title: A Tanácshoz címzett ajánlás az ENSZ Közgyűlésének 67. ülésszakáról Az Európai Parlament 2012. június 13-i ajánlása a Tanácshoz az Európai Parlament Tanácshoz intézett, az ENSZ Közgyűlése 67. ülésszakáról szóló ajánlására irányuló javaslattal (2012/2036(INI))

text:
               15.11.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               CE 332/106

         2012. június 13., szerdaA Tanácshoz címzett ajánlás az ENSZ Közgyűlésének 67. ülésszakáról
   P7_TA(2012)0240
   Az Európai Parlament 2012. június 13-i ajánlása a Tanácshoz az Európai Parlament Tanácshoz intézett, az ENSZ Közgyűlése 67. ülésszakáról szóló ajánlására irányuló javaslattal (2012/2036(INI))
   2013/C 332 E/23

      Az Európai Parlament,

               —

               tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre (EUSZ), és különösen annak 21. és 34. cikkére,

               —

               tekintettel az Alexander Graf Lambsdorff által az ALDE képviselőcsoportja nevében előterjesztett, a Tanácsnak szóló ajánlásra irányuló javaslatra az Egyesült Nemzetek Közgyűlése 67. ülésszakáról (B7-0132/2012),

               —

               tekintettel a Tanácshoz intézett, az ENSZ Közgyűlésének 66. ülésszakáról szóló 2011. június 8-i ajánlására (1), valamint „Az EU mint globális szereplő: a multilaterális szervezetekben betöltött szerepe” című, 2011. május 11-i állásfoglalására (2),

               —

               tekintettel az ENSZ Közgyűlésének 66. ülésszakára vonatkozó, a Tanács által 2011. június 10-én elfogadott uniós prioritásokra (3),

               —

               tekintettel az ENSZ Közgyűlésének 66. ülésszakára, és különösen a következő témákban elfogadott határozataira: „Az Egyesült Nemzetek a globális kormányzásban” (4), „A közigazgatás megfelelő működésének, elszámoltathatóságának, hatékonyságának és átláthatóságának előmozdítása a legfelső ellenőrzési intézmények megerősítése által” (5), „A Szíriai Arab Köztársaságban fennálló helyzet” (6), „Az emberek társadalmi részvétele és a fejlődés” (7), „A globális partnerségek felé” (8), „A Dél–Dél együttműködés” (9), „Az Egyesült Nemzetek szerepe a fejlődés előmozdításában, a globalizáció és a kölcsönös függőség közegében” (10), „Az Egyesült Nemzetek szerepének megerősítése a rendszeres és tiszta választások erősítésében és a demokratizálódás előmozdításában” (11), „A leszerelési konferencia jelentése” (12), „A demokratikus és igazságos nemzetközi rend előmozdítása” (13) és „Az emberi jogok és alapvető szabadságok egyetemes, oszthatatlan, egymáshoz kölcsönösen kapcsolódó, egymástól kölcsönösen függő és egymást kölcsönösen erősítő jellege” (14),

               —

               tekintettel az ENSZ Közgyűlése által az intolerancia, a negatív sztereotípiák, a megbélyegzés, a megkülönböztetés, az erőszakra való buzdítás és a valláson vagy meggyőződésen alapuló személy elleni erőszak elleni küzdelemről szóló, 2011. december 19-én elfogadott határozatra (15),

               —

               tekintettel az ENSZ Közgyűlésének 2011. május 3-i határozatára az Európai Parlamentnek az ENSZ munkájában történő részvételéről (16),

               —

               tekintettel az ENSZ Közgyűlése által az Agenda 21 végrehajtásáról, az Agenda 21 további végrehajtását szolgáló programról és a fenntartható fejlődésről szóló csúcstalálkozó eredményeiről elfogadott, 2010. március 31-i határozatra (17),

               —

               tekintettel az ENSZ 2000. szeptember 8-i millenniumi nyilatkozatára, amely a millenniumi fejlesztési célokat határozza meg a nemzetközi közösség által közösen megállapított célkitűzésként a szegénység felszámolása érdekében,

               —

               tekintettel „Az Európai Unió és az Egyesült Nemzetek: A multilateralizmus választása” című, 2003. szeptember 10-i bizottsági közleményre (COM(2003)0526),

               —

               tekintettel az Európai Tanács elnökének az ENSZ főtitkárával tartott, 2012. április 16-i találkozóját követő megjegyzéseire,

               —

               tekintettel az ENSZ Emberi Jogi Tanácsának (UNHRC) 19. ülésszakára vonatkozó európai parlamenti álláspontról szóló, 2012. február 16-i állásfoglalására (18),

               —

               tekintettel „A Nemzetközi Büntetőbíróságnak nyújtott uniós támogatás: a kihívásokkal való szembenézés és a nehézségek leküzdése” című, 2011. november 17-i állásfoglalására (19),

               —

               tekintettel a demokratizálódást támogató uniós külpolitikákról szóló, 2011. július 7-i állásfoglalására (20),

               —

               tekintettel a 3. EU–Afrika csúcstalálkozót követően az Afrika és az EU közötti stratégiai partnerség jövőjéről szóló, 2010. december 15-i állásfoglalására (21),

               —

               tekintettel az ENSZ Biztonsági Tanácsának a nőkről, a békéről és a biztonságról szóló 2000. évi 1325. számú határozata tizedik évfordulójáról szóló, 2010. november 25-i állásfoglalására (22),

               —

               tekintettel a polgári katonai együttműködésről és a polgári-katonai képességek fejlesztéséről szóló, 2010. november 23-i állásfoglalására (23),

               —

               tekintettel az ENSZ reformjáról szóló, 2005. június 9-i állásfoglalására (24),

               —

               tekintettel a Külügyi Bizottság és az Emberi Jogi Albizottság közös küldöttsége által az ENSZ Közgyűlésének 2011. november 28–29-i, 66. ülésszakáról készített jelentésre,

               —

               tekintettel eljárási szabályzata 121. cikkének (3) bekezdésére és 97. cikkére,

               —

               tekintettel a Külügyi Bizottság jelentésére és a Fejlesztési Bizottság véleményére (A7-0186/2012),

               A.

               mivel a közös nemzetközi értékek és normák a béke, az emberi jogok védelme, a biztonság és a jólét biztosítását szolgálják a világon, és azt, hogy a globalizációból származó előnyökből az emberek egyenlőbb mértékben részesüljenek;

               B.

               mivel az ENSZ a globális kormányzás központi eleme, miközben reformokat akar végrehajtani saját átláthatóságának, eredményességének és hatékonyságának növelése érdekében;

               C.

               mivel egyre nagyobb szükség van közös szabályokra és döntéshozási mechanizmusokra, amelyek lehetővé teszik a kialakuló globális kihívások és a gazdasági világválság kedvezőtlen hatásainak közös kezelését;

               D.

               mivel az EU-nak meg kell erősítenie a kohézióját, hogy továbbra is kulcsfontosságú szereplő maradjon az egyre inkább többpólusú világban, ahol globálisan összehangolt cselekvésre van szükség; mivel az uniós tagállamokat a szerződések arra kötelezik, hogy hangolják össze intézkedéseiket a nemzetközi szervezetekben és a nemzetközi konferenciákon;

               E.

               mivel az EU elkötelezett a hatékony multilateralizmus mellett, amelynek középpontjában az erős szerepet betöltő ENSZ áll, ami alapvető fontosságú a globális kihívások kezeléséhez;

               F.

               mivel az EU és tagállamai az ENSZ-rendszer legjelentősebb pénzügyi támogatói; mivel az EU 27 az ENSZ rendes költségvetésének 39 %-át finanszírozza, az ENSZ békefenntartó műveleteinek pedig több mint 40 %-át;

               G.

               mivel az EU és az ENSZ közötti szilárd és stabil partnerség alapvető fontosságú az ENSZ munkájához mindhárom pillér – béke és biztonság, emberi jogok és fejlesztés – keretében, és az EU mint globális szereplő számára is nélkülözhetetlen;

               H.

               mivel az EU és az ENSZ természetes partnerek a béke- és államépítésben, és együtt biztosítják a közös béke- és államépítési erőfeszítések keretét;

               I.

               mivel az emberi jogok és a demokrácia az EU alapjául szolgáló értékek, és egyben az európai külső tevékenységek – köztük a nemzetközi kereskedelem – alapelvei és célkitűzései; mivel az emberi jogok egyetemességének és oszthatatlanságának tiszteletben tartása, előmozdítása és védelmezése az európai egység és integritás alapja;

               J.

               mivel az igazságszolgáltatás és a jogállamiság a fenntartható béke alappillérei, amelyek szavatolják az emberi jogokat és az alapvető szabadságokat; mivel a Nemzetközi Büntetőbíróság Római Statútuma döntő mértékben hozzájárul az emberi jogok érvényesüléséhez, a nemzetközi joghoz és a büntetlenség elleni küzdelemhez;

               K.

               mivel minden ország és minden polgár, valamint maga a nemzetközi közösség számára is kedvezőek a demokratikus folyamatok folyamatos támogatásának előnyei; mivel a demokrácia építése, helyreállítása és megőrzése kapcsán kihívásokkal szembesülnek;

         1.   a következő ajánlásokat fogalmazza meg a Tanácsnak:

         Az EU ENSZ-en belüli képviselete

               a)

               a lehető legnagyobb mértékben hangolja össze az álláspontokat, érvényesítsen egységes álláspontokat, továbbá erősítse meg az EU mint globális szereplő koherenciáját és érzékelhető jelenlétét az ENSZ-ben; feleljen meg az ENSZ-tagok elvárásainak abban a tekintetben, hogy az EU képes időben cselekedni és eredményeket felmutatni; a közös kül- és biztonságpolitikai álláspontok tekintetében az ENSZ szintjén fogadjon el széles körű és rugalmas megközelítést annak érdekében, hogy az EU gyorsan és átfogóan tudjon eljárni a közös kül- és biztonságpolitikával összefüggő kérdésekben;

               b)

               fokozza az ENSZ munkájához nyújtott hozzájárulását azáltal, hogy egységes értelmezést alakít ki az ENSZ Közgyűlése által az EU-nak az ENSZ Közgyűlése munkájában történő részvételéről elfogadott határozatról és partnereivel ennek maradéktalan végrehajtására törekszik; ennek gyakorlati megvalósításáról jelentést nyújt be a Parlamentnek;

               c)

               dolgozzon együtt az uniós tagállamokkal és az Európai Unió ENSZ-be delegált küldöttségével annak érdekében, hogy javítsa az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsán (ENSZ BT) belüli koordinációt, átláthatóságot és információcserét és az EU álláspontjainak és érdekeinek az ebben a testületben tagként jelen levő tagállamok, illetve az elnök által felkért uniós képviselő általi védelmét; erősítse meg az EU-nak az ENSZ BT döntéseire való befolyását és növelje az EU tekintélyét az ENSZ-ben az ENSZ BT döntő fontosságú ügyeiben;

               d)

               biztosítsa az EU hatékony képviseletét az összes ENSZ-intézményben és szakosított intézményekben;

               e)

               dolgozzon ki hosszú távú stratégiát az ENSZ-tagságra vonatkozóan, és folytasson határozottabb nyilvános diplomáciát az ENSZ tevékenységeivel kapcsolatban;

         Az EU és a globális kormányzás

               f)

               az ENSZ reprezentativitásának, átláthatóságának, elszámoltathatóságának, hatékonyságának és eredményességének fokozásával mozdítsa elő a hatékony multilateralizmust, amely az EU egyik legfontosabb stratégiai szempontja, a célok gyakorlati megvalósításának javítása érdekében; emlékeztessen arra, hogy új intézményi egyensúlyt kell teremteni a G-20-ak, az ENSZ és ügynökségei, valamint a nemzetközi pénzügyi szervezetek kialakulóban lévő szerepe között; ezzel kapcsolatban fokozza a globális kormányzást és dolgozzon ki új megoldásokat a G-csoportok és az ENSZ-rendszer közötti koordináció további javítására, amelynek révén e csoportok hasznosan foglalkozhatnának a gazdasági dimenzióval, feltéve hogy az ENSZ továbbra is központi szerepet tölt be, és a globális fellépés tekintetében legitim szerve marad;

               g)

               folytasson aktívabb együttműködést stratégiai és egyéb kétoldalú és többoldalú partnerekkel, különösen az Amerikai Egyesült Államokkal az olyan problémákra nyújtandó hatékony megoldások előmozdítása érdekében, amelyek az EU polgárait és a világ egészét egyaránt érintik, ideértve a legszegényebbeket és a leginkább kiszolgáltatottakat;

               h)

               támogassa aktívan az ENSZ BT átfogó és konszenzusra épülő reformját annak érdekében, hogy erősödjön a BT legitimitása, regionális képviselete, elszámoltathatósága és hatékonysága; emlékeztessen arra, hogy az Európai Unió központi, hosszú távú célja továbbra is egy EU-hely a kibővített ENSZ BT-ben; kérje fel a főképviselőt/alelnököt, hogy alakítson ki közös tagállami álláspontot ebből a célból; e cél jövőbeli elérése érdekében törekedjen az Európai Unió Tanácsán belül az új tagok ENSZ BT-be való felvételével, valamint az ENSZ BT döntéshozatali reformjával kapcsolatos álláspontok előzetes összehangolására;

               i)

               vegyen részt az ENSZ Közgyűlésében az ENSZ globális kormányzásban betöltött szerepéről elkezdett konzultációban, amelynek célja az átláthatóság és az együttműködés javítása; támogassa az EU és az ENSZ Közgyűlése közötti fokozottabb együttműködést;

               j)

               segítsen megújítani az ENSZ Közgyűlését és fokozni annak hatékonyságát, többek között az ad hoc munkacsoport munkájának támogatásával, elősegítve az elmélyültebb és fokozottabban eredményorientált tematikus vitákat az aktuális, fontos kérdésekről, és szorosabb kapcsolatot teremtve az ENSZ Közgyűlése és egyéb érdekeltek – például a civil társadalom és más nemzetközi és regionális szervezetek és fórumok – között; hangsúlyozza, hogy tovább kell egyszerűsíteni az ENSZ Közgyűlése és legfontosabb bizottságainak napirendjét; hangsúlyozza, hogy a megújítás csak akkor biztosítható, ha az ENSZ Közgyűlése jelentős és megfelelő intézkedéseket tesz a nemzetközi közösség közös érdekű ügyeivel kapcsolatban;

               k)

               erősítse meg elkötelezettségét annak biztosítása iránt, hogy az ENSZ pénzügyi forrásai megfelelőek legyenek, és e forrásokat hatékonyan és eredményesen – a költségvetési fegyelem és a következetesség elvét követve, illetve a legmagasabb szintű nemzetközi normákkal összhangban – kezeljék;

         Béke és biztonság

      Békefenntartás és békeépítés

               l)

               erősítse az operatív partnerséget és mozdítsa elő a béke megszilárdítására irányuló kollektív törekvések összhangját és hatékonyságát, többek között a Békefenntartó Műveletekkel Foglalkozó Különbizottság munkáján keresztül;

               m)

               fokozza az együttműködést és hozzon létre partnerségeket az ENSZ-szel, az EBESZ-szel, az Afrikai Unióval (AU), az Arab Ligával és más nemzetközi és regionális szervezetekkel, továbbá a civil társadalommal a konfliktusmegelőzés, a polgári és katonai válságkezelés, valamint a konfliktusrendezés terén; fejlessze a regionális szervezetek békeépítő kapacitását, többek között az EU, az ENSZ és az AU, illetve az EU, az ENSZ és az ECOWAS közötti, javasolt hármas partnerségek révén;

               n)

               támogassa a békeépítő szervezetben tevékenykedő különböző szereplők együttműködését, különösen az ENSZ Főtitkársága, az ENSZ BT, az ENSZ Közgyűlése és a békeépítő missziókban részt vevő ENSZ-tagállamok között; tegyen erőfeszítéseket annak biztosítására, hogy az uniós tagállamok speciális kapacitások – például szállítási, logisztikai és képzési kapacitás – biztosításával hozzájáruljanak az ENSZ békemisszióihoz; mérlegeljék katonai műveletek megindításának lehetőségét a közös biztonság- és védelempolitika (KBVP) keretében, ideértve egy harccsoport esetleges bevetését az ENSZ békemisszió megérkezése előtt, ha ezt az ENSZ kéri, különleges figyelmet fordítva ugyanakkor a békefenntartó missziók valamennyi tagjának és a harccsoportok védelmére; támogassa a konfliktusmegelőzési és -kezelési, valamint közvetítési, békefenntartási és békeépítési kapacitás fejlesztését nemzeti és regionális szinten egyaránt; segítse elő a know-how és a bevált gyakorlatok partnerek közötti cseréjét;

               o)

               nyújtson támogatást a civil kapacitások ENSZ általi felülvizsgálatához oly módon, hogy meghatározza a kereslet és a kínálat összeegyeztetésének gyakorlati módjait a polgári kritikus kapacitások legfontosabb területein; gyorsítsa meg a toborzást, küszöbölje ki az operatív összeegyeztethetetlenséget, és kerülje el az átfedéseket az ENSZ-intézkedések támogatása érdekében igénybe vett a polgári EBVP-képességek alkalmazásakor; tárja fel a válságkezelési csoportok közös bevetésének lehetőségeit az ENSZ műveleteiben, azokban az esetekben, amikor gyorsan bevethető kapacitásokra van szükség;

               p)

               biztosítsa a nők részvételét a békefolyamatok valamennyi szakaszában, és rendszeresen vonják be őket a preventív diplomáciába, a korai előrejelzésbe és biztonsági ellenőrzésbe; az ENSZ Biztonsági Tanácsának a nőkről, a békéről és a biztonságról szóló 1325(2000) sz. határozatával összhangban összpontosítson a nemekkel kapcsolatos megfontolások érvényesítésére a konfliktusmegelőzés, a békefenntartó műveletek, a humanitárius segítségnyújtás, a konfliktust követő újjáépítés és a DDR-kezdeményezések (25) tekintetében; tevőlegesen törekedjen annak biztosítására, hogy az ENSZ összes tagállama hajtsa végre az ENSZ-BT 1325. sz. határozatát;

               q)

               működjön együtt az ENSZ-szel az aktuális globális veszélyek kezelésében, mint pl. az éghajlatváltozás, a nukleáris fegyverek elterjedése, a szervezett bűnözés és a terrorizmus, valamint a járványok;

               r)

               járuljon hozzá a fegyverkereskedelmi szerződésről szóló 2012. évi ENSZ-konferencia, valamint a kézi lőfegyverek és könnyűfegyverek cselekvési programjáról szóló 2012. évi felülvizsgálati konferencia sikeres kimeneteléhez és követéséhez;

      Védelmi felelősség

               s)

               támogassa az államokat a lakosságuk védelmére vonatkozó kötelezettségeik teljesítésében; hangsúlyozza, hogy időben végrehajtott, megfelelő nemzetközi intézkedésekre van szükség a népirtás, az etnikai tisztogatás, a háborús bűncselekmények és az emberiesség elleni bűncselekmények megelőzése és felszámolása érdekében;

               t)

               érjen el további politikai és intézményi haladást a védelmi felelősség megvalósítása terén az ENSZ szerveiben, különösen az ENSZ BT-ben, az ENSZ Közgyűlésében és az ENSZ Emberi Jogi Tanácsában (UNHRC), levonva a következtetéseket és a tanulságokat a líbiai beavatkozásból és a gyors fellépésre való képtelenségből Szíriában; segítse az azzal kapcsolatos vitát, hogy az ENSZ szervei – különösen az ENSZ BT – miként hasznosíthatná ezt az elképzelést válság idején, az ENSZ-tagállamok közötti együttműködés fokozása érdekében; erősítse meg a regionális szervezetek által a védelmi felelősségre irányuló műveleti megközelítés fejlesztésében és alkalmazásában betöltött pozitív szerepet;

               u)

               folytasson együttműködést partnereivel annak biztosítása érdekében, hogy ez az elképzelés – a védelmi felelősség hármas tartalmával, azaz a megelőzés, a védelem és az újjáépítés iránti felelősséggel összhangban – a megelőzésre, a védelemre és a konfliktust követő újjáépítésre összpontosítson; e célból segítse az államokat a kapacitásépítés terén, többek között a korai figyelmeztető mechanizmusok és az ENSZ közvetítési kapacitásainak megerősítésével; az ENSZ tagállamaival együttműködésben ösztönözze a kialakulóban lévő konfliktushelyzetek nyomon követésével foglalkozó fókuszpontok létrehozását, és építse ki a vonatkozó kapacitásokat az EU küldöttségeiben;

               v)

               határozottan erősítse meg az EU védelmi felelősség iránti kötelezettségvállalását és kezdeményezze az Európai Parlament, az EKSZ és az uniós tagállamok közötti, a védelmi felelősséggel kapcsolatos intézményközi konszenzus kialakítását, amely egységesebb uniós fellépést biztosítana az ilyen kérdésekkel kapcsolatban az ENSZ fórumain;

      Közvetítés

               w)

               támogassa a közvetítést mint a viták békés megelőzésének és megoldásának költséghatékony eszközét, amely a konfliktus utáni helyzetben lévő országokban a konfliktus kiújulásának megelőzésére is szolgál; dolgozzon ki hatékonyabb iránymutatásokat a közvetítésre vonatkozóan a jogállamiság és a demokratikus elszámoltathatóság terén;

               x)

               helyezze előtérbe és fejlessze ezen eszköz végrehajtását, és fejlessze tovább a közvetítési kapacitásokat az EKSZ-en belül, az uniós közvetítés és a párbeszéd-kapacitások megerősítésével kapcsolatos stratégiával összhangban;

               y)

               folytasson szoros együttműködést az ENSZ-szel és más szereplőkkel a közvetítés terén; törekedjen szinergiák kialakítására az ENSZ Politikai Ügyek Főosztályával (DPA) a közvetítéshez kapcsolódóan; mélyítse el a nemzetközi, regionális és kistérségi szervezetek ENSZ-szel, egymással és a civil társadalommal meglévő partnerségeit és együttműködését, például a közvetítési kapacitások terén létrehozott EU–ENSZ közös partnerség formájában; javítsa az információk megosztását, az együttműködést és a koordinációt annak érdekében, hogy biztosítsák a konkrét közvetítésben részt vevő szereplők erőfeszítéseinek összhangját és kiegészítő jellegét;

      Nemzetközi igazságszolgáltatás

               z)

               erősítse a nemzetközi büntetőbírósági rendszert; emelje ki a Nemzetközi Büntetőbíróság szerepét a büntetlenség elleni küzdelemben támogassa azt mint az egyetlen olyan állandó bírói szerv, amely háborús bűncselekmények, emberiesség elleni bűncselekmények és népirtás egyéni elkövetőivel szemben eljárást folytathat, ha a nemzeti bíróságok nem képesek vagy nem szándékoznak ezt megtenni;

               aa)

               politikai, diplomáciai, pénzügyi és logisztikai támogatással erősítse a Nemzetközi Büntetőbíróságot; ösztönözzön minden ENSZ-tagállamot arra, hogy a Római Statútum ratifikálásával csatlakozzon a Bírósághoz; segítsen elő szoros együttműködést a Bíróság és az ENSZ és annak szervei és ügynökségei között;

         Emberi jogok

               ab)

               fokozza az annak biztosítására irányuló nemzetközi erőfeszítéseket, hogy az ENSZ egyezmények szerinti minden emberi jogot egyetemesnek, oszthatatlannak, valamint egymástól függőnek és egymással összefüggőnek tekintsenek; segítse a nemzetközi emberi jogi kötelezettségek teljesítésére irányuló nemzeti kapacitások megerősítését; ebben az összefüggésben hangsúlyozza a vallás- és lelkiismereti szabadság mindenki számára történő biztosításának szükségességét;

               ac)

               aktívan támogassa az afrikai vezetésű kezdeményezést és a Nők Helyzetével Foglalkozó Bizottság ajánlását azáltal, hogy törekszik arra, hogy az ENSZ BT 2012-ben fogadjon el határozatot a női nemi szervek megcsonkításának tilalmáról világszerte; hívja fel az alelnököt/főképviselőt és a Bizottságot, hogy kezeljék kiemelt jelentőségű kérdésként e folyamat sikerének biztosítását;

               ad)

               a továbbiakban is segítse elő az emberi jogok kérdésének az ENSZ tevékenységének valamennyi vonatkozásában való érvényesítését, egyúttal ismételten hangsúlyozza, hogy az emberi jogok elválaszthatatlanul kapcsolódnak az ENSZ egyéb, békével, biztonsággal és fejlesztéssel kapcsolatos célkitűzéseihez;

               ae)

               vállaljon kezdeményező szerepet az ENSZ Emberi Jogi Tanácsa munkájában, a határozatok társtámogatása, nyilatkozatok kiadása, valamint az interaktív párbeszédekben és vitákban való részvétel révén, ezáltal nagyobb mértékű egyensúlyt biztosítva az UNHRC munkájában;

               af)

               növelje a különleges eljárások korai figyelmeztető képességét egy olyan mechanizmus előírásával, amely lehetővé teszi egy adott helyzetnek az ENSZ Emberi Jogi Tanácsa részéről történő automatikus vizsgálatát; erősítse meg a különleges eljárásokra vonatkozó ajánlások végrehajtására irányuló követési eljárást;

               ag)

               törekedjen az egyetemes időszakos felülvizsgálat (UPR) folyamatának megerősítésére azáltal, hogy ajánlásokat épít be az ENSZ-tagállamokkal folytatott két- és többoldalú párbeszédekbe, és hogy e párbeszédeket a nemzetközi normákra és szabályokra, illetve ezek köré építi;

               ah)

               az ENSZ Közgyűlésében és az ENSZ bizottságaiban továbbra is szorgalmazza a halálbüntetés alkalmazására vonatkozó moratóriumot – amely egyre növekvő számú országból egyre nagyobb támogatást kap –, a gyermekek jogainak érvényesítését, a szabad médiát és a vallási türelmet; támogasson a kínzás felszámolására irányuló minden erőfeszítést; különösen ösztönözze az ENSZ kínzás elleni egyezménye fakultatív jegyzőkönyvének elfogadását;

         A demokrácia támogatása

               ai)

               segítse biztosítani a demokratikus folyamatok iránti helyi felelősségvállalást és a demokrácia és a jogállamiság kultúrájának fejlesztését; a demokrácia támogatását terjessze ki a választási folyamatokon túlra is, annak hosszú távú fenntartása, valamint annak biztosítása érdekében, hogy kézzelfogható eredményekkel szolgálhasson a polgárok számára; biztosítsa a parlamentek és a politikai pártok nagyobb mértékű bevonását a demokráciát támogató programokba; hangsúlyozza a független nem kormányzati szervek fontosságát, amelyek szabadon képesek működni az erős polgári kultúra kialakulása érdekében;

               aj)

               koncentráljon a társadalmi és a gazdasági befogadásra, a gazdasági átmenetre és a politikai, illetve a választási folyamatokra, a kapacitásépítésre, a civil társadalom megerősítésére, a fiatalok parlamenti demokráciában való részvételére, valamint a szólásszabadság, a lelkiismereti és vallásszabadság, valamint a nők jogainak védelmére, beleértve a politikai és közéleti részvételüket, a társadalmi gyakorlat és a jogszabályok szintjén egyaránt;

               ak)

               a demokrácia támogatását építse be hatékonyabban az európai külső tevékenységekbe; különböző pénzügyi eszközeivel és az uniós kirendeltségek erőforrásainak lehetőség szerinti igénybevételével támogassa a demokratikus kormányzást; folytasson együttműködést az ENSZ-szel és egyéb partnerekkel világszerte és helyi szinten a jogállamiság erősítése, a független média támogatása, valamint konkrét eredményeket felmutatni képes demokratikus intézmények létrehozása és megerősítése érdekében;

               al)

               biztosítsa, hogy a békefenntartó missziók megbízatásából kiderüljön a választási megfigyelő missziók támogatásának szükségessége, és biztosítsa számukra az ezen az alapon jelen lévő megfigyelők biztonságának garantálásához szükséges eszközöket;

         Fejlesztés

               am)

               minden szinten általánosan érvényesítse a fejlesztéshez kapcsolódó uniós politikákat annak érdekében, hogy elkerülje egyrészről a fejlesztést támogató politikák közötti ellentmondásokat, másrészről a két- és többoldalú megállapodásokban és fórumokon a partnerországok fejlődését gátló akadályokat; fordítson különleges figyelmet a szabadkereskedelmi megállapodásokban és a WTO-szintű tárgyalások során az emberi jogok kérdésére és a fejlődésre gyakorolt hatásokra;

               an)

               folytassa az arra irányuló munkáját, hogy az embert állítsák a fejlesztési folyamat középpontjába; kövesse nyomon a fejlődéshez való jogról szóló ENSZ-nyilatkozatot, a nyilatkozat végrehajtására irányuló gyakorlati lépésekre összpontosítva;

               ao)

               biztosítsa, hogy az uniós költségvetésen keresztül biztosított összes európai támogatás aránya ne csökkenjen és továbbra is elsősorban a szegénység és az éhezés felszámolására irányuljon; vegye fontolóra, hogy az összes uniós támogatás 20 %-át az ENSZ meghatározása szerinti alapvető szociális szolgáltatásokra különítsék el, külön figyelmet fordítva az egészségügyi alapellátáshoz és az alapfokú oktatáshoz való ingyenes és egyetemes hozzáférésre, figyelembe véve az EU „Oktatást mindenkinek” elnevezésű kezdeményezéshez nyújtott támogatását és a globális egészségügyben vállalt szerepével kapcsolatos kötelezettségvállalását;

               ap)

               segítse a fejlesztési politikák közötti összhang fokozását és a fejlesztési támogatás hatékonyságának javítását, mivel ezek továbbra is döntő fontosságú tényezők a millenniumi fejlesztési célok elérésében;

               aq)

               álljon az ENSZ millenniumi fejlesztési célok megvalósítására irányuló erőfeszítéséi élére és gyorsítsa fel a folyamatot azáltal, hogy elsősorban azokra a célkitűzésekre összpontosít, amelyek esetében eddig a legkevesebb eredményt sikerült elérni;

               ar)

               maradjon elkötelezett a szegénység nemzetközi közösséggel együttműködésben történő felszámolása iránt, ugyanakkor dolgozza ki a millenniumi fejlesztési célokkal kapcsolatos ambiciózus, 2015 utáni program meghatározását, figyelembe véve nemcsak az eddig elért eredményeket, hanem a fennmaradó kihívásokat is;

               as)

               kövesse nyomon és dolgozzon a fenntartható fejlődésről szóló Rio+20 ENSZ-konferencia eredményeinek teljes körű végrehajtásán, többek között a hosszú távú globális fejlődés vezérelveként a fenntartható fejlődés előmozdításával;

               at)

               hozza létre a kiemelkedő szakembereket tömörítő ENSZ-csoportot;

               au)

               aktívan kövesse nyomon a Busanban elfogadott következtetéseket;

               av)

               járuljon hozzá jelentős mértékben az élelmiszer-spekuláció elleni küzdelemhez, valamint a szegénység és az éhezés sürgető problémájának megoldásához;

               aw)

               az isztambuli cselekvési programmal és a 2012. április 26-án Dohában tartott 13. ENSZ Kereskedelmi és Fejlesztési Konferencia során elfogadott következtetésekkel összhangban a legkevésbé fejlett országokban helyezze előtérbe az élelmezésbiztonságot, a mezőgazdaság termelékenységi kapacitását, az infrastruktúrát, a kapacitásépítést, az inkluzív gazdasági növekedést, a kedvező piacokat és az új üzletágakat, a technológiához való hozzáférést, továbbá az emberi és társadalmi fejlődést;

               ax)

               erősítse meg az élelmezésbiztonsággal kapcsolatos római elvek iránti kötelezettségvállalását; helytelenítse az élelmiszercikkekkel kapcsolatos spekuláció következményeit;

               ay)

               ösztönözze arra a fejlődő országokat, hogy a nemzetközi adományozók támogatásával tegyenek hosszú távú intézkedéseket annak biztosítására, hogy a szárazság ne feltétlenül eredményezzen éhínséget; alkalmazza a katasztrófák kockázatának csökkentésére irányuló stratégiákat és korai figyelmeztető rendszereket;

               az)

               teljes mértékben támogassa az ENSZ, és különösen az ENSZ Humanitárius Ügyek Koordinációs Irodájának (UNOCHA) központi szerepét;

               ba)

               erősítse meg az Unió hosszú távú elkötelezettségét az Afrika szarván élő emberek jólétének támogatása, valamint a strukturális élelmiszer-bizonytalanság és -konfliktus mögött húzódó okok kezelése mellett.

         Éghajlatváltozás, globális környezetvédelem és fenntarthatóság

               bb)

               játsszon vezető szerepet a globális éghajlatváltozás kezelése és az éghajlatváltozással kapcsolatos nemzetközi együttműködés terén; járuljon hozzá egy átfogó, átlátható, méltányos és az illetékes irányítótestületeken belül a fejlett és a fejlődő országok kiegyensúlyozott képviseletét biztosító intézményi struktúra kialakításához; alakítson ki továbbá párbeszédet az olyan kulcsfontosságú szereplőkkel, mint az ún. BRICS-országokkal (Brazília, Oroszország, India, Kína és Dél-Afrika) és fejlődő országokkal, tekintettel arra, hogy az éghajlatváltozás a nemzetközi kapcsolatok fontos elemévé vált; ezenkívül fejlessze tovább az EKSZ-nek az éghajlattal kapcsolatos diplomáciai tevékenységekre vonatkozó politika kiépítésére irányuló kapacitásait;

               bc)

               a riói 10. alapelv hatékony globális végrehajtásán keresztül továbbra is törekedjen a tudatos polgári magatartás kialakítására a környezetvédelmi irányítás területén; ezzel összefüggésben terjessze ki az Aarhusi Egyezmény rendelkezéseit az ENSZ Európai Gazdasági Bizottságán (ENSZ-EGB) túlra globális egyezménnyel vagy az Aarhusi Egyezménynek az ENSZ-EGB-n kívüli felek számára történő megnyitásával; segítse elő a megfelelőbb irányítást a fenntartható fejlődés területén, többek között az ENSZ Környezetvédelmi Programjának (UNEP) megerősítésével; aktívan működjön együtt a partnerekkel a környezetvédelmi jogszabályok világszerte történő jobb érvényesítése érdekében;

               bd)

               szorgalmazza az AU és az EU közös álláspontjának támogatását, amely szerint az UNEP-et alakítsák át szakosított ENSZ-ügynökséggé nairobi (Kenya) székhellyel; ezen új intézményi keretben foglalkozzon a finanszírozás, a technológiaátadás és a fenntartható fejlődéssel kapcsolatos kapacitásépítés kérdésével;

               be)

               támogassa a biológiai sokféleséget és az éghajlatvédelmet a fejlődő országokban az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezménye és a Biológiai Sokféleség Egyezmény értelmében meghatározott célkitűzéseknek megfelelően; az éghajlat és a biológiai sokszínűség védelme mellett tegye a tengereket és az óceánokat a riói keret egyik fő pillévé;

               bf)

               támogassa a Bizottság aktív részvételét az ENSZ Menekültügyi Főbiztosságának (UNHCR) 2010-es „Párbeszéd a védelmi kihívásokról” című programja keretében indított, a védelmi hiányosságokkal és válaszokkal kapcsolatos, folyamatban lévő vitában, amelynek célja a lakóhelyük elhagyására kényszerült, hontalan személyekre vonatkozó meglévő nemzetközi védelmi keret javítása; vegyen részt aktívan a „klímamenekült” (azok a személyek, akik az éghajlatváltozás következményeként kénytelenek elmenekülni otthonukból és menekültstátuszért folyamodni külföldön) fogalmáról és ezen belül ennek lehetséges jogi meghatározásáról folyó vitában, amely fogalmat a nemzetközi jogban vagy a jogilag kötelező erejű nemzetközi megállapodásokban még nem ismerték el;

         Egyéb

               bg)

               támogassa a kormányok és a parlamentek közötti kölcsönös kapcsolatokat a globális kérdésekben, és segítse elő a parlamentek globális szerepéről folytatott vitát; erősítse meg a globális kormányzás demokratikus jellegét, elszámoltathatóságát és átláthatóságát, és tegyen lehetővé nagyobb fokú nyilvános és parlamenti részvételt az ENSZ tevékenységeiben;

         2.   utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az ajánlást a főképviselőnek/alelnöknek, a Tanácsnak és tájékoztatás céljából a Bizottságnak.

      (1)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2011)0255.

      (2)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2011)0229.

      (3)  Az Európai Unió Tanácsa 11298/2011.

      (4)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/66/256.

      (5)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/66/209.

      (6)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/66/253.

      (7)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/66/224.

      (8)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/66/223.

      (9)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/66/219.

      (10)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/66/210.

      (11)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/66/163.

      (12)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/66/59.

      (13)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/66/159.

      (14)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/66/151.

      (15)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/66/167.

      (16)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/65/276.

      (17)  ENSZ közgyűlési határozat, A/RES/64/236.

      (18)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2012)0058.

      (19)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2011)0507.

      (20)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2011)0334.

      (21)  Elfogadott szövegek, P7_TA(2010)0482.

      (22)  HL C 99. E, 2012.4.3., 56. o.

      (23)  HL C 99. E., 2012.4.3., 7. o.

      (24)  HL C 124. E, 2006.5.25, 549. o.

      (25)  Lefegyverzés, leszerelés, visszailleszkedés és újrabeilleszkedés.


title: Az Európai Parlament és a Tanács ajánlása ( 2008. április 23.) az egész életen át tartó tanulás Európai Képesítési Keretrendszerének létrehozásáról (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               6.5.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 111/1

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2008. április 23.)
   az egész életen át tartó tanulás Európai Képesítési Keretrendszerének létrehozásáról
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2008/C 111/01)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 149. cikke (4) bekezdésére és 150. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
   a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárással összhangban (3),
   mivel:

               (1)

               A polgárok tudásának, készségeinek és kompetenciájának fejlesztése és elismerése kulcsfontosságú az egyéni fejlődés, a versenyképesség, a foglalkoztatottság és a társadalmi kohézió szempontjából a Közösségben. Az ilyen fejlesztésnek és elismerésnek meg kell könnyítenie a munkavállalók és tanulók transznacionális mobilitását és elő kell segítenie az európai munkaerőpiac keresleti és kínálati igényei által támasztott követelmények teljesülését. Ezért mind nemzeti, mind pedig közösségi szinten mindenki, többek között a hátrányos helyzetűek számára elő kell mozdítani és javítani kell az egész életen át tartó tanulásban való részvételt és az ahhoz való hozzáférést, valamint a képesítések használatát.

               (2)

               Az Európai Tanács lisszaboni ülése 2000-ben arra a következtetésre jutott, hogy a képesítések fokozott átláthatósága az egyik legfontosabb feltétele annak, hogy a Közösségben az oktatási és képzési rendszerek a tudásalapú társadalom igényeihez alkalmazkodhassanak. Az Európai Tanács 2002-es barcelonai ülésén továbbá a felsőoktatási szektoron belüli szorosabb együttműködésre, valamint a szakoktatás és szakképzés terén az elismerési módszerek és az átláthatóság javítására szólított fel.

               (3)

               Az egész életen át tartó tanulásról szóló, 2002. június 27-i tanácsi állásfoglalás (4) felkérte a Bizottságot, hogy a Tanáccsal és a tagállamokkal szoros együttműködésben fejlesszen ki egy keretrendszert a képesítések elismerésére mind az oktatás, mind a képzés terén, építve a bolognai folyamat eredményeire, és a szakképzés terén is elősegítve a hasonló intézkedéseket.

               (4)

               Az „Oktatás és Képzés 2010” munkaprogram végrehajtásáról szóló, 2004-ben és 2006-ban elfogadott közös tanácsi és bizottsági jelentések hangsúlyozták az Európai Képesítési Keretrendszer létrehozásának szükségességét.

               (5)

               A koppenhágai folyamattal összefüggésben a Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői által a szakoktatás és szakképzés területén való megerősített európai együttműködés jövőbeni prioritásairól kiadott 2004. november 15-i következtetések elsőbbséget adtak egy nyitott és rugalmas, átláthatóságon és kölcsönös bizalmon alapuló Európai Képesítési Keretrendszer létrehozásának, amely mind az oktatás, mind a képzés területén közös hivatkozási alapul szolgál.

               (6)

               A nem formális és informális tanulási eredmények elismerését a nem formális és informális tanulás azonosítására és elismerésére vonatkozó közös európai elvekről szóló, 2004. május 28-i tanácsi következtetésekkel összhangban kell előmozdítani.

               (7)

               Az Európai Tanács 2005. márciusi és 2006. márciusi brüsszeli ülései is rámutattak az Európai Képesítési Keretrendszer elfogadásának fontosságára.

               (8)

               Ez az ajánlás figyelembe veszi a képesítések és a kompetenciák átláthatóságának egységes közösségi keretéről (Europass) szóló, 2004. december 15-i 2241/2004/EK európai parlamenti és tanácsi határozatot (5), valamint az egész életen át tartó tanuláshoz szükséges kulcskompetenciákról szóló, 2006. december 18-i 2006/962/EK európai parlamenti és tanácsi ajánlást (6).

               (9)

               Ez az ajánlás összhangban van a bolognai folyamat keretében 45 európai ország felsőoktatásért felelős miniszterei által 2005. május 19–20-i bergeni ülésükön az Európai Felsőoktatási Térség számára elfogadott keretrendszerrel és szintleírásokkal.

               (10)

               A szakoktatás és szakképzés minőségbiztosításáról szóló, 2004. május 23–24-i tanácsi következtetések, a felsőoktatás terén a minőségbiztosítással kapcsolatos további európai együttműködésről szóló, 2006. február 15-i 2006/143/EK európai parlamenti és tanácsi ajánlás (7), valamint a felsőoktatásért felelős miniszterek által az Európai Felsőoktatási Térségre bergeni ülésükön jóváhagyott minőségbiztosítási normák és iránymutatások olyan közös minőségbiztosítási elveket tartalmaznak, amelyeknek az Európai Képesítési Keretrendszer megvalósításának alapjául kell szolgálniuk.

               (11)

               Ez az ajánlás nem érinti a szakmai képesítések elismeréséről szóló, 2005. szeptember 7-i 2005/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (8), amely mind a megfelelő nemzeti hatóság, mind a migráns személy számára jogokat biztosít és kötelezettségeket ír elő. Az Európai Képesítési Keretrendszer képesítési szintjeire való hivatkozás nem érinti a munkaerőpiachoz való hozzáférést azokban az esetekben, amelyekben a szakmai képesítéseket a 2005/36/EK irányelvvel összhangban ismerik el.

               (12)

               Ennek az ajánlásnak célja, hogy közös viszonyítási keretrendszert hozzon létre, amely megfeleltetési eszközként szolgál a különböző képesítési rendszerek és szintjeik között a közoktatásban, a felsőoktatásban, illetve a szakoktatásban és szakképzésben. Ez javítani fogja a polgárok különböző tagállamok gyakorlatával összhangban kiállított képesítéseinek átláthatóságát, összehasonlíthatóságát és átvihetőségét. Elviekben minden képesítési szintnek elérhetőnek kell lennie többféle oktatási és pályafutási utat választva. Az Európai Képesítési Keretrendszernek lehetővé kell tennie továbbá, hogy a nemzetközi ágazati szervezetek képesítési rendszereiket egy közös európai viszonyítási ponthoz kapcsolják, és így rávilágítsanak a nemzetközi ágazati képesítések és a nemzeti képesítési rendszerek kapcsolatára. Az ajánlás ezért az egész életen át tartó tanulás előmozdításának, valamint a munkavállalók és tanulók foglalkoztathatósága, mobilitása és társadalmi integrációja növelésének tágabb céljaihoz is hozzájárul. Átlátható minőségbiztosítási elvek és az információcsere támogatják az ajánlás végrehajtását a kölcsönös bizalom kialakítása révén.

               (13)

               Ennek az ajánlásnak hozzá kell járulnia az oktatási és képzési rendszerek modernizációjához, az oktatás, a képzés és a munkavállalás közötti kölcsönös kapcsolat szorosabbá válásához, valamint a formális, nem formális és informális tanulás összekapcsolásához, hozzájárulva a tapasztalat révén szerzett tanulási eredmények elismeréséhez is.

               (14)

               Ez az ajánlás nem helyettesíti vagy határozza meg a nemzeti képesítési rendszereket és/vagy képesítéseket. Az Európai Képesítési Keretrendszer nem ír le egyedi képesítéseket vagy egyéni kompetenciákat, így egy bizonyos képesítést a megfelelő nemzeti képesítési rendszereken keresztül kell az Európai Képesítési Keretrendszer megfelelő szintjére vonatkoztatni.

               (15)

               Tekintettel nem kötelező jellegére, ez az ajánlás megfelel a szubszidiaritás elvének, mivel az átláthatóság növelése, valamint a mobilitás és az egész életen át tartó tanulás előmozdítása révén támogatja és kiegészíti a tagállamok intézkedéseit. Az ajánlást a nemzeti joggal és gyakorlattal összhangban kell végrehajtani.

               (16)

               Mivel ezen ajánlás célját, nevezetesen, hogy közös viszonyítási keretrendszert hozzon létre, amely megfeleltetési eszközként szolgál a különböző képesítési rendszerek és szintjeik között, a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért a fellépés léptéke és hatása miatt közösségi szinten jobban megvalósítható, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az e cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az ajánlás nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket,

         AJÁNLJA A TAGÁLLAMOKNAK, HOGY:

               1.

               az Európai Képesítési Keretrendszert használják referenciaeszközként a különböző képesítési rendszerek képesítési szintjeinek összehasonlításához, mozdítsák elő az egész életen át tartó tanulást és az esélyegyenlőséget a tudásalapú társadalomban, valamint az európai munkaerőpiac további integrációját a nemzeti oktatási rendszerek sokszínűségének tiszteletben tartása mellett;

               2.

               2010-ig kapcsolják össze nemzeti képesítési rendszereiket az Európai Képesítési Keretrendszerrel, különösen azáltal, hogy képesítési szintjeiket átlátható módon a II. mellékletben meghatározott szintekhez viszonyítják, és szükség szerint nemzeti képesítési keretrendszereket fejlesztenek ki a nemzeti joggal és gyakorlattal összhangban;

               3.

               szükség szerint fogadjanak el intézkedéseket annak érdekében, hogy 2012-ig minden, az illetékes hatóságok által kiadott új bizonyítvány, oklevél és Europass-okmány – a nemzeti képesítési rendszereken keresztül – egyértelmű hivatkozást tartalmazzon az Európai Képesítési Keretrendszer megfelelő szintjére;

               4.

               tanulási eredményeken alapuló megközelítést alkalmazzanak a képesítések meghatározásakor és leírásakor, és a 2004. május 28-i tanácsi következtetésekben elfogadott közös európai elvek szerint mozdítsák elő a nem formális és informális tanulás elismerését, kiemelt figyelmet szentelve a munkanélküliségnek vagy a bizonytalan foglalkoztatási formáknak leginkább kitett polgároknak, akik esetében ez a megközelítés hozzájárulhat az egész életen át tartó tanulásban való részvétel növeléséhez, valamint a munkaerőpiachoz való hozzáférés javulásához;

               5.

               a nemzeti képesítési rendszereken belüli felsőoktatási, valamint szakoktatási és szakképzési képesítéseknek az Európai Képesítési Keretrendszerhez való viszonyítása során támogassák és alkalmazzák az oktatási és képzési minőségbiztosítás III. mellékletben meghatározott elveit;

               6.

               jelöljenek ki a tagállami struktúrákhoz és követelményekhez kapcsolódó nemzeti koordinációs pontokat a nemzeti képesítési rendszerek és az Európai Képesítési Keretrendszer közötti kapcsolat támogatására és – más illetékes nemzeti hatóságokkal együttesen végzett – irányítására, e kapcsolat minőségének és átláthatóságának előmozdítása érdekében.
               E nemzeti koordinációs pontok feladatai közé tartozik:

                           a)

                           a nemzeti képesítési rendszereken belüli képesítési szintek megfeleltetése az Európai Képesítési Keretrendszer II. mellékletben leírt szintjeinek;

                           b)

                           annak biztosítása, hogy a nemzeti képesítési szintek Európai Képesítési Keretrendszerhez való viszonyítására használt módszer átlátható legyen az összehasonlíthatóság megkönnyítése érdekében, és hogy az ebből következő döntéseket közzétegyék;

                           c)

                           információhoz való hozzáférés és útmutatás biztosítása az érdekelt feleknek arról, hogyan kapcsolódnak a nemzeti képesítések a nemzeti képesítési rendszereken keresztül az Európai Képesítési Keretrendszerhez;

                           d)

                           valamennyi érdekelt fél – a nemzeti joggal és gyakorlattal összhangban többek között a felsőoktatási, valamint a szakoktatási és szakképzési intézmények, szociális partnerek, ágazatok és szakértők – részvételének előmozdítása a képesítések európai szintű összehasonlításában és használatában.

         TÁMOGATJA A BIZOTTSÁG AZON SZÁNDÉKÁT, HOGY:

               1.

               támogassa a tagállamokat a fenti feladatok teljesítésében, valamint a nemzetközi ágazati szervezeteket az Európai Képesítési Keretrendszer ezen ajánlásban meghatározott referenciaszintjeinek és elveinek használatában, különösen az együttműködés, a jó gyakorlatok cseréje és a tesztelés – többek között önkéntes kölcsönös értékelések és a közösségi programok keretében folytatott kísérleti projektek, valamint a szociális párbeszéddel foglalkozó bizottságokkal tájékoztatási és konzultációs gyakorlatok elindítása segítségével történő – megkönnyítése, valamint támogató és útmutató anyagok kidolgozása révén;

               2.

               létrehozza 2009. április 23-ig az Európai Képesítési Keretrendszer tanácsadó csoportját (amely a tagállamok képviselőiből áll, valamint adott esetben magában foglalja az európai szociális partnereket és más érdekelt feleket is) az általános koherencia biztosítására, valamint az átláthatóság elősegítésére a képesítési rendszereknek az Európai Képesítési Keretrendszerrel való összekapcsolása során;

               3.

               a tagállamokkal együttműködve és az érdekelt felekkel folytatott konzultációt követően mérje fel és értékelje az ezen ajánlásra válaszként foganatosított intézkedéseket, beleértve a tanácsadó csoport tevékenységét és annak időtartamát, és 2013. április 23-ig tegyen jelentést az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a tapasztalatokról és a jövőre vonatkozó következtetésekről, ideértve szükség esetén ezen ajánlás felülvizsgálatát és módosítását is;

               4.

               támogassa az Európai Képesítési Keretrendszer és a már létező vagy a jövőbeni európai felsőoktatási, valamint szakoktatási és szakképzési kreditátviteli és -gyűjtő rendszerek közötti szoros kapcsolatokat a polgárok mobilitásának javítása és a tanulási eredmények elismerésének megkönnyítése érdekében.

      Kelt Strasbourgban, 2008. április 23-án.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         H.-G. PÖTTERING

            a Tanács részéről

            az elnök

         J. LANARČIČ

      (1)  HL C 175., 2007.7.27., 74. o.

      (2)  HL C 146., 2007.6.30., 77. o.

      (3)  Az Európai Parlament 2007. október 24-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2008. február 14-i határozata.

      (4)  HL C 163., 2002.7.9., 1. o.

      (5)  HL L 390., 2004.12.31., 6. o.

      (6)  HL L 394., 2006.12.30., 10. o.

      (7)  HL L 64., 2006.3.4., 60. o.

      (8)  HL L 255., 2005.9.30., 22. o. A legutóbb a 2006/100/EK tanácsi irányelvvel (HL L 363., 2006.12.20., 141. o.) módosított irányelv.

      I. MELLÉKLET
      Meghatározások
      Az ajánlás alkalmazásában a következő meghatározásokat kell használni:

                  a)

                  „képesítés”: egy értékelési és hitelesítési folyamat formális eredménye. Akkor adják ki, amikor az illetékes testület megállapítja, hogy az egyén adott követelményeknek megfelelő tanulási eredményt ért el;

                  b)

                  „nemzeti képesítési rendszer”: a tagállam tevékenységének minden olyan aspektusa, amely a tanulás elismeréséhez, és az oktatást és képzést a munkaerő-piachoz és a civil társadalomhoz kapcsoló mechanizmushoz kötődik. Magában foglalja a minőségbiztosításhoz, az értékeléshez és a képesítések kiadásához kötődő intézményi szabályozások és folyamatok kialakítását és végrehajtását. A nemzeti képesítési rendszer számos alrendszerből állhat, és magában foglalhat egy nemzeti képesítési keretrendszert is;

                  c)

                  „nemzeti képesítési keretrendszer”: a képesítések osztályozásának eszköze az elért tanulási szint meghatározására szolgáló kritériumok szerint. Célja, hogy integrálja és összehangolja a nemzeti képesítési alrendszereket, továbbá a munkaerőpiac és a civil társadalom felé növelje a képesítések átláthatóságát, hozzáférhetőségét, egymásra épülését és minőségét;

                  d)

                  „ágazat”: szakmai tevékenységek csoportosulása fő gazdasági funkciójuk, termékük, szolgáltatásuk vagy technológiájuk alapján;

                  e)

                  „nemzetközi ágazati szervezet”: nemzeti szervezetek szövetsége, ideértve például a munkaadói és szakmai testületeket, amelyek a nemzeti ágazatok érdekeit képviselik;

                  f)

                  „tanulási eredmény”: tudás, készségek és kompetencia szempontjából meghatározott megállapítások arra vonatkozóan, hogy a tanuló egy tanulási folyamat befejezésekor mit tud, ért és képes elvégezni;

                  g)

                  „tudás”: az információk tanulással történő feldolgozásának eredménye. A tudás egy munkaterülethez vagy tanulmányi területhez kapcsolódó tények, elvek, elméletek és gyakorlatok összessége. Az Európai Képesítési Keretrendszer a tudást elméleti és/vagy tárgyi (faktuális) szempontból írja le;

                  h)

                  „készségek”: a tudás alkalmazásának és a know-how használatának a képessége feladatok elvégzése és problémamegoldás céljából. Az Európai Képesítési Keretrendszer a készségeket kognitív (logikai, intuitív és kreatív gondolkodás használata) és gyakorlati (kézügyesség és módszerek, anyagok, eszközök és műszerek használata) szempontból írja le;

                  i)

                  „kompetencia”: a tudás, készségek és személyes, szociális és/vagy módszertani képességek használatának bizonyított képessége munkahelyi vagy tanulási helyzetekben a szakmai és személyes fejlődés érdekében. Az Európai Képesítési Keretrendszer a kompetenciát a felelősség és az autonómia szempontjából írja le.

      II. MELLÉKLET
      Az Európai Képesítési Keretrendszer (EKK) szintjeit meghatározó jellemzők

                  Mind a 8 szintet egy-egy jellemzőcsoport határoz meg, amely az adott szintű képesítésekre vonatkozó tanulási eredményeket jelzi valamennyi képesítési rendszerben

                  Tudás

                  Készségek

                  Kompetencia

                  Az EKKR-ben a tudást elméleti és/vagy tárgyi (faktuális) szempontból írja le

                  Az EKKR-ben a készségeket kognitív (logikai, intuitív és kreatív gondolkodás használata) és gyakorlati (kézügyesség valamint módszerek, anyagok, eszközök és műszerek használata) szempontból írja le

                  Az EKKR a kompetenciát a felelősség és az autonómia szempontjából írja le

                  1. szint
                  Az 1. szintre vonatkozó tanulási eredmények

                  alapvető általános tudás

                  egyszerű feladatok elvégzéséhez szükséges alapvető készségek

                  közvetlen felügyelet mellett, szervezett körülmények között végzett tanulás vagy munka

                  2. szint
                  A 2. szintre vonatkozó tanulási eredmények

                  alapvető tárgyi tudás valamely munka- vagy tanulmányi területen

                  egyszerű szabályok és eszközök használatával történő feladatvégzéshez és rutin probléma megoldáshoz, releváns információk alkalmazását igénylő alapvető kognitív és gyakorlati készségek

                  felügyelet mellett korlátozott mértékű autonómiával végzett tanulás vagy munka

                  3. szint
                  A 3. szintre vonatkozó tanulási eredmények

                  tények, elvek, folyamatok és általános fogalmak ismerete valamely munka- vagy tanulmányi területen

                  egy sor kognitív és gyakorlati készség alapvető módszerek, eszközök, anyagok és információk kiválasztásával és alkalmazásával járó feladatok elvégzéséhez és problémák megoldásához

                  felelősség vállalása feladatok elvégzéséért a munka vagy tanulás során
                  a saját viselkedés körülményekhez való igazítása problémamegoldáskor

                  4. szint
                  A 4. szintre vonatkozó tanulási eredmények

                  tárgyi és elméleti tudás széles összefüggésekben, valamely munka- vagy tanulmányi területen belül

                  egy sor kognitív és gyakorlati készség egy munka- vagy tanulmányi terület specifikus problémáinak megoldásához

                  önálló tevékenységszervezés az általában előre látható, ám adott esetben változó munka- vagy tanulmányi környezet iránymutatása szerint
                  mások rutinmunkájának felügyelete korlátozott felelősségvállalással a munka- vagy tanulmányi tevékenységek értékeléséért és javításáért

                  5 (1) szint
                  Az 5. szintre vonatkozó tanulási eredmények

                  átfogó, specializált tárgyi és elméleti tudás valamely munka- vagy tanulmányi területen, illetve e tudás határainak ismerete

                  egy sor olyan átfogó kognitív és gyakorlati készség, amely elvont problémák kreatív megoldásainak kidolgozásához szükséges

                  vezetés és felügyelet gyakorlása olyan munka- vagy tanulmányi tevékenységek kontextusában, ahol előre nem látható változások lépnek fel
                  önmaga és mások teljesítményének értékelése és fejlesztése

                  6 (2) szint
                  A 6. szintre vonatkozó tanulási eredmények

                  valamely munka- vagy tanulmányi terület magas szintű ismerete, elméletek és elvek kritikai megértésével

                  szakmai magabiztosságot és az innovációt bizonyító magas szintű készségek, amelyek egy specializálódott munka- vagy tanulmányi területen összetett és előre nem látható problémák megoldásához szükségesek

                  összetett technikai vagy szakmai tevékenységek vagy projektek vezetése, felelősség vállalása a döntéshozatalért előre nem látható munka- vagy tanulmányi helyzetekben
                  felelősség vállalása egyének vagy csoportok szakmai fejlődésének irányításáért

                  7 (3) szint
                  A 7. szintre vonatkozó tanulási eredmények

                  kiemelten szakosodott tudás, részben valamely munka- vagy tanulmányi terület legfrissebb fejleményeinek ismeretével, amely eredeti megközelítések és/vagy kutatások alapjául szolgálhat
                  kritikus tudatosság a tudáshoz kapcsolódó kérdésekben valamely munka- vagy tanulmányi területen, valamint különböző területek kapcsolódásainál

                  a kutatásban és/vagy az innovációban új tudás és eljárások kifejlesztéséhez, valamint a különböző területekhez tartozó tudás integrálásához szükséges, szakosodott problémamegoldási készségek

                  összetett, előre nem látható és új stratégiai megközelítéseket igénylő munka- vagy tanulási kontextusok vezetése és átalakítása
                  felelősség vállalása a csoport szakmai tudásához vagy gyakorlatához való hozzájárulásért és/vagy stratégiai teljesítményének értékeléséért

                  8 (4) szint
                  A 8. szintre vonatkozó tanulási eredmények

                  a tudás jelenlegi határait feszegető ismeretek valamely munka- vagy tanulmányi területen és a területek kapcsolódásainál

                  a kutatás és/vagy az innováció kritikus problémáinak megoldásához, valamint a létező tudás vagy szakmai gyakorlat kiterjesztéséhez és újradefiniálásához szükséges legmagasabb szintű és legspecializáltabb készségek és technikák, többek között a szintetizálás és az értékelés képessége

                  a munka- vagy tanulmányi kontextus – beleértve a kutatást – élvonalában új elképzelések vagy folyamatok kifejlesztésénél mutatott kiemelkedő tekintély, innovációs képesség, autonómia, tudományos és szakmai feddhetetlenség és folyamatos elkötelezettség

                  Az Európai Felsőoktatási Térség képesítési keretrendszere ciklusokra (képzési szintekre) szolgál szintleírással.
                  Valamennyi ciklus jellemzője egy általános állítást tesz az adott ciklus végét jelentő képesítéshez kötődő eredmények és képességek tipikus követelményeiről.

         (1)  A rövid (az első ciklus részét képező vagy ahhoz kötődő) felsőoktatási ciklus leírása – amelyet a bolognai folyamat részeként a Közös Minőségi Kezdeményezés (Joint Quality Initiative) alakított ki – az EKK 5. szintű tanulási eredményeinek felel meg.

         (2)  Az európai felsőoktatási térség képesítési keretrendszerében az első ciklus jellemzése – amelyet a bolognai folyamat keretében a felsőoktatásért felelős miniszterek 2005. májusi bergeni ülésükön elfogadtak – az EKK 6. szintű tanulási eredményeinek felel meg.

         (3)  Az európai felsőoktatási térség képesítési keretrendszerében a második ciklus jellemzése – amelyet a bolognai folyamat keretében a felsőoktatásért felelős miniszterek 2005. májusi bergeni ülésükön elfogadtak – az EKK 7. szintű tanulási eredményeinek felel meg.

         (4)  Az európai felsőoktatási térség képesítési keretrendszerében a harmadik ciklus jellemzése – amelyet a bolognai folyamat keretében a felsőoktatásért felelős miniszterek 2005. májusi bergeni ülésükön elfogadtak – az EKK 8. szintű tanulási eredményeinek felel meg.

      III. MELLÉKLET
      Közös elvek a felsőoktatás, valamint a szakoktatás és szakképzés minőségbiztosítására vonatkozóan az Európai Képesítési Keretrendszer összefüggésében
      Az Európai Képesítési Keretrendszer megvalósítása során a minőségbiztosítást – amely a felsőoktatás, valamint a szakoktatás és szakképzés elszámoltathatóságának és javításának biztosítása érdekében szükséges – a következő elvekkel összhangban kell végezni:

                  —

                  A minőségbiztosítási politikáknak és eljárásoknak az Európai Képesítési Keretrendszer valamennyi szintjét alá kell támasztaniuk.

                  —

                  A minőségbiztosítás az oktatási és képzési intézmények belső irányításának szerves részét képezi.

                  —

                  A minőségbiztosításnak magában kell foglalnia az intézményeknek és azok programjainak vagy minőségbiztosítási rendszereinek rendszeres, külső értékelő testületek vagy ügynökségek általi értékelését.

                  —

                  A minőségbiztosítást végző külső értékelő testületeket vagy ügynökségeket rendszeresen felülvizsgálják.

                  —

                  A minőségbiztosítás kontextus-, bemeneti, folyamati és kimeneti dimenziókat foglal magában, ugyanakkor a kimenetre és a tanulási eredményekre helyezi a hangsúlyt.

                  —

                  A minőségbiztosítási rendszerek a következő elemeket foglalják magukban:

                              —

                              pontos és mérhető célok és normák,

                              —

                              iránymutatások a végrehajtáshoz, ideértve az érdekelt felek bevonását is,

                              —

                              megfelelő erőforrások,

                              —

                              következetes, önértékelést és külső értékelést is tartalmazó értékelési módszerek,

                              —

                              visszacsatolási mechanizmusok és eljárások a minőség javítása érdekében,

                              —

                              széles körben hozzáférhető értékelési eredmények.

                  —

                  A nemzetközi, nemzeti és regionális szintű minőségbiztosítási kezdeményezéseket összehangolják az áttekinthetőség, a koherencia, a szinergia és az egész rendszerre kiterjedő elemzés érdekében.

                  —

                  A minőségbiztosítás olyan együttműködési folyamat az oktatási és képzési szintek és rendszerek között, amelyben minden érintett érdekelt fél részt vesz a tagállamokon belül és a Közösség egészében.

                  —

                  A közösségi szintű minőségbiztosítási iránymutatások viszonyítási pontként szolgálhatnak az értékelésekhez és az egymástól való tanuláshoz.


title: 2012/417/EU: A Bizottság ajánlása ( 2012. július 17. ) a tudományos információkhoz való hozzáférésről és azok megőrzéséről

text:
               21.7.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 194/39

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2012. július 17.)
   a tudományos információkhoz való hozzáférésről és azok megőrzéséről
   (2012/417/EU)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európa 2020 stratégiáról szóló bizottsági közlemény (1) előtérbe helyezi a tudásra és innovációra alapozott gazdaság fontosságát.

               (2)

               Az Európa 2020 stratégia céljainak részleteit leginkább az európai digitális menetrend (2) és az Innovatív Unió (3) kiemelt kezdeményezések taglalják. A digitális menetrend keretében végrehajtandó lépések egyike, hogy a közpénzekből finanszírozott kutatások eredményeit a tudományos adatok és publikációk szabadon hozzáférhető közzététele révén kell terjeszteni. Az Innovatív Unió kezdeményezés a mobilitás elősegítése és a határokon átnyúló együttműködés akadályainak felszámolása érdekében az Európai Kutatási Térség (EKT) keretrendszerének létrehozását sürgeti. A kezdeményezésben kifejtik továbbá, hogy ösztönözni kell a közpénzekből finanszírozott kutatások publikációinak és adatainak szabadon hozzáférhetővé tételét, az Unió kutatási keretprogramjai által támogatott projektek esetében pedig általános alapelvvé kell tenni a publikációkhoz való hozzáférést.

               (3)

               2007. február 14-én a Bizottság elfogadta a Tudományos információk a digitális korban: hozzáférés, terjesztés és megőrzés című közleményét (4), amelyhez egy szolgálati munkadokumentumot is csatolt. Ez a munkadokumentum a tudományos publikációknak és a kutatási eredmények megőrzésének jelenlegi, uniós helyzetéről nyújtott áttekintést, és érintette a vonatkozó szervezeti, jogi, műszaki és pénzügyi témákat is.

               (4)

               2007 novemberében a közleményt a Tanács „Tudományos információk a digitális korban: hozzáférés, terjesztés és megőrzés” témához kapcsolódó következtetései követték. A Tanács következtetéseiben felkérte a Bizottságot az uniós kutatási keretprogramok által finanszírozott projektek eredményeként megjelenő tudományos publikációk nyílt hozzáférésével való kísérletezésre; emellett a következtetések a tagállamok által végrehajtandó intézkedéscsomagokat is magukban foglalták. A tanácsi következtetések által érintett területek némelyikén történt előrelépés, de a célok megvalósítása nem volt teljes körű, és a tagállamok fejlődése is egyenlőtlen volt. Uniós lépés szükséges az európai kutatási potenciál legteljesebb körű kihasználására.

               (5)

               A nyílt hozzáférésre vonatkozó szakpolitikák célja, hogy az olvasók a kiadási folyamat lehető legkorábbi szakaszában és díjmentesen elérjék a lektorált tudományos publikációkat és a kutatási adatokat, valamint hogy a tudományos kutatások eredményei használhatók és újból felhasználhatók legyenek. Ezeket a politikákat a szellemi tulajdonhoz fűződő jogokból eredő kihívások figyelembevételével kell végrehajtani.

               (6)

               A tudományos kutatások eredményeinek nyílt hozzáférésére vonatkozó szakpolitikáknak minden, közpénzből finanszírozott kutatásra érvényesnek kell lenniük. Az ilyen politikák révén várhatóan javulnak majd a kutatások elvégzésének feltételei, mivel ritkábban kell majd kétszer ugyanazt a munkát elvégezni, és az információ megtalálásához és lehívásához szükséges idő minimálisra csökken. Ezáltal gyorsul a tudományos fejlődés, és könnyebbé válik az Unión belüli és kívüli együttműködés. Az ilyen jellegű politikák eleget tesznek a tudományos közösség azon kérésének is, hogy legyen átfogóbb a tudományos információkhoz való hozzáférés.

               (7)

               A társadalmi szereplők számára a kutatási ciklusban való interakció lehetővé tétele javítja az innovációs eredmények minőségét, relevanciáját, elfogadhatóságát és fenntarthatóságát azáltal, hogy integrálja a társadalom elvárásait, szükségleteit, érdekeit és értékrendjét. A nyílt hozzáférés a tagállamok kutatásért és innovációért felelős szakpolitikáinak egyik legfontosabb összetevője, mivel a kutatási eredményeket mindenki számára elérhetővé teszi, és előreviszi a társadalmi szerepvállalást.

               (8)

               A tudományos eredményekhez való szélesebb körű hozzáférés az üzleti élet számára is hasznot hajt majd. Különösen a kis- és középvállalkozások fogják bővíteni innovatív kapacitásaikat. A tudományos információkhoz való hozzáférést szabályozó szakpolitikáknak ezért a magánvállalkozások számára is meg kell könnyíteniük a hozzáférést.

               (9)

               Az internet alapvetően megváltoztatta a tudomány és a kutatás világát. A kutatási közösségek például már régebb óta kísérleteznek a tudományos publikációk regisztrálásának, tanúsításának, terjesztésének és megőrzésének új módszereivel. A kutatási és finanszírozási politikáknak alkalmazkodniuk kell ehhez az új környezethez. Indokolt ajánlani a tagállamoknak, hogy dolgozzák át és fejlesszék a tudományos publikációk nyílt hozzáférését szabályozó politikáikat.

               (10)

               A tudományos kutatási adatokhoz való nyílt hozzáférés javítja az adatok minőségét, csökkenti a kutatás kétszeri elvégzésének szükségességét, felgyorsítja a tudományos haladást és segít a tudományos csalások visszaszorításában. A tudományos adatokkal foglalkozó magas szintű munkacsoport 2010 októberében készült zárójelentésében (5) (Riding the wave: How Europe can gain from the rising tide of scientific data – A hullám hátán: Hogyan fordíthatja Európa a tudományos adatáradatot a maga hasznára) hangsúlyozta a tudományos folyamat során létrejött megbízható adatok megosztásának és megőrzésének kritikus fontosságát. Az adathozzáférésre vonatkozó szakpolitikai lépések ezért sürgősek, és tagállami végrehajtásuk ajánlott.

               (11)

               A tudományos kutatási eredmények megőrzése közérdeket szolgál. Ez hagyományosan a könyvtárak – különösen a kötelespéldány-tárolást végző tagállami könyvtárak – felelőssége. A létrejött kutatási eredmények mennyisége óriási tempóban nő. A mechanizmusoknak, az infrastruktúráknak és a szoftvereknek lehetővé kell tenniük a kutatási eredmények digitális formában történő hosszú távú megőrzését. A megőrzés fenntartható finanszírozása döntő fontosságú, mivel a digitalizált tartalom biztonságos tárolásának költségei továbbra is viszonylag magasak. A kutatási eredmények megőrzésének és jövőbeli hasznosíthatóságának fontossága miatt az e területre vonatkozó szakpolitikák létrehozását vagy megerősítését indokolt ajánlani a tagállamok számára.

               (12)

               A tagállamok által fejlesztendő szakpolitikákat – az alkotmányjogi helyzettől és a kutatási szakpolitika meghatározására vonatkozó felelősségi körök megoszlásától függően – tagállami vagy szubnacionális szinten indokolt meghatározni.

               (13)

               A tudományos információs rendszert alátámasztó stabil elektronikus infrastruktúra javítani fogja a tudományos információkhoz való hozzáférést és azok hosszú távú megőrzését. Ez serkentheti a kutatási együttműködéseket. Az Információs és kommunikációs technológiai infrastruktúra az elektronikus tudomány szolgálatában című bizottsági közlemény (6) szerint az elektronikus infrastruktúra „olyan környezet, amelyben a kutatási erőforrások (hardver, szoftver és tartalom) egyszerűen megoszthatók és elérhetők mindenkor, amikor az a színvonalasabb és hatékonyabb kutatás érdekében szükséges”. Ezért javasolt az ilyen infrastruktúrák további fejlesztése és uniós szintű összekapcsolása.

               (14)

               A nyílt hozzáférés irányába tett globális igyekezet az UNESCO a tudományos információkhoz és kutatásokhoz való nyílt hozzáférés előrelendítésében vállalt saját feladatáról szóló átdolgozott stratégiájában (7) és az OECD közfinanszírozású kutatási adatokhoz való hozzáférésről szóló nyilatkozatában (8) is megmutatkozik. A tagállamoknak részt kell vállalniuk ebből az egész bolygót érintő törekvésből, valamint példát kell mutatniuk a kölcsönösség elvére épülő, nyílt és közreműködő kutatási környezet javításával.

               (15)

               A kiadói ágazat átmeneti állapota miatt fontos, hogy az érdekelt felek közösen vigyék végbe az átállást, és gondoskodjanak a tudományos művek kiadásának fenntartható megoldásairól.

               (16)

               2011. december 12-én a Bizottság elfogadott egy csomagot, amely a nyílt adatokról szóló közleményt, a közszféra információinak további felhasználásáról szóló, 2003. november 17-i 2003/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (9) módosító irányelvre vonatkozó javaslatot, és a Bizottság birtokában lévő dokumentumokra vonatkozó új szabályokat tartalmazta. A csomag egységes keretben szemléltette a Bizottság nyílt adatokra irányuló stratégiáját, e keret számos intézkedést, többek között ezt az ajánlást is magában foglalja.

               (17)

               Ezt az ajánlást egy közlemény kíséri, amelyben a Bizottság meghatározza a kutatási eredményekhez való nyílt hozzáférésre vonatkozó saját szakpolitikáját és elképzelését. A közlemény vázolja továbbá a Bizottság mint a tudományos kutatásokat az uniós költségvetésből finanszírozó testület által hozandó jövőbeni lépéseket.

               (18)

               Ezen ajánlással és a kísérő közleménnyel együtt a Bizottság elfogadja „Az Európai Kutatási Térség megerősítése – Partnerség a kiválóságért és a növekedésért” című közleményét, amely az Európai Kutatási Térség megvalósításának legfontosabb elemeit tartalmazza, például a tudományos ismeretek megfelelő áramlását és átadását, valamint az azokhoz való optimális hozzáférést,

         A KÖVETKEZŐKET AJÁNLJA A TAGÁLLAMOKNAK:

      Nyílt hozzáférés a tudományos publikációkhoz

               1.

               Készítsenek a közpénzekből finanszírozott kutatások eredményeként megírt tudományos publikációk terjesztésére és az azokhoz való nyílt hozzáférésre vonatkozó átlátható szakpolitikákat. Ezeknek az alábbiakat kell magukban foglalniuk:

                           —

                           az előrehaladás mérését lehetővé tévő konkrét célkitűzések és indikátorok,

                           —

                           végrehajtási tervek, melyekbe a felelősségi körök szétosztása is beletartozik,

                           —

                           kapcsolódó pénzügyi tervezés.

                     Biztosítsák, hogy a szakpolitikák eredményeként:

                           —

                           a közpénzekből finanszírozott kutatások publikációi a lehető leghamarabb, lehetőség szerint a közzététel után azonnal, de mindenképp fél éven – társadalmi és humán tudományok esetében egy éven – belül nyílt hozzáférésűek legyenek,

                           —

                           az engedélyezési rendszerek kiegyensúlyozott módon – az alkalmazandó szerzői jogi törvényekkel összhangban és azok sérelme nélkül – járuljanak hozzá a közpénzekből finanszírozott kutatások eredményeként létrejött tudományos publikációkhoz való nyílt hozzáféréshez, és támogassák a kutatókat abban, hogy megőrizzék szerzői jogaikat, a kiadóknak pedig adjanak engedélyeket,

                           —

                           a tudományos karrierrendszer támogassa és jutalmazza a kutatási eredményeiket megosztó kutatókat, mindenekelőtt publikációik nyílt hozzáférésűvé tétele, valamint a karrierek értékelésével, mérésével és jellemzőivel kapcsolatos új, alternatív módszerek kifejlesztése, támogatása és használata révén,

                           —

                           javuljon az átláthatóság, különösen annak révén, hogy a társadalom értesül a közintézmények vagy közintézmények csoportjai és a kiadók között létrejött, a tudományos információk rendelkezésre bocsátására vonatkozó egyezményekről. Ezek az egyezmények kiterjednek az ún. „bombaüzletekre”, azaz a nyomtatott és elektronikus folyóiratok kedvezményes áron elérhető előfizetői csomagjaira is,

                           —

                           a kis- és középvállalkozások, valamint a független kutatók a lehető legszélesebb körű és legolcsóbb hozzáféréssel rendelkezzenek az állami támogatásban részesülő kutatások eredményeinek tudományos publikációihoz.

               2.

               Biztosítsák, hogy a kutatások közfinanszírozásának kezeléséért felelős kutatásfinanszírozó intézmények és az állami támogatásban részesülő felsőoktatási intézmények az alábbiak révén végrehajtják a szakpolitikákat:

                           —

                           meghatározzák a tudományos publikációk terjesztésére és az azokhoz való nyílt hozzáférésre vonatkozó intézményi politikákat; a kutatásfinanszírozó intézmények szintjén végrehajtási terveket hoznak létre,

                           —

                           a terjesztéshez (a nyílt hozzáférést beleértve) szükséges finanszírozást elérhetővé teszik, különböző csatornákat vonnak be, amelyekbe beletartoznak a tudományos kommunikáció új, kísérleti módszerei, valamint lehetőség szerint a digitális elektronikus infrastruktúrák is,

                           —

                           testre szabják a kutatók számára létrehozott toborzási és karrierértékelési rendszert és a kutatóknak juttatandó támogatásokat odaítélő értékelési rendszert, mégpedig úgy, hogy az eredményeiket megosztó kutatókat jutalmazzák. A fejlettebb rendszereknek figyelembe kell venniük a nyílt hozzáférésen keresztül elérhetővé vált kutatási eredményeket, és a karrierek értékelésével, mérésével és jellemzőivel kapcsolatos új, alternatív módszereket kell kifejleszteniük, támogatniuk és használniuk,

                           —

                           iránymutatást adnak a kutatóknak arra vonatkozóan, hogy hogyan feleljenek meg a nyílt hozzáférésre vonatkozó szakpolitikáknak, különösképpen pedig arra vonatkozóan, hogyan kezeljék szellemitulajdon-jogaikat a publikációikhoz való nyílt hozzáférés biztosítása érdekében,

                           —

                           a publikációkhoz való legjobb hozzáférési (beleértve a felhasználást és az újbóli felhasználást is) feltételek megszerzése érdekében közös egyeztetéseket folytatnak a kiadókkal,

                           —

                           biztosítják, hogy a közfinanszírozásban részesülő kutatások eredményei a megfelelő műszaki eszközök (beleértve a kutatási végeredmény elektronikus változataihoz csatolt metaadaton keresztüli azonosítást is) segítségével könnyen azonosíthatóak legyenek.

      Nyílt hozzáférés a kutatási adatokhoz

               3.

               Készítsenek a közpénzekből finanszírozott kutatások eredményeként létrejött kutatási adatok terjesztésére és az azokhoz való nyílt hozzáférésre vonatkozó, világos szakpolitikákat. Ezeknek az alábbiakat kell magukban foglalniuk:

                           —

                           az előrehaladás mérését lehetővé tévő konkrét célkitűzések és indikátorok,

                           —

                           végrehajtási tervek, melyekbe a felelősségi körök szétosztása is beletartozik (a megfelelő engedélyezés szintúgy),

                           —

                           kapcsolódó pénzügyi tervezés.

                     Biztosítsák, hogy a szakpolitikák eredményeként:

                           —

                           a közpénzekből finanszírozott kutatások eredményeként létrejött kutatási adatok a köz számára a digitális elektronikus infrastruktúrákon keresztül hozzáférhetők, használhatók és újrafelhasználhatók legyenek. Különösen a magánélettel, üzleti titkokkal, nemzetbiztonsággal, jogos kereskedelmi érdekkel és szellemitulajdon-jogokkal kapcsolatos aggályokat kell kellő mértékben figyelembe venni. A kutatási tevékenységet megelőzően valamely köz- és magánszféra közötti partnerség magánfelei által birtokolt és ilyenként azonosított bármilyen adatra, know-how-ra és/vagy információra – formájától és jellegétől függetlenül – nem vonatkozik ez a kötelezettség,

                           —

                           az adatkészletek könnyen beazonosíthatók és megfelelő mechanizmuson keresztül más adatkészletekhez és publikációkhoz kapcsolhatók, a megfelelő értékelés és használat érdekében kiegészítő információt nyújtanak hozzájuk,

                           —

                           a kutatások közfinanszírozásának kezeléséért felelős kutatásfinanszírozó intézmények és az állami támogatásban részesülő felsőoktatási intézmények a kutatási adatok megosztását lehetővé tevő és jutalmazó mechanizmusok alkalmazása révén részt vesznek a tagállami szakpolitika végrehajtásában,

                           —

                           ösztönzik és/vagy végrehajtják az adatkezelési technológiák területén az új szakmai profilok haladó fokozatú programjait.

      A tudományos információk megőrzése és újbóli felhasználása

               4.

               Erősítsék meg a tudományos információk megőrzését az alábbiak által:

                           —

                           szakpolitikák kidolgozása és végrehajtása – a tudományos információk megőrzésével kapcsolatos feladatkörök szétosztását és a kapcsolódó pénzügyi tervezést is beleértve – a kutatási eredmények (elsődleges kutatási adatok, illetve minden más kutatási eredmény, a publikációkat is ideértve) biztonságos és hosszú távú megőrzése céljából,

                           —

                           az elektronikus tudományos információk hatékony tárolási rendszerének biztosítása, amely egyaránt alkalmas a digitális formában létrejött publikációk és adott esetben a vonatkozó adatkészletek tárolására,

                           —

                           az információk jövőbeli olvasásához szükséges hardverek és szoftverek megőrzése, vagy az információk új szoftver- és hardverkörnyezetre költöztetése rendszeres időközönként,

                           —

                           az érdekelt felek számára a feltételek javítása a tudományos információk újbóli felhasználására alapozott, hozzáadott értéket jelentő szolgáltatások nyújtása érdekében.

      Elektronikus infrastruktúrák

               5.

               Fejlesszék tovább a tudományos információkat terjesztő rendszert alátámasztó elektronikus infrastruktúrákat az alábbiak által:

                           —

                           az ismeretek terjesztésére létrehozott tudományos adat-infrastruktúrák, kutatási intézetek és finanszírozási egységek támogatása a teljes adatéletciklus lefedése érdekében. Az adatéletciklusnak a következő állomásokat kell magában foglalnia: elsajátítás, megőrzés, metaadat, eredet, állandó azonosítók, felhatalmazás, hitelesítés és adatintegritás. Ki kell dolgozni a különböző tudományágak közötti adatkereséshez szükséges egységes kezelőfelületet biztosító megközelítést, ezáltal csökkentve a produktivitás eléréséhez szükséges tanulási időt,

                           —

                           az adatintenzív számítástechnika új szakértőinek (adatspecialisták, technikusok és adatkezelők is beleértve) tömeges képzésére és fejlesztésére vonatkozó támogatás,

                           —

                           a létező erőforrások feltárása és alkalmazása a gazdasági hatékonyság elérése, valamint annak érdekében, hogy használhatók legyenek az analitikus eszközök, a vizualizáció, a döntéshozatal támogatása, a modellek és modellezési eszközök, az ösztönzők, az új algoritmusok és a tudományos szoftverek innovációja során,

                           —

                           a tagállami szinten a tudományos információkhoz való hozzáférést és azok megőrzését szolgáló infrastruktúra megerősítése, és a szükséges támogatások elkülönítése,

                           —

                           az infrastruktúra minőségének és megbízhatóságának biztosítása, többek között a tárhelyeket hitelesítő mechanizmusok használata révén,

                           —

                           az elektronikus infrastruktúrák átjárhatóságának biztosítása tagállami és globális szinten.

               6.

               Biztosítsák a tagállami elektronikus infrastruktúrák együttműködését uniós és globális szinten az alábbiak által:

                           —

                           az elektronikus infrastruktúrák átjárhatóságához való hozzájárulás, különös hangsúllyal a tudományos adatok kicserélésére, az uniós és globális szinten létrehozott projektekből, infrastruktúrákból és kifejlesztett szoftverekből szármázó tapasztalat figyelembevételével,

                           —

                           a határokon átnyúló együttműködési erőfeszítések támogatása, amelyek ösztönzik a felsőoktatás és a kutatás számára létrehozott információs és kommunikációs technológiák infrastruktúrájának használatát, valamint fejlesztését.

      A számos érdekelt fél közötti tagállami, uniós és nemzetközi szintű párbeszéd

               7.

               Vegyenek részt a tagállami, uniós és/vagy nemzetközi szintű, számos érdekelt fél között zajló párbeszédben, amely a tudományos információkhoz való nyílt hozzáférés és az információk megőrzésének előremozdításáról folyik. A résztvevőknek különösen az alábbiakkal ajánlott foglalkozniuk:

                           —

                           az adatok és az azokból építkező publikációk összekapcsolásának módjai,

                           —

                           a hozzáférés javításának és a költségek kordában tartásának módjai, például a kiadókkal folytatott közös egyeztetések révén,

                           —

                           a nem csupán a tudományos publikációkat, hanem az adatkészleteket és a kutatói tevékenység végtermékeinek egyéb típusait, valamint a független kutatói teljesítményt is felölelő új kutatói indikátorok és bibliometrikák,

                           —

                           új jutalmazási rendszerek és struktúrák,

                           —

                           a nyílt hozzáférés alapelveinek hirdetése és azok nemzetközi szintű végrehajtása, különösen a két- vagy többoldalú, valamint a nemzetközi együttműködési kezdeményezések kontextusában.

      A tagállamok uniós szintű rendszerezett koordinálása és az ajánlás nyomon követése

               8.

               Jelöljenek ki az év végéig egy tagállami kapcsolattartó pontot, amely feladatai az alábbiak lesznek:

                           —

                           az ezen ajánlásban felsorolt intézkedések koordinálása,

                           —

                           az Európai Bizottság beszélgetőpartnereként funkcionál a tudományos információkhoz való hozzáférésre és azok megőrzésére vonatkozó kérdések esetében, különösen a közös alapelvek és standardok, a végrehajtási intézkedések és a kutatások Európai Kutatási Térségbeli terjesztési és megosztási módjainak jobb meghatározásával kapcsolatosan,

                           —

                           jelentések készítése ezen ajánlás nyomon követéséről.

      Felülvizsgálat és jelentéstétel

               9.

               Tájékoztassák a Bizottságot az ajánlás különböző összetevőivel kapcsolatban – a meghatározandó és elfogadandó alaki követelményekkel összhangban – tett lépésekről 18 hónappal azután, hogy ez az ajánlás megjelent az Európai Unió Hivatalos Lapjában, majd ezt követően kétévente. A Bizottság ez alapján fogja áttekinteni az Európai Unió egészében elért haladást, majd értékeli, hogy szükségesek-e további lépések az ajánlásban meghatározott célkitűzések eléréséhez.

      Kelt Brüsszelben, 2012. július 17-én.

            a Bizottság részéről

         Neelie KROES

            alelnök

      (1)  COM(2010) 2020 végleges, 2010.3.3., megtekinthető az alábbi linken: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:2020:FIN:HU:PDF

      (2)  COM(2010) 245 végleges/2, 2010.8.26., megtekinthető az alábbi linken: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0245:FIN:HU:PDF

      (3)  COM(2010) 546 végleges, 2010.10.6., megtekinthető az alábbi linken: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0546:FIN:HU:PDF

      (4)  COM(2007) 56 végleges, 2007.2.14., megtekinthető az alábbi linken: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2007:0592:FIN:HU:PDF

      (5)  http://cordis.europa.eu/fp7/ict/e-infrastructure/docs/hlg-sdi-report.pdf

      (6)  COM(2009) 108 végleges.

      (7)  http://www.unesco.org/new/fileadmin/MULTIMEDIA/HQ/CI/CI/images/GOAP/OAF2011/213342e.pdf

      (8)  http://www.oecd.org/dataoecd/9/61/38500813.pdf

      (9)  HL L 345., 2003.12.31., 90. o.