title: A Bizottság (EU) 2016/1110 ajánlása (2016. június 28.) a takarmányban jelen levő nikkel nyomon követéséről (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               8.7.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 183/68

         A BIZOTTSÁG (EU) 2016/1110 AJÁNLÁSA
   (2016. június 28.)
   a takarmányban jelen levő nikkel nyomon követéséről
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A takarmányban jelen levő nikkel (Ni) származhat természetes forrásból vagy lehet emberi tevékenység eredménye. Egyes takarmány-alapanyagok továbbá tartalmaznak nikkelfémet is, mivel azt az előállításuk során katalizátorként használják.

               (2)

               Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (EFSA) élelmiszerláncba bekerülő szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testülete (CONTAM Panel) tudományos véleményt (1) dolgozott ki a takarmányban jelen levő nikkellel összefüggő állat- és közegészségügyi kockázatairól.

               (3)

               A CONTAM Panel következtetése szerint valószínűtlen, hogy a takarmányban előforduló nikkel bármilyen negatív hatást gyakoroljon a szarvasmarhákra, sertésekre, nyulakra, kacsákra, halakra, kutyákra, csirkékre, lovakra, birkákra, kecskékre és macskákra. Az állati eredetű élelmiszerekben előforduló nikkel révén felmerülő emberi egészségügyi kockázatok értékelésével kapcsolatban a CONTAM Panel azt a következtetést vonta le, hogy az átlagos népességben a nikkelnek való krónikus kitettség jelenlegi szintje – csak az állati eredetű élelmiszereket figyelembe véve – aggodalomra adhat okot a fiatal népességre nézve. Az akut étrendi expozíció kapcsán a CONTAM Panel következtetése szerint a nikkelre érzékeny egyének esetében az állati eredetű élelmiszerek fogyasztása révén fennáll az ekcémás bőrreakciók fellángolásának kockázata. Az állati eredetű élelmiszerek hozzájárulását a nikkelnek való étrendi expozícióhoz tehát nem kellene alábecsülni, különösen azon korosztályok esetében, amelyek nikkelnek való étrendi expozíciója magas. Azonban a jelenleg rendelkezésre álló adatok alapján nem lehetett megállapítani a takarmányból az állati eredetű élelmiszerekbe történő átvitel arányát.

               (4)

               Megfigyelhető, hogy az EFSA tudományos véleményében használt, a takarmányban található nikkelre vonatkozó előfordulási adatok főként egy tagállamból származtak, és éppen ezért nem szükségszerűen reprezentatívak a nikkel takarmányban való, Unión belüli előfordulása tekintetében.

               (5)

               Következésképpen a takarmányban előforduló nikkel felső határértékének megszabása, vagy bármilyen más, a magas szintű emberi és állati egészségvédelem biztosítását célzó kockázatcsökkentési intézkedés meghozatala előtt helyénvaló nyomon követni a nikkel előfordulását a takarmányban Unió-szerte,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               A tagállamok a takarmányipari vállalkozók tevékeny közreműködésével kövessék nyomon a takarmányban jelen levő nikkelt.

               2.

               Annak érdekében, hogy a minták reprezentatívak legyenek a mintavétel tárgyát képező árutételre nézve, a tagállamok kövessék a 152/2009/EK bizottsági rendeletben (2) meghatározott mintavételi eljárásokat.

               3.

               A tagállamok az elemzések eredményeivel összefüggésben az EFSA adatszolgáltatási formátumát követve, az élelmiszer- és takarmányügyi standard mintaleírásra vonatkozó EFSA-iránymutatással (3), valamint az EFSA további egyedi adatszolgáltatási követelményeivel összhangban biztosítsák a rendszeres (legkésőbb 2017. október 31-én történő) adatszolgáltatást az EFSA felé.

      Kelt Brüsszelben, 2016. június 28-án.

            a Bizottság részéről

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            a Bizottság tagja

      (1)  EFSA CONTAM Panel (az EFSA élelmiszerláncba bekerülő szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testülete), 2015. Scientific Opinion on the risks to animal and public health and the environment related to the presence of nickel in feed (Tudományos vélemény a takarmányban előforduló nikkellel összefüggő állat- és közegészségügyi kockázatokról). EFSA Journal 2015;13(4):4074, 76 o. doi:10.2903/j.efsa.2015.4074 www.efsa.europa.eu/efsajournal

      (2)  A Bizottság 2009. január 27-i 152/2009/EK rendelete a takarmányok hatósági ellenőrzése során alkalmazott mintavételi és vizsgálati módszerek megállapításáról (HL L 54., 2009.2.26., 1. o.).

      (3)  http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexsubmitdata.htm


title: Az Európai Központi Bank ajánlása ( 2010. október 8. ) az Európai Unió Tanácsa számára az Eesti Pank külső könyvvizsgálóiról (EKB/2010/16)

text:
               19.10.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 282/1

         AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA
   (2010. október 8.)
   az Európai Unió Tanácsa számára az Eesti Pank külső könyvvizsgálóiról
   (EKB/2010/16)
   2010/C 282/01
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 27.1. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Központi Bank („EKB”) és az eurorendszer nemzeti központi bankjainak beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

               (2)

               A Szerződés 140. cikke (2) bekezdésével összhangban az euro Észtország általi, 2011. január 1-jén történő bevezetéséről szóló, 2010. július 13-i 2010/416/EK tanácsi határozat (1), 1. cikke szerint Észtország teljesítette az euro bevezetéséhez szükséges feltételeket, és a 2003. évi csatlakozási okmány (2) 4. cikkében említett, Észtországra vonatkozó eltérés 2011. január 1-jei hatállyal megszűnik.

               (3)

               Az Eesti Pank az AS Deloitte Audit Eestit választotta külső könyvvizsgálójának a 2011–2015. pénzügyi évekre,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   Ajánlott, hogy a 2011–2015. pénzügyi évekre az Eesti Pank külső könyvvizsgálójaként a AS Deloitte Audit Eestit jelöljék ki.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2010. október 8-án.

            az EKB elnöke

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  HL L 196., 2010.7.28., 24. o.

      (2)  HL L 236., 2003.9.23., 33. o.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52006SC0281

Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Lengyelország aktualizált, a 2005-2008. közötti időszakra szóló konvergenciaprogramjáról  /* SEC/2006/0281 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 1.3.2006SEC(2006) 281 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Lengyelország aktualizált, a 2005–2008. közötti időszakra szóló konvergenciaprogramjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSHáttérAz 1998. július 1-jén hatályba lépett Stabilitási és Növekedési Paktum a rendezett államháztartás célkitűzésén alapul, amely erősíti a munkahelyteremtést elősegítő árstabilitás és erős fenntartható fejlődés feltételeit. A paktum 2005-ben első ízben módosításra került. A reform elismerte a paktum hasznosságát a költségvetési fegyelem biztosítása során, de ugyanakkor arra törekedett, hogy erősítse a paktum hatékonyságát és közgazdasági alátámasztottságát, és hogy védje az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát.A költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásnak megerősítéséről szóló, 1466/97/EK[1] tanácsi rendelet, amely a paktum részét képezi, előírja a tagállamoknak, hogy stabilitási és konvergenciaprogramokat, illetve azok évente aktualizált változatait nyújtsák be a Tanácsnak és a Bizottságnak ((aktualizált) stabilitási programokat nyújtanak be azok a tagállamok, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) konvergenciaprogramokat nyújtanak be azok a tagállamok, amelyek még nem vezették azt be). Lengyelország első ízben 2004 májusában nyújtott be konvergenciaprogramot. A Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően 2004. július 5-én a Tanács az említett rendelettel összhangban véleményt fogalmazott meg a Bizottság ajánlása alapján. Az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat ugyanezzel az eljárással összhangban a Bizottság értékeli és Gazdasági és Pénzügyi Bizottság vizsgálja, a Tanács pedig megvizsgálhatja őket.A tagállamoknak ezekben a programokban meg kell határozniuk a költségvetési egyenlegre vonatkozó középtávú célkitűzéseiket, és ismertetniük kell az ennek elérését és fenntartását szolgáló szakpolitikai intézkedéseket, valamint az ezekhez használt gazdasági feltételezéseket. A Paktum reformja óta a középtávú célkitűzést tagállamonként egyedileg kell meghatározni, az Unióban meglévő költségvetési és gazdasági különbözőségek – ideértve a fenntarthatóság költségvetési kockázatát is – figyelembe vételével. A reform további eleme az, hogy a költségvetési politikában – a gazdaságilag kedvezőbb időszakokban alkalmazott fokozottabb költségvetési fegyelmen keresztül – szimmetrikusabb megközelítést kell megvalósítani a ciklus során, míg a középtávú célkitűzéstől vagy az oda vezető kiigazítási pályától való átmeneti eltérés a hosszú távú fenntarthatóságot érezhetően befolyásoló „nagyobb horderejű szerkezeti reformok” esetén jöhet szóba.Figyelembe véve a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzéseit, a magatartási kódexet[2], a várható kibocsátás és a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg becslésére közösen megállapított módszertant és a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat, a Bizottság megvizsgálta Lengyelország nemrégiben benyújtott aktualizált konvergenciaprogramját, és az alább ismertetett értékelés alapján ajánlást fogadott el a programról szóló tanácsi véleményre.Értékelés1.  Lengyelország 2006. január 19-én, több mint másfél hónappal a magatartási kódexben előírt határidő után nyújtotta be konvergenciaprogramját. A késést a parlamenti választásokat követő 2005. novemberi kormányváltás és a 2006. január elejei pénzügyminiszter-csere okozta. A program a 2005–2008. közötti időszakot öleli fel. A dokumentumot 2006. január 18-án fogadta el a kormány, amely magában foglalja az új kormány által 2005. decemberben módosított 2006-os kormányköltségvetést. A program nagyjából követi a stabilitási és konvergenciaprogramok felépítésére vonatkozóan az új magatartási kódexben meghatározott mintát és adatszolgáltatási követelményeket[3].2.  2004. július 5-én a Tanács úgy határozott, hogy Lengyelországban túlzott a hiány. A 104. cikk (7) bekezdése szerinti – ugyanezen a napon kelt – tanácsi ajánlásnak megfelelően ezt a túlzott hiányt 2007-ig ki kell igazítani. A konvergenciaprogram (2004–2007. közötti időszakot felölelő) megelőző aktualizálásáról szóló, 2005. február 17-i véleményében a Tanács felkérte Lengyelországot, hogy „i. erősítse a 2005-ön túli költségvetési kiigazítást és csökkentse a 2007-re tervezett hiányt; ii. gondoskodjon a Hausner terv ben szereplő strukturális intézkedések teljes körű végrehajtásáról, és tegyen további erőfeszítéseket alternatív intézkedések hozatalára, amennyiben végrehajtási kockázatok merülnének fel”.3.  A lengyel reál GDP növekedés 1994–2004. között évente átlagosan 4,5 % volt, amely több mint 2 százalékponttal haladja meg az EU-25-ök 2,4 %-os átlagát. Az erős gazdasági expanzió időszakát követően a reál GDP növekedés 2001-re 1,0 %-ra esett, ami a belföldi és a külső ciklikus tényezőket egyaránt tükrözi. A növekedés azóta helyreállt, 2004-re elérte az 5,3 %-ot. A vásárlóerő-egyenértéken számított egy főre jutó jövedelem 2004-re elérte az EU-25-ök átlagának 46,5 %-át. A HICP-infláció az elmúlt tíz év során magas, átlagosan 7,0 % volt, de 2005-ben jelentősen, kb. 2 %-ra zuhant. A munkaerőpiaci helyzet továbbra is Lengyelország fő problémája. A gazdaság szerkezeti átalakításának következményeként a munkanélküliségi ráta az 1994-es 13,2 %-ról 2004-re 18,8 %-ra nőtt, míg a teljes foglalkoztatottság ugyanebben az időszakban több, mint 7 százalékponttal csökkent. A munkaerőpiac strukturális problémái, különösen a munkavállalók alacsony földrajzi mobilitása valamint a képesítések kínálatának és keresletének egyensúlytalansága továbbra is a gazdasági növekedés jelentős akadályozója. Az elmúlt tíz évben az államháztartási egyenleg negatív volt Lengyelországban. 2003-ig a GDP -1.4 %-a és -4.8%-a[4] között ingadozott, ezután javulni kezdett és 2004-ben elérte a GDP -3,8 %-át.4.  A reál GDP 2005-ös 3,3 %-os növekedését követően a program makrogazdasági forgatókönyve azzal számol, hogy a gazdasági növekedés fokozatosan gyorsulni kezd, 2006-ban 4,3 %-ra, majd 2008-ra 5,0 %-ra nő, ami nagyjából összhangban van a Bizottság szolgálatainak a 2005–2007. évekre vonatkozó 2005. őszi előrejelzéseivel. A 2008-as év vonatkozásában a program növekedési előrejelzése meghaladja a Bizottság szolgálatai által a potenciális növekedésre tett becslés értékét. A program alapját képező növekedési feltételezések ily módon elfogadhatónak tekinthetők, az utolsó év esetében pedig kedvezőbb irányba mutatnak.5.  Lengyelország az elmúlt években sikeres inflációcsökkentő politikát folytatott, és csak két olyan rövid időszak volt, amikor az infláció átmenetileg növekedett (2000-ben és 2004-ben). A harmonizált fogyasztóiár-index (HICP) az 1997-es 15 %-ról 2005-re mintegy 2 %-ra csökkent. A devizaárfolyam széles tartományban mozgott az elmúlt években, ezt egy 2004 márciusától kirajzolódó felértékelési trend kísérte, amely átmenetileg csak 2005 tavaszán szakadt meg. A felértékelés 2005 májusában folytatódott, és a megnövekedett volatilitás ellenére végig jellemezte az év hátralévő részét. A hosszú lejáratú államkötvények euró-övezettel szembeni kamatkülönbözetének 2004 augusztusa óta tapasztalt folyamatos csökkenését a 2005. szeptemberi választásokat és az új kormány gazdasági programját övező bizonytalanságok szakították meg. A lengyel monetáris politika alapját továbbra is a közvetlen inflációkövetés és a zloty szabad árfolyam-lebegtetése képezi. Az inflációs célkitűzést 2004. óta folyamatosan évi 2,5 % fogyasztói árindex inflációként határozták meg. Lengyelország az ERM II-höz történő lehetséges csatlakozásig (amelynek időpontját még nem jelentették be) a monetáris politika jelenlegi rendszerét kívánja tovább alkalmazni.6.  Ami a 2005-ös költségvetés-végrehajtást illeti, az államháztartási hiányt a konvergenciaprogram 2006. januári aktualizálása a GDP 2,9 %-ára becsüli (ez a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzései szerint a GDP 3,6 %-a, míg a konvergenciaprogram megelőző aktualizálása a GDP 3,9 %-ának megfelelő hiányt tervezett). A módszertani változtatások miatti jelentős adatátdolgozások folytán azonban nem lehetséges egyenes összehasonlítást végezni a megelőző konvergenciaprogramokkal. A vártnál jobb eredmények a központi kormányzat, különösen az állami költségvetés teljesítményének tudhatók be, itt a (készpénzalapú) közvetlenadó-bevételek ugyanis magasabbak voltak a tervezettnél, a kiadásokat pedig alulteljesítették, és ez a 2005-ös költségvetési tervhez képest mintegy 0,7 százalékponttal csökkentette a hiányt.7.  A konvergenciaprogram jelenlegi aktualizálása az államháztartási hiány fokozatos csökkentésére törekszik úgy, hogy a parlamenti ciklus végére (tehát 2009 végére) teljesítsék a konvergencia-kritériumokat. 2009-re nézve nem számszerűsítették a tervezett hiányt. A 2007-re tervezett hiány változatlanul a GDP 2,2 %-a, a nyíltvégű nyugdíjalapok az államháztartási szektorban szerepelnek. A nyíltvégű nyugdíjalapokat az államháztartási szektorból kihagyva a tervezett hiányt a megelőző aktualizáláshoz képest felfelé, a GDP 3,9 %-áról a GDP 4,1 %-ára módosították, mivel a nyugdíjreform becsült költsége a GDP 1,7 %-áról 1,9 %-ra nőtt. Az elsődleges egyenleg (amennyiben a nyíltvégű nyugdíjalapok az államháztartási szektorban szerepelnek) a GDP -0,3 %-ának megfelelő 2005-ös értékről 2008-ra várhatóan 0,6 %-ra javul. Ezt a lassú kiigazítást a 2006-os bevételek kedvező alakulása és néhány 2007-es és 2008-as kiadási csökkentés vezérli. A megelőző aktualizáláshoz képest a jelenlegi aktualizálás 2006-ra kedvezőbb hiányt tervez, de ezt követően a kiigazítás kisebb mértékű, a kiadási reformokat pedig 2007-ig illetve 2008-ig elhalasztják.8.  A közösen megállapított módszertan használatával a Bizottság szolgálatai a program alapján számításokat végeztek, ezek szerint a strukturális egyenleg a tervek szerint átlagosan csak a GDP 0,25 % javul évente, és ez a programidőszak során egyenletesen oszlik el. A Stabilitási és Növekedési Paktumban előírtak szerint az aktualizált program a költségvetési egyenlegre nézve a „GDP kb. -1 %-ának megfelelő” középtávú célkitűzést azonosít, amit várhatóan 2010. után, jóval a programidőszakon túl valósítanak meg.9.  Mivel a program középtávú célkitűzése (a becslések szerint a GDP kb. -1½ %-ának megfelelő hiány) meghaladja a minimálisan szükséges értéket, annak megvalósítása biztosítja a szükséges biztonsági sávot a túlzott hiány felmerülésével szemben. A program középtávú célkitűzése hosszú távon megfelelően tükrözi az adóssághányad és a potenciális kibocsátás átlagos növekedését.10.  A költségvetési előrejelzések kockázatainak egyenlege negatív. Egyrészről, mivel a megelőző programokban kitűzött költségvetési célokat túlteljesítették, a költségvetési előrejelzéseket óvatosnak lehet tekinteni. Másrészről, az adórugalmassági feltételezések igencsak optimisták, különösen 2006 vonatkozásában. Ezen felül a programidőszak utolsó évének (vagyis 2008) növekedési feltételezései kedvezőnek tűnnek. A jelenlegi politikai körülmények között a bányászoknak különleges nyugdíj-jogokat biztosítottak, ami különleges elbánás követelésére buzdított más társadalmi csoportokat, aláásva így a nyugdíjreformot. A költségvetési előrejelzéseknek politikai eredetű kockázata is van. Az államháztartás szerkezeti átalakítását célzó ún. Hausner terv jelentős részének végrehajtása már a múltban is nehéznek bizonyult, mivel a kormányt nem támogatta a parlament. A jelenlegi politikai helyzet (kisebbségi kormány) nem kedvez az államháztartási hiány csökkentését és az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának elérését célzó intézkedések meghozatalának. A konvergenciaprogramban bemutatott nominális sarokszám (állami költségvetés: 30 milliárd PLN) nem tűnik elegendőnek a magas lengyel hiány okainak (tehát az állami kiadások túl gyors növekedésének) megszüntetéséhez.11.  A program nem követi a Tanács által a 104. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlásban meghatározott hiánycsökkentési pályát. Az aktualizálás költségvetési megközelítése már ránézésre sem tűnik konzisztensnek a túlzott hiány Tanács által meghatározott határidőre való kiigazításával. Ezt a következtetést megerősíti az, ha figyelembe vesszük a kockázatok egyenlegét. A 2005-ös költségvetés tervezettnél jobb végrehajtásának köszönhetően (amelynek során bizonyos összegeket átvittek 2006-ra), a 2005-ös és 2006-os tervezett hiányok alacsonyabbak a megelőző aktualizáláshoz képest és elérik a Tanács 2004. július 5-i ajánlásában megállapított nominális tervezett hiány értékeket. A célul kitűzött értékek összehasonlítását azonban bonyolítják a nemzeti elszámolási módszer módosításai, valamint az adathelyesbítések. A kritikus 2007. évre a program a GDP 2,2 %-ának megfelelő hiánycsökkentést tervez. Ha a 2004. március 2-i Eurostat határozattal összhangban azonban figyelmen kívül hagyjuk az államháztartási szektorból a második tőkefedezeti pillért képező nyugdíjrendszereket, a tervezett hiány 2007-ben a GDP 4,1 %-ával egyenlő. A túlzott hiány határidőig történő kiigazítására jelentős mértékű további kiigazításra lenne szükség.12.  2005. és 2008. között az államadósság várhatóan a GDP 3¼ százalékpontjával nő, és 2008-ban eléri a GDP 45½ %-át, ami jóval a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték alatt van, de a nyíltvégű nyugdíjalapokat az államháztartási szektorból kihagyva az adósságarány 52,6 %-ot fog elérni. Az adósságnövelő hatású jelentős állományalkalmazkodás várhatóan ellensúlyozza az elsődleges többlet hatását és a kedvező lavinahatást (tehát az implicit kamatláb negatív hozzájárulását ellensúlyozza és meg is haladja a tartós magas nominális GDP növekedés).13.  Az államháztartás fenntarthatóságának tekintetében Lengyelország kismértékű kockázattal szembesül a népességelöregedés becsült költségvetési költségei folytán. Az adósság szintje jelenleg a 60 %-os referenciaérték alatt van, és ott is marad, amennyiben az 1999-es nyugdíjreform teljes végrehajtásához kapcsolódó megtakarítások ténylegesen fel is merülnek. A reform hosszú távú eredményét azonban gyengíthetik a kormány nemrégiben hozott intézkedései, amelyek egyes foglalkoztatási csoportokat kivesznek a megreformált nyugdíjrendszerből, különösen akkor, ha a nyugdíjrendszerek alól további mentesítések megadására kerül sor. A függő kötelezettségek tényleges felmerülése valamint a jelenleg magas strukturális hiány középtávon a tervezettnél gyorsabban növelheti az adósság/GDP arányt. Az államháztartás tervezett konszolidációjának középtávon történő szigorú végrehajtása csökkenti a hosszú távú fenntarthatóság kockázatait.14.  Az államháztartás terén tervezett intézkedések nagyjából összhangban vannak a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A tervezett kiigazítás azonban nem elégséges a túlzott hiány azonnali korrekciójához.15.  Lengyelország 2006. január 5-én – a növekedést és foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben – benyújtott nemzeti reformprogramja a következő – az államháztartást jelentősen érintő – kihívásokat azonosítja: költségvetési konszolidáció a magas hiányok miatt, az alulfejlett közlekedési és környezetvédelmi infrastruktúra fejlesztése, az állami K+F és innováció fokozása, valamint a keveset keresők fizetésére nehezedő adóterhek csökkentésén keresztül határozottabb megközelítés alkalmazása a foglalkoztatottsági arány emelésére. A nemzeti reformprogramban körvonalazott fellépések költségvetési hatásai nem szerepelnek a konvergenciaprogram költségvetési előrejelzéseiben. A nemzeti reformprogramban szereplő államháztartási intézkedések közül a konvergenciaprogram a hiányhorgonyt és a többéves költségvetési tervezést említi meg.A fenti értékelés fényében a Bizottság megállapítja, hogy a konvergenciaprogram a 2004. július 5-i tanácsi ajánlásban előírtakkal szemben nem kívánja 2007-ben kiigazítani a túlzott hiányt. A Bizottság ennek megfelelően a túlzott hiány esetén követendő eljárás keretén belül további lépéseket szándékozik ajánlani a Stabilitási és Növekedési Paktumban előírtaknak megfelelően. Lengyelországnak addig:-  erősítenie kéne a 2006-os kiigazítást, különösen azáltal, hogy a tervezettnél magasabb bevételeket illetve a tervezettnél alacsonyabb kiadásokat hiánycsökkentésre használják fel;-  javítania kell a megreformált nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságát;-  a középtávú kiadásokra vonatkozó szabály felállításán keresztül javítania kell az államháztartás intézményi keretén.AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Lengyelország aktualizált, a 2005–2008. közötti időszakra szóló konvergenciaprogramjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásának megerősítéséről szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5], és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:16.  [2006. március 14-én] a Tanács megvizsgálta Lengyelország 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját.17.  A lengyel reál GDP növekedés 1994–2004. között évente átlagosan 4,5 % volt, amely több mint 2 százalékponttal haladja meg az EU-25-ök 2,4 %-os átlagát. Az erős gazdasági expanzió időszakát követően a reál GDP növekedés 2001-re 1,0 %-ra lassult, ami a belföldi és a külső ciklikus tényezőket egyaránt tükrözi. A növekedés azóta helyreállt, 2004-re elérte az 5,3 %-ot. A vásárlóerő-egyenértéken számított egy főre jutó jövedelem 2004-re elérte az EU-25-ök átlagának 46,5 %-át. A HICP-infláció az elmúlt tíz év során magas, átlagosan 7,0 % volt, de 2005-ben jelentősen, kb. 2 %-ra zuhant. 2%. A munkaerőpiac helyzete továbbra is Lengyelország fő problémája: a munkanélküliségi ráta 2004-ben 18,8 % volt, a foglalkoztatottság aránya az EU-ban itt a legalacsonyabb (2004-ben 51,7 %) Az elmúlt tíz évben az államháztartási egyenleg mindig negatív volt Lengyelországban. 2003-ig a GDP -1.4 %-a és -4.8%-a[6] között ingadozott, ezután javulni kezdett és 2004-ben elérte a GDP -3,8 %-át.18.  2004. július 5-én a Tanács úgy határozott, hogy Lengyelországban túlzott a hiány. A 104. cikk (7) bekezdése szerinti – ugyanezen a napon kelt – tanácsi ajánlásnak megfelelően ezt a túlzott hiányt 2007-ig ki kell igazítani. A konvergenciaprogram (2004–2007. közötti időszakot felölelő) megelőző aktualizálásáról szóló, 2005. február 17-i véleményében a Tanács felkérte Lengyelországot, hogy „i. erősítse a 2005-ön túli költségvetési kiigazítást és csökkentse a 2007-re tervezett hiányt; ii. gondoskodjon a Hausner terv ben szereplő strukturális intézkedések teljes körű végrehajtásáról, és tegyen további erőfeszítéseket alternatív intézkedések bevezetésére, amennyiben végrehajtási kockázatok merülnének fel”.19.  Ami a 2005-ös költségvetés-végrehajtást illeti, az államháztartási hiány a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzéseinek becslése szerint 2005-ben a GDP 3,6 %-ával egyenlő, míg a konvergenciaprogram megelőző aktualizálásában a GDP 3,9 %-ának megfelelő hiányt tűztek ki célul. A megelőző konvergenciaprogramokkal való összehasonlítást megnehezítik a módszertani változtatásokkal kapcsolatos jelentős adatátdolgozások. A vártnál jobb eredmények a központi kormányzat, különösen az állami költségvetés teljesítményének tudhatók be, itt a (készpénzalapú) közvetlenadó-bevételek ugyanis magasabbak voltak a tervezettnél, a kiadásokat pedig alulteljesítették, és ez a 2005-ös költségvetési tervhez képest mintegy 0,7 százalékponttal csökkentette a hiányt.20.  A program nagyjából követi a stabilitási és konvergenciaprogramok felépítésére vonatkozóan az új magatartási kódexben meghatározott mintát és adatszolgáltatási követelményeket[7]. Lengyelország 2006. január 19-én nyújtotta be konvergenciaprogramját, 7 héttel a magatartási kódexben megállapított december 1-i határidő után. A késést a parlamenti választásokat követő 2005. novemberi új kormányalakítás és a 2006. január elejei pénzügyminiszter-csere okozta.21.  A program makrogazdasági forgatókönyve arra számít, hogy az éves reál GDP növekedés a 2005-ös 3,3 -ról 2006-ra 4,3 %-ra nő, majd 2008-ban eléri az 5,0 %-ot. A program alapját képező növekedési feltételezések elfogadhatónak tekinthetők, az utolsó év esetében pedig kedvezőbb irányba mutatnak. Az inflációra vonatkozó programelőrejelzések szintén valószerűnek tűnnek, kivéve 2006-ot, amikor is alacsonynak tűnnek.22.  A konvergenciaprogram jelenlegi aktualizálása az államháztartási hiány fokozatos csökkentésére törekszik úgy, hogy a parlamenti ciklus végére (tehát 2009 végére) teljesítsék a konvergencia-kritériumokat. 2009-re nézve nem számszerűsítették a tervezett hiányt. A 2007-re tervezett hiány változatlanul a GDP 2,2 %-a, a második tőkefedezeti pillért képező nyugdíjrendszerek az államháztartási szektorban szerepelnek. A nyugdíjrendszereket az államháztartási szektorból figyelmen kívül hagyva a tervezett hiány a megelőző aktualizáláshoz képest a GDP 3,9 %-áról a GDP 4,1 %-ára nő, mivel a nyugdíjreform becsült költsége jelenlegi eléri a GDP 1,9 %-át. Az elsődleges egyenleg (amennyiben a tőkefedezeti pillért képező nyugdíjrendszerek az államháztartási szektorban szerepelnek) a GDP -0,3 %-ának megfelelő 2005-ös értékről 2008-ra várhatóan 0,6 %-ra javul. Ezt a lassú kiigazítást elsősorban a 2006-os bevételek kedvező alakulása és néhány 2007-es és 2008-as kiadási csökkentés vezérli. A megelőző aktualizáláshoz képest a jelenlegi aktualizálás 2006-ra kedvezőbb hiányokat tervez (a bevételek 2005-ös kedvező alakulása miatt ugyanis bizonyos összegeket átvittek 2006-ra), de ezt követően a kiigazítás kisebb mértékű, a kiadási reformokat pedig 2007-ig illetve 2008-ig elhalasztják.23.  A közösen megállapított módszertan használatával a Bizottság szolgálatai által a program adatai alapján számított strukturális egyenleg (a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések figyelmen kívül hagyása után) várhatóan évente átlagosan a GDP 0,25 % javul a programidőszak során. A program a költségvetési egyenlegre vonatkozó középtávú célkitűzést a GDP -1,0%-ának megfelelő strukturális hiányként állapítja meg, amelyet nem a programidőszakban terveznek megvalósítani. Mivel a program középtávú célkitűzése meghaladja a minimálisan szükséges értéket (a becslések szerint a GDP kb. -1½ %-ának megfelelő hiány), annak megvalósítása biztosítja a szükséges biztonsági sávot a túlzott hiány felmerülésével szemben. A program középtávú célkitűzése hosszú távon megfelelően tükrözi az adóssághányad és a potenciális kibocsátás átlagos növekedését.24.  A költségvetés akár rosszabban is alakulhat a programban előrejelzettnél. Bár a költségvetési előrejelzések óvatosnak tűnhetnek annak fényében, hogy a múltban a megelőző programokban kitűzött költségvetési célokat túlteljesítették, a tervezett kiigazítást több tényező is nehezíti. Az adórugalmassági feltételezések igencsak optimisták, különösen 2006 vonatkozásában Ezen felül a programidőszak utolsó évének (2008) növekedési feltételezései kedvezőnek tűnnek. A jelenlegi politikai körülmények között a bányászoknak különleges nyugdíj-jogokat biztosítottak, ami külön rendszerek igénylésére buzdított más társadalmi csoportokat is, aláásva így az 1999-ben végrehajtott nyugdíjreformot. A 2005. őszi választások után előállt helyzet miatt általános politikai kockázat övezi a költségvetési előrejelzéseket. A konvergenciaprogramban bemutatott négyéves nominális sarokszám (állami költségvetés: 30 milliárd PLN) nem tűnik elegendőnek a magas lengyel hiány okainak (tehát az állami kiadások túl gyors növekedésének) megszüntetéséhez. Az államháztartási kiadások növekedésének ellenőrzésére emiatt hasznos volna egy alternatív vagy további költségvetési szabály.25.  A program nem követi a Tanács által a 104. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlásban meghatározott hiánycsökkentési pályát. Az aktualizálás költségvetési megközelítése már ránézésre sem tűnik konzisztensnek a túlzott hiány Tanács által meghatározott határidőre való kiigazításával. Ezt a következtetést megerősíti az, ha figyelembe vesszük a kockázatok egyenlegét. A 2005-ös költségvetés tervezettnél jobb végrehajtásának köszönhetően (amelynek során bizonyos összegeket átvittek 2006-ra), a 2005-ös és 2006-os tervadatok alacsonyabbak a megelőző aktualizáláshoz képest és elérik a Tanács 2004. július 5-i ajánlásában megállapított nominális tervezett hiány értékeket. A célul kitűzött értékek összehasonlítását azonban bonyolítják a nemzeti elszámolási módszer módosításai, valamint az adatátdolgozások. A kritikus 2007. évre a program a GDP 2,2 %-ának megfelelő hiánycsökkentést tervez. Ha a 2004. március 2-i Eurostat határozattal összhangban azonban figyelmen kívül hagyjuk az államháztartási szektorból a második tőkefedezeti pillért képező nyugdíjrendszereket, a tervezett hiány 2007-ben a GDP 4,1 %-ával egyenlő. A túlzott hiány határidőig történő kiigazítására jelentős mértékű további kiigazításra lenne szükség.26.  2005. és 2008. között az államadósság várhatóan a GDP 3¼ százalékpontjával nő, és 2008-ban eléri a GDP 45½ %-át, ami jóval a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték alatt van. Az adósságnövelő hatású jelentős állományalkalmazkodások várhatóan ellensúlyozzák az elsődleges többletek hatását és a kedvező lavinahatást (tehát az implicit kamatláb negatív hozzájárulását ellensúlyozza és meg is haladja a tartós magas nominális GDP növekedés).27.  Az államháztartás terén tervezett intézkedések nagyjából összhangban vannak a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A javasolt intézkedések azonban nem elégségesek a túlzott hiány azonnali korrekciójához.28.  Lengyelország 2006. január 5-én – a növekedést és foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben – benyújtott nemzeti reformprogramja a következő – az államháztartást jelentősen érintő – kihívásokat azonosítja: költségvetési konszolidáció a magas hiányok miatt, az alulfejlett infrastruktúra fejlesztése valamint a munka terheinek csökkentése a magas lengyel munkanélküliség csökkentésére. A nemzeti reformprogramban körvonalazott fellépések költségvetési hatásai azonban nem szerepelnek a konvergenciaprogram költségvetési előrejelzéseiben. A nemzeti reformprogramban bemutatott államháztartási intézkedések közül a konvergenciaprogram a hiányhorgonyt és a többéves költségvetési tervezést említi meg.29.  Az államháztartás fenntarthatóságának tekintetében Lengyelország kismértékű kockázattal szembesül a népességelöregedés becsült költségvetési költségei folytán. Az adósság szintje jelenleg a 60 %-os referenciaérték alatt van, és ott is marad, amennyiben az 1999-es nyugdíjreform teljes végrehajtásához kapcsolódó megtakarítások ténylegesen fel is merülnek. A reform hosszú távú eredményét azonban gyengíthetik a kormány nemrégiben hozott intézkedései, amelyek egyes foglalkoztatási csoportokat kivesznek a megreformált nyugdíjrendszerből, különösen akkor, ha a nyugdíjrendszerek alól további mentesítések megadására kerül sor. A függő kötelezettségek tényleges felmerülése valamint a jelenleg magas strukturális hiány középtávon a tervezettnél gyorsabban növelheti az adósság/GDP arányt. Az államháztartás tervezett konszolidációjának középtávon történő szigorú végrehajtása csökkenti a hosszú távú fenntarthatóság kockázatait[8].A fenti értékelés fényében a Tanács megállapítja, hogy a konvergenciaprogram a 2004. július 5-i tanácsi ajánlásban előírtakkal szemben nem kívánja 2007-ben kiigazítani a túlzott hiányt, és a Bizottság a túlzott hiány esetén követendő eljárás keretén belül további lépéseket szándékozik ajánlani a Stabilitási és Növekedési Paktumban előírtaknak megfelelően. Lengyelországnak addig:-  erősítenie kellene a 2006-os kiigazítást, különösen azáltal, hogy a tervezettnél magasabb bevételeket illetve a tervezettnél alacsonyabb kiadásokat hiánycsökkentésre használják fel;.-  javítania kellene a megreformált nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságát;-  a középtávú kiadásokra vonatkozó szabály felállításán keresztül javítania kellene az államháztartás intézményi keretén.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása 12004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reál GDP (%-os változás) | CP 2006. jan. | 5,3 | 3,3 | 4,3 | 4,6 | 5,0 |COM 2005. nov. | 5,3 | 3,4 | 4,3 | 4,5 | n.a. |CP 2004. dec. | 5,7 | 5,0 | 4,8 | 5,6 | n.a. |HICP-infláció (%) | CP 2006. jan. | 3,6 | 2,2 | 1,5 | 2,2 | 2,5 |COM 2005. nov. | 3,6 | 2,2 | 2,3 | 2,5 | n.a. |CP 2004. dec. | 3,5 | 3 | 2,7 | 2,5 | n.a. |Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | CP 2006. jan.2 | 0,4 | 0,1 | 0,3 | 0,3 | 0,6 |COM 2005. nov.5 | 0,4 | 0,2 | 0,4 | 0,6 | n.a. |CP 2004. dec.2 | n.a. | n.a. | n.a. | n.a. | n.a. |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | CP 2006. jan. | -3,8 | -2,9 | -2,6 | -2,2 | -1,9 |COM 2005. nov. | -3,9 | -3,6 | -3,6 | -3,4 | n.a. |CP 2004. dec. | -5,4 | -3,9 | -3,2 | -2,2 | n.a. |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | CP 2006. jan. | -1,2 | -0,3 | -0,2 | 0,3 | 0,6 |COM 2005. nov. | -1,2 | -1,0 | -1,1 | -1,0 | n.a. |CP 2004. dec. | -2,6 | -1,3 | -0,5 | 0,4 | n.a. |Ciklikus hatásoktól megtisztított és strukturális egyenleg3 (a GDP %-ában) | CP 2006. jan. | -4,1 | -2,9 | -2,7 | -2,3 | -2,1 |COM 2005. nov.4 | -4,1 | -3,7 | -3,7 | -3,6 | n.a. |CP 2004. dec. | n.a. | n.a. | n.a. | n.a. | n.a. |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | CP 2006. jan. | 41,9 | 42,5 | 45,0 | 45,3 | 45,4 |COM 2005. nov. | 43,6 | 46,3 | 47,0 | 47,3 | n.a. |CP 2004. dec. | 45,9 | 47,6 | 48,0 | 47,3 | n.a. |Megjegyzések: 1 A költségvetési előrejelzések nem veszik figyelembe a második tőkefedezeti pillért képező nyugdíjrendszerek besorolásáról szóló, 2004. március 2-i Eurostat határozat (amelyet a 2007. tavaszi adatbejelentésig kell elvégezni) hatását. Ezt a hatást figyelembe véve az államháztartási egyenleg az aktualizált program szerint a következőképpen alakulna: a GDP -5,6 %-a 2004-ben, -4,7 %-a 2005-ben, -4,6 %-a 2006-ban, -4,1 %-a 2007-ben és -3,7 %-a 2008-ban, míg a bruttó államadósság 2004-ben a GDP 45,9 %-a, 2005-ben 47,9 %-a, 2006-ban 51,2 %-a, 2007-ben 52,1 %-a és 2008-ban 52,6 %-a lenne. 2 A Bizottság szolgálatainak számításai a program információi alapján. 3 A ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg és a strukturális egyenleg ugyanaz, mivel a program egyszeri és egyéb átmeneti intézkedései nem jelentősek (2005-ben a GDP 0,04 %-a, hiánycsökkentő hatású). 4 A Bizottság szolgálatainak előrejelzéseiben nincsenek egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések. 5 A 2004–2007. közötti időszak lehetséges becsült növekedési értékei alapján (rendre 3,3 %, 3,6 %, 4,2 % és 4,5 %). Forrás: Konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi gazdasági előrejelzései (COM); a Bizottság szolgálatainak számításai. | [1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett valamennyi dokumentum megtalálható a következő internetes oldalon: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásával kapcsolatos pontosítások, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergenciaprogramok tartalmára és formájára vonatkozóan” című dokumentum, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én fogadott el.[3] A program biztosítja az új magatartási kódexben előírt valamennyi kötelező és a legtöbb opcionális adatot. Hiányoznak a foglalkoztatottságra (ledolgozott órák száma) és a munkaerő-produktivitásra (GDP/ledolgozott órák száma) vonatkozó adatok. Nem szerepelnek az államháztartási kiadások funkciók szerinti megosztásának 2008-as adatai. Szintén hiányoznak a pénzeszközök és az elhatárolások közötti különbözetek, valamint a nettó pénzügyieszköz-felhalmozódás. A 7. táblázatból (hosszú távú fenntarthatóság) hiányoznak a bevételek-összesen és a kiadások-összesen adatok.[4] A túlzott hiány esetén követendő eljárás szerinti meghatározás, valamennyi nyugdíjalap az államháztartási szektorban szerepel, átdolgozott adatok.[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett dokumentumok megtalálhatók a következő internetes oldalon:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] A túlzott hiány esetén követendő eljárás szerinti meghatározás, valamennyi nyugdíjalap az államháztartási szektorban szerepel, átdolgozott adatok.[7] A program biztosítja az új magatartási kódexben előírt valamennyi kötelező és a legtöbb opcionális adatot. Hiányoznak a foglalkoztatottságra (ledolgozott órák száma) és a munkaerő-produktivitásra (GDP/ledolgozott órák száma) vonatkozó adatok. Nem szerepelnek az államháztartási kiadások funkciók szerinti megosztásának 2008-as adatai. Szintén hiányoznak a pénzeszközök és az elhatárolások közötti különbözetek, valamint a nettó pénzügyieszköz-felhalmozódás. A 7. táblázatból (hosszú távú fenntarthatóság) hiányoznak a bevételek-összesen és a kiadások-összesen adatok.[8] A hosszú távú fenntarthatósággal kapcsolatos részletek a program Bizottság szolgálatai által végzett technikai értékelésében találhatók: (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm).


Avis juridique important

|

52004SC0832

Javaslat a Cseh Köztársaságnak címzett Tanácsi javaslatra a túlzott államháztartási hiány megszűntetése céljából  /* SEC/2004/0832 végleges */

Javaslat a CSEH KÖZTÁRSASÁGNAK CÍMZETT TANÁCSI JAVASLATRA a túlzott államháztartási hiány megszűntetése céljából(előterjesztő: a Bizottság)MAGYARÁZÓ MEMORANDUMA Bizottság 2004. április 7-én nyilvánosságra hozta 2004. tavaszi előrejelzését [1]. Ezen, a Cseh Köztársaság által 2004. márciusában beadott adatokat figyelembe vevő előrejelzés szerint az államháztartási hiány a Cseh Köztársaságban a GDP 2002-ben mért 6,4%-áról 2003-ban a GDP 12,9%-ára nőtt (a GDP 5,9%-a egy jelentős, beszámított állami garanciákkal kapcsolatos egyszeri művelettől eltekintve), és így meghaladta a GDP 3%-os Szerződés szerinti referenciaértékét.[1]  A Bizottság 2004. tavaszi előrejelzéséhez az alábbi weboldalon lehet hozzáférni: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.Ezen elsőlátásra elfogadható adatok alapján a Bizottság kezdeményezte 2004. május 12-én a Cseh Köztársasággal szemben a túlzott hiány esetében követendő eljárást, egy jelentés elfogadásával, amelyről a Szerződés 104(3) cikke előzetesen rendelkezett [2]. 2004. május 13-án a Bizottság kézhez kapta a Cseh Köztársaság konvergencia programját, amely megerősítette 2003-ra vonatkozóan a GDP 12,9%-ág kitevő hiány adatát.[2]  E jelentés teljes szövegéhez az alábbi weboldalon lehet hozzáférni: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/procedures_en.htm.A túlzott hiány esetén követendő eljárás (EDP) alkalmazását a Szerződés 104. cikke, valamint "a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról" szóló (EK) 1467/97 számú tanácsi rendelet határozza meg, amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része [3]. Az országok amelyek 2004. május 1-jén csatlakoztak az Európai Unióhoz derogációval rendelkező tagállamok és kötelesek elkerülni a túlzott hiányt, de a 104. cikk (9) és (11) bekezdéseinek megfelelő szankciókat nem alkalmazhatják ellenük.[3]  HL L 209. szám, 1997.8.2.A Szerződés 104(3) cikkének megfelelő bizottsági jelentés arra a következtetésre jutott, hogy a Cseh Köztársaság, a GDP 3%-os Szerződés szerinti referenciaértékét meghaladó túlzott hiánya 2003-ban nem a cseh hatóságok által nem befolyásolható rendkívüli esemény, és nem, a Stabilitási és Növekedési Paktum értelmében vett, súlyos gazdasági hanyatlás eredménye, mivel 2003-ban a reál GDP növekedés elérte a 2,9%-ot. 2004-es alakulására vonatkozóan a jelentés arra a következtetésre jutott, hogy az államháztartási hiány valószínűleg csökken, de a GDP 3%-a fölött marad. Nevezetesen a Bizottság 2004. tavaszi előrejelzése 2004-re a GDP 5,9%-os államháztartási hiányát tartalmazza, amely meghaladja a cseh hatóságok által a konvergencia programban tervezett GDP 5,3%-át.A Bizottság 2004. tavaszi előrejelzései alapján a bizottsági jelentés arra a következtetésre jutott, hogy az államadósság GDP-hez viszonyított aránya, amely 2003-ban elérte a GDP 37,6%-át, 2004-ben a Szerződés 60%-os referenciaértéke alatt marad. Nevezetesen a Bizottság 2004. tavaszi előrejelzése szerint az államadósság aránya 2004-ben el fogja érni a GDP 40,6%-át, amely a cseh hatóságok által a konvergencia programban tervezett GDP 38,4%-át meghaladja.A Szerződés 104(4) cikke megállapítja, hogy "a 114. cikkben előírt Bizottságnak (azaz a Gazdasági és Pénzügyi Bizottságnak) véleményt kell fogalmaznia az Európai Közösségek Bizottságának jelentéséről." A Gazdasági és Pénzügyi Bizottság 2004. május 24-én kiadta véleményét, amelyben csatlakozott a Bizottság által, a jelentésében közzé tett értékeléshez. Nevezetesen a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a költségvetési helyzet a Cseh Köztársaságban túlzott államháztartási hiány jelenlétére utal, a 104(2) cikkben előzetesen megfogalmazott két, az ilyen államháztartási hiány azonosítására szolgáló, kritérium közül az első szerint. Más vonatkozó tényezők figyelembe vétele, különös tekintettel a középtávú költségvetési pozícióra és az állami beruházások arányára, nem változtatott magukra a kritériumokra alapozott értékelésen. A Gazdasági és Pénzügyi Bizottság ugyancsak valószínűnek tartotta, hogy az államháztartási hiány továbbra is meghaladja a Szerződés referenciaértékét 2004-ben, és, hogy a bruttó államadósság a Szerződés referenciaértéke, a GDP 60%-a alatt marad, bár 2004-ben a GDP 40,6%-ára nő tovább.A Bizottság, miután megvizsgálta a jelentésében számításba vett tényezőket és tekintetbe vette a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményét, úgy véli, hogy a Cseh Köztársaságban túlzott hiány áll fenn. A Bizottság 2004. június 24-én fogadta el ezt a véleményt, amely címzettje a Tanács, a Szerződés 104(5) cikkével összhangban. A Bizottság javasolta, hogy a Tanácsnak eszerint kell döntenie, a 104(6) cikkel összhangban. Ezen felül, a Bizottság ezennel benyújt a Tanácshoz egy tanácsi javaslatnak szánt javaslatot amely címzettje a Cseh Köztársaság és célja a túlzott államháztartási hiány helyzetének megszüntetése, a Szerződés 104(7) cikkével összhangban. A Cseh Köztársaság által hozott intézkedések végrehajtásának felügyelete igényelheti a Tanács további javaslatait, a 104(7) cikkel összhangban, mivel a derogációval rendelkező tagállamok esetében a 104(9) cikk nem alkalmazható.Javaslat a CSEH KÖZTÁRSASÁGNAK CÍMZETT TANÁCSI JAVASLATRAa túlzott államháztartási hiány megszűntetése céljábólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó Szerződésre és különös tekintettel annak 104(7) cikkére;tekintettel a Bizottság javaslatára;mivel:(1) A Szerződés 104. cikkének megfelelően a tagállamok kötelesek a túlzott államháztartási hiányt elkerülni;(2) A Stabilitási és Növekedési Paktum a stabil állami pénzügyek célkitűzésén, mint olyan eszközön alapul, amely a munkahely teremtő erős fenntartható növekedés és árstabilitás feltételeit erősíti;(3) A Tanács a 104(6) cikkel összhangban, 2004. [július 5-én] döntött a túlzott hiány fennállásáról a Cseh Köztársaságban;(4) Miután a Tanács túlzott hiány fennállásáról döntött a Cseh Köztársaságban, összhangban a Szerződés 104(7) cikkével és az (EK) 1467/97 számú tanácsi rendelet 3. cikkével, köteles egyúttal az érintett tagállamnak javaslatot tenni a fennálló helyzet adott időponton belül történő megszűntetése céljából;(5) Az (EK) 1467/97 számú tanácsi rendelet 3(4) cikkének megfelelően ennek a javaslatnak meg kell határoznia, hogy az érintett tagállamnak legfeljebb négy hónapon belül eredményes intézkedést kell alkalmaznia és, hogy a túlzott hiány kiigazításának a megállapítást követő évben be kell fejeződnie, kivéve ha valamilyen különleges körülmény áll fenn. Ilyen különleges körülmény áll fenn a Cseh Köztársaság esetében, mivel az Európai Unióhoz történő csatlakozása idején az államháztartási hiány jelentősen a referenciaérték fellett állt, és mivel a gazdaság strukturális átalakuláson megy keresztül;(6) Különleges körülmények fennállása felhatalmazza a Tanácsot a túlzott hiány középtávú keretek közt történő kiigazításának engedélyezésére. Helyén való a Cseh Köztársaság által, 2004. májusában, benyújtott konvergencia program és ennek ezt követő frissítései, valamint a Tanács erről szóló véleményeinek figyelembe vétele a túlzott hiány kiigazítási pályájának megállapításakor. A 2004. májusi konvergencia program az államháztartási hiány csökkenését 3,3%-ra 2007-ben tervezi, és ezen túlmenően említi, hogy az ajánlott hiány csökkentési pálya szerint a túlzott hiány megszűntetése 2008-ban fejeződne be, a hiány alábbi közbeeső éves célszámaival: 2004-ben a GDP 5,3%-a, 2005-ben a GDP 4,7%-a, 2006-ban a GDP 3,8%-a. A kiigazítási pálya alapja egy makrogazdasági forgatókönyv, amely a konvergencia programról szóló, 2004. [július 5-i] tanácsi vélemény szerint óvatos;(7) A Tanács véleménye szerint a költségvetési konszolidációs intézkedéseknek tartós javulást kell hozniuk az államháztartási egyenlegben, miközben céljuk egyúttal az államháztartás minőségének javítása és a gazdaság növekedési potenciáljának megerősítése.EZENNEL JAVASOLJA, HOGY:- a cseh hatóságok vessenek véget, amilyen gyorsan csak lehet, a jelenlegi túlzott hiány helyzetének;- a cseh hatóságok kövéptávú keretek közt intézkedjenek a hiány hihető és fenntartható módon, 2008-ig a GDP 3%-a alá történő csökkentése érdekében, a 2004. májusában benyújtott konvergencia programról szóló [2004. július 5-i] tanácsi véleményben meghatározott hiány csökkentési pályával összhangban;- a cseh hatóságok nyomatékosan hajtsák végre a 2004. májusi konvergencia program előirányzott intézkedéseit, különös tekintettel a központi kormányzat bércsökkentésére és az egyes minisztériumok kiadásainak csökkentésére;- a cseh hatóságok hozzanak 2004. november 5-ig eredményes rendelkezéseket a hiány 2005-ös célszámának eléréséhez előirányzott intézkedésekkel kapcsolatban.Ezen felül a Tanács felkéri a cseh hatóságokat arra, hogy:- a költségvetésben előirányzottaknál több bevételt fordítsanak a hiány csökkentésére;- pénzügyi tervszámokat vezessenek be a középtávú kiadások maximálása alapján, és, hogy a régiók és önkormányzatok növekvő eladósodottságának kockázatát csökkentendő, eredményes szabályozást tervezzenek meg;- vállalkozzanak a nyugdíj- és egészségbiztosítási rendszer reformjára, az államháztartás hosszútávú fenntarthatóságának javítása érdekében;- minimalizálják a Cseh Konszolidációs Ügynökség műveleinek negatív hatását a költségvetésre.Ezen javaslat címzettje a Cseh Köztársaság.Kelt Brüsszelben, 2004. (július 5.)a Tanács részérőlaz elnök[...]


title: A Tanács ajánlása ( 2014. július 8. ) – Horvátország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Horvátország 2014. évi konvergenciaprogramját

text:
               29.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 247/50

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2014. július 8.)
   Horvátország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Horvátország 2014. évi konvergenciaprogramját
   2014/C 247/10
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kijavításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EK tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (3), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállamok állam-, illetve kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az „Európa 2020” stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               Horvátország önkéntes és informális alapon vett részt a 2013. évi európai szemeszterben és benyújtotta gazdasági programját; országspecifikus ajánlás nem készült. A 2013. június 21-én elfogadott következtetésekben a Tanács üdvözölte Horvátország gazdasági programját és hangsúlyozta, hogy Horvátországnak lépéseket kell majd tennie a Stabilitási és Növekedési Paktumban foglalt követelmények teljesítése irányába, valamint késznek kell lennie hiteles konszolidációs pálya végrehajtására, miközben megóvja a növekedést előmozdító kiadásokat és mozgásteret biztosít az uniós alapokból származó források társfinanszírozásához.

               (5)

               A Bizottság 2013. november 13-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2014. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2013. november 13-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Horvátországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Tanács 2013. december 20-án elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (7)

               A Bizottság 2014. március 5-én nyilvánosságra hozta a Horvátország vonatkozásában az 1176/2011/EU rendelet 5. cikkének megfelelően elvégzett részletes vizsgálat eredményeit. A bizottsági elemzés alapján megállapítható, hogy Horvátország esetében túlzott makrogazdasági egyensúlyhiány tapasztalható, amely célzott nyomon követést és határozott szakpolitikai intézkedést tesz szükségessé. Különösen a jelentős külső kötelezettségekből, a romló exportteljesítményből, a vállalkozások magas hitelállományából és az államháztartás gyors mértékben növekvő adósságából, valamint az ezzel összefüggő alacsony növekedési és gyenge kiigazítási kapacitásból eredő sebezhetőség igényel szakpolitikai fellépést.

               (8)

               Horvátország 2014. április 24-én benyújtotta 2014. évi nemzeti reformprogramját és 2014. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (9)

               A 2014. évi konvergenciaprogramban felvázolt költségvetési stratégia célja a túlzott hiány kiigazítása 2016-ra, ugyanakkor visszatérés a fenntartható gazdasági növekedés pályájára. A tervek szerint ezt a hiány folyamatos csökkentésével érik el a GDP 2013. évi 4,9 %-áról 2016-ra, a túlzott hiány megszüntetésének határidejére a GDP 3 %-a alá. A konvergenciaprogram előrejelzése szerint az államadósság 2014-ben éri el csúcsértékét a GDP körülbelül 72 %-ával, majd a következő évben némileg csökken, a későbbiekben pedig állandó szinten marad. A konvergenciaprogram költségvetési előrejelzéseit alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv a teljes programidőszak tekintetében optimista. A konvergenciaprogram forgatókönyve szerint a GDP 2014-ben stagnál, míg 2015-ben 1,2 %-os mérsékelt növekedés várható; szemben a Bizottság szolgálatainak 2014. évi tavaszi előrejelzésével, amely 2014-ben és 2015-ben 0,6 %-os csökkenéssel, illetve 0,7 %-os növekedéssel számol. A konvergenciaprogram költségvetési előrejelzéseinek adatai eltérnek a nemzeti és regionális számlák európai rendszerének (ESA) előírásaitól, ami a múltbeli adatok és a makrogazdasági forgatókönyv inkonzisztenciáját eredményezi, és megnehezíti a Bizottság szolgálatainak 2014. tavaszi előrejelzésével való összehasonlítást. Emellett a konvergenciaprogram nem részletezi kellő mértékben a 2015. és 2016. évi konszolidációs intézkedéseket, különösen a kiadási oldalon. A Bizottság szolgálatainak 2014. tavaszi előrejelzése alapján az államháztartás egyenlege 2014-ben és 2015-ben várhatóan eléri a GDP 3,8 %-át, illetve 3,1 %-át. A túlzotthiány-eljárással összefüggésben megállapított célokkal való összehasonlíthatóság érdekében tett szükséges kiigazítás (vagyis a második pillérhez tartozó nyugdíjvagyon transzferálásából eredő hatás kizárása) után a hiányra vonatkozó bizottsági előrejelzések a következők: 2014-ben a GDP 4,6 %-a, 2015-ben a GDP 3,8 %-a.
               Mivel a konvergenciaprogram az első jelentés a túlzotthiány-eljárás 2014. január 28-i megindítása óta a hatóságok által tett intézkedésekről, a Bizottság a Horvátország által tett intézkedéseket egy, 2014. június 2-án közzétett közleményben értékelte. Mindenekelőtt az államháztartási hiányra vonatkozó cél az előrejelzések szerint 2014-ben teljesül, miközben a hiány 2015-ben valamivel a célként kitűzött érték fölött lesz. A strukturális egyenlegben bekövetkező javulás 2014-ben és 2015-ben egyaránt csekély mértékben elmarad az előírttól. Végül, bár a kiigazított strukturális egyenleg változása elmarad az ajánlott erőfeszítéstől, a mögöttes diszkrecionális intézkedések összegével mért erőfeszítés a becslések szerint 2014-ben és 2015-ben is megvalósul. A növekedésre gyakorolt negatív hatás visszafogása és a konszolidáció fenntarthatóságának fokozása érdekében nagyobb figyelmet kell fordítani az intézkedések minőségére és el kell mozdulni a kiadásoldali intézkedések felé. A Tanács a konvergenciaprogramnak és a bizottsági előrejelzésnek az 1466/97/EK rendelet értelmében általa végzett értékelése alapján úgy véli, hogy Horvátország az ajánlásoknak megfelelően 2014. április 30-ig eredményes intézkedéseket tett a túlzott hiány kiigazítása irányába, további erőfeszítésekre van azonban szükség a túlzotthiány-eljárás keretében tett ajánlásnak való megfeleléshez, vagyis a hiány 2016-ig való megszüntetéséhez és biztosítani kell a kiigazítás hitelességét.

               (10)

               A költségvetési konszolidációs intézkedéseknek az államháztartás minőségének fokozására kell irányulniuk, különösen a bérek, a társadalombiztosítás és a támogatások hatékonyságának megvalósítása érdekében, és elegendő költségvetési mozgásteret kell biztosítani a növekedést ösztönző kiadási tételek és beruházások előnyben részesítéséhez, beleértve az Unió által finanszírozott projekteket. Horvátország az elmúlt években a költségvetési keret jelentős reformját valósította meg. Továbbra is vannak azonban hiányosságok a költségvetés-tervezés, a kiadások hatékony ellenőrzése és a költségvetési korlátok következetes alkalmazása terén, ami hátrányosan hat a költségvetési szakpolitikai döntéshozatalra. A költségvetési szabályok kialakítását – bár az elmúlt időszakban számos változásra került sor – tovább kell javítani. Mindenekelőtt a költségvetési keret hatékonyságát veszélyezteti a megelőző mechanizmusok hiánya és az adósságszabály be nem tartása, valamint a strukturálisan kiegyensúlyozott költségvetésre vonatkozó szabály ellentmondásos megfogalmazása. Bár örvendetes a költségvetés-politikai bizottság létrehozása, további intézkedésekre van szükség a bizottság költségvetés-tervezésben és -ellenőrzésben betöltött pozíciójának erősítéséhez, mindenekelőtt a költségvetési hatóságoktól való függetlensége tekintetében.

               (11)

               Horvátországnak a versenyképesség és a gazdasági élénkülés akadályozása nélkül kell megvalósítania a költségvetési konszolidációt. Ennek ismeretében az államháztartás bevételi oldalát hátrányosan befolyásolja a stabil adóbevételt jelentő és a növekedést csak kismértékben befolyásoló adóalapok szűk meghatározása. Ezzel összefüggésben a nemzeti reformprogram bejelenti a rendszeres ingatlanadó 2016. évi bevezetésére vonatkozó tervet, de még részletezni kell annak gyakorlati megvalósítását, többek között az adóalap meghatározását. Horvátország elkötelezett amellett is, hogy a szürkegazdaság visszaszorításával javítja az adózási fegyelmet. Ezen a téren intézkedésekre került sor. Az online pénztárgépek fokozatos bevezetése – az ügyletek megerősített ellenőrzése révén – növelte az adóbevételek mértékét. Az adóigazgatás átszervezése várhatóan javítja az adóbeszedés eredményességét és hatékonyságát, ugyanakkor csökkenti az adófizetők megfelelési terheit. Azonban a költségvetési konszolidációs igények fényében és figyelembe véve azokat az adatokat, amelyek jelentős összegű be nem szedett adóra utalnak, úgy tűnik, további lépésekre van szükség az adóbeszedés hatékonyságának fokozásához és folytatni kell az erőfeszítéseket az adózási fegyelem javítása céljából, például szélesebb körű e-szolgáltatások biztosításával az adófizetők számára.

               (12)

               Horvátország intézkedéseket tett a nyugdíjak fenntarthatóságának és megfelelőségének javítása terén: 2010 novembere óta a kötelező nyugdíjkorhatárt, a korai nyugdíjba vonulás korhatárát és a nők esetében figyelembe vehető szolgálati időt fokozatosan növelték, és a tervek szerint 2030-ra teljes mértékben harmonizálják. A nyugdíj-biztosítási törvény 2013 decemberében elfogadott módosítása 65 évről 67 évre emeli a kötelező nyugdíjkorhatárt, a korai nyugdíjba vonulás korhatárát pedig 60 évről 62-re. Ez az emelés azonban csak 2031-től válik ténylegessé, ami a demográfiai tendenciákat figyelembe véve nem kellően ambiciózus terv. Az elmúlt években végrehajtott reformok ellenére még mindig léteznek a korai nyugdíjba vonulás különböző lehetőségei. A mentességek mértékét tekintve a korai nyugdíjba vonulás esetén alkalmazott levonások és a késői nyugdíjazás esetén fizetett bónusz nem jelent elegendő ösztönzőt a kötelező nyugdíjkorhatár eléréséig való munkavállaláshoz, ami hátrányosan hat a munkaerő-kínálatra és a nyugdíjrendszer fenntarthatóságára. 2013-ban fogadták el azt a törvényt, amely egyetlen orvosszakértői testületet hoz létre (Single Forensic Expertise Body), azzal a céllal, hogy korlátozzák a rokkantnyugdíjasok számának emelkedését és a korlátozott munkaképesség értékelési kritériumainak egységesítése révén visszaszorítsák a csalást. A fokozott ellenőrzéssel együtt mindez megfelel a sürgető igényeknek, de a kiadásokra gyakorolt hatás attól függ, hogyan valósítják meg az intézkedéseket és milyen mértékig érvényesítik ezeket a döntéseket. Azokat a speciális rendszerekhez tartozó nyugdíjakat, amelyek meghaladnak egy meghatározott küszöbértéket – bár csak átmenetileg – 10 %-kal csökkentették, miközben indexálásukat a GDP-hez kapcsolták. A kiadások visszafogására és az átláthatóság fokozására irányuló legutóbbi kísérletek ellenére a speciális rendszerekhez tartozó nyugdíjak általános szabályokhoz való hozzáigazításának üteme és mértéke sem megfelelő és az általános előrelépés még mindig korlátozott.

               (13)

               Az egészségügyi szektor eredményei meglehetősen jók, de vannak regionális különbségek, a szolgáltatások elérhetők, de a rendszer jelentős mértékben hozzájárul az államháztartásra nehezedő nyomáshoz. A hatóságok orvosolandó hatékonysági problémákat állapítottak meg a kórházi hálózatban. A kórházi ellátás átszervezésére vonatkozó, 2014 márciusában előterjesztett főterv olyan intézkedéseket ír elő, amelyek javítják a költséghatékonyságot, ide tartozik a kórházi hálózat ésszerűsítése, a kórházi tartózkodás átlagos időtartamának csökkentése, a kórházi ágyak jobb elosztása, beleértve a tartós ápolás-gondozást, és a kórház-finanszírozás további változtatásai. A terv gyakorlati megvalósításához biztosítani kell a szoros ellenőrzést és a végrehajtási kapacitást mind a kórházak, mind a központi kormányzat szintjén. A tartós ápolás-gondozás szétforgácsolódik az egészségügyi és a szociális jóléti rendszer között, a hatókör és a hivatalos gondozás korlátozott, a költségek magasak és hosszúak a várólisták.

               (14)

               A foglalkoztatási és aktivitási mutatók a legalacsonyabbak között vannak az Unióban, és különösen alacsony az arány a fiatalok és az idősebbek körében. A ciklikus fejlemények mellett ezek a munkaerő-piaci eredmények részben intézményi és szakpolitikai tényezőkhöz kapcsolódnak. Horvátország a munkaerő-piaci rugalmasság javítása érdekében munkaerő-piaci reformokat kezdett. A reform első szakasza – amely 2013-ban zárult le – a határozott idejű munkaszerződések szabályozására összpontosított. A kormány 2014 januárjában fogadta el a második jogalkotási javaslatot, amely az eljárások lerövidítése és egyszerűsítése, valamint a munkaidő rugalmasságának növelése révén biztosítja az elbocsátás költségeinek visszafogását. Emellett rugalmasabb foglalkoztatási formákat – mint például a részmunkaidős szerződések – vezetnek be. E változások eredményeként a foglalkoztatásvédelmi index tekintetében Horvátország nagyjából egy szintre került a többi tagállammal. Bár ezek a reformok a tervek szerint általánosságban pozitív hatást gyakorolnak a foglalkoztatásra, magukban hordozzák a munkaerő-piaci szegmentáció fokozott kockázatát, beleértve a határozott idejű szerződések arányának növekedését. Eközben nem tervezik a bérmegállapítás módosítását, annak ellenére, hogy Horvátországban a viszonylag magas átlagbérek és rendkívül alacsony foglalkoztatás sajátos kombinációja figyelhető meg. A tovább növekvő munkanélküliség ellenére a munkaerőpiachoz való jobb hozzáférést és tartósabb részvételt biztosító aktív munkaerő-piaci intézkedésekre fordított kiadások, és az intézkedések hatóköre még mindig elmaradnak az átlagtól, különösen ami a fiatalokat, a tartósan munkanélkülieket és az idősebb munkavállalókat illeti. A horvát közfoglalkoztatási szolgálat igazgatási kapacitása komoly nyomás alatt van, többek között regionális szinten is. Nem létezik a munkaerőpiac és a munkaerő-piaci igények alakulásának, többek között a készségigények előrejelzésének nyomon követésére és értékelésére szolgáló átfogó rendszer, és nem értékelik rendszeresen az aktív munkaerő-piaci szakpolitikai intézkedéseket. Nagyarányú a be nem jelentett, fizetett munkavégzés.

               (15)

               Külön figyelmet érdemel a fiatalok munkaerő-piaci helyzete, mivel az ifjúsági munkanélküliség drasztikusan nőtt és 2013-ban csaknem 50 %-ot ért el, miközben az oktatásban, foglalkoztatásban vagy képzésben részt nem vevő fiatalok száma továbbra is emelkedik. A fontos kihívások közé tartozik a nyilvántartásba nem vett fiatalok elérése és a magánszektor ösztönzése több tanulószerződéses gyakorlati képzési lehetőség biztosítására, összhangban az ifjúsági garancia céljaival. Horvátország komoly problémákkal néz szembe az oktatás terén is, ami a munkaerő-piaci hasznosíthatóságot és az oktatás minőségét illeti az oktatás valamennyi szegmensében. Hiányzik a munkaalapú tanulás és a karrier-tanácsadás a közép- és felsőfokú oktatásban, és csekély a munkaadók elkötelezettsége a szakképzés, valamint a közép- és a felsőfokú oktatás iránt. A frissen végzettek körében lényegesen alacsonyabb a foglalkoztatási arány, mint az Unió többi részén. Az új iskolai tantervre irányuló kísérleti projekt keretében zajlik a korszerűtlen szakoktatási és -képzési rendszer reformja. A horvát képesítési keretrendszer, valamint az oktatásra, tudományra és technológiára irányuló stratégia végrehajtása még várat magára, de a cél az, hogy javítsa az oktatási eredményeket és hozzáigazítsa azokat a munkaerő-piaci igényekhez.

               (16)

               A magas munkanélküliség és az alacsony munkaerő-piaci részvétel a szociális helyzet romlásához vezetett Horvátországban. Az elmúlt években nőtt a szegénység és társadalmi kirekesztettség kockázatának kitett emberek aránya és jelentősen meghaladja az uniós átlagot. A szociális juttatások rendszerének kialakítása lehetővé teszi, hogy a kedvezményezettek párhuzamosan több, egymást fedő készpénzellátást vegyenek igénybe. A kedvezményezettek munkavállalás esetén elveszítenek egyes említett szociális juttatásokat, ami nem ösztönzi a munkaerőpiacra való visszatérésüket. A szociális védelmi rendszer hatékonyságának és átláthatóságának növelése terén van tennivaló: a jövedelemtámogatási rendszerek és ellátások elosztását jelenleg a kormány számos intézménye és szintje végzi, ami a kritériumok következetlen alkalmazásával és átfedésekkel jár. A 2013. évi szociális jóléti törvény a rászorultság szigorúbb vizsgálatát írta elő, és a több mint 70, nemzeti szintű, többek között egyes meghatározott csoportokra irányuló juttatás közül négyet összevont és az általános minimálbérhez kapcsolt. 2016-ig fokozatosan megvalósul a nemzeti egyablakos ügyintézés, amelynek keretében valamennyi nemzeti szintű készpénzellátást kezelnek majd. A szisztematikus nyomon követés és értékelés azonban nehézségekbe ütközik, mivel a helyi és regionális szintű jövedelemtámogatási rendszerek és programok, valamint a lakosság meghatározott csoportjaira irányuló különböző, a rászorultság vizsgálata nélkül biztosított készpénzellátások nem integráltak. A 2011 óta végrehajtott számos jogalkotási reform ellenére a szociális ellátási rendszer, kialakítása okán nem tudja hatékonyan megcélozni a leginkább rászoruló embereket.

               (17)

               A vállalkozásokra irányuló jelenlegi horvát szabályozási keret nagy terhet ró a vállalkozásokra, többek között a jogbiztonság hiánya, a – különösen helyi szinten – átláthatatlan döntéshozatal és a számos nem adójellegű teher miatt. Emellett a regionális és helyi szintű közigazgatási felelősségi körök nagyfokú széttöredezettsége és a minisztériumok és ügynökségek közötti bonyolult központi szintű feladatkör-megosztás nehezíti az üzleti döntéseket és növeli a közigazgatási eljárások időtartamát. A vállalkozások akadályainak azonosítása céljából a központi kormányzat szintjén strukturált megközelítést valósítottak meg; azonban nem alkalmaznak következetes módszertant az adminisztratív terhek mérésére, ami csökkenti a már megvalósított intézkedések hatékonyságát. A vállalkozások számára létrehozott egyablakos ügyintézés csak korlátozott feladatokra terjed ki. Szükség van az állami támogatások és garanciák ellenőrzésének ésszerűsítésére és ellenőrzésének javítására; ezen a téren a támogatott vállalatok és egyének tervezett központi nyilvántartásának létrehozása az első lépést jelentené. Abból a célból, hogy erősítse az adminisztratív kapacitást és javítsa a közszolgáltatások ügyfél-orientáltságát az állampolgárok és a vállalkozások szempontjából egyaránt, Horvátország megkezdte a közigazgatás reformját. Az állami irányítás minősége azonban továbbra is alacsony, a kormányzat különböző szintjein csekély a koordináció, és kismértékben vagy túlzottan formálisan veszik igénybe a bizonyítékokon alapuló döntéshozatalt és értékelést. A közigazgatási reform elfogadása a helyes irányba tett lépés; a stratégiát az államháztartás valamennyi szintjén mélyrehatóan meg kell valósítani. Az előcsatlakozási alapok végrehajtásával kapcsolatos tapasztalatok rávilágítanak arra, hogy hiányosságok vannak a stratégiai tervezés és az intézményi kapacitás terén, és problémák jelentkeznek a projektmegvalósításban és a nyomon követésben.

               (18)

               Az állami tulajdonú vagy állami irányítás alatt levő vállalatokra hátrányosan hat a gyenge irányítás, és az állami eszközök és vállalatok kezelésére irányuló új stratégia megvalósítása késedelmes. A felügyelőbizottság tagjai és a vezetőség tekintetében jelenleg nincs versenyen alapuló kiválasztási eljárás és a kinevezéseket nem hozzák nyilvánosságra. Bár történtek intézkedések a korrupcióellenes keret javítására, az államháztartás minden szintjén több erőfeszítésre van szükség a korrupció megelőzése terén. A korrupcióellenes keretből jelenleg többek között a következő alapvető elemek hiányoznak: az összeférhetetlenség hatékony ellenőrzési mechanizmusa és a köztisztviselők vagyonnyilatkozatának nyilvánosságra hozatala, valamint speciális védő intézkedések az állami tulajdonú vagy állami irányítás alatt levő vállalatokra vonatkozóan. Az összeférhetetlenségi bizottság ellenőrzési hatásköre más hatóságok kompetenciáján és proaktivitásán múlik. Az állami közbeszerzési eljárások átláthatóságának fokozása terén elért eredmények ellenére a kockázatelemzési eszközöket nem használják rendszeresen és úgy tűnik, nem részesítik előnyben az érzékeny ágazatokat. Meg kell erősíteni a közbeszerzési szabályok hatékony végrehajtásának felügyeletét, többek között az uniós források következő években megvalósuló elosztására tekintettel.

               (19)

               Az összetett, drága és hosszadalmas csődeljárásokkal összefüggésben az előzetes csődeljárás 2013-as széles körű alkalmazása járt némi sikerrel a vállalatok adósságtörlesztési problémáinak kezelése terén. Azonban az eszköz további lényeges megerősítésével még kezelhetők lennének különböző hiányosságok: így például tisztázni kell az állam szerepét a folyamatban, meg kell erősíteni a kereskedelmi bíróságoknak az igények ellenőrzése terén betöltött szerepét, stabil szerkezetátalakítási tervekre van szükség, az eljárás hatókörét ki kell terjeszteni annak érdekében, hogy lehetővé váljon az eredményes szerkezetátalakítás azelőtt, mielőtt az adós fizetésképtelenné válna, valamint kezelni kell a törvény érvényesítésében jelentkező hiányosságokat. Az igazságszolgáltatási rendszer hatékonyságának javítására irányuló számos reform ellenére a polgári, kereskedelmi és közigazgatási peres ügyekben az eljárás indokolatlanul hosszú, különösen első fokon. Az ügyhátralékok száma 2013-ban emelkedett és rendkívül magas, különösen a polgári és a kereskedelmi eljárásokban. Mivel ezek a problémák hátráltatják az üzleti tevékenységet és hátrányosan hatnak Horvátország vonzerejére a közvetlen külföldi befektetések szempontjából, folyamatos erőfeszítésre van szükség az eljárások időben történő lezárására irányuló megfelelő ösztönzők létrehozása és érvényesítése, valamint – különösen a kisebb ügyekben – a bíróságon kívüli rendezés előmozdítása terén.

               (20)

               A Horvát Nemzeti Bank által a makroprudenciális szabályozás, különösen a tőkeszintek tekintetében elfogadott óvatos megközelítés azt jelentette, hogy a bankok olyan szintű ellenálló képességet alakítottak ki, ami hasznosnak bizonyult a jelenleg gyenge gazdaságból eredő kihívások kezeléséhez. Mivel azonban a gazdaság már hatodik éve recesszióban van, és növekszik a nemteljesítő kölcsönök száma, a bankok eszközminősége kockázatoknak van kitéve. Örvendetes, hogy a négy legnagyobb horvát bank egyes, külföldi tulajdonban levő portfólióira kiterjed az új egységes felügyeleti mechanizmus keretében végzett euroövezeti eszközminőség vizsgálat / stresszteszt. Mindenekelőtt egyes, horvát szempontból lényeges portfóliók kimaradnak a vizsgálatból, mivel a kiválasztás a bankcsoport szintjén betöltött jelentőség alapján történik. Emellett a vizsgálat nem terjed ki a közepes és kis méretű bankokra, amelyek tőkeszintje alacsonyabb és eszközminőségük kevésbé stabil, amelyek azonban a pénzügyi stabilitás szempontjából fontosak lehetnek. Az egységes felügyeleti mechanizmusnak egy, kifejezetten a horvát pénzügyi rendszerre kialakított (és az egységes felügyeleti mechanizmus hatálya alá nem tartozó horvát leányvállalatok jelentős portfólióit, valamint a jelentős közepes méretű és kisebb bankokat lefedő) további felügyeleti elemző vizsgálattal való kiegészítése javítaná a bankok kölcsönbesorolásának és a veszteségekre képzett tartalékai megfelelőségének átfogó megértését.

               (21)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Horvátország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a nemzeti reformprogramot és a konvergenciaprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Horvátország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–8. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (22)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot, és arról alkotott véleményét (4) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (23)

               A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a konvergenciaprogramot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–8. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Horvátország a 2014–2015 közötti időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Teljes mértékben hajtsa végre a 2014-re elfogadott költségvetési intézkedéseket. Erősítse meg a költségvetési stratégiát a 2015-re és 2016-ra bejelentett intézkedések további részletezésével és kiegészítő tartós, növekedést ösztöntő intézkedések mérlegelésével a túlzott hiány 2016-ra történő tartós megszüntetésének biztosítása érdekében. Ugyanakkor biztosítsa a túlzotthiány-eljárás keretében tett tanácsi ajánlásban meghatározott strukturális kiigazítási erőfeszítések teljesítését. Hangolja össze a program előrejelzéseit az ESA előírásaival, valamint a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel. Tegyen intézkedéseket a kiadás-ellenőrzés megerősítésére. 2015 márciusáig hajtsa végre a kiadások átfogó felülvizsgálatát. Erősítse meg a költségvetési tervezési eljárást, mindenekelőtt a makrogazdasági és költségvetési előrejelzések pontosságának javítása és az éves, valamint középtávú kiadási korlátok kötelező jellegének megerősítése révén és javítsa a költségvetési szabályok kialakítását. 2014 októberéig alkosson jogszabályt az újonnan létrehozott költségvetés-politikai bizottságra vonatkozóan, erősítse meg a költségvetési hatóságoktól való függetlenségét, szélesítse ki a megbízatását, különösen a költségvetési szabályok ellenőrzése és az előrejelzések előzetes és utólagos értékelése tekintetében és biztosítson megfelelő erőforrásokat a működéséhez. A nemzeti reformprogramba foglalt tervekre építve terjesszen elő konkrét stratégiát a rendszeres ingatlanadózás reformjára. Kezdeményezzen az adókiadások jelentésére és felülvizsgálatára vonatkozó eljárást. Javítsa az adózási fegyelmet, különösen az adóigazgatás hatékonyságának további fokozásával; e célból 2014 végéig terjesszen elő cselekvési tervet.

               2.

               Csökkentse a korai nyugdíjba vonuláshoz való hozzáférést. 2015 márciusáig fogadjon el jogszabályokat a nők és a férfiak kötelező nyugdíjkorhatára tervezett összehangolásának felgyorsítása és a kötelező nyugdíjkorhatár 67 évre való tervezett növelése felé való előrelépés érdekében. Biztosítsa a korlátozott munkaképesség szigorúbb értékelésének és ellenőrzésének érvényesítését és gyorsítsa fel a speciális rendszerekhez tartozó nyugdíjak integrálását az általános nyugdíjrendszerbe. Erősítse meg az egészségügyi ágazat, többek között a kórházak költség-hatékonyságát.

               3.

               2015 márciusáig hajtsa végre a szociális partnerekkel együttműködve a munkajog reformjának második szakaszát, különösen az elbocsátások feltételei és a munkaidő tekintetében a további munkaerő-piaci szegmentáció megelőzése érdekében, beleértve a fiatalokat. Vizsgálja felül a bérmegállapítási rendszert a bérek és a termelékenységalakulás jobb összekapcsolása céljából. 2014 végéig ismertesse e felülvizsgálat következtetéseit. Erősítse az aktív munkaerő-piaci intézkedések eredményességét és hatókörét a közfoglalkoztatási szolgálat igazgatási kapacitásának megerősítésével többek között regionális szinten, valamint a fiatalok, a tartósan munkanélküliek és az idősebb munkavállalók bevonásának fokozása révén. Kezelje kiemelt területként a nyilvántartásba nem vett fiatalok elérését és ösztönözze a magánszektort több tanulószerződéses gyakorlati képzési lehetőség biztosítására, összhangban az ifjúsági garancia céljaival. 2014 végéig körvonalazza a be nem jelentett munkavégzés kezelésére vonatkozó terveket. Hajtson végre intézkedéseket az oktatás munkaerő-piaci hasznosíthatóságának és minőségének javítása céljából, a képesítési rendszerek korszerűsítése, minőségbiztosítási mechanizmusok létrehozása és az oktatásból a munka világába való átmenet javítása révén, különösen a szakképzés és a munkaalapú tanulás megerősítésével.

               4.

               2014 végéig vizsgálja felül az adózási és juttatási rendszereket és terjesszen elő cselekvési tervet az inaktív és a munkanélküli személyek aktivizálásának javítására. Erősítse meg a szociális védelmi rendszer hatékonyságát és átláthatóságát az ellátások további összevonásával, a jogosultsági kritériumok egységesítésével és a releváns szintekről és kormányzati jogalanyoktól származó adatok egyablakos ügyintézés keretében való összekapcsolásával. A célzottság erősítésével javítsa a szociális támogatási ellátások hatékonyságát és megfelelőségét.

               5.

               Tegyen további intézkedéseket az üzleti környezet javítása érdekében. Ezen belül 2015 márciusáig állapítson meg az adminisztratív követelmények, többek között a nem adójellegű terhek jelentős csökkentésére vonatkozó célt. Az adminisztratív eljárások korszerűsítésével és a döntéshozatali, valamint elszámoltathatósági keret tisztázásával kezelje a nagyfokú széttöredezettséget és a párhuzamos felelősségi köröket a kormányzat különböző szintjei és központi kormányzati szinten a különböző minisztériumok és ügynökségek között. Javítsa az európai strukturális és beruházási alapok kezelésével megbízott egységek adminisztratív kapacitását és stratégiai tervezését és biztosítsa számukra a megfelelő és állandó személyzeti létszámot.

               6.

               2014 októberéig nyújtsa be a köztulajdon 2015. évi kezelésének részletes tervét. Biztosítsa az állami vállalatok átlátható és elszámoltatható módon történő irányítását, mindenekelőtt erősítse meg a vezetőség és a felügyelőbizottságok állam által kijelölt tagjainak alkalmassági követelményeit és vezesse be a kinevezések állami nyilvántartását. Erősítse meg a korrupció megelőzését célzó intézkedéseket a közigazgatásban, valamint az állami tulajdonú vagy állami irányítás alatt levő vállalatoknál, beleértve az összeférhetetlenségi bizottság ellenőrzési hatáskörének növelését. Központi és helyi szinten egyaránt erősítse meg a közbeszerzési eljárások átláthatóságát és hatékony működését, valamint a végrehajtás nyomon követését és a szabálytalanságok feltárását szolgáló kapacitást.

               7.

               2014 végére erősítse meg a kereskedelmi bíróságok szerepét a vállalati előzetes csődeljárás alkalmazása átláthatóságának és jogszerűségének ellenőrzése terén. Vizsgálja felül a fizetésképtelenség/illikviditás vizsgálatát célzó tesztet a csődegyezségi eljárásokhoz való hozzáférés tekintetében és az időtartam csökkentése érdekében ésszerűsítse a fizetésképtelenségi/felszámolási eljárást. Javítsa az igazságszolgáltatási rendszer minőségét és hatékonyságát, különösen a polgári, kereskedelmi és közigazgatási peres ügyek megfelelő időben történő lezárására, valamint – különösen a kisebb ügyekben – a bíróságon kívüli rendezés előmozdítására irányuló ösztönzők biztosítása révén.

               8.

               Egészítse ki az Európai Központi Bank 2014. évi eszközminőség- vizsgálatait / stressztesztjeit, hajtson végre kifejezetten a horvát pénzügyi szektorra kialakított átfogó portfólióelemzést, az olyan fontos portfóliókra – többek között a jelentős közepes és kisméretű bankokra – összpontosítva, amelyek nem tartoznak az Európai Központi Bank vizsgálatának körébe.

      Kelt Brüsszelben, 2014. július 8-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. C. PADOAN

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) alapján 2014-re is érvényben marad.

      (4)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.