a személyi jövedelemadóra és a környezetvédelmi adókra irányult. E reform átfogó hatását értékelni kell. Sok lehetőség van még további reformokra az adóigazgatás korszerűsítése és az adózási fegyelem további erősítése érdekében.

               (10)A kollektív béralku rendszerére az elmúlt időszakban számos reform irányult, bár ezeknek nem mindegyike segíti elő a bérek hozzáigazítását az ágazati és/vagy vállalati szintű termelékenységhez. A rendszer számára kihívást jelent, hogy milyen módon teheti lehetővé a vállalkozások számára a speciális körülményekhez való alkalmazkodást. Ide tartozik azoknak a már meglévő rendelkezéseknek a hatékony alkalmazása is, amelyek lehetővé teszik, hogy a vállalatok speciális körülmények esetén eltérhessenek az ágazati szintű kollektív szerződésektől. Az elmúlt években alkalmazott befagyasztás ellenére 2008 óta a minimálbér nominálértéken jóval gyorsabban emelkedett az átlagbérnél (a 2008 és 2014 közötti időszakban 18,5 %-kal, míg az átlagbér 3,5 %-kal), és a minimálbért kereső munkavállalók aránya a 2005-ös 5 %-ról 2014-re 12,9 %-ra nőtt.

               (11)Az aktív munkaerő-piaci intézkedések alkalmazása és az állami foglalkoztatási szolgálat reformja tekintetében jelentős előrehaladás valósult meg. Mindazonáltal vannak még megoldásra váró kihívások a nem foglalkoztatott, és oktatásban vagy képzésben sem részesülő fiatalok elérése terén. A munkaerő-piaci kereslet és kínálat összehangolásáért felelős szolgálatoknál nagyobb fokú digitalizálásra van szükség. Szintén továbbra is fontos kihívást jelent a szociális ellátások – és azokkal együtt a minimáljövedelem-rendszer – általi megfelelő lefedettség biztosítása. Némi előrehaladás történt az oktatás minőségének és munkaerő-piaci relevanciájának javítása terén. Portugália az oktatás minőségének javítása érdekében a tanterveket és a tanári pályára vonatkozó jogszabályt érintő reformot hajtott végre. A nyomonkövetési eszköz alkalmazása, valamint az új szakoktatási és szakképzési programoknak köszönhetően diverzifikáltabbá váló képzési útirányok megoldást jelenthetnek a korai iskolaelhagyás kezelésére, és hozzájárulhatnak a teljesítményráták javításához. A közelmúltban reformokra került sor a szakoktatási és szakképzési rendszer fejlesztése terén, ugyanakkor van még tennivaló annak érdekében, hogy az vonzóbbá váljék a diákok számára. Szintén kihívást jelent, hogy miképpen ösztönözhető a tudástranszfer a felsőoktatás, a magánvállalkozások és a kutatószervezetek között.

               (12)A portugál vállalkozások jelentős adósságállománya továbbra is visszafogja teljesítményüket és hátráltatja az új beruházásokat, miközben a háztartások eladósodottsága nagymértékben visszaesett. Az elvégzett átfogó értékelésre építve a központi bank megerősítette a bankok likviditási és tőkepozíciójának nyomon követését, továbbá értékelte a bankok helyreállítási terveit. A nemteljesítő vállalati hitelek aránya továbbra is magas (meghaladja a 18 %-ot), és megterheli a bankok mérlegét. A 2014-ben indított társaságiadó-reform megerősíti a nettó pénzügyi költségek adóból való levonhatóságára vonatkozó korlátokat, azonban a társasági adózás eladósodást ösztönző elemeire további figyelmet kell fordítani. A PER és a SIREVE nevű vállalati szerkezetátalakítási platformok/eljárások átalakítása folyamatban van annak érdekében, hogy a felszámolással szemben még inkább a cégek életben tartását segítsék elő. A hitelállomány-leépítésre vonatkozó 2014. évi adatok szerint jelentős előrelépés történt a kiugró vállalati adósságállomány csökkentését célzó intézkedések végrehajtása terén. A vállalati adósságrendezés 2014 májusában közzétett stratégiai terve fokozatosan jogszabályokban is testet ölt, különböző intézkedések révén. Szintén előrelépés történt a nem pénzügyi vállalkozások számára elérhető finanszírozási alternatívák körének a részesedésszerzés ösztönzésével történő kiszélesítése terén. A hivatalosan 2014 szeptemberében létrejött fejlesztésfinanszírozási intézet célja a kkv-k finanszírozáshoz jutását gátló piaci hiányosságok kezelése.

               (13)Vannak még lehetőségek az igazságügyi rendszer hatékonyságának és minőségének javítására irányuló intézkedések megerősítésére, különösen a bíróságok tevékenységének értékelése és az online eszközök alkalmazása tekintetében, valamint a bíróságokat igénybe vevők és a jogi szakemberek körében folytatandó felmérések végzésére. A 2015. évi uniós igazságügyi eredménytábla szerint a polgári és kereskedelmi peres ügyek eljárásai továbbra is hosszadalmasak (386 nap). A végrehajtási ügyek száma továbbra is némi visszaesést mutat, az ügyintézési idő pedig még mindig hosszú (2014-ben 1045 nap). Az adóügyi és a közigazgatósági bíróságokra vonatkozó reformok lassúbb ütemben haladnak, mint a többi igazságügyi reformé. A fizetésképtelenségi ügyek számának emelkedése felhívja a figyelmet arra, hogy e terület első fokú bíróságai esetében fokozni kell az erőforrásokat és a képzési lehetőségeket. A vállalkozások likviditását továbbra is hátráltatják a késedelmes kifizetések, különös tekintettel a közszférából származó kifizetésekre. E késedelmes kifizetések kezelése érdekében nem került sor semmilyen új intézkedésre vagy kötelezettségvállalásra. Nem elégséges az átláthatóság mértéke a köz-magán társulások esetében helyi és regionális szinten, a koncessziók esetében pedig egyik szinten sem. A korrupció megelőzését hátráltatja, hogy nem hatékonyan alkalmazzák a hatályos jogi keretet, amelyben fejlesztésre szorul a szankciók nyomon követése, végrehajtása és érvényesítése.

               (14)Az új nemzeti közlekedési szabályozó hatóság még nem kezdte meg működését. A kikötői koncessziókra, a vasútra és a nagyvárosi tömegközlekedésre vonatkozó liberalizációs intézkedések lassúak, így nem ösztönzik a beruházásokat. Korlátozott előrehaladás történt a hosszú távú közlekedési terv és a kikötői ágazat reformjának menetrendje tekintetében. A Lisszabon és Porto nagyvárosi területeire vonatkozó közlekedési koncessziós eljárások során több ízben is késedelmet tapasztaltak. Ezenfelül csak korlátozott előrelépések valósultak meg a kikötői koncessziók újratárgyalása tekintetében és a vasúti ágazatban. Még folyamatban van a vasúti és a közúti infrastruktúra üzemeltetőjének (REFER, illetve EP) egyesülése, amelynek célja az új közúti és vasúti infrastruktúra-kezelő szerv pénzügyi fenntarthatóságának javítása. A közlekedési ágazatban működő állami tulajdonú vállalatoknál csökkentették az alkalmazottak számát.

               (15)Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Portugália gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2015. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Portugáliának címzett ajánlások nyomán hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak a programoknak Portugália fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–5. ajánlás tükrözi az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat.

               (16)A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta Portugália stabilitási programját, és arról alkotott véleményét
                  10
                mindenekelőtt az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (17)A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Portugália nemzeti reformprogramját és stabilitási programját. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi.

               (18)Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euróövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését is. Ezen elemzés alapján a Tanács külön ajánlásokat adott ki azon tagállamok számára, amelyek pénzneme az euró. Portugáliának az említett ajánlások teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is gondoskodnia kell,

               AJÁNLJA, hogy Portugália 2015–2016-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.Biztosítsa 2015-ben a túlzott hiány tartós kiigazítását az ehhez szükséges intézkedések megtételével. A középtávú költségvetési cél elérése érdekében 2016-ban hajtson végre a GDP 0,6 %-ának megfelelő mértékű költségvetési kiigazítást. Hajtsa végre a kötelezettségvállalások ellenőrzéséről szóló törvényt a kiadások megfelelőbb ellenőrzése érdekében. Javítsa a nyugdíjrendszer középtávú fenntarthatóságát. Őrizze meg az állami tulajdonú vállalatok pénzügyi fenntarthatóságát. Javítsa tovább az adózási fegyelmet és az adóigazgatás hatékonyságát.

               2.A szociális partnerekkel konzultálva és a nemzeti gyakorlattal összhangban ösztönözze a bérek és a termelékenység jobb összhangját, figyelembe véve a készségek és a helyi munkaerő-piaci feltételek különbségeit, valamint az egyes régiók, ágazatok és társaságok gazdasági teljesítménye közötti eltéréseket is. Biztosítsa, hogy a minimálbér alakulása összhangban álljon a foglalkoztatás és versenyképesség előmozdításának célkitűzéseivel.

               3.Javítsa az állami foglalkoztatási szolgálatok hatékonyságát, különösen a nem regisztrált fiatalok elérésének javításával. Biztosítsa az ellátásban részesülők hatékony aktivizálását, valamint a minimáljövedelem-rendszer általi megfelelő lefedettséget.

               4.Tegyen intézkedéseket a kiugró vállalati adósságállomány csökkentése, a bankok nemteljesítő vállalati hitelei arányának visszaszorítása, valamint a társasági adózás eladósodást ösztönző elemeinek korlátozása érdekében. Javítsa az életképes vállalatokra vonatkozó adósság-átütemezési eszközök hatékonyságát olyan ösztönzők bevezetésével, amelyek előmozdítják a bankok és a hitelezők korai szerepvállalását a szerkezetátalakítási folyamatban.

               5.A koncessziókkal kapcsolatban – többek között a közlekedési ágazat, valamint a helyi és regionális szintű köz-magán társulások tekintetében is – gyorsítsa fel az intézkedéseket és fokozza az átláthatóságot.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)
                  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

                     (3)
                  COM(2015) 271.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  HL L 140., 2013.5.27., 11. o.

                     (6)
                  C(2014) 8812 final.

                     (7)
                  COM(2014) 902.

                     (8)
                  COM(2014) 904.

                     (9)
                  SWD(2015) 41 final.

                     (10)
                  Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


|

52011PC0019

Javaslat A TANÁCS AJÁNLÁSA Az iskolai lemorzsolódás csökkentését célzó szabályozásról  /* COM/2011/0019 végleges */

	[pic] | EURÓPAI BIZOTTSÁG |Brüsszel, 2011.1.31.COM(2011) 19 véglegesJavaslatA TANÁCS AJÁNLÁSAAz iskolai lemorzsolódás csökkentését célzó szabályozásrólSEC(2011) 98 véglegesSEC(2011) 97 véglegesSEC(2011) 96 véglegesINDOKOLÁS1. A JAVASLAT HÁTTEREAz Európai Tanács 2010 júniusában elfogadta az Európa 2020 stratégiát, amelynek három egymást erősítő prioritáson alapul: az intelligens, a fenntartható és az inkluzív növekedésen. A stratégia öt kiemelt céljának egyike, hogy 2020-ra az iskolai lemorzsolódás[1] arányát 10 % alá csökkentse. Az Európai Unióban jelenleg körülbelül 6 millió fiatal fejezi be a tanulmányait pusztán alsó középfokú, vagy annál is alacsonyabb végzettséggel. Nem engedhetjük meg, hogy ez így folytatódjon. Az iskolai lemorzsolódás megelőzése különösen fontos ahhoz, hogy a szegénységnek és a társadalmi kirekesztettségnek a gyermek fejlődésére gyakorolt negatív hatásával fel lehessen venni a küzdelmet, illetve ahhoz, hogy önállóságra ösztönözze a gyermekeket és segítsen megállítani a hátrányos helyzet nemzedékről nemzedékre való öröklődését.Ahogy az Európai Unió kezd kilábalni a válságból, megindul újra a fejlődés, ennek következtében az általános képzettség szintje is emelkedni fog, és egyre kevesebb munkahely várja majd az alacsony képzettségűeket. A nagyarányú iskolai lemorzsolódás akadályozza az intelligens és inkluzív növekedés . Hátrányosan befolyásolja a fiatalok munkavállalását és növeli a szegénység és a társadalmi kirekesztődés kockázatát. Az iskolai lemorzsolódás a fiatalok elmulasztott lehetőségeit és a társadalmi és gazdasági potenciál elvesztését jelképezi. Az iskolából lemorzsolódó fiatalok számának drasztikus csökkentése kulcsfontosságú befektetés, amely nagymértékben hozzájárul az Európai Unió eljövendő jólétéhez és társadalmi kohéziójához.Az iskolai lemorzsolódás nem új keletű probléma, de a helyzet egyre kritikusabbá válik. Hozzávetőleg egy évtizeddel ezelőtt az oktatási miniszterek a Tanácsban célul tűzték ki az iskolai lemorzsolódás csökkentését, amely arra utal, hogy a tagállamok számára is elsődleges fontosságú ez a kérdés. A helyzet azóta jó irányba változott – a 2000-es 17,6%–ról 2009-re 14,4%-ra csökkent a lemorzsolódás aránya[2] –, de ez nem elég, és a fejlődés üteme sem megfelelően gyors ahhoz, hogy a 2020-as célkitűzést meg lehessen valósítani. A bevált módszerekre a tagállamokból számos példát lehetne említeni, de a legtöbb ország esetében általánosságban megállapítható, hogy a szabályozás terén alkalmazott megközelítés sem nem elég hatékony, sem pedig nem megfelelően stratégikus. A tagállamoknak a hatékonyabb szabályozás kialakítása terén nyújtott segítséggel az Európai Unió értéket ad hozzá a folyamathoz és ezáltal a fejlődést is meggyorsítja.Bár az iskolai lemorzsolódás okai meglehetősen egyedi okokra vezethetők vissza, mégis a lemorzsolódók háttere általában nagyobb valószínűséggel hátrányos helyzetű társadalmilag, gazdaságilag, illetve nagyobb valószínűséggel alacsony képzettségű. A legkritikusabb helyzetben lévő csoportok és a sajátos nevelési igényű fiatalok felülreprezentáltak az oktatásból vagy képzésből kimaradók között. A fiúk esetében sokkal valószínűbb a lemorzsolódás, mint a lányoknál. Az első generációs migráns fiatalok között az iskolai lemorzsolódás aránya kétszerese a helyi születésű fiatalokénak; egyes országokban a migráns fiatalok esetében pedig 40% ez az arány. A romáknál a lemorzsolódás aránya még ennél is magasabb.Az általános képzésben problémákkal küszködő diákok gyakran inkább a szakképzésben folytatják tanulmányaikat. Ezzel az iskolai lemorzsolódás csökkentése terén a szakképzést nyújtó intézményekre különösen nagy felelősség hárul és jelentős kihívásokkal szembesülnek. A szakoktatás, illetve szakképzés növelheti a tanulás iránti kedvet, rugalmasabb, megfelelőbb nevelést kínál a diákok számára, és a munkaerőpiaci törekvéseiknek megfelelően tud a fiatalokkal foglalkozni.Bár a tagállamok összteljesítményét tekintve az iskolai lemorzsolódás csökkentése az EU-ban lassan halad, egyes tagállamok mégis kiemelkedő sikereket értek és érnek el. Mind a nyitott koordinációs módszer keretében végzett közös munka, mind pedig az összehasonlító adatok és az elemző kutatás is arra enged következtetni, hogy a sikeres szabályozás hátterében alapvetően a következő tényezők állnak: az iskolai lemorzsolódás kiváltó okainak és előfordulásának alapos ismerete, az ellene tett intézkedések következetessége és összhangja, az együttműködés szektorokon átívelő jellege és a megközelítés átfogó jellege. Az iskolai lemorzsolódás okait számos társadalommal, fiatalokkal, családdal, egészséggel, helyi közösséggel, foglalkoztatással és oktatással foglalkozó szakpolitikának is kezelnie kell. Az iskolai lemorzsolódás csökkentésében a kreativitás, az újfajta gondolkodásmód, a kultúrák közötti párbeszéd és a társadalmi kohézió előtérbe helyezésével a tágabb oktatási koncepciók – például a kulturális oktatás, a vállalkozásokkal, illetve egyéb iskolán kívüli szereplőkkel való együttműködés és a sport – lényeges szerephez juthatnak.Tekintettel arra, hogy az oktatás szabályozása igen erősen a szubszidiaritáson alapuló terület, valamint arra, hogy a tagállamok oktatási rendszerei is nagyon különbözőek, nem lenne megvalósítható – de senki nem is kívánná –, hogy valamennyi tagállamnak e területen egyetlen közös megoldást kelljen alkalmaznia. A meglévő rendszer eddigi működése során kevés eredményt hozott, jóval alulmúlta az oktatási miniszterek közösen kifejezett – és az Európai Tanács által megerősített – szándékát. A Bizottság az előbbiekre való tekintettel úgy ítéli meg, hogy egy tanácsi ajánlás tudná a leghatékonyabb keretet biztosítani egy ilyen átfogó keretrendszer tagállamok általi kialakításához – az Európa 2020 stratégiában megjelölt kiemelt célkitűzés megvalósítása érdekében.Az ajánlás a tagállami erőfeszítéseket hatékonyabbá teszi, mivel segítséget nyújt olyan szabályozás kialakításában, amely meghatározza az iskolai lemorzsolódás okait és az egész életen át tartó tanulás perspektíváját szem előtt tartva kezeli azt, amely az iskolai lemorzsolódás elleni küzdelemben az egyéni intézkedések alkalmazása helyett az átfogó stratégiák kidolgozására helyezi a hangsúlyt, amely a lemorzsolódást több szakpolitikai terület összefogásával igyekszik legyőzni, amely az összes érdekeltet bevonja a folyamatba és amely a politikai beavatkozást szisztematikusabbá és következetesebbé teszi.Alapvető iránymutatást ad ahhoz, hogy hogyan lehet következetes, átfogó és tényeken alapuló szabályozást kialakítani az iskolai lemorzsolódás leküzdésére. Célja, hogy:-  referenciakeretet bocsásson a tagállamok rendelkezésére, amelynek segítségével az iskolai lemorzsolódás megakadályozását szolgáló hatékonyabb szabályozást alakíthatnak ki,-  támogassa a tagállamokat ezek megvalósításában, és ez-  az iskolai lemorzsolódás mértékének jelentős csökkenését eredményezze valamennyi tagállamban.2. AZ ÉRDEKELTEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓ EREDMÉNYE; HATÁSVIZSGÁLATOKA javaslat a tagállamoknak a nyitott koordinációs módszer keretében 2006 és 2010 között elkészített munkáján alapul, amely „a részvétel és társadalmi integráció az egész életen át tartó tanulásban” kérdésére összpontosított. A szabályozási keret lényegét illetően részletekbe menő egyeztetések folytak a különböző érdekeltekkel, mint az oktatási minisztériumok, az európai érdekelteket tömörítő szervezetek az iskolai és szakoktatás terén, a gyermekek jogaival és jólétével, a migránsokkal és a romákkal foglalkozó szervezetek. Az iskolai lemorzsolódás két nyilvános konzultáció napirendjén is szerepelt, 2007-ben „A XXI. század iskolái”, és 2008-ban „A migrációról és az oktatásról” elnevezésű konzultáción. Az érdekeltek határozottan támogatták az európai uniós szintű fellépést, mint a nemzeti erőfeszítések kiegészítőjét, és hangsúlyozták a probléma sürgető természetét a gazdasági válság idején. Legutóbb a belga elnökség idején, 2010 júliusában szervezett miniszteri találkozón fogalmazódott meg, hogy szükség van a tagállamok között a tapasztalatok, valamint a bevált módszerek cseréjére, üdvözölték továbbá azt a felvetést, hogy az Európai Unió rugalmas szabályozási keretet alakítson ki, amelyben például az iskolai oktatásban szükséges kulcskompetenciák közös európai meghatározása terén nyert tapasztalok hasznosíthatók.A hatásvizsgálati testület első véleményét a hatásvizsgálatról 2010. szeptember 24-én, majd a felülvizsgált hatásvizsgálati jelentésről készített pozitív véleményét 2010. október 22-én adta át. A hatásvizsgálat végleges változata a testületnek a hatásvizsgálatra tett észrevételeinek figyelembe vételével készült el.3. A JAVASLAT JOGI ELEMEIA javaslat összefoglalásaAz ajánlás az iskolai lemorzsolódás leküzdését célzó következetes, átfogó és tényeken alapuló szabályozás főbb elemeit állapítja meg. Ezek között szerepelnek a megelőzés, a beavatkozás és a kompenzációs intézkedések. Az oktatás és képzés minden szintjével foglalkoznak, az oktatási és képzési rendszerek strukturális vetületeivel, az iskolák szintjén megvalósítható intézkedésekkel, illetve az egyes lemorzsolódás kockázatának kitett diákok támogatásának rendszerével.Az ajánlásból is kiolvasható, hogy az iskolai lemorzsolódást összetett jelenségnek tekinti, amelynek jellemzői országonként, régiónként, illetve még akár egy régión belül is eltérnek. Az eltérésekre tekintettel nemcsak a kérdés folyamatos nyomonkövetésére, hanem – a szubszidiaritás alapelvével összhangban – annak területén az adott helyzetekhez igazított fellépésekre is szükség van. Az ajánlás kapcsolattartási pont kíván lenni a bevált módszerek további cseréje, illetve a nyitott koordinációs módszer keretében kialakított szabályozás kérdésében.Az ajánlás arra kéri fel a tagállamokat, hogy:-  azonosítsák az iskolai lemorzsolódás fő kiváltó okait és kísérjék figyelemmel a nemzeti, regionális és helyi szintű fejleményeket,-  fejlesszenek ki és alkalmazzanak átfogó, szektorokon átívelő szabályozást az iskolai lemorzsolódás kezelésére – saját egyéni helyzetükre figyelemmel.Az ajánlás felkéri a Bizottságot, hogy támogassa a nemzeti szintű szabályozást a következő módon:-  kísérje figyelemmel a tagállamokban elért előrehaladást és támogassa a tagállamok egymástól tanulását és a bevált módszerek tagállamok közötti cseréjét,-  a Bizottság hatáskörébe tartozó valamennyi tevékenység során támogassa azokat az iskolai lemorzsolódás csökkentését célzó szabályozásokat, amelyek középpontjában a gyermekek és a fiatalok állnak, és ösztönözze a szektorok közötti együttműködést,-  készíttessen tanulmányokat, összehasonlító kutatásokat és indítson együttműködési projekteket.JogalapAz Európai Unió működéséről szóló szerződés 165. cikke szerint az Európai Unió a tagállamok közötti együttműködés ösztönzésével és szükség esetén tevékenységük támogatásával és kiegészítésével hozzájárul a minőségi oktatás fejlesztéséhez. Az EUMSZ 166. cikke szerint az Európai Unió olyan szakképzési politikát folytat, amely támogatja és kiegészíti a tagállamok ez irányú tevékenységét. Az iskolából és a képzésből való kimaradás leküzdése érdekében az ajánlás javaslata céljául tűzi ki a tagállami erőfeszítések segítését. Támogatja a tagállamokat az iskolai lemorzsolódás elleni küzdelemhez szükséges átfogó és célzott szabályozás kialakításában egy ennek megvalósítását segíteni hivatott szabályozási keret létrehozásával.Az EUMSZ 9. cikke rögzíti, hogy „politikái és tevékenységei meghatározása és végrehajtása során az Európai Unió figyelembe veszi a foglalkoztatás magas szintjének előmozdítására, a megfelelő szociális biztonság biztosítására, a társadalmi kirekesztés elleni küzdelemre, valamint az oktatás, a képzés és az emberi egészség védelmének magas szintjére vonatkozó követelményeket”, e kötelezettségének megfelelően a javasolt ajánlás különös hangsúlyt fektet az iskolai lemorzsolódás elleni küzdelem szükségességére a Bizottság és a tagállamok által támogatott szabályozásokban és programokban.A szubszidiaritás, az egymást kiegészítő jelleg és az arányosság elveA tagállamok által az Európa 2020 stratégia keretében vállalt feladatok megvalósításának megkönnyítésével a javasolt ajánlás hozzá kíván járulni az oktatás és képzés minőségének javításához. Támogatja a tagállami szabályozás fejlesztését és a bevált módszerekből tanulást, hogy ezáltal segítse a tagállamokat az iskolai lemorzsolódás és az alacsony képzettséggel rendelkező felnőttek számának fenntartható módon történő csökkentésére irányuló átfogó stratégiák készítésében. Az ajánlás olyan keretet hoz létre, amelyben a tagállamok hatékonyabban tudják az iskolai lemorzsolódás csökkentésével foglalkozó szabályozásukat fejleszteni. Továbbra is a tagállamok választják meg, hogy milyen, az egyéni helyzetükhöz igazodó szabályozást dolgoznak ki. Az előbbiekre tekintettel e javaslat összhangban van a szubszidiaritás elvével.Az ajánlás egyértelmű szándéka, hogy növelje a politikai elköteleződést azon reformok iránt, amelyeket kizárólag az európai uniós oktatási és képzési programok, illetve a strukturális alapok segítségével nem lehet megvalósítani. Ezen túlmenően hangsúlyozza, hogy szükség van a szabályozások összehangolására és a több szakpolitikát érintő fellépésekre, így továbblép a szigorúan az oktatási politikákra koncentráló „Oktatás és képzés 2020” nyitott koordinációs módszer keretein. A végrehajtáshoz szükséges rendelkezések azonban továbbra is a tagállamok hatáskörében, a végrehajtásukhoz legmegfelelőbb szinten maradnak, a nemzeti, regionális, vagy helyi körülményeket figyelembe véve, így összhangban vannak az arányosság elvével.4. KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOKA javaslatnak nincsen az európai uniós költségvetést érintő vonzata.5. EGYÉBN.a.JavaslatA TANÁCS AJÁNLÁSAAz iskolai lemorzsolódás csökkentését célzó szabályozásról(EGT-vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 165. és 166. cikkére,tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,mivel:1.  Az iskolai lemorzsolódás[3] csökkentése alapvető fontosságú számos, az Európa 2020 stratégiában[4] meghatározott fő célkitűzés megvalósításához; a készségek és képességek szintjének javításával az „intelligens növekedéshez”, a munkanélküliség és a szegénység egyik legnagyobb kockázati faktorának leküzdésével az „inklúzív növekedéshez” járul hozzá. Az Európa 2020 stratégiában ezért kiemelt célkitűzésként szerepel az iskolai lemorzsolódásnak a 2009-es 14,4%-ról 2020-ra 10% alá való csökkentése. A tagállamok vállalták, hogy az egyéni kezdeti helyzetük és a nemzeti adottságaik figyelembe vételével nemzeti célkitűzéseket állapítanak meg.2.  Az Európa 2020 stratégia alkalmazását segítő integrált iránymutatások ösztönzik a tagállamokat, hogy minden szükséges erőfeszítést megtegyenek az iskolai lemorzsolódás megelőzésére[5].3.  „A szegénység és társadalmi kirekesztés elleni küzdelem európai platformja”[6] elnevezésű kiemelt kezdeményezés keretet biztosít a azon fellépésekhez, amelyek biztosítják a társadalmi és területi kohéziót; továbbá különös figyelmet fordít a hátrányos helyzet továbböröklődésének megakadályozására és megelőző intézkedések alkalmazására. Arra az Európa 2020 stratégiában rögzített kiemelt célkitűzésre irányul, amely a következő évtizedben legalább 20 millió embert kíván kiemelni a szegénységből és a társadalmi kirekesztettségből.4.  Az Európa 2020 stratégia egyik kiemelt kezdeményezésének, a „Mozgásban az ifjúságnak ” az a célja, hogy „a kiválóság és a tőke kombinálása, illetve a diák- és gyakornokmobilitás ösztönzése révén növelje Európa felsőoktatási intézményeinek teljesítményét és nemzetközi vonzerejét, Európai Unió-szerte javítsa az oktatás és képzés valamennyi szintjének minőségét, valamint javítsa a fiatalok foglalkoztatási lehetőségeit”[7].5.  Az Oktatás és képzés 2010[8] munkaprogram, amelyet a Tanács 2003. májusi következtetéseiben fogadott el, megállapította, hogy az iskolából lemorzsolódók arányának 2010-re 10% alá kellene csökkennie; az általa alkalmazott fogalommeghatározás szerint az iskolából lemorzsolódók olyan 18 és 24 év közötti személyek, akik legfeljebb alsó középfokú képzettséggel rendelkeznek és már nem vesznek részt oktatásban, illetve képzésben. E referenciaértéket nem sikerült elérni. Jelenleg a fiatalok egyhetede otthagyja a oktatást, illetve képzést a felső középfokú tanulmányai befejezését megelőzően.6.  Az iskolai lemorzsolódás okai az egyes országok között, vagy akár egyes régiókon belül is jelentősen eltérnek. A korai lemorzsolódás csökkentését célzó szabályozást az adott régión, illetve országon belüli helyzethez kell igazítani, nem létezik egyetlen, valamennyi tagállam számára egyaránt üdvözítő megoldás.7.  Az országok és a régiók között fellelhető különbségek ellenére mindegyik tagállamban egyértelmű bizonyítéka van annak, hogy a hátrányos helyzetű és a legkritikusabb helyzetben lévő csoportokat e probléma jobban érinti. Érzékelhető, hogy a sajátos nevelési igényű fiatalok felülreprezentáltak az oktatásból vagy képzésből lemorzsolódók között. Az iskolai lemorzsolódás társadalmi hátrányokkal jár és állandósítja a társadalmi kirekesztődés kockázatát.8.  A migráns hátterű gyermekek oktatásáról szóló, 2009. november 26-i tanácsi következtetések[9] megállapította, hogy míg sok migráns hátterű gyermek jól boldogul az oktatásban, mégis nagyobb a valószínűsége, hogy lemorzsolódnak az iskolából. A migráns diákok a helyi születésű fiatalokhoz képest átlagosan kétszer annyian hagyják ott idejekorán az iskolát. A rendelkezésre álló adatok alapján megállapítható, hogy a roma népesség esetében ez a szám még magasabb.9.  A felnőttkori tanulásról szóló 2008. május 22-i tanácsi következtetésekben[10] felismerték az iskolai lemorzsolódás elleni küzdelem területén a felnőttkori tanulás szerepét, mivel ezáltal a felnőttkorba belépő, képesítéssel nem rendelkező fiatalok második esélyhez jutnak, ez az oktatási forma célzottan az alapszintű és az információtechnológiai készségekre, valamint a nyelvtanulásra helyezi a hangsúlyt.10.  Az új munkahelyekhez szükséges új készségekről szóló, 2007. november 15-i tanácsi állásfoglalás[11] kihangsúlyozta, hogy szükség van az általános készségszint növelésére, elsőbbséget biztosítva a gazdasági és társadalmi kirekesztődés kockázatának leginkább kitett személyek – különösen az iskolából lemorzsolódók – oktatásának és képzésének. Az állásfoglalás kiemelte, hogy szükség van az álláskeresők képzés terén iránymutatással, illetve személyre szabott képzési tervekkel való segítésére és a formális, informális és nem formális tanulással elért tanulási eredmények jóváhagyásának kialakítására.11.  A Tanács az oktatás és a képzés szociális dimenziójáról szóló következtetéseiben[12] 2010 májusában egyetértett abban, hogy az iskolai lemorzsolódás elleni sikeres küzdelem egyik előfeltétele a helyi, regionális vagy nemzeti szinten a lemorzsolódás kockázatának kitett csoportok feltérképezése, az ilyen veszélynek kitett egyének korai fázisban történő felismerését segítő rendszerek létrehozása; megállapította továbbá, hogy átfogó, szektorokon átívelő stratégiákat kell végrehajtani, amelyek az iskolai lemorzsolódást kiváltó különböző tényezőket célzó, az egész oktatást átfogó, rendszerszerű szabályozási mintákat kínálnak.12.  Az oktatási reformok hatása hosszabb távon válik láthatóvá. Átfogó és szektorokon átívelő stratégiák mihamarabbi végrehajtására van szükség ahhoz, hogy az iskolai lemorzsolódás aránya a következő évtizedben csökkenjen, és teljesüljön az Európa 2020 célkitűzés.13.  Az iskolai lemorzsolódás csökkentését célzó átfogó szabályozási mintákat tartalmazó közös európai keret segíthet a tagállamoknak a meglévő szabályozásuk felülvizsgálatában, az Európa 2020 szerinti nemzeti reformprogramjuk elkészítésében, valamint hatékony és jó költség-haszon arányú stratégiák kitalálásában, illetve létrehozásában. A keret a nyitott koordinációs módszer keretében az együttműködés alapjává is válhat, és az európai uniós finanszírozási eszközök középpontjába is kerülhet,AJÁNLJA, HOGY A TAGÁLLAMOK:Alkalmazzák az ajánlás mellékletében rögzített keretet annak érdekében, hogy:1. Azonosítsák az iskolai lemorzsolódásért felelős fő tényezőket, illetve hogy kísérjék figyelemmel annak jellemzőit nemzeti, regionális és helyi szinten, mivel ez a célzott és hatékony, tényekre épülő szabályozás egyik előfeltétele.2. 2012 végéig fogadjanak el a nemzeti Európa 2020-as célkitűzésekkel összhangban álló, az iskolai lemorzsolódást célzó átfogó stratégiákat és biztosítsák azok végrehajtását; e stratégiáknak megelőző, beavatkozó és kompenzációs intézkedéseket is kell tartalmazniuk.3. Biztosítsák, hogy e stratégiák a tagállamokban az iskolai lemorzsolódás kockázatának megnövekedett mértékben kitett – például társadalmi-gazdasági szempontból hátrányos helyzetű, migráns vagy roma hátterű, vagy sajátos nevelési igényű – csoportok számára is megfelelő intézkedéseket tartalmaznak.4. Biztosítsák, hogy e stratégiák mind az általános oktatási rendszerrel, mind pedig a szakképzési rendszerrel, illetve az ezeket jellemző egyedi vonásokkal is foglalkoznak.5. Tekintettel arra, hogy az iskolai lemorzsolódás összetett jelenség, amelyet egymagában az oktatás és képzés segítségével nem lehet leküzdeni, így a tagállamok feladata, hogy minden gyermekeket és fiatalokat célzó szabályozási területen integráljanak olyan intézkedéseket, amelyek elősegítik az iskolai lemorzsolódás arányának csökkenését, és koordinálják az egyes szabályozási területek, illetve érdekeltek fellépéseit, hogy ezzel segítsék az iskolai lemorzsolódás kockázatának kitett embereket, beleértve a már lemorzsolódottakat is.FELKÉRI A BIZOTTSÁGOT, HOGY:1. Támogassa a tagállamok erőfeszítéseit azáltal, hogy figyelemmel kíséri a tagállami fejleményeket, amelynek eredményeként képes lesz tendenciák meghatározására.2. Segítse a nemzeti stratégiák kialakítását és a tapasztalatok és bevált módszerek cseréjét; tegye lehetővé, hogy a tagállamok egymástól tanulhassanak az iskolai lemorzsolódás csökkentésére, az iskolai lemorzsolódás kockázatának kitett csoportokba tartozó gyermekek oktatási eredményének javítására szolgáló intézkedések kérdésében.3. Integráljon minden olyan gyermekeket vagy fiatalokat célzó európai uniós fellépést, amely hozzájárul az iskolai lemorzsolódás arányának csökkentéséhez.4. Összehasonlító tanulmányok és kutatások útnak indításával támogassa az iskolai lemorzsolódás csökkentését célzó hatékony szabályozás kialakítását.5. A tagállamokkal együttműködve gondoskodjon róla, hogy az Európai Unió egész életen át tartó tanulás programja és az európai strukturális alapok, valamint a kutatási és innovációs keretprogram támogatja és segíti a nemzeti stratégiák végrehajtását.6. Az éves növekedési jelentés keretében rendszeres időközönként készítsen jelentést az iskolai lemorzsolódás terén az Európa 2020 stratégiában rögzített célkitűzés elérése érdekében tett előrehaladásról, valamint az oktatás és a képzés terén folytatott európai együttműködés stratégiai keretrendszerében a nemzeti stratégiák végrehajtásáról; erre először a 2015. évi közös időközi jelentésben kerül sor.Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.a Tanács részérőlaz elnökMELLÉKLETAz iskolai lemorzsolódás csökkentésére irányuló átfogó szabályozási keretAz iskolai lemorzsolódás csökkentésére irányuló stratégiáknak az ahhoz vezető okok nemzeti, regionális és helyi szinten végzett elemzésén kell alapulniuk, mivel statisztikai adatok csak elfedik a régiók, illetve a tagállamok közötti óriási különbségeket. Az iskolából lemorzsolódók heterogén csoportjában a lemorzsolódás egyéni okai nagyon sokfélék lehetnek. A családi háttér és a társadalmi-gazdasági környezet – mint például a munkaerőpiac vonzó hatása – fontos tényezők. Hogy ezek mennyire éreztetik hatásukat, az az oktatási és képzési rendszer felépítésétől, a rendelkezésre álló tanulási lehetőségektől és a tanulmányi környezettől függ. Az iskolai lemorzsolódás csökkentésében fontos szerepe van a gyermekek és fiatalok jólétével, a társadalombiztosítással, a fiatalok foglalkoztatásával és a pályafutás-fejlesztési kilátásokkal foglalkozó szabályozások koordinációjának.1. A fő tényezők azonosítása és nyomon követéseAz iskolai lemorzsolódás folyamatának hátterében összetett és változatos okok állnak, amelyek közül főként a társadalmi-gazdasági hátrányok, az alacsony képzettség, az oktatástól, illetve képzéstől való elidegenedés, az oktatás, illetve képzés terén elért szerény eredmények, a munkaerőpiac vonzó hatása, illetve az egyén társadalmi, érzelmi és oktatási problémáinak kombinációja a domináns.Figyelmet kell fordítani arra is, hogy milyen típusú oktatásban vesznek részt. Egyes tagállamokban az általános képzésben problémákkal küszködő diákok gyakran inkább a szakképzés területén folytatják tanulmányaikat. Ebből adódóan a szakképzést nyújtó intézményekre különösen nagy felelősség hárul és jelentős kihívásokkal szembesülnek az iskolai lemorzsolódás csökkentése terén. A tényeken alapuló szabályozás megköveteli, hogy különös figyelmet fordítsanak az oktatási, illetve képzési szektorokra lebontott teljesítményre.Az iskolai lemorzsolódás elleni küzdelemben a tényeken alapuló és költséghatékony szabályozás kialakításához adatokat kell gyűjteni és tárolni a lemorzsolódás jelenségéről. Ez lehetővé teszi a helyi, regionális és nemzeti szintű elemzést. Ebben szerepelhetnek statisztikák az iskolai lemorzsolódásról, az oktatási szintek közötti átmenetről, valamint az iskolai hiányzásról, illetve az iskolakerülő magatartásról.-  Az adatgyűjtés segítségével elemezni lehet, hogy az iskolai lemorzsolódás fő okai mire vezethetők vissza az egyes a diákcsoportok, iskolák, oktatást, illetve képzést nyújtó intézménytípusok, önkormányzatok vagy régiók esetében.-  Az iskolai lemorzsolódás adatainak és a társadalmi-gazdasági adatoknak az összevetése segítséget nyújthat az intézkedések és a szabályozás célirányosabbá tételében. A lemorzsolódók motivációjáról, munkavállalásáról és karrier-lehetőségeiről adatokat gyűjteni és azokat elemezni szintén hozzájárulhat az intézkedések és a szabályozás pontosításához.-  Az iskolai lemorzsolódás csökkentését célzó meglévő intézkedések hatékonyságának és eredményességének értékelése fontos alapként szolgál a diákok iskolai sikerei esélyének növelését célzó stratégiák és programok fejlesztésében.2. Szabályozási keretAz átfogó stratégiák magukba foglalnak többféle szabályozási területet, a különböző szabályozási területhez tartozó politikák közötti koordinációt, valamint az iskolai lemorzsolódás csökkentését segítő intézkedéseknek a gyermekekkel és fiatalokkal foglalkozó szabályozási rendszerbe való integrációját. E szabályozási rendszerben elsősorban szociálpolitikai és szociális támogatást nyújtó szolgáltatások, foglalkoztatási, fiatalokkal, családdal, illetve integrációval foglalkozó politikák találhatók. A különböző szereplők közötti horizontális koordináció, illetve a kormányzat különböző szintjei közötti vertikális koordináció is egyaránt fontos. Az iskolai lemorzsolódás csökkentését célzó stratégiáknak megelőzést, beavatkozást és kompenzációt segítő elemeket is kell tartalmazniuk. A tagállamoknak a saját körülményeiknek és helyzetüknek megfelelően kell megválasztaniuk stratégiáik alkotóelemeit.2.1 A megelőzést célzó szabályozás lényege, hogy még a probléma kialakulása előtt csökkentse az iskolai lemorzsolódás kockázatát. Az ilyen intézkedések optimalizálják az oktatást és a képzést annak érdekében, hogy javuljanak a tanulási eredmények illetve, hogy az oktatásban elérhető sikerek útjából eltávolítsák az akadályokat.Céljuk, hogy a gyermekekben idejekorán biztos alapokat alakítsanak ki a tanulási potenciál fejlesztése és a jó iskolai integráció érdekében.14.  Minden gyermek számára hasznos a magas színvonalú koragyermekkori nevelés és gondozás, különösen fontos azonban a hátrányos társadalmi helyzetű háttérrel rendelkezők számára, ideértve a migránsokat és a romákat is; javítja a fizikai jólétet, a társadalmi és érzelmi fejlődést, a nyelvi és alapvető kognitív készségeket. A koragyermekkori nevelésnek és gondozásnak magas színvonalúnak és megfizethetőnek kell lennie, megfelelő számú személyzettel kell rendelkeznie, és a hátrányos helyzetű családok is biztosítani kell a hozzáférést.A megelőzést célzó szabályozás foglalkozik az oktatási és képzési rendszerek szervezésével, az iskolák rendelkezésére álló forrásokkal, az egyéni tanulmányi útirány elérhetőségével, átjárhatóságával és rugalmasságával. Foglalkozik továbbá a nemek közötti aránytalanságokkal, a hátrányos helyzetű háttérrel rendelkező, vagy más anyanyelvű gyermekek támogatásával.15.  Ha az oktatás több lehetőséget kínál – növeli az iskolakötelezettség időtartamát, vagy az iskolakötelezettség elmúltával is lehetővé teszi az oktatásban és képzésben való részvételt –, az kihathat a fiatalok és a családjuk magatartására, és ezáltal megnőhet a felső középfokú végzettséggel rendelkezők aránya.16.  Az aktív szegregációellenes politikák végrehajtása, a hátrányos helyzetű területeken lévő iskolák, illetve a sok, társadalmi-gazdasági szempontból hátrányos helyzetű diákot oktató iskolák számára további támogatás nyújtása hozzásegítheti őket ahhoz, hogy javítsanak az iskola társadalmi összetételén és oktatási kínálatán, ennek segítségével pedig javíthatnak a hátrányos társadalmi-gazdasági háttérrel rendelkező diákok oktatásban elért eredményein, s így csökken az ilyen diákok iskolai lemorzsolódásának kockázata.17.  A migráns háttérrel rendelkező gyermekeknek az oktatásban elért eredményét növeli – és csökkenti az iskolai lemorzsolódás kockázatát –, ha az oktatási nyelvet nem anyanyelvként beszélő gyermekeknek segítséget nyújtanak az anyanyelvüktől eltérő oktatási nyelv megfelelő elsajátításában, illetve ha a tanárokat is támogatják az eltérő nyelvi készséggel rendelkező gyermekek tanítása során.18.  A tanulmányi útirányok rugalmasságának és átjárhatóságának növelése (pl. a kurzusok modulokra bontása, vagy az iskolába járás és a munkavégzés időszakainak váltakozásának biztosítása) különösen a rosszabbul teljesítő diákoknak kedvez, ösztönözheti őket abban, hogy továbbra is részt vegyenek a szükségleteikhez és képességeikhez jobban hozzáigazított az oktatásban, illetve képzésben. A rugalmasság és átjárhatóság révén az iskolai lemorzsolódás nemekre jellemző okaival – mint például az idejekorán való munkakezdés, vagy a kamaszkori terhesség – is könnyebben lehet érdemben foglalkozni.19.  A kockázatnak kitett diákok számára a szakképzési útvonal erősítése és vonzerejének, valamint rugalmasságának növelése hiteles alternatívát kínál az iskolai lemorzsolódással szemben. Az általános oktatási és képzési rendszerbe jól illeszkedő szakképzés alternatív útvonalat kínál a felső középfokú, illetve a felsőfokú oktatásba.2.2 A beavatkozást alkalmazó szabályozás célja, hogy az oktatási intézmények szintjén az oktatás és képzés minőségének javításával, a korai jelzőrendszer jelzéseire adott reakcióval és az iskolai lemorzsolódás kockázatának kitett diákok, illetve diákcsoportok számára célzott támogatás nyújtásával elkerüljék az iskolai lemorzsolódást. A koragyermekkori neveléstől és gondozástól kezdve a felső középfokú oktatásig minden oktatási szinttel foglalkozik.Az iskola, illetve a képzést nyújtó intézmény szintjén az iskolai lemorzsolódás elleni stratégiát beépítik az egész iskolára vonatkozó fejlesztési politikába. Célja, hogy pozitív tanulmányi környezetet teremtsen, erősítse a a pedagógia minőségét és ösztönözze innovációját, fejlessze a tanári kar készségeit a társadalmi és kulturális sokszínűség kezelése terén, valamint erőszakellenes és iskolai zaklatás megszüntetésére irányuló programokat alakítson ki.20.  Célja, hogy az iskolákat tanulmányi közösségekké alakítsa egy, a minden érdekelt által osztott iskolai fejlesztési jövőkép alapján, mindenki tapasztalataira és tudására építve valamint, hogy nyílt szellemiségű, lelkesítő és kényelmes helyet kínáljon a tanuláshoz, hogy ezzel ösztönözze a fiatalokat a tanulmányaik vagy képzésük folytatására és sikeres tanulóvá válásra.21.  Célja, hogy a kockázatnak kitett diákokra összpontosító korai figyelmeztető rendszerek kialakításával még a problémák kialakulását megelőzően – amint a diákok kezdenek elidegenedni az iskolától, iskolát kerülnek vagy kimaradnak –, hatékony intézkedéseket tegyen lehetővé.22.  Célja továbbá, hogy a szülők szerepvállalásának növelésével, az iskolával való együttműködésük erősítésével és az iskolák és a szülők között partnerség teremtésével nőjön a sikeres oktatás és képzés családi támogatottsága. Ebben szerepet vállalhatnak a helyi közösség mediátorai is, akik a párbeszédet segítik, és jelenlétük csökkentheti a bizalmatlanságot.23.  Ha az iskola elkezd hálózatot építeni iskolán kívüli szereplőkkel – például az önkormányzati intézményekkel, a migránsokat, illetve kisebbséget képviselő helyi szervezetekkel, sport- és kulturális egyesületekkel, munkáltatókkal és civil társadalmi szervezetekkel –, azzal a kockázatnak kitett diákok problémájára azok teljességében tud átfogó megoldásokat kínálni, ezáltal pedig megkönnyíti a külső segítséghez – pszichológusok, szociális és ifjúsággal foglalkozó munkások, kulturális és közösségi szolgáltatók – való hozzájutást.24.  Az iskolai intézkedések sikerességének előfeltétele, hogy a tanárok a kockázatnak kitett diákokkal való munkájuk során támogatásban részesüljenek, és hogy e területen ösztönözzék önállóságukat. A célzott tanári továbbképzések segítenek a tanároknak, hogy az osztály sokszínűségével megbirkózzanak, hogy a társadalmilag hátrányos helyzetű diákokat támogassák, és hogy az oktatás során felmerülő összetett problémákat megoldják.25.  Iskolai követelményrendszeren kívül eső, iskolán kívül, vagy tanítás után végezhető tevékenységek, valamint művészeti, kulturális és sporttevékenységek növelhetik a kockázati csoportba tartozó gyermekek önbizalmát és segíthet nekik rugalmasabban kezelni a tanulás terén jelentkező problémákat.A beavatkozást alkalmazó szabályozásnak az egyén szintjén az a célja, hogy a lemorzsolódás veszélyének kitett egyes diákok számára támogató-mechanizmusokat kínáljon, amelyeket az ilyen diákok egyedi szükségleteire lehet szabni. Ezek egyrészt a személyes fejlődésre koncentrálnak – hogy a kockázatnak kitett diákok rugalmasságát növeljék –, másrészt a felmerült társadalmi, kognitív vagy érzelmi természetű nehézségek megoldására.26.  A mentorálás az egyes diákok számára segítséget nyújt, hogy leküzdjék tanulásbeli, társadalmi vagy személyes problémáikat. Akár személyes kapcsolattartás úján (mentorálás), akár kis csoportokban (tutorálás), a diákok célzott segítséget kapnak, amelyet gyakran az oktatásban dolgozók, illetve a közösség tagjai nyújtanak.27.  A személyre szabott tanulás erősítése és a kockázatnak kitett diákok számára tanulási támogatás nyújtása segítséget jelent nekik, hogy a formális oktatás követelményeihez alkalmazkodni tudjanak és leküzdhessék az oktatási és képzési rendszer kreálta akadályokat.28.  A pályaorientáció és a tanácsadás megkönnyíti a diákok pályaválasztását, az oktatási rendszeren belüli átmenetet, illetve az oktatásból a munka világába való átmenet. Csökkenti a hamis elvárásokon vagy elégtelen információn alapuló rossz döntések számát. Hozzásegíti a fiatalokat, hogy ambíciójuknak, személyes érdeklődési körüknek és tehetségüknek megfelelően válasszanak.29.  Pénzügyi támogatást nyújtó intézkedések – mint például a tanulmányi ösztöndíjak – a pénzügyi hátterű iskolai lemorzsolódással veszik fel a harcot. Az ilyen támogatás feltétele lehet a rendszeres iskolába járás, de a családok szociális juttatásához is kapcsolódhat.2.3 A kompenzáció célja, hogy az iskolát idejekorán elhagyóknak segítsen, számukra az oktatásba és képzésbe való visszatérésre és a hiányzó végzettség megszerzésére kínál lehetőséget.30.  A második esélyt kínáló programok sikerének záloga, hogy az iskolából idejekorán kimaradók igényeinek megfelelő, a korábbi tanulmányaikat elismerő és a jólétüket támogató tanulási környezetet biztosítson számukra. Ezek az intézmények az iskoláktól mind szervezeti, mind pedagógia szempontból különböznek, a kis létszámú tanulócsoportok, személyre szabott és innovatív oktatás és rugalmas tanulmányi útvonal jellemzi őket. Könnyen hozzáférhetőknek és ingyenesnek kell lenniük.31.  Fontos, hogy többféle úton is vissza lehessen térni az iskolai oktatási és képzési rendszerbe. Az átmenetet segítő osztályok áthidalhatják a korábbi iskolai kudarc és az iskolai oktatási rendszerbe való visszatérés közötti időszakot.32.  A korábbi tanulmányok elismerése és igazolása – beleértve a nem formális és az informális tanulmányokat is – javítja a diákok önbizalmát és önértékelését és megkönnyíti számukra az iskolába való visszatérést. Motiválhatja őket abban, hogy folytassák az iskolát vagy a képzést, segíti őket az adottságaik felismerésében és a jobb pályaválasztásban.33.  A célzott egyéni támogatás vegyesen szociális, pénzügyi, oktatási és pszichológiai támogatást nyújt a problémás helyzetben lévő fiatalok számára. Ennek különösen az oktatásban vagy képzésben való részvételt akadályozó komoly szociális vagy érzelmi hatásnak kitett fiatalok esetében van jelentősége.[1] Az „iskolai lemorzsolódás” magában foglalja az oktatási vagy képzési rendszerből a felső középfokú képzés – illetve azzal egyenértékű szakképzés – befejezését megelőzően történő mindenfajta lemorzsolódást.[2] Eurostat, munkaerő-felmérés (LFS), 2010.[3] Az „iskolai lemorzsolódás” magában foglalja az oktatási vagy képzési rendszerből a felső középfokú képzés – illetve azzal egyenértékű szakképzés – befejezését megelőzően történő mindenfajta lemorzsolódást.[4] COM(2010)2020[5] HL L 308., 2010.11.24., 50. o.[6] COM(2010) 0758.[7] „Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája”, COM (2010) 2020[8] A Tanács 2003. május 5–6-i következtetései az oktatáshoz és a képzéshez kapcsolódó európai átlagteljesítmény referenciaszintjeiről (referenciaértékek) (8981/03. dokumentum)[9] HL C 301., 2009.12.11., 5. o.[10] HL C 140., 2008.6.6., 10. o.[11] HL C 290., 2007.12.4., 1. o.[12] HL C 135., 2010.05.26., 2. o.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.5.18.
            COM(2016) 341 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Lengyelország 2016. évi nemzeti reformprogramjáról,amelyben véleményezi Lengyelország 2016. évi konvergenciaprogramját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Lengyelország 2016. évi nemzeti reformprogramjáról,

                  amelyben véleményezi Lengyelország 2016. évi konvergenciaprogramját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására
                  2
               ,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira
                  3
               ,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2015. november 26-án elfogadta az éves növekedési jelentést
                  4
               , amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2016. évi európai szemeszterét. Az éves növekedési jelentés prioritásait az Európai Tanács 2016. március 17–18-án elfogadta. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2015. november 26-án elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést
                  5
               , amelyben Lengyelországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (2)2016. február 26-án közzétették a Lengyelországra vonatkozó 2016. évi országjelentést
                  6
               , amely értékelte a Lengyelország által tett előrelépéseket a Tanács által 2015. július 14-én elfogadott országspecifikus ajánlások kezelése, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek teljesítése terén.

               (3)Lengyelország 2016. április 28-án benyújtotta 2016. évi nemzeti reformprogramját és 2016. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)A vonatkozó országspecifikus ajánlásokat figyelembe vették az európai strukturális és beruházási alapok 2014–2020 közötti időszakra szóló programozása során. Az 1303/2013/EU rendelet 23. cikkében előírtaknak megfelelően a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodása és releváns programjai felülvizsgálatát és azokhoz módosítások javaslatát, amennyiben ez szükséges a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében. Az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban
                  7
                a Bizottság részletesen kifejtette e rendelkezés esetleges alkalmazását.

               (5)Lengyelország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A 2016. évi konvergenciaprogramban foglalt kormányzati tervek szerint a GDP-arányos államháztartási egyenleg a 2015. évi 2,6 %-ról 2017-ben 2,9 %-ra nő, majd 2019-ben 1,3 %-ra csökken. A középtávú költségvetési cél – a GDP 1 %-ának megfelelő mértékű strukturális hiány – 2019-ig, vagyis a program időszakában, várhatóan nem fog teljesülni. A konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság a 2015. évi 51,3 %-ról 2017-ben várhatóan 52,5 %-ra nő, majd 2019-ben 50,4 %-ra csökken. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv 2016 tekintetében megalapozott, az azt követő időszakra vonatkozóan pedig optimista. A Bizottság 2016. évi tavaszi előrejelzése alapján 2016 és – változatlan politikát feltételezve – 2017 vonatkozásában is fennáll az ajánlott kiigazítástól való jelentős eltérés kockázata. A konvergenciaprogram értékelése alapján és a Bizottság 2016. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint fennáll a kockázata annak, hogy Lengyelország nem fog megfelelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. Következésképp 2016-ban és 2017-ben további intézkedésekre lesz szükség a megfelelés biztosítása érdekében.

               (6)Lengyelország az egyetlen olyan tagállam, amelynek nincs teljes jogú, független költségvetési tanácsa, és nem is tervezi létrehozását. Lengyelország az alkotmányba beépített adósságfék mellett 2013-ban bevezetett egy kiadásstabilizációs szabályt is, amelyet először a 2015. évi költségvetésben alkalmaztak teljes körűen. A szabályt azonban 2015 decemberében úgy módosították, hogy nagyobb kiadásokat tegyen lehetővé. A kedvezőtlen kiinduló helyzet és a népesség elöregedésével kapcsolatos költségek előre jelzett – főként egészségüggyel kapcsolatos – növekedése miatt a költségvetés fenntarthatóságát hosszú távon jelentős kockázatok övezik. Ami az adósság fenntarthatóságát illeti, az állomány előre jelzett növekedése miatt a költségvetés középtávú kockázatai magasak.

               (7)A 2015. évi héabevételek az előrejelzések szerint az eddig bevezetett intézkedések – többek között a fordított adózás és az érzékeny ágazatok vállalatainak együttes felelőssége – ellenére GDP-arányosan alacsonyak maradtak. A lengyel kormány prioritásként kezeli a héabeszedés hatékonyságának fokozását és a héacsalás elleni küzdelmet, az ezzel összefüggő stratégia elkészítése folyamatban van. A stratégia várhatóan olyan intézkedéseket tartalmaz majd, mint a héacsalások feltárására és megszüntetésére szolgáló új informatikai eszközök bevezetése és az adóigazgatás reformja. 2017 januárjától csökkenteni fogják a vállalkozások közötti készpénzmozgások felső határát is. Lengyelország adóigazgatása továbbra sem hatékony. Az adóbehajtási költségráta – az adóigazgatási költségek és a nettó adóbevételek hányadosa – a legmagasabb az EU-ban.

               (8)Lengyelország számos áru és szolgáltatás esetében továbbra is kedvezményes héamértéket alkalmaz. Ez csökkenti az adóbevételeket és a héarendszer hatékonyságát. A gyakorlati tapasztalatok alapján a kedvezményes héamérték nem hatásos eszköze a szociálpolitikának, főként mivel nem a kiszolgáltatott helyzetben lévő háztartásokat célozza. Sok esetben végül a gazdag adófizetők jutnak jelentős támogatáshoz általa. Az általános nézet szerint a szociális ellátások és a jövedelemadók jobban célozhatók, ezért újraelosztási célokra alkalmasabbak. A kedvezményes héamértéknek és az opcionális kedvezményeknek tulajdonítható potenciális bevételveszteség a legnagyobbak közé tartozik az EU-ban.

               (9)A lengyel munkaerőpiac a közelmúltbeli kedvező fejlemények ellenére jelentős kihívásokkal szembesül: a gazdaságilag aktív népesség elöregedésével, az alacsony termelékenységgel és nagy fokú szegmentációval. E kihívásokat az oktatás hiányosságai nehezítik. Noha az oktatási rendszer az elmúlt években jelentősen javult, továbbra sem vértezi fel megfelelően a tanulókat a munkaerőpiac állandó változása és az innováció miatt szükséges transzverzális készségekkel. A lengyel felsőoktatás és tudományos élet viszonylag alacsony rangja negatívan befolyásolja az oktatási kínálat színvonalát. A lengyel felsőoktatás nemzetközi szerepvállalása mind a külföldi hallgatók számát, mind a nemzetközi tudományos együttműködésben való részvételt tekintve igen korlátozott mértékű. A felsőoktatás finanszírozási modellje nem eléggé minőségorientált, mivel jelentős mértékben támaszkodik a múltbeli egyetemi rangokra és az olyan mennyiségi mutatókra, mint a hallgatók és a tudományos dolgozók létszáma. A munkaadók szerint a végzősök nem rendelkeznek olyan transzverzális készségekkel, mint a problémamegoldás, a kritikai gondolkodás vagy a csapatmunka. Az egész életen át tartó tanulásban való részvétel szintje alacsony, a szakoktatás és -képzés pedig nem felel meg a piaci igényeknek.

               (10)Noha az iskola előtti nevelés elérhetősége és kihasználtsága az elmúlt években jelentősen emelkedett, a kisgyermek-gondozási szolgáltatások elérhetősége továbbra is a legalacsonyabbak közé tartozik az EU-ban. A kötelező iskolakezdési kor hét évre emelése és az öt évesek óvodalátogatási kötelezettségének eltörlése az új családi pótlékkal együtt – különösen a nők esetében – további negatív hatást gyakorolhat a munkaerő-piaci részvételre.

               (11)A határozatlan idejű munkaszerződések számának 2015. évi erős emelkedése ellenére a határozott idejű munkaszerződéssel foglalkoztatottak lengyelországi aránya a legmagasabbak között van az EU-ban. Lengyelország a közelmúltban több intézkedést hozott a munkaerő-piaci szegmentáció megszüntetésére. Módosították a munka törvénykönyvét, egyes polgári jogi szerződések kapcsán megemelték a fizetendő társadalombiztosítási járulékok mértékét, illetve 2017 januárjában várhatóan bevezetik az ilyen polgári jogi szerződések keretében foglalkoztatottak minimális órabérét. A munka törvénykönyvének bizonyos jellemzői azonban elriasztják a munkaadókat a határozatlan idejű foglalkoztatástól, így az ilyen munkaszerződések alkalmazása továbbra sem elterjedt. Ennek fő oka a munkajogi szabályozás összetettségében és a határozatlan idejű munkaszerződéssel foglalkoztatottak elbocsátásának magas implicit költségeiben keresendő. Ide tartoznak a magas eljárási költségek, a hosszadalmas és bizonytalan kimenetelű vitarendezési mechanizmusok költségei, és az olyan rendelkezésekkel kapcsolatos költségek, mint az idősebb munkavállalók elbocsátással szembeni védelme.

               (12)A kedvezményes ágazatspecifikus társadalombiztosítási szabályok – különösen a mezőgazdasági termelők és a bányászok kiemelten támogatott nyugdíja kapcsán – nagy terhet rónak a költségvetésre, és csökkentőleg hathatnak a munkavállalói mobilitásra. A mezőgazdasági termelőkre vonatkozó külön nyugdíjrendszer (KRUS) biztosítottjainak száma 2007 óta lassú ütemben csökken, a kormány becslése szerint 2019-re 1,18 millió lesz, a nyugdíjellátások jelenleg 1,229 milliós száma azonban 2018-ig várhatóan tovább nő majd. A KRUS-ra fordított állami költségvetési források mértéke 2011 óta stabilan a GDP 1 %-a. A mezőgazdasági termelőknek nincs általános adófizetési kötelezettsége, és nem kötelesek számviteli rendszert működtetni, a KRUS önfinanszírozása pedig alacsony. 2014-ben Lengyelországban 1,382 millió mezőgazdasági üzem működött, ennek 52 %-a 5 hektár alatti (GUS). A bányászok nem tartoznak az általános járulékalapú nyugdíjrendszer hatályába, ehelyett egy kedvezményes, indexáláson alapuló nyugdíjrendszer részesei, ami minden évben a GDP 0,5 %-át meghaladó mértékű jelentős terhet ró az államháztartásra. A kedvezőtlen demográfiai kilátásokkal összefüggésben már ma is csökken a munkaképes korú népesség. Éppen ezért – főként az idősebb munkavállalók kapcsán – elengedhetetlen a jelenlegi kedvező foglalkoztatási trend megóvása, már csak a nyugdíjrendszer megfelelőségének és fenntarthatóságának megőrzése érdekében is. A tényleges nyugdíjbavonulási életkor az elmúlt években nőtt, de továbbra is jelentősen elmarad a kötelező nyugdíjkorhatártól. A jövőbeli nyugdíjak hosszabb távú szociális megfelelősége és az államháztartás stabilitása, valamint a munkaerő-piaci részvétel fokozása érdekében ezért mindenképpen növelni kell a tényleges nyugdíjbavonulási életkort.

               (13)Az elmúlt évek jelentős beruházásai ellenére a közlekedési, energetikai és távközlési hálózatok továbbra is rendelkeznek szűk keresztmetszetekkel és fehér foltokkal. A beruházási aktivitást a közigazgatás működésével, az adózással, a kutatási, fejlesztési és innovációs tevékenységek környezetével és a hosszadalmas szerződésérvényesítéssel kapcsolatos akadályok nehezítik. A vasúti és egyéb közlekedés, az energetika és a távközlés infrastruktúra-beruházásai kapcsán az irányítási és igazgatási kapacitások hiányosságai hátráltatják a projektek határidőre történő végrehajtását. A lengyel gazdaság továbbra is energiaigényes és nagy szén-dioxid-kibocsátású, így az energiahatékonyság javítása jelentős előnyökkel kecsegtet. A villamosenergia-termelő létesítmények korosak és nagymértékben szénalapúak. A villamosenergia-hálózat nem rendelkezik megfelelő összeköttetésekkel a szomszédos országok felé. A megújuló energia támogatására szolgáló program 2016. január 1-jére tervezett bevezetése késik, ami növeli a beruházások bizonytalanságát. A beruházásokat, különösen az építőiparban, a következő tényezők gátolják: a területfejlesztés különösen helyi szinten alacsony lefedettsége és kiszámíthatatlansága, továbbá az építési engedélyek kibocsátását nehezítő túlszabályozás, illetve szabályozói és igazgatási következetlenségek.

               (14)Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Lengyelország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2016. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Lengyelországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Mivel az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzásának erősítése érdekében a jövőbeli nemzeti döntések során az uniós szempontokra is tekintettel kell lenni, a Bizottság nemcsak azt vette figyelembe, hogy az intézkedések milyen jelentőséggel bírnak Lengyelország költségvetési, valamint társadalom és gazdaságpolitikájának fenntarthatósága szempontjából, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–3. ajánlás tükrözi.

               (15)A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot, és arról alkotott véleményét
                  8
                különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               AJÁNLJA, hogy Lengyelország 2016–2017-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.A középtávú költségvetési cél elérése érdekében 2016-ban és 2017-ben hajtson végre a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékű éves költségvetési kiigazítást. Többek között egy független költségvetési tanács létrehozásával erősítse meg a költségvetési keretet. A héaszabályok jobb betartatásának biztosításával javítsa az adóbehajtást, és korlátozza a kedvezményes héamértékek kiterjedt alkalmazását.

               2.A kedvezményes nyugdíjrendszerek reformjának megkezdésével, a határozatlan idejű munkaszerződésekre épülő foglalkoztatási formák akadályainak eltávolításával, valamint az oktatás és a képzés munkaerő-piaci relevanciájának javításával biztosítsa a nyugdíjrendszer fenntarthatóságát és megfelelőségét, illetve növelje a munkaerő-piaci részvételt.

               3.Hozzon intézkedéseket a közlekedési, építőipari és energetikai infrastruktúra-beruházások akadályainak eltávolítására, és fokozza a területfejlesztés helyi szintű lefedettségét.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)
                  COM(2016) 341 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 és P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  SWD(2016) 89 final.

                     (7)
                  COM(2014) 494 final.

                     (8)
                  Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2016.5.18.
            COM(2016) 326 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Németország 2016. évi nemzeti reformprogramjáról,amelyben véleményezi Németország 2016. évi stabilitási programját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Németország 2016. évi nemzeti reformprogramjáról,

                  amelyben véleményezi Németország 2016. évi stabilitási programját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre
                  2
                és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására
                  3
               ,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira
                  4
               ,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2015. november 26-án elfogadta az éves növekedési jelentést
                  5
               , amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2016. évi európai szemeszterét. Az Európai Tanács 2016. március 17–18-án jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2015. november 26-án elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést
                  6
               , amelyben Németországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást
                  7
                fogadott el. Az ajánlást az Európai Tanács 2016. február 18–19-én jóváhagyta, majd a Tanács 2016. március 8-án elfogadta. Olyan országként, amelynek pénzneme az euró, valamint tekintettel a gazdaságok közötti szoros kapcsolatra a gazdasági és monetáris unión belül, Németországnak gondoskodnia kell az ajánlás teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról.

               (2)2016. február 26-án közzétették a Németországra vonatkozó 2016. évi országjelentést
                  8
               , amely értékelte a Németország által tett előrelépéseket a 2015. július 14-én elfogadott országspecifikus ajánlások kezelése, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek teljesítése terén. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is. 2016. március 8-án a Bizottság elfogadta a részletes vizsgálat eredményeit ismertető közleményt
                  9
               . Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Németországban makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. Konkrétan, a nagymértékű és tartós folyófizetésimérleg-többlet a magán- és az állami szektort egyaránt jellemző többletmegtakarításokat és visszafogott beruházásokat tükrözi. A hazai beruházások pangása visszaveti a potenciális növekedést, és a külső keresletre való nagymértékű támaszkodás a nyomott külföldi kereslet összefüggésében makrogazdasági kockázatokat hordoz magában. A folyófizetésimérleg-többlet, tekintettel annak mértékére, negatív hatással van az euróövezet gazdasági teljesítményére is. E problémának a beruházások mértékének fokozása révén való kezelése növelné Németország növekedési potenciálját, és elősegítené az élénkülés fenntartását az euróövezetben.

               (3)Németország 2016. április 15-én benyújtotta 2016. évi stabilitási programját,
                  2016. április 29-én pedig nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)A vonatkozó országspecifikus ajánlásokat figyelembe vették az európai strukturális és beruházási alapok 2014–2020 közötti időszakra szóló programozása során. Az 1303/2013/EU rendelet 23. cikkének megfelelően a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodása és releváns programjai felülvizsgálatát és azokhoz módosítások javaslatát, amennyiben ez szükséges a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében. Az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban
                  10
                a Bizottság részletesen kifejtette e rendelkezés esetleges alkalmazását.

               (5)Németország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik, és az adósságszabály hatálya alatt van. 2016. évi stabilitási programjában a kormány az államháztartás tekintetében kiegyensúlyozott költségvetési helyzetet tervez a 2016–2020 közötti időszakra. A középtávú költségvetési cél – a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiány – a programidőszak egésze során biztonsággal teljesül. A stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság 2020-ig várhatóan fokozatosan 59,5 %-ra csökken. Az ezeket a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv – amelyet nem hagyott jóvá független szerv – megalapozott. A Bizottság 2016. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg 2016-ban és 2017-ben várhatóan a GDP 0,4 %-ának megfelelő többletet mutat majd, vagyis meghaladja a középtávú költségvetési célt. Az esetleges jövőbeni eltéréseket, ideértve a közberuházási igények kielégítése miattiakat is, a strukturális egyenlegnek a középtávú költségvetési cél szintjén való megtartására vonatkozó követelménnyel összevetve kell értékelni. A bruttó adósság az előrejelzés szerint stabil csökkenő pályán marad, biztosítva az adósságnak az adósságszabály előírásait meghaladó mértékű csökkenését. Ez megteremti a közberuházások fellendítéséhez szükséges mozgásteret. A stabilitási program értékelése alapján és a Bizottság 2016. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint Németország várhatóan meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (6)Bár a szövetségi kormány több intézkedést is elfogadott az infrastrukturális beruházások elkövetkező években való fokozása céljából, ezek a források valószínűleg továbbra sem vezetnek fenntartható felfelé ívelő tendenciához a közberuházások terén, és nem segítik elő az infrastrukturális beruházások iránti igények teljesülését sem. Az oktatási és kutatási kiadások összességében véve csak csekély mértékben nőttek az elmúlt években, és elmaradhatnak a 2015-re a GDP 10 %-ában meghatározott nemzeti célértéktől. Az oktatás, a kutatás és az innováció terén eszközölt beruházások folyamatossága kulcsfontosságú ahhoz, hogy Németország versenypozíciója a jövőben is biztosított legyen. A költségvetés az államháztartási és a strukturális egyenleg tekintetében várhatóan továbbra is kiegyensúlyozott marad a 2016–2017 közötti időszakban, így továbbra is elegendő költségvetési mozgástér áll majd rendelkezésre az állami beruházások fokozása céljából – a Stabilitási és Növekedési Paktum szabályainak és a nemzeti adósságféknek a megsértése nélkül. A nyugdíjrendszer reformja hozzájárulna az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosításához. A területi jövedelemkiegyenlítés jelenlegi rendszere összetett, és jellemzően csökkenti az egyes szövetségi tartományok (Länder) bevételnövelési hajlandóságát eredményező ösztönzőket. A szövetségi költségvetési kapcsolatok jelenleg zajló felülvizsgálata lehetőséget teremt a keretelvek megerősítésére, ideértve a közberuházások megfelelő mértékének biztosítását valamennyi kormányzati szinten – különösen a helyi önkormányzatok esetében. A tartományok közötti megállapodás szerinti jelenlegi kompromisszumos javaslat egyszerűsített horizontális területi jövedelemkiegyenlítést tartalmazna. A megállapodásban mindazonáltal továbbra sem szerepel egyértelműen a kiadási hatáskörök további különválasztása, és megoldatlan marad a bevételi autonómia növelése is. Ezzel párhuzamosan, a közlekedési infrastruktúra hagyományos állami finanszírozásának alternatív eszközeire – ideértve a köz- és magánszféra közötti partnerségeket – csak korlátozott mértékben támaszkodnak. Mindezen túlmenően a különböző kormányzati szinteket érintő összetett tervezési feladatok, a közigazgatási kapacitás szűk keresztmetszetei és a bonyolult engedélyezési eljárások mind a beruházások útjában álló akadályok. A közbeszerzések hatékonyabb alkalmazása is pozitív hatást gyakorolhatna a beruházásokra, hiszen az uniós szinten közzétett közbeszerzési pályázatok volumene továbbra is messze elmarad az uniós átlagtól.

               (7)A társasági adó összetett rendszere továbbra is akadályozza a magánberuházásokat, és a vállalatokat érintő társaságiadó-teher, köztük a helyi iparűzési adó (Gewerbesteuer), valamint a szolidaritási különadó, összességében véve továbbra is magas. A helyi iparűzési adó hatékonyságvesztéshez vezet a nonprofit elemeknek az adóalapba történő bevonása miatt. Az adórendszer a tőkefinanszírozással szemben a hitelfinanszírozásnak kedvez, miközben az eladósodottságra vonatkozó indikátor 2015-ben a nyolcadik legmagasabb volt az Unióban. A viszonylag növekedésbarát fogyasztási adóknak és a rendszeres ingatlanadóknak az összes adóteherhez viszonyított, körülbelül 28–29 %-os aránya 2007–2014 között stabil maradt, és ez az érték alacsonynak számít a mintegy 32–33 %-os uniós átlaghoz képest. Emellett, a kevésbé torzító hatású rendszeres ingatlanadókra való összpontosítás helyett folytatódott az ingatlan-vagyonátruházási illetékek emelésének trendje. Az adóigazgatás korszerűsítésére tett lépések arra szorítkoztak, hogy a szövetségi kormány az adóigazgatási eljárások egyszerűsítését célzó jogszabályokat fogadott el. Továbbra sem valósult meg az adóügyi adatok automatikus cseréje a 16 tartomány adóhatóságai között, amely javíthatná az adóellenőrzések hatékonyságát. Összességében véve, a strukturális hiányosságok és az adóigazgatás elhúzódó modernizálása viszonylagos alulteljesítéshez és az adóbehajtás kevéssé hatékony működéséhez vezetett.

               (8)A németországi finanszírozási feltételek általában kedvezők. Mindazonáltal a kockázatitőke-piac nemzetközi összehasonlításban továbbra is fejletlen, és az adózási keretfeltételek korlátozhatják méretét. A kockázati tőkéhez való hozzáférés javítása fontos tényező a vállalkozói tevékenység, többek között a csúcstechnológiai ágazatok és a tudásintenzív szolgáltatások ösztönzése során. A német kormány számos intézkedést tett a kockázati tőke feltételeinek javítására, és folyamatban van további intézkedések megvitatása is. Ezenfelül a kockázati tőke szabályozási keretrendszerének felülvizsgálata hozzájárulhat a magánberuházások ösztönzéséhez, beleértve a külföldi befektetők beruházásait is.

               (9)A szolgáltatási szektorokban, különösen a szakmai szolgáltatások terén a verseny ösztönzésére irányuló politikai intézkedés korlátozott volt. Németország azon tagállamok közé tartozik, amelyek a szolgáltatások terén jelentős szabályozási akadályokkal rendelkeznek. A korlátozó termékpiaci szabályozások hatással vannak az árakra és a termelékenységre. Az alacsony munkatermelékenység és a magas haszonkulcsok arra utalnak, hogy Németországban lenne mit javítani a szakmai szolgáltatások teljesítményén. Az üzleti szolgáltatások terén mutatkozó problémák az engedélyezési követelményekből, a multidiszciplináris tevékenységeket sújtó korlátozásokból, a biztosítási követelményekből, illetve a rögzített tarifákból adódnak. Továbbra is érvényben vannak a jogi formára és a részesedésre vonatkozó követelmények. A kölcsönös értékelést követően Németország által benyújtott, a szabályozott szakmákhoz való hozzáférésről, valamint ezek végzéséről szóló cselekvési terv csak korlátozott számú intézkedést javasol, holott egyértelműen lenne lehetőség nagyobb ívű javaslatokat tenni.

               (10)Bár a munkaerőpiac teljesítménye összességében véve nagyon erős (a munkanélküliség például történelmi mélyponton van), az elöregedéssel együtt járó, küszöbön álló munkaerő- és készséghiány a meglévő munkaerő maradéktalan kiaknázását tenné szükségessé. Mivel ezek a tendenciák nemcsak a munkaerőpiac, hanem a nyugdíjrendszer fenntarthatósága és megfelelősége szempontjából is kihívást jelentenek, a későbbi nyugdíjba vonulás ösztönzőinek erősítése elengedhetetlennek tűnik. Az időskori szegénység kockázata várhatóan nőni fog és a kötelező nyugdíjrendszer bérpótlási aránya fokozatosan csökken, miközben a második és harmadik pillérbe tartozó nyugdíjrendszerekbe túl kevesen lépnek be ahhoz, hogy jelentősen mérsékelhesse ezt a kockázatot. A rászorultsági alapon minimálnyugdíjat kapó nyugdíjasok száma 2003–2014 között majdnem megkétszereződött. A későbbi nyugdíjba vonulás ösztönzőinek javítására irányuló javaslatoknak (Flexi-Rente) azonban még nem sikerült formális kereteket adni. Még nem ismert, hogy ezek az ösztönzők mennyire lehetnének hatékonyak a korai nyugdíjba vonulást ösztönző, 2014-ben bevezetett elemekkel szemben.

               (11)Az egyes munkaerő-piaci csoportok, különösen a nők és a migráns háttérrel rendelkezők kapacitása kihasználatlan marad, és a munkavállalást hátráltató tényezők, különösen a háztartások második keresői számára, továbbra is hatnak. Az adórendszer és a betegbiztosítás sajátosságai eltántorítják a második keresőket a munkavállalástól vagy a munkaóráik számának növelésétől. Ez – a nők magas foglalkoztatási rátája ellenére – hozzájárul a teljes munkaidőben dolgozó nők alacsony arányához, és a nők által ledolgozott munkaórák EU-n belüli legalacsonyabb átlagos számához. Bár a minimálbér bevezetésének mellékhatásaként tapasztalható volt bizonyos fokú áttérés a miniállásokról a rendes foglalkoztatásra, a miniállások keretében még mindig mintegy hét millió embert foglalkoztatnak. A miniállások mentesítése a személyi jövedelemadó alól – és sok esetben a munkavállalók által fizetendő összes társadalombiztosítási járulék alól – visszatartja a munkavállalókat attól, hogy a miniállások havonta 450 EUR-s felső határánál magasabb fizetést biztosító munkát vállaljanak. Ez a tényező sok esetben még erősebb, ha a házastársak közös jövedelemadó hatálya alá tartoznak. A háztartások jövedelmét és fogyasztását érintő, a különböző pótlékok kismértékű növekedéséből és az adófék kompenzálásából eredő pozitív hatást nagymértékben ellensúlyozzák a munkavállalókat terhelő magasabb társadalombiztosítási járulékok. A minimálbér adóéke a többi tagállammal való összehasonlításban magas, ami alacsonyabb jövedelmeket eredményez a bérskála alsó végén. A társadalombiztosítási járulékok vagy a személyi jövedelemadó csökkentése, többek között célzott támogatások vagy visszatérítések révén, mérsékelné az adóéket, vagyis növelné az alacsony keresetűek rendelkezésre álló jövedelmét és ezáltal a fogyasztási lehetőségeket.

               (12)A menekültek jelentős beáramlása az elmúlt évben számos társadalmi és gazdasági következménnyel járt Németországra nézve. Bár rövid távon a menekültek beáramlása várhatóan növelni fogja a közkiadásokat és további belső keresletet teremt, ezáltal növelve a GDP-t, a foglalkoztatásra és növekedésre gyakorolt középtávú hatás a menekültek sikeres munkaerő-piaci és társadalmi integrációján, így az oktatás terén számukra nyújtott támogatáson is múlik. Ezt a kérdést, amely mind uniós, mind tagállami szinten kiemelt szerepet kap a politikai napirenden, szorosan nyomon fogják követni és elemzik majd, többek között a 2017. évi országjelentésben.

               (13)Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Németország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2016. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Németországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak a programoknak Németország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–3. ajánlás tükrözi.

               (14)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a stabilitási programot, és azt a véleményt
                  11
                fogalmazta meg, hogy Németország megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (15)A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Németország nemzeti reformprogramját és stabilitási programját. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–3. ajánlás tükrözi.

               AJÁNLJA, hogy Németország 2016–2017-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1. A költségvetési mozgástér kihasználásával és finanszírozási prioritások megállapításával tartósan növelje a közberuházások szintjét, különösen az infrastruktúra, az oktatás, a kutatás és az innováció terén. Javítsa a szövetségi költségvetési kapcsolatok kialakítását, többek között azzal a céllal, hogy javuljon a közberuházások tartósan alacsony szintje, különösen a helyi önkormányzatok szintjén.

               2. Csökkentse az adórendszer hiányosságait, különösen a társasági adózás és a helyi iparűzési adó felülvizsgálata, az adóigazgatás korszerűsítése és a kockázati tőkére vonatkozó szabályozási keretrendszer felülvizsgálata révén. Fokozza a szolgáltatási ágazat versenyének ösztönzésére irányuló intézkedéseket, különösen az üzleti szolgáltatások és a szabályozott szakmák területén.

               3.Fokozza a későbbi nyugdíjba vonulás ösztönzőit, és csökkentse a munkavállalást hátráltató tényezőket a második keresők esetében. Csökkentse a nagy adóéket az alacsony keresetűek esetében, és könnyítse meg az áttérést a miniállásokról a rendes foglalkoztatásra.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)
                  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)
                  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

                     (3)
                  COM(2016) 326 final.

                     (4)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 és P8_TA(2016)0060.

                     (5)
                  COM(2015) 690 final.

                     (6)
                  COM(2015) 691 final.

                     (7)
                  COM(2015) 692 final.

                     (8)
                  SWD(2016) 75 final.

                     (9)
                  COM(2016) 95 final.

                     (10)
                  COM(2014) 494 final.

                     (11)
                  Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.