title: A Bizottság ajánlása ( 2010. július 13. ) a GMO-knak a hagyományos és biogazdálkodással termesztett növények közötti nem szándékos előfordulásának elkerülésére szolgáló nemzeti együtt-termesztési intézkedések kidolgozására vonatkozó iránymutatásokról

text:
               22.7.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 200/1

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2010. július 13.)
   a GMO-knak a hagyományos és biogazdálkodással termesztett növények közötti nem szándékos előfordulásának elkerülésére szolgáló nemzeti együtt-termesztési intézkedések kidolgozására vonatkozó iránymutatásokról
   2010/C 200/01
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió (EU) működéséről szóló szerződésre, és különösen annak 292. cikkére,
   tekintettel a géntechnológiával módosított szervezetek környezetbe történő szándékos kibocsátásáról és a 90/220/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2001. március 12-i 2001/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) 26a. cikkének (2) bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A 2001/18/EK irányelv 26a. cikke előírja, hogy a tagállamok megfelelő intézkedéseket tehetnek, hogy elkerüljék a géntechnológiával módosított szervezetek (GMO-k) nem szándékos előfordulását az egyéb termékekben. Ez különösen a GMO-k más – például hagyományos vagy biogazdálkodással termesztett – növények közötti előfordulásának elkerülésére vonatkozik.

               (2)

               A gazdaságok szerkezetei és a mezőgazdasági rendszerek, illetve az Európai Unióban a mezőgazdasági termelők működését meghatározó gazdasági feltételek és természeti adottságok rendkívül sokfélék. A géntechnológiával módosított növények más termékekben való, nem szándékos előfordulásának elkerülésére vonatkozó intézkedések kidolgozása során figyelembe kell venni az EU-ban meglévő mezőgazdasági rendszereket, valamint gazdasági feltételeket és természeti adottságokat.

               (3)

               Szükségesnek bizonyulhat, hogy a tagállami hatóságok – azokon a területeken, ahol GMO-kat termesztenek – megfelelő intézkedéseket határozzanak meg annak érdekében, hogy a fogyasztók és a termelők választhassanak a hagyományos, a biogazdálkodással termesztett és a géntechnológiával módosított termesztés között (a továbbiakban: „együtt-termesztési intézkedések”).

               (4)

               Az együtt-termesztési intézkedések célja, hogy azokon a területeken, ahol GMO-kat termesztenek, elkerülhető legyen a GMO-k más termékekben való nem szándékos előfordulása, megelőzve ezzel a géntechnológiával módosított és géntechnológiával módosított növények (ideértve a biogazdálkodással termesztett növényeket is) közötti keveredésből fakadó potenciális gazdasági veszteséget és más következményeket.

               (5)

               Némely esetben – a gazdasági feltételektől és természeti adottságoktól függően – szükséges lehet a GMO-termesztés nagy területekről történő kizárása. E lehetőségnek azon kell alapulnia, hogy a tagállamok bizonyítékkal szolgáljanak arra nézve, hogy e területek esetében más intézkedések nem elegendőek a GMO-k hagyományos vagy biogazdálkodással termesztett növények közötti nem szándékos előfordulásának elkerülésére. Ezen túlmenően a korlátozó intézkedéseknek a célkitűzéssel (azaz a hagyományos- vagy biogazdálkodással foglalkozó mezőgazdasági termelők sajátos szükségleteinek védelmével) arányosaknak kell lenniük.

               (6)

               Egyszerre tartva szem előtt az Európai Unió tudományos alapú engedélyezési rendszerét, és a tagállamok arra irányuló döntési szabadságát, hogy kívánnak-e területükön géntechnológiával módosított növényeket termeszteni vagy sem, a Bizottság úgy véli, hogy a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények között a GMO-k nem szándékos előfordulásának elkerülésére vonatkozó intézkedéseket tagállami szinten kell megállapítani.

               (7)

               A 2003/556/EK ajánlást (2) fel kell váltani annak érdekében, hogy jobban tükröződjön a 26a. cikkben a tagállamok számára biztosított azon lehetőség, hogy intézkedéseket állapítsanak meg a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények között a GMO-k nem szándékos előfordulásának elkerülésére. Ennek megfelelően ezen iránymutatások tartalma az együtt-termesztési intézkedések kidolgozásával kapcsolatos főbb általános elvekre korlátozódik, elismerve azt, hogy a tagállamoknak elegendő rugalmasságot kell biztosítani, hogy figyelembe vehessék regionális és nemzeti sajátosságaikat, illetve a hagyományos, biogazdálkodással termesztett és egyéb típusú növények és termékek specifikus helyi igényeit.

               (8)

               Az együtt-termesztéssel foglalkozó európai iroda (European Co-existence Bureau, ECoB) továbbra is a tagállamokkal együtt fogja kidolgozni az együtt-termesztéssel kapcsolatos legjobb gyakorlatokat, valamint az ezekkel kapcsolatos kérdésekre vonatkozó technikai iránymutatásokat,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               A hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények között a GMO-k nem szándékos előfordulásának elkerülésére vonatkozó nemzeti intézkedések kidolgozása során a tagállamoknak az ezen ajánlás mellékletében előírt iránymutatásokat kell követniük.

               2.

               A 2003/556/EK ajánlás hatályát veszti.

               3.

               Ezen ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2010. július 13-án.

            a Bizottság részéről

         John DALLI

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 106., 2001.4.17., 1. o.

      (2)  A géntechnológiával módosított növények, valamint a hagyományos és az ökológiai gazdálkodás együttes jelenlétének biztosítására szolgáló nemzeti stratégiák és legjobb gyakorlatok kidolgozására vonatkozó iránymutatásokról szóló 2003/556/EK bizottsági ajánlás (HL L 189., 2003.7.29., 36. o).

      MELLÉKLET
      1.   Bevezetés

      1.1.   A GMO-knak a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények közötti nem szándékos előfordulásának elkerülésére szolgáló nemzeti együtt-termesztési intézkedések

      A GMO-k EU-ban történő termesztése kihat a mezőgazdasági termelés szervezésére. Egyrészről a géntechnológiával módosított (GM) növények nem géntechnológiával módosított (hagyományos és biogazdálkodással termesztett) növények közötti, nem szándékos előfordulásának lehetősége felveti azt a kérdést, hogy miként biztosítható a különféle termesztési típusokra irányuló termelői választás. Főszabályként a mezőgazdasági termelőknek biztosítani kell a lehetőséget, hogy az általuk választott típusú – akár GM, akár hagyományos vagy biogazdálkodással termesztett – mezőgazdasági növényeket termeszthessék. Ezt a lehetőséget össze kell kapcsolni egyes mezőgazdasági termelők és piaci szereplők arra irányuló óhajával, hogy növényeikben a lehető legalacsonyabb mértékben forduljanak elő GMO-k.
      Másrészről ez a kérdés a fogyasztói választáshoz is kapcsolódik. Ahhoz, hogy az európai fogyasztók számára biztosított legyen a választás lehetősége a géntechnológiával módosított és a géntechnológiával módosított élelmiszerek között, nemcsak megfelelően működő nyomon követhetőségi és címkézési rendszerre van szükség, hanem egy olyan mezőgazdasági ágazatra is, amely különféle termékeket tud nyújtani. Az élelmiszeriparnak a magas szintű fogyasztói választás biztosítására irányuló képessége együtt jár a mezőgazdasági ágazatnak a különböző termesztési rendszerek fenntartására irányuló képességével.
      A GMO-k uniós jogszabályokban meghatározott megengedett határértéken felüli esetleges előfordulása azt eredményezi, hogy a nem GMO növénynek szánt növényt GMO-kat tartalmazó növényként kell címkézni. (1) Ez – a géntechnológiával módosított növények alacsonyabb piaci ára vagy az annak eladásával kapcsolatos nehézségek miatt – jövedelem-kieséshez vezethet. Ezen túlmenően többletköltségek merülhetnek fel a mezőgazdasági termelőknél akkor, ha a géntechnológiával módosított és géntechnológiával módosított kultúrák közötti keveredés minimalizálása érdekében ellenőrző rendszereket és intézkedéseket kell elfogadniuk.
      A meghatározott mezőgazdasági termékek – mint például biogazdálkodással termesztett termékek – termelőinél jelentkező esetleges jövedelem-kiesés nem feltétlenül korlátozódik az uniós jogszabályokban 0,9 %-ban meghatározott címkézési határértékek túllépésére. Bizonyos esetekben, illetve a piaci kereslettől és a vonatkozó nemzeti rendelkezésektől függően (néhány tagállam például a „GM-mentes” címkézés különböző típusaira nemzeti szabványokat dolgozott ki), a GMO-k nyomainak egyes élelmiszernövények között – akár 0,9 % alatti mennyiségben – való előfordulása gazdasági károkat okozhat azoknak a gazdasági szereplőknek, akik GMO-kat nem tartalmazóként kívánják azokat értékesíteni.
      A GMO-k keveredése ráadásul specifikus hatásokkal jár a meghatározott termékek termelőire – például a biogazdálkodással foglalkozó mezőgazdasági termelőkre – (2), ily módon érintve a végső fogyasztót is (3). Mivel az ilyen termesztés gyakran költségesebb, a kapcsolódó ártámogatások biztosítása érdekében a GMO-k előfordulásának elkerülésére irányuló, szigorúbb elkülönítési intézkedésekre lehet szükség. Ezen túlmenően előfordulhat, hogy a helyi korlátok és jellemzők e meghatározott elkülönítési szükségleteket túlságosan megnehezítik és költségessé teszik ahhoz, hogy azoknak néhány földrajzi terület hatékonyan eleget tudjon tenni.
      Ennélfogva el kell ismerni, hogy a tagállamoknak elegendően rugalmas fellépést kell biztosítani a GMO-termesztés vonatkozásában meglévő regionális és nemzeti szükségleteik figyelembevételéhez annak érdekében, hogy a lehető legalacsonyabb mértékben forduljanak elő GMO-k a biogazdálkodással termesztett és egyéb növények között, amikor az elégséges tisztasági szintek más eszközökkel nem érhetők el.
      1.2.   A GMO-termesztés gazdasági vonatkozásai és a környezeti kockázatértékelés hatálya alá tartozó tudományos vonatkozásai közötti különbségtétel

      Fontos egyértelmű különbséget tenni a GMO-termesztés gazdasági vonatkozásai és a környezeti kockázatértékeléssel összefüggő vonatkozások között, amelyekkel a 2001/18/EK irányelv és a géntechnológiával módosított élelmiszerekről és takarmányokról szóló 1829/2003/EK rendelet szerinti engedélyezési eljárások keretében foglalkoznak.
      A 2001/18/EK irányelvben és az 1829/2003/EK rendeletben megállapított eljárás értelmében a GMO-k környezetbe történő kibocsátására vonatkozó engedély átfogó egészségügyi és környezeti kockázatértékelés feltételének van alávetve. A kockázatértékelés a következő eredmények valamelyikével zárulhat:

                  —

                  megállapítják a környezetre vagy az egészségre gyakorolt nem kezelhető, kedvezőtlen hatás kockázatát, amely esetben az engedélyt megtagadják,

                  —

                  nem állapítják meg a környezetre vagy az egészségre gyakorolt kedvezőtlen hatás kockázatát, amely esetben az engedélyt anélkül adják meg, hogy a jogszabályokban kifejezetten előírtakon kívüli, a kezelésre irányuló további intézkedésekre volna szükség,

                  —

                  kockázatokat állapítanak meg, de azok a megfelelő intézkedésekkel (pl. fizikai elkülönítés és/vagy ellenőrzés) kezelhetők; ebben az esetben az engedély a környezeti kockázat kezelésére vonatkozó intézkedések végrehajtására irányuló kötelezettséget fog tartalmazni.

            Ha a környezetre vagy az egészségre gyakorolt kockázatot az engedély megadását követően állapítják meg, a 2001/18/EK irányelv (20. cikk (3) bekezdés), illetve az 1829/2003/EK rendelet (10. és 22. cikk) erre az esetre az uniós hozzájárulás vagy engedélyezés megszüntetésére vagy módosítására irányuló eljárást ír elő. A tagállamok ezen túlmenően hivatkozhatnak a 2001/18/EK irányelvben szereplő különleges végzáradékra (23. cikk), illetve az 1829/2003/EK rendeletben szereplő sürgősségi intézkedésre (34. cikk), hogy az egészségre vagy környezetre gyakorolt kockázatokra vonatkozó új vagy kiegészítő információk alapján ideiglenesen korlátozzák vagy megtiltsák a GMO-k termesztését.
      Mivel az EU-ban kizárólag engedélyezett GMO-k termeszthetők (4), a környezeti és egészségügyi vonatkozásokra pedig az uniós engedélyezési eljárás környezeti kockázatértékelése már kiterjed, az együtt-termesztéssel összefüggésben kezelendő, függőben lévő kérdések a genetikailag módosított és a géntechnológiával módosított növények közötti keveredéssel kapcsolatos gazdasági vonatkozásokra irányulnak.
      1.3.   Az EU-ban meglévő, különféle gazdálkodási feltételek elismerése

      Az európai mezőgazdasági termelők rendkívül sokféle feltétel mellett dolgoznak. A gazdaságok és termőterületek mérete, a termesztési rendszerek, a vetésforgók és termesztési módszerek, valamint a természeti adottságok Európa-szerte eltérőek. A GMO-k hagyományos és biogazdálkodással termesztett növények közötti, nem szándékos előfordulásának elkerülésére vonatkozó nemzeti intézkedések kidolgozása, végrehajtása és nyomon követése során ezt a sokféleséget figyelembe kell venni. Az alkalmazott intézkedéseknek a mezőgazdasági gazdaságok szerkezetéhez, a mezőgazdasági rendszerekhez, termesztési módszerekhez és régióbeli természeti adottságokhoz kell igazodniuk.
      A GMO-termesztésre vonatkozó stratégiák és bevált gyakorlatok kidolgozásának és végrehajtásának a mezőgazdasági termelők és más érdekeltek részvételével, illetve a nemzeti, regionális és helyi tényezők figyelembevételével, nemzeti vagy regionális szinten kell történnie.
      Ennélfogva célszerű, hogy a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények között a GMO-k nem szándékos előfordulásának elkerülésére irányuló intézkedéseket nemzeti – olykor pedig regionális vagy helyi – szinten dolgozzák ki.
      1.4.   Az iránymutatások célja és hatálya

      Ezen iránymutatások a tagállamokhoz címzett, nem kötelező ajánlások formáját öltik. Céljuk, hogy általános elvekkel szolgáljanak a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények között a GMO-k nem szándékos előfordulásának elkerülésére irányuló nemzeti intézkedések kidolgozásához. Elismert tény, hogy számos, ezzel összefüggésben jelentőséggel bíró tényező a nemzeti, regionális és helyi feltételek tekintetében egyedi.
      2.   A GMO-knak a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények közötti nem szándékos előfordulásának elkerülésére szolgáló nemzeti együtt-termesztési intézkedések kidolgozásával kapcsolatos általános elvek

      2.1.   Átláthatóság, határokon átnyúló együttműködés és az érdekeltek részvétele

      A hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények között a GMO-k nem szándékos előfordulásának elkerülésére irányuló nemzeti intézkedéseket valamennyi érdekelttel együttműködésben és átlátható módon kell kidolgozni. Az együtt-termesztési intézkedések határ menti területeken való hatékony működésének garantálása érdekében a tagállamoknak biztosítaniuk kell a határokon átnyúló együttműködést a szomszédos országokkal. E tekintetben megfelelő és időszerű tájékoztatást kell nyújtaniuk és biztosítaniuk azokról az intézkedésekről, amelyek életbe léptetéséről döntöttek.
      2.2.   Arányosság

      A más növények között a GMO-k nem szándékos előfordulásának elkerülésére irányuló intézkedéseknek arányosaknak kell lenniük az elérni kívánt céllal (azaz a hagyományos vagy biogazdálkodással foglalkozó mezőgazdasági termelők különös szükségleteinek védelmével). Az együtt-termesztési intézkedéseknek kerülniük kell a mezőgazdasági termelőknél, vetőmag-termelőknél, valamint a bármely termesztési típussal érintett szövetkezeteknél és más gazdasági szereplőknél jelentkező, felesleges terheket. Az intézkedések megválasztása során figyelembe kell venni a regionális és helyi korlátokat és jellemzőket, például a régióban található területek alakját és méretét, az egyes gazdaságokhoz tartozó területek széttöredezettségét és földrajzi kiterjedését, valamint a regionális gazdaságok irányítási gyakorlatait.
      2.3.   A GMO-knak a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények közötti nem szándékos előfordulásának elkerülésére irányuló, a nemzeti együtt-termesztési intézkedéseken keresztül elérendő keveredési szintek

      A hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények között a GMO-k nem szándékos előfordulásának elkerülésére irányuló nemzeti intézkedések keretében figyelembe kell venni a géntechnológiával módosított és a géntechnológiával módosított növények közötti keveredés valószínűségével és forrásaival kapcsolatban rendelkezésre álló ismereteket. Ezeknek az intézkedéseknek arányosaknak kell lenniük a – regionális és nemzeti sajátosságoktól, valamint a hagyományos, a biogazdálkodással termesztett és egyéb típusú növények és termesztés sajátos helyi szükségleteitől függően – elérendő keveredési szintekkel.

                  2.3.1.

                  Némely esetben a GMO nyomainak élelmiszerekben és takarmányokban való előfordulása csak akkor jár gazdasági hatással, ha a nyomok elérik a 0,9 %-os címkézési határértéket. Ezekben az esetekben a tagállamoknak fontolóra kell venniük, hogy elegendőek lehetnek olyan intézkedések, amelyek a 0,9 %-os címkézési határérték betartásának biztosítására irányulnak.

                  2.3.2.

                  A tagállamoknak fontolóra kell venniük, hogy esetleg nem szükséges törekedni az egyedi keveredési szintek elérésére, amikor a növény géntechnológiával módosítottként való címkézésének nincsenek gazdasági hatásai.

                  2.3.3.

                  Számos más esetben a biogazdálkodással, illetve a hagyományos növényekkel foglalkozó egyes termelőknél (pl. némely élelmiszertermelőknél) a GMO-nyomok 0,9 %-nál alacsonyabb mennyiségben való előfordulása is esetleges jövedelem-kiesést okozhat. Ezekben az esetekben, és a meghatározott termesztési típusok védelme érdekében az érintett tagállamok meghatározhatnak olyan intézkedéseket, amelyek célja annak elérése, hogy a GMO-k más növények közötti előfordulási szintjei 0,9 %-nál alacsonyabbak legyenek.

            Az együtt-termesztési intézkedések révén elérendő keveredési szinttől függetlenül az uniós jogszabályokban (5) megállapított határértékeket továbbra is alkalmazni kell a GMO-k élelmiszerekben, takarmányokban és közvetlen feldolgozásra szánt termékekben való előfordulásának címkézésére.
      2.4.   A GMO-termesztés nagy területekről való kizárására irányuló intézkedések („GM-mentes területek”)

      A regionális vonatkozásokban meglévő eltérések – például az éghajlati viszonyok (amelyek befolyásolják a beporzók tevékenységét és a virágpor levegőben való terjedését), a topográfia, a termesztési módszerek és vetésforgó-rendszerek, illetve a mezőgazdasági gazdaságok szerkezete (többek között a környezet felépítése, például sövények, erdők, műveletlen területek és a területek térbeli elrendezése) – befolyásolhatják a géntechnológiával módosított, a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények közötti keveredés mértékét, és a GMO-knak más növények közötti nem szándékos előfordulásának elkerüléséhez szükséges intézkedéseket.
      Bizonyos gazdasági feltételek és természeti adottságok mellett a tagállamoknak fontolóra kell venniük azt a lehetőséget, hogy területeik nagyobb részeiről kizárják a GMO-termesztést annak érdekében, hogy elkerüljék a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények között a GMO-k nem szándékos előfordulását. A kizárásnak azon kell alapulnia, hogy a tagállamok bizonyítékkal szolgálnak arra nézve, hogy e területek esetében más intézkedések nem elegendőek az elégséges tisztasági szintek elérésére. Ezen túlmenően a korlátozó intézkedéseknek az elérni kívánt célkitűzéssel (azaz a hagyományos és/vagy biogazdálkodás sajátos szükségleteinek védelmével) arányosaknak kell lenniük.
      2.5.   Felelősségi szabályok

      A pénzügyi kártérítéssel, illetve a gazdasági károkozáshoz kapcsolódó felelősséggel kapcsolatos kérdések a tagállamok kizárólagos hatáskörébe tartoznak.
      3.   Uniós szintű információcsere

      A Bizottság folytatja az uniós és nemzeti szinten zajló tanulmányokon alapuló, vonatkozó információk gyűjtését és koordinációját, továbbá technikai tanácsokat kínál fel, hogy segítsen az érdeklődő tagállamoknak az együtt-termesztésre irányuló nemzeti koncepciók kialakításában.
      A COEX-NET (6) a jövőben is folytatja jelenlegi koordinációs tevékenységét és az együtt-termesztéssel foglakozó európai iroda (European Co-existence Bureau, ECoB) (7) továbbra is technikai tanácsokkal szolgál. Az ECoB a jövőben is naprakészen tartja az intézkedések indikatív katalógusát, valamint a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények között a GMO-k nem szándékos előfordulásának elkerülésére irányuló nemzeti intézkedések kidolgozása során figyelembe veendő agronómiai, természeti és növényspecifikus tényezők listáját. A tagállamoknak továbbra is hozzá kell járulniuk az ECoB technikai munkájához.

         (1)  Az 1829/2003/EK rendelet 12. és 24. cikkével összhangban a címkézési kötelezettséget nem kell alkalmazni azokra az élelmiszerekre illetve takarmányokra, amelyek i. az egyes összetevők; vagy ii. az egyetlen összetevőből álló élelmiszer; vagy iii. a takarmány vagy a takarmány-összetevők legfeljebb 0,9 %-os arányában olyan anyagot tartalmaznak, amely GMO-kat tartalmaz, azokból áll vagy állították elő, feltéve, hogy ez az előfordulás véletlen és technikailag elkerülhetetlen.

         (2)  Az ökológiai termelésről és az ökológiai termékek címkézéséről szóló 834/2007/EK rendelet 9. cikkével összhangban az ökológiai termelés során GMO-k nem használhatók többek között vetőmagként, élelmiszerként vagy takarmányként (9. cikk (1) bekezdés). A cél az, hogy az ökológiai termékekben a lehető legalacsonyabb legyen a GMO-k előfordulása (lásd a (10) preambulumbekezdést).

         (3)  A Bizottság jelentése a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek a hagyományos, az ökológiai és a géntechnológiával módosított növények együtt-termesztéséről (COM(2009) 153).

         (4)  Ahhoz, hogy a GMO-kat az EU-ban termeszteni lehessen, azokat a 2001/18/EK irányelv vagy az 1829/2003/EK rendelet értelmében termesztésre kell engedélyeztetni.

         (5)  Az 1829/2003/EK rendelet 12. és 24. cikke, valamint a 2001/18/EK irányelv 21. cikkének (3) bekezdése.

         (6)  A géntechnológiával módosított, hagyományos és biogazdálkodással termesztett növények együttes jelenlétével kapcsolatos információcserével és az információk összehangolásával foglalkozó hálózati csoport (COEX-NET) célja az információcsere megkönnyítése az együtt-termesztés terén az egyes tagállamok, valamint a tagállamok és a Bizottság között.

         (7)  Az ECoB a technikai jellegű együtt-termesztési intézkedések vonatkozásában a legjobb gyakorlatokkal kapcsolatos, növényspecifikus dokumentumokat dolgoz ki. Az ECoB a Titkárságból és az egyes növényekkel foglalkozó, a tagállamok technikai képviselőiből álló technikai munkacsoportokból áll.


				|

		52013DC0248

			Ajánlás A TANÁCS HATÁROZATA az Európa Kulturális Fővárosa címet 2017-ben viselő dániai és ciprusi város kijelöléséről, valamint az Európa Kulturális Fővárosa címet 2018-ban viselő máltai város kijelöléséről /* COM/2013/0248 final */

			   	INDOKOLÁS
Az Európa kulturális fővárosa
eseménysorozat 2007–2019. évekre szóló közösségi fellépésének megállapításáról
szóló, 2006. október 24-i 1622/2006/EK európai parlamenti és tanácsi határozat[1] megállapítja azt az eljárást,
amelyet az Európa Kulturális Fővárosa címet viselő városok
kijelölésekor követni kell. E határozat 2. cikke értelmében 2009-től
kezdve minden évben két tagállam egy-egy városa osztozik az Európa Kulturális
Fővárosa címen, a határozat mellékletében található időrendi
táblázatnak megfelelően. 2017-ben az eseménynek Dánia és Ciprus ad majd
otthont. 2018-ban Málta és Hollandia lesznek az esemény házigazdái, és Málta
úgy döntött, hogy a szokásosnál egy évvel korábban kiválasztja a kulturális
fővárost.
2017 és 2018 Európa Kulturális Fővárosait
az alábbi eljárás szerint kell kijelölni.
Legkésőbb hat évvel a szóban forgó
esemény előtt az érintett tagállamok pályázati felhívást tesznek közzé. A
pályázatok elbírálására hivatott testület, amely a kulturális szféra 13
független szakértőjéből áll, legkésőbb öt évvel az esemény
kezdete előtt összeül, hogy elvégezze a beérkezett pályázatok
előválogatását. A testület az 1622/2006/EK határozat 4. cikkében
meghatározott kritériumok alapján értékeli a benyújtott pályázatokat, és rövid
listát állít össze azokról a városokról, melyek pályázati anyagait –
kiegészítésüket követően – további vizsgálatnak érdemes alávetni.
Kilenc hónappal az előválogatási ülést
követően mindkét érintett tagállam összehívja választótestületét abból a
célból, hogy a jelöltekről végső döntést hozzon. A testület a
fellépésre vonatkozóan meghatározott kritériumok alapján részletesen értékeli
az előválogatáson túljutott városok pályázatait, majd ajánlást tesz arra,
hogy az érintett tagállamok melyik városa viselje a Kulturális Főváros
címet.
A testület ajánlásai alapján a tagállamok
egy-egy várost jelölnek az Európa Kulturális Fővárosa címre, és a
jelölésről legkésőbb négy évvel a szóban forgó esemény előtt
tájékoztatja az Európai Parlamentet, a Tanácsot, a Bizottságot és a Régiók Bizottságát.

Az Európai Parlamentnek lehetősége van
arra, hogy a tagállami jelölések kézhezvételét követően legkésőbb
három hónappal véleményt továbbítson a Bizottsághoz.
A Bizottság ajánlása alapján a Tanács a
megfelelő évre hivatalosan Európa Kulturális Fővárosaivá nyilvánítja
az érintett városokat.
Az itt ismertetett kétfordulós eljárást
követően a választótestület 2012. szeptemberi jelentésében Aarhus-t
(Dánia) és Paphos-t (Ciprus) javasolta 2017 kulturális fővárosának, 2012.
novemberi jelentésében pedig a 2018. évre vonatkozóan Valletta (Málta) jelölése
mellett döntött. A jelölésekről a három érintett tagállam 2012 őszén
értesítette az Európai Parlamentet, a Tanácsot, a Bizottságot és a Régiók
Bizottságát.
Az Európai Parlament 2013 februárjában mindhárom
esetben kedvező véleményt juttatott el a Bizottsághoz.
Következésképp a Bizottság az 1622/2006/EK
határozat 9. cikke (3) bekezdésének megfelelően az alábbi ajánlást intézi
a Tanácshoz, amelyben az Európa Kulturális Fővárosa címre 2017-re
vonatkozóan a dániai Aarhus és a ciprusi Paphos városok jelölését, 2018-ra
vonatkozóan pedig a máltai Valletta város jelölését javasolja.
Ajánlás
A TANÁCS HATÁROZATA
az Európa Kulturális Fővárosa címet 2017-ben
viselő dániai és ciprusi város kijelöléséről, valamint az Európa
Kulturális Fővárosa címet 2018-ban viselő máltai város
kijelöléséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európa kulturális fővárosa
eseménysorozat 2007–2019. évekre szóló közösségi fellépésének megállapításáról
szóló, 2006. október 24-i 1622/2006/EK európai parlamenti és tanácsi
határozatra[2]
és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel az
Európai Bizottság ajánlására,
tekintettel az
Európa Kulturális Fővárosa cím dániai és ciprusi jelöltjének
kiválasztásáról szóló, 2012. szeptemberi választótestületi jelentésekre,
tekintettel az
Európa Kulturális Fővárosa cím máltai jelöltjének kiválasztásáról szóló, 2012.
novemberi választótestületi jelentésre,
mivel:
az 1622/2006/EK
határozat 4. cikkében megállapított feltételek maradéktalanul teljesültek,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
2017-ben a dániai Aarhus és a ciprusi Paphos
városok viselik az Európa Kulturális Fővárosa címet.
2018-ban Máltában Valletta lesz Európa
Kulturális Fővárosa.
2. cikk
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos
Lapjában történő kihirdetését követő napon lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 304., 2006.11.3., 1. o.
[2]               HL L 304., 2006.11.3., 1. o.


title: A Tanács ajánlása ( 2012. július 10. ) Írország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Írország 2012–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi vélemény adásáról

text:
               24.7.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 219/44

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2012. július 10.)
   Írország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Írország 2012–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi vélemény adásáról
   2012/C 219/13
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), melyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Tanács 2011. július 12-én ajánlást (3) fogadott el Írország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményt adott Írország 2011–2015-ös időszakra vonatkozó, aktualizált stabilitási programjáról.

               (4)

               A Bizottság 2011. november 23-án elfogadta a második éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció második európai szemeszterét.

               (5)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2012. február 15-én elfogadta a 2012. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2012. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (6)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án jóváhagyta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás normál feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án arra is felkérte az Euro Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.

               (8)

               Írország 2012. április 27-én benyújtotta a 2012–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programját és 2012. évi nemzeti reformprogramját

               (9)

               A Tanács 2010. december 7-én elfogadta a 2011/77/EU végrehajtási határozatot (4), amely az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus létrehozásáról szóló, 2010. május 11-i 407/2010/EU tanácsi rendelettel (5) összhangban 2013 végéig pénzügyi támogatást bocsát Írország rendelkezésére. Az ehhez társuló, 2010. december 16-án aláírt egyetértési megállapodás és annak egymást követő kiegészítései meghatározták a pénzügyi támogatás folyósításának gazdaságpolitikai feltételeit.

               (10)

               Írország összességében végrehajtotta a pénzügyi támogatási programnak az egyetértési megállapodásban meghatározott feltételeit. A pénzügyi támogatási programban meghatározott 2011. évi 10,6 %-os költségvetési hiánycélt még jelentősen túl is teljesítette, és a 2012. évi költségvetés 8,6 %-os GDP-arányos költségvetési hiányt tűzött ki célul. A középtávú költségvetési konszolidációs tervek összhangban állnak a hiányra vonatkozóan a pénzügyi támogatási programban meghatározott felső küszöbértékekkel és a 2015-ig elérendő, a GDP 3 %-a alatti hiánycéllal. Az ír hazai bankoknak a Central Bank of Ireland 2011-es szavatolótőke-megfelelőségi felülvizsgálatában (Prudential Capital Assessment Review) előirányzott feltőkésítése javarészt megtörtént, továbbá a hazai bankok tőkeáttétel-csökkentését illetően összességében túlteljesítették a pénzügyi támogatási programban 2011-re rögzített célértéket. A versenyképesség és a munkahelyteremtés fokozását célzó strukturális reformok jelentősen előrehaladott fázisban vannak.

               (11)

               Az ír gazdaság 2011-ben mérsékelt, 0,7 %-os növekedést ért el, ami nagyjából megfelel a pénzügyi támogatási programban tervezetteknek. A javuló versenyképesség és a stabil külső kereslet pozitív hatással volt az elsősorban exporton alapuló növekedésre. A nettó export 4,7 százalékponttal járult hozzá a GDP növekedéséhez, miközben a hazai kereslet a költségvetési konszolidáció, a csökkenő foglalkoztatás és a háztartások mérlegének kiigazítása miatt tovább szűkült. A kedvezőtlen külső környezet és a hazai kereslet további visszaesése miatt 2012-ben is mérsékelt, mintegy 0,5 %-os növekedés várható. A háztartások és a vállalkozások mérlegének kiigazítása középtávon továbbra is befolyásolja a fogyasztást és a beruházásokat. Tekintettel Írország demográfiájának kedvező alakulására, rugalmas munkaerőpiacára és jelentős szabad gazdasági kapacitására, az exportalapú növekedés becslések szerint 2013-ban 1,9 %, 2015-ben pedig 2,8 % lehet.

               (12)

               A stabilitási programnak az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdése szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A stabilitási program gazdasági növekedéssel kapcsolatos előrejelzései és a Bizottság szolgálatainak 2012. tavaszi előrejelzése hasonlóak. A stabilitási programban megfogalmazott költségvetési stratégia célja, hogy az államháztartási hiány – összhangban a túlzott hiány kiigazítására vonatkozóan a Tanács által előírt határidővel – 2015 végére a GDP 3 %-ának megfelelő küszöbérték alá kerüljön. A stabilitási program jelenlegi előrejelzése alapján a GDP-arányos hiány a következőképpen alakul: 2012-ben 8,3 % (a programban kitűzött 8,6 %-os GDP-arányos hiánnyal szemben), 2013-ban 7,5 %, 2014-ben 4,8 %, és a programidőszak végén, 2015-ben 2,8 %. Ezt a pályát a GDP 2,7 %-át kitevő konszolidációs intézkedések támasztják alá a 2012. évi költségvetésben, majd a GDP 3,9 %-ának megfelelő, széleskörű konszolidációs intézkedések a 2013–2014-es időszakban, végül pedig a GDP 1,1 %-át kitevő további, részben pontosított konszolidációs erőfeszítések 2015-ben. A stabilitási program középtávú költségvetési célként ismét 0,5 %-os GDP-arányos strukturális államháztartási hiánnyal számol, ami a programidőszakban nem valósul meg. A középtávú költségvetési cél megfelelő módon tükrözi a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeit. A GDP 60 %-át meghaladó bruttó államadósság a 2011. évi 108 %-ról 2013-ban 120 %-ra emelkedik, csak ezután indul csökkenésnek. Írország számára a 2015-ig tartó túlzotthiány-eljárás és az azt követő három év átmeneti időszak lesz, a költségvetési tervek pedig biztosítani fogják, hogy az ország megfelelő előrelépést tegyen a Stabilitási és Növekedési Paktum adósságcsökkentésre vonatkozó referenciaértékének elérése irányába.

               (13)

               Írország számos vállalást tett az Euro Plusz Paktum keretében. E vállalások a versenyképesség és a foglalkoztatás ösztönzéséhez, valamint az államháztartás fenntarthatósága és a pénzügyi stabilitás fokozásához kapcsolódnak,

         AJÁNLJA, hogy Írország a 2012–2013-as időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
   Hajtsa végre a 2011/77/EU végrehajtási határozatban megállapított, valamint a 2010. december 16-i egyetértési megállapodásban és annak későbbi kiegészítéseiben tovább pontosított intézkedéseket.

      Kelt Brüsszelben, 2012. július 10-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         V. SHIARLY

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  2012-re érvényben tartja a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2012. április 26-i 2012/238/EU tanácsi határozat (HL L 119., 2012.5.4., 47. o.).

      (3)  HL C 215., 2011.7.21., 1. o.

      (4)  HL L 30., 2011.2.4., 34. o.

      (5)  HL L 118., 2010.5.12., 1. o.


title: (2014/193/EU): A Bizottság ajánlása ( 2014. április 4. ) az élelmiszerekben jelen lévő kadmium csökkentéséről  EGT-vonatkozású szöveg

text:
               8.4.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 104/80

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2014. április 4.)
   az élelmiszerekben jelen lévő kadmium csökkentéséről
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2014/193/EU)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az élelmiszerekben előforduló egyes szennyező anyagok felső határértékeinek meghatározásáról szóló, 2006. december 19-i 1881/2006/EK bizottsági rendelet (1) egyes élelmiszerekre megállapítja az azokban előforduló kadmium felső határértékét.

               (2)

               Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóságnak (EFSA) az élelmiszerláncban előforduló szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testülete (Contam panel) 2009. január 30-án szakvéleményt fogadott el az élelmiszerekben előforduló kadmium témájában (2). Ebben a szakvéleményben az EFSA az új megengedhető heti bevitelt 2,5 μg/testsúlykilogrammban állapította meg. A Contam panel által 2009-ben megállapított megengedhető heti kadmiumbevitel felülvizsgálatával foglalkozó nyilatkozatában („Re-assessment of the tolerable weekly intake for cadmium established by the Contam Panel in 2009”) (3) az EFSA megerősítette a heti 2,5 μg/ testsúlykilogramm értéket, figyelembe véve az élelmiszer-adalékanyagokkal foglalkozó közös FAO/WHO szakértői bizottság (JECFA) által a közelmúltban elvégzett kockázatértékelést (4).

               (3)

               Szakvéleményében a Contam panel megállapította, hogy az európai országok lakosságának átlagos terhelése megközelíti vagy kismértékben meg is haladja az említett heti 2,5 μg/testsúlykilogramm értéket. A lakosság egyes csoportjai esetében a terhelés elérheti a megengedhető heti bevitel kétszeresét. A panel azt is megállapította, hogy noha az ilyen szintű terhelésnek kitett egyéneknél még elenyésző a vesekárosodás kockázata, a lakosság szintjén jelentkező kadmiumterhelést csökkenteni kell.

               (4)

               A Contam panel szakvéleménye szerint az étrendi kadmiumterhelés nagy részéért a nagy mennyiségben fogyasztott élelmiszerek, úgymint a gabonák és gabonaipari termékek, a zöldségek, az olajos magvak és a hüvelyesek, a keményítőtartalmú gyökerek és a burgonya, illetve a hús és a húsipari termékek felelősek. A legmagasabb kadmiumkoncentrációk a tengeri moszatban, a halban és a tenger gyümölcseiben, a csokoládéban és a különleges táplálkozási célokra szánt élelmiszerekben, valamint a gombákban, az olajnövényekben és az ehető belsőségekben mérhetők.

               (5)

               2001-ben számos élelmiszer kapcsán megállapításra került a kadmiumtartalom felső határértéke, többek között a gabonák, a zöldségek, a hús, a hal, a tenger gyümölcsei, a belsőségek és az étrend-kiegészítők vonatkozásában. Az EFSA közelmúltbeli következtetéseinek fényében új felső határértékek merültek fel a bébiételek, a csokoládé- és kakaótermékek vonatkozásában; ezek elfogadására várhatóan hamarosan sor kerül.

               (6)

               Továbbá a Contam panel kadmiumra vonatkozó szakvéleményeit követően a Bizottság szintén megvizsgálta a kadmiumtartalom tekintetében jelenleg érvényes felső határértékek csökkentésének lehetőségét azokban az élelmiszerekben, amelyek a terhelés fő forrásai (például a gabonák, a zöldségek és a burgonya).

               (7)

               A Bizottság úgy ítéli meg, hogy a felső határértékek azonnali csökkentése nehezen volna megvalósítható. Az élelmiszerekben jelen lévő kadmium mennyisége nem egységes, hanem erősen változó, például a következők függvényében: a termesztési terület földrajzi elhelyezkedése (a talaj természetes kadmiumtartalmának szintjei eltérőek a földkéregben való eltérő eloszlás következtében), a kadmium talajból történő asszimilálhatósága (a talajból a növényekbe való felszívódás mértéke függ a talaj pH-értékétől és más talajösszetevőktől), a különböző növények eltérő kadmiumfelhalmozási mintái, emellett az olyan emberi eredetű tényezők, mint a szennyvíziszap, a trágya és a foszfátműtrágyák mezőgazdasági felhasználása, valamint egyéb tényezők. A foszfátműtrágyákban jelen lévő kadmium tekintetében – amellyel kapcsolatban jelenleg folyik a munka – a Bizottság tudatában van annak, hogy a kadmiumra és kadmium-oxidra vonatkozó, 2008-ban elfogadott kockázatcsökkentési stratégiájának (5) megfelelő fellépésre van szükség.

               (8)

               Ugyanakkor léteznek már az élelmiszerekben jelen lévő kadmium csökkentésére irányuló módszerek, de ezeknek a mezőgazdasági termelők és az élelmiszer-ipari vállalkozók által történő teljes körű végrehajtásához időre van szükség. Bizonyos esetekben a rendelkezésre álló módszereket hozzá kell igazítani azokhoz a növényekhez és földrajzi területekhez, amelyekre az alkalmazásukat tervezik, és hatékonyabbá kell tenni az e módszerekkel kapcsolatos tájékoztatást és népszerűsítést a mezőgazdasági termelők körében annak érdekében, hogy közép és hosszú távon megvalósuljon az élelmiszerekben jelen lévő kadmium szintjének csökkentése. Ezért indokolt, hogy a tagállamok megtegyék a szükséges lépéseket annak biztosítására, hogy a már rendelkezésre álló szintcsökkentő módszerekről tájékoztassák a mezőgazdasági termelőket, népszerűsítsék azokat a körükben, és megkezdődjék, illetve folytatódjék ezen módszerek végrehajtása az élelmiszerekben jelen lévő kadmium szintjének csökkentése érdekében. Szükség esetén további kutatást és vizsgálatokat kell végezni a szintcsökkentő módszerekkel kapcsolatos ismeretek terén fennálló hiányosságok pótlása céljából.

               (9)

               Rendszeresen nyomon kell követni a meghozott intézkedések hatásai által elért eredményeket, és azokról be kell számolni a Bizottságnak. További előfordulási adatokat kell gyűjteni a kadmiumról, és ezekről be kell számolni az EFSA-nak annak érdekében, hogy a Bizottság 2018. december 31-ig újra értékelhesse a helyzetet, majd meghozhassa a további megfelelő intézkedéseket,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a mezőgazdasági termelők és az élelmiszer-ipari vállalkozók fokozatosan végrehajtsák az élelmiszerekben – különösen a gabonákban, a zöldségekben és a burgonyában – jelen lévő kadmium szintjének a csökkentésére irányuló, rendelkezésre álló módszereket. Ez magában foglalja az ismert szintcsökkentő módszerekkel kapcsolatos hatékony tájékoztatási és népszerűsítési tevékenységet a mezőgazdasági termelők és az élelmiszer-ipari vállalkozók körében.

               2.

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy azokon a területeken, amelyeken további ismeretekre van szükség a megfelelő szintcsökkentő módszerek beazonosításához, megvalósuljanak az ismeretek terén fennálló hiányosságok pótlását célzó kutatások és vizsgálatok.

               3.

               A tagállamoknak rendszeresen nyomon kell követniük a végrehajtott szintcsökkentő intézkedések által elért eredményeket az élelmiszerekben jelen lévő kadmium szintjére vonatkozó előfordulási adatok gyűjtése útján. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy:

                           1.

                           az analitikai eredményeket rendszeresen megküldjék az EFSA számára egy egységes adatbázisba történő felvétel céljából; és hogy

                           2.

                           az Európai Bizottság rendelkezésére bocsássanak egy, az ezen ajánlás végrehajtása során elért eredményekről szóló jelentést 2015 decemberében, majd egy végleges jelentést legkésőbb 2018 februárjában. Az említett jelentésekben különös figyelmet kell fordítani a felső határértékeket megközelítő és az azokat meghaladó kadmiumszintekre.

               4.

               A mintavételt és a vizsgálatot az élelmiszerekben előforduló ólom, kadmium, higany, szervetlen vegyületben lévő ón, 3-MCPD és policiklikus aromás szénhidrogének mennyiségének hatósági ellenőrzése céljából végzett mintavétel és vizsgálat módszereinek megállapításáról szóló, 2007. március 28-i 333/2007/EK bizottsági rendelet rendelkezéseinek megfelelően kell elvégezni (6).

      Kelt Brüsszelben, 2014. április 4-én.

            a Bizottság részéről

         Tonio BORG

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 364., 2006.12.20., 5. o.

      (2)  The EFSA Journal (2009) 980., 1–139. o.

      (3)  The EFSA Journal 2011; 9(2):1975.

      (4)  WHO Food Additives Series 64 (a WHO élelmiszer-adalékanyagokkal foglalkozó sorozatának 64. száma), az élelmiszer-adalékanyagokkal foglalkozó közös FAO/WHO szakértői bizottság (JECFA) 73. ülése, Egészségügyi Világszervezet, Genf, 2011.

      (5)  A Bizottság közleménye a kockázatértékelés eredményeiről és a kockázatcsökkentési stratégiákról a következő anyagok vonatkozásában: kadmium és kadmium-oxid (HL C 149., 2008.6.14., 6. o.).

      (6)  HL L 88., 2007.3.29., 29. o.


title: EK: A Bizottság Ajánlása (2005. február 4.) az egyes élelmiszerekben előforduló policiklikus aromás szénhidrogének értékeinek további vizsgálatairól (az értesítés a B(2005) 256. számú dokumentummal történt) (EGT vonatkozású szöveg)

text:
               8.2.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 34/43

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2005. február 4.)
   az egyes élelmiszerekben előforduló policiklikus aromás szénhidrogének értékeinek további vizsgálatairól
   (az értesítés a B(2005) 256. számú dokumentummal történt)
   (EGT vonatkozású szöveg)
   (2005/108/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikke második francia bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A 466/2001/EK bizottsági rendelet (1) meghatározza a policiklikus aromás szénhidrogének (PAH), különösen a benzo(a)pirén legmagasabb értékét egyes élelmiszerekben. Az élelmiszerekben előforduló karcinogén PAH-értékek körüli bizonytalanságok miatt a rendelet előírja az intézkedések 2007. április 1-jéig történő felülvizsgálatát. E felülvizsgálathoz információk szükségesek.

               (2)

               Az Élelmiszerügyi Tudományos Bizottság a 2002. december 4-i véleményében arra a következtetésre jutott, hogy számos policiklikus aromás szénhidrogén (PAH) genotoxikus karcinogénnek számít. A genotoxikus anyagok küszöbértéke alatti hatásait tekintetbe véve a PAH értékét az élelmiszerekben az ésszerűen elérhető legalacsonyabb szintre kell csökkenteni. Az Élelmiszerügyi Tudományos Bizottság következtetése alapján a benzo(a)pirén markerként használható az élelmiszerekben található karcinogén PAH (mellékletben felsorolt lista) előfordulásának és hatásának kimutatására. E policiklikus aromás szénhidrogének élelmiszerekben jelenlévő relatív arányaira vonatkozó további elemzések szükségesek annak érdekében, hogy a későbbiekben felül lehessen vizsgálni, hogy a benzo(a)pirént megtartsák-e markerként. Több módszer áll rendelkezésre a policiklikus aromás szénhidrogének vizsgálatára.

               (3)

               A PAH olyan hevítési, szárítási és füstölési eljárások során keletkezhet az élelmiszerekben, amelyek során az élelmiszerek közvetlen kapcsolatba kerülnek az égéstermékekkel. Amennyiben magas PAH-értéket állapítanak meg az élelmiszerekben, az előállítás és a feldolgozás módszereit ki kell vizsgálni. Például a közvetlen tűz feletti szárítási és hevítési eljárások az étkezési olaj, mint az olívapogácsa-olaj, előállítása során magas PAH-szinteket eredményezhetnek. Az olajfinomítás során a benzo(a)pirén eltávolításához aktív szenet lehet felhasználni, de az még nem tisztázott, hogy a finomítási eljárások során minden PAH hatékonyan eltávolítható-e. Ezért olyan előállítási és feldolgozási eljárásokat kell alkalmazni, amelyek megakadályozzák a nyers olaj PAH-hal való szennyeződését,

         AJÁNLJA:

               1.

               hogy a tagállamok vizsgálják ki a benzo(a)pirén és más policiklikus aromás szénhidrogének (PAH) értékeit, különösen az I. mellékletben (2) felsoroltakét, amelyek az Élelmiszerügyi Tudományos Bizottság megjelölése szerint karcinogének lehetnek. Továbbá mérjék fel a 208/2005/EK rendeletben felsorolt élelmiszerekben előforduló e policiklikus aromás szénhidrogének relatív értékeit. Vizsgálják ki a más olyan élelmiszerekben előforduló PAH-értékeket is, amelyek magas PAH-tartalommal rendelkezhetnek, mint a szárított gyümölcsök és az étrend-kiegészítők. Az egyes élelmiszerek egyéni mintáiban mért minden egyes karcinogén PAH-értékét jelenteni kell. Például az olívapogácsa-olaj vagy a napraforgó olaj vagy a füstölt hal (a fajok megnevezésével) vagy füstölt sonka, stb. minden egyes egyéni mintájának PAH-tartalmát meg kell adni. A nyers adatokat a Bizottság gyűjti össze és dolgozza fel. A vizsgálatok eredményeit 2006. október 31-ig kell közölni a Bizottsággal, hogy az 2007. április 1-jéig elvégezhesse a legnagyobb értékekre vonatkozó vizsgálatot és a benzo(a)pirén markerként való alkalmasságának vizsgálatát.

               2.

               hogy a tagállamok vizsgálják meg az étkezési olajok és a zsírok előállítási és feldolgozási módszereit. Amennyiben az étkezési olajokat és zsírokat olyan módszerekkel állítják elő, amelyek magas PAH-szennyeződést okozhatnak a nyers olajban vagy a zsírokban, mint a közvetlen tűz feletti szárítási és hevítési eljárások, vizsgálatokat kell folytatni az előállító alternatív vagy optimálisabb módszereinek segítségével a szennyeződés csökkentésének érdekében. A Bizottságnak legkésőbb 2006. október 31-ig jelenteni kell azokat az eredményeket és a fejleményt, amelyek az esetlegesen szennyezést okozó módszerek elkerüléséhez vezetnek.

               3.

               hogy a tagállamok vizsgálják meg a füstölt és a szárított élelmiszerek előállítási és feldolgozási módszereit. Amennyiben olyan módszereket alkalmaznak, amelyek magas PAH-szennyeződést okozhatnak, vizsgálatokat kell folytatni az előállító alternatív vagy optimálisabb módszereinek segítségével a szennyeződés csökkentése érdekében. A Bizottságnak legkésőbb 2006. október 31-ig jelenteni kell azokat az eredményeket és a fejleményt, amelyek az esetlegesen szennyezést okozó módszerek elkerüléséhez vezetnek.

               4.

               hogy a tagállamok vizsgálják meg a PAH jelenlétét és megelőzésének lehetőségét a kakaóvajban, és legkésőbb 2006. október 31-ig jelentsék az eredményeket a Bizottságnak. Szükségesek még a kakaóvajban jelenlévő benzo(a)pirén és más PAH értékeire, a lehetséges szennyeződés forrásaira és a szennyeződés csökkentésének lehetőségeire vonatkozó információk. Ezen információk szükségesek a 208/2005/EK rendeletben a kakaóvajra megállapított kivétel felülvizsgálatának végrehajtásához.

               5.

               hogy a tagállamok az élelmiszerekben előforduló PAH-szennyezés környezeti forrásainak egyéb vizsgálataira vonatkozó információkat szolgáltassanak.

      Kelt Brüsszelben, 2005. február 4-én.

            a Bizottság részéről

         Markos KYPRIANOU

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 77., 2001.3.16., 1. o. A legutóbb a 208/2005/EK rendelettel (lásd ennek a Hivatalos Lapnak a(z) 3 oldalát) módosított rendelet.

      (2)  Az élelmiszerügyi tudományos bizottság által nem megjelölt, PAH-okra vonatkozó új információk is elfogadhatók, amennyiben azok a közegészségügyre hatással vannak.

      MELLÉKLET
      A policiklikus aromás szénhidrogének (PAH), amelyeket az Élelmiszerügyi Tudományos Bizottság karcinogénnek nyilvánított, és amelyeknek az egyes élelmiszerekben található relatív értékeit pontosan ki kell vizsgálni:

                  benz(a)antracén

                  benzo(b)fluorantén

                  benzo(j)fluorantén

                  benzo(k)fluorantén

                  benzo(g,h,i)perilén

                  benzo(a)pirén

                  krizén

                  ciclopenta(c,d)pirén

                  dibenzo(a,h)antracén

                  dibenzo(a,e)pirén

                  dibenzo(a,h)pirén

                  dibenzo(a,i)pirén

                  dibenzo(a,l)pirén

                  indeno(1,2,3-cd)pirén

                  5-metilkrizén