title: 2014/180/EU: A Bizottság ajánlása ( 2014. március 27. ) az egyes élelmiszerek forgalmazásával kapcsolatos csalárd módszerek előfordulási gyakoriságának megállapítására szolgáló második koordinált ellenőrzési tervről  EGT-vonatkozású szöveg

text:
               29.3.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 95/64

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2014. március 27.)
   az egyes élelmiszerek forgalmazásával kapcsolatos csalárd módszerek előfordulási gyakoriságának megállapítására szolgáló második koordinált ellenőrzési tervről
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2014/180/EU)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel a takarmány- és élelmiszerjog, valamint az állat-egészségügyi és az állatok kíméletére vonatkozó szabályok követelményeinek történő megfelelés ellenőrzésének biztosítása céljából végrehajtott hatósági ellenőrzésekről szóló, 2004. április 29-i 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 53. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A 882/2004/EK rendelet 53. cikke felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy amennyiben szükségesnek látja, ad hoc alapon megszervezhető koordinált ellenőrzési terveket ajánljon, különösen a takarmányok, élelmiszerek és állatok vonatkozásában felmerülő veszélyek előfordulási gyakoriságának meghatározása céljából.

               (2)

               A 2000/13/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) megállapítja a valamennyi élelmiszerre alkalmazandó élelmiszer-jelölési szabályokat.

               (3)

               A 2000/13/EK irányelv szerint a címkézés és az alkalmazott módszerek nem lehetnek alkalmasak a vásárló megtévesztésére, különösen az élelmiszer jellemzői, azaz többek között annak valódi természete és azonosítása tekintetében. Ezenkívül idevágó uniós vagy tagállami jogszabályok hiányában az élelmiszert olyan néven kell értékesíteni, amely az értékesítés helye szerinti tagállamban megszokott, vagy olyan leírást kell az élelmiszerről adni, amely kellően áttekinthető ahhoz, hogy a fogyasztót tájékoztassa a termék valódi természetéről.

               (4)

               Emellett a végső fogyasztóknak és a közétkeztetésben működő gazdasági szereplőknek szánt, előre csomagolt élelmiszer címkéjén minden összetevőt fel kell tüntetni. A végső fogyasztóknak és a közétkeztetésben működő gazdasági szereplőknek szánt, húst tartalmazó élelmiszerek esetében közvetlenül a csomagoláson vagy az azon rögzített címkén azt az állatfajt is fel kell tüntetni, amelyből a hús közvetlenül származik. Amennyiben egy összetevő az élelmiszer elnevezésében is szerepel, százalékban kifejezett mennyiségét is meg kell adni az összetevők listájában a fogyasztóknak az élelmiszer azonosítása és összetétele tekintetében történő félrevezetésének elkerülése érdekében.

               (5)

               A 853/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) egyes specifikus állati eredetű élelmiszerek vonatkozásában további jelölési követelményeket ír elő. A rendelet szerint – amennyiben annak a tagállamnak a jogszabályai, melynek területén a terméket forgalomba hozzák, ezt előírják – a közvetlenül a végső fogyasztónak szánt, többek között egypatás állatok húsát tartalmazó darált hús csomagolásán figyelmeztetést kell elhelyezni arról, hogy a terméket a fogyasztás előtt meg kell főzni.

               (6)

               A 2012 decembere óta számos tagállamban végzett hatósági ellenőrzéseknek köszönhetően a Bizottság tudomására jutott, hogy egyes előre csomagolt termékek olyan lóhúst tartalmaztak, amely nem szerepelt az összetevők listáján sem közvetlenül a termék csomagolásán, sem az azon rögzített címkén. Ehelyett az említett élelmiszerek némelyike a nevében és/vagy az összetevők mellékelt listájában megtévesztő módon csak a marhahús jelenlétére utalt.

               (7)

               A 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 17. cikke szerint az élelmiszer-ipari vállalkozóknak vállalkozásaik termelő, feldolgozó és forgalmazó tevékenységének minden szakaszában gondoskodniuk kell arról, hogy az élelmiszerek megfeleljenek a tevékenységükre vonatkozó élelmiszerjog követelményeinek, és ellenőrizniük kell e követelmények teljesülését.

               (8)

               2013/99/EU ajánlásában (5) a Bizottság azt ajánlotta, hogy a tagállamok egy hónapon keresztül koordinált ellenőrzési tervet hajtsanak végre az egyes élelmiszerek forgalmazásával kapcsolatos csalárd módszerek előfordulási gyakoriságának megállapítására. Az ajánlott ellenőrzési terv két fő intézkedésből állt. Az első intézkedés a kiskereskedelmi szinten és más létesítményekben annak megállapítása érdekében végrehajtott megfelelő ellenőrzésekből állt, hogy az előrecsomagolt élelmiszertermékek és a nem előrecsomagolt élelmiszertermékek tartalmaztak-e olyan lóhúst, amelynek jelenlétét a csomagoláson nem megfelelően jelölték meg, illetve – nem előrecsomagolt élelmiszerek esetében – amelyről nem tájékoztatták a fogyasztókat vagy a közétkeztetésben működő gazdasági szereplőket. A második intézkedés az emberi fogyasztásra szánt lóhúst, többek között harmadik országokból származó élelmiszereket kezelő létesítményekben, a fenilbutazon maradékanyag kimutatásának céljából elvégzett megfelelő ellenőrzésekből állt.

               (9)

               A koordinált ellenőrzési terv eredményei megerősítették, hogy a legtöbb tagállamban többször is előfordult a húsipari termékekre vonatkozó élelmiszer-jelölési szabályok megsértése. Ezért a koordinált ellenőrzési tervet kiskereskedelmi szinten és más létesítményekben végzett ellenőrzések második szakaszával kell nyomon követni annak megállapítása érdekében, hogy az első koordinált ellenőrzési terv során feltárt gyakorlatok továbbra is jelen vannak-e.

               (10)

               Másrészről a fenilbutazon maradékanyag kimutatásának céljára elvégzett hatósági ellenőrzések nem mutatták ki a szabályok széles körű megsértését: ezért ebben a szakaszban nem tűnik szükségesnek a koordinált ellenőrzések második szakaszának ajánlása e tekintetben.

               (11)

               Az első koordinált ellenőrzési terv végrehajtása során a takarmányokban előforduló állati fehérjéket vizsgáló uniós referencialaboratórium szaktanácsadást nyújtott a fel nem tüntetett állatfaj fehérjéinek a mintában történő kimutatására szolgáló módszerek alkalmazása vonatkozásában. E vizsgálat vonatkozásában továbbra sincs validált módszer, ugyanakkor a szakértőkkel folytatott konzultációkat követően az említett laboratórium aktualizálta a harmonizált protokoll alkalmazására vonatkozó szaktanácsot, melyet weboldalán elérhetővé tett.

               (12)

               A tagállamoknak meghatározott határidőn belül, harmonizált formátumban tájékoztatniuk kell a Bizottságot az alkalmazott módszerekről, az ellenőrzések eredményeiről és pozitív eredmény esetén a hozott intézkedésekről.

               (13)

               Az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottsággal folytatott konzultációt követően,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               A tagállamok az ezen ajánlás I. mellékletében foglaltaknak megfelelően 2014. április 21-tőljúnius 16-ig tartó időkereten belül, négy egymást követő héten keresztül koordinált ellenőrzési tervet hajtanak végre.

               2.

               A tagállamok az 1. pontnak megfelelően végrehajtott hatósági ellenőrzések eredményeiről és a releváns jogérvényesítési intézkedésekről az ezen ajánlás II. mellékletében előírt formátumban 2014. július 22-ig jelentést tesznek.

      Kelt Brüsszelben, 2014. március 27-én.

            a Bizottság részéről

         Tonio BORG

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 165., 2004.4.30., 1. o.

      (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 2000. március 20-i 2000/13/EK irányelve az élelmiszerek címkézésére, kiszerelésére és reklámozására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről (HL L 109., 2000.5.6., 29. o.).

      (3)  Az Európai Parlament és a Tanács 2004. április 29-i 853/2004/EK rendelete az állati eredetű élelmiszerek különleges higiéniai szabályainak megállapításáról (HL L 139., 2004.4.30., 55. o.).

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2002. január 28-i 178/2002/EK rendelete az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról (HL L 31., 2002.2.1., 1. o.).

      (5)  A Bizottság 2013. február 19-i 2013/99/EU ajánlása az egyes élelmiszerek forgalmazásával kapcsolatos csalárd módszerek előfordulási gyakoriságának megállapítására szolgáló koordinált ellenőrzési tervről (HL L 48., 2013.2.21., 28. o.).

      I. MELLÉKLET

         Az egyes élelmiszerek forgalmazásával kapcsolatos csalárd módszerek előfordulási gyakoriságának megállapítására szolgáló második koordinált ellenőrzési terv

      A KOORDINÁLT ELLENŐRZÉSI TERV INTÉZKEDÉSEI ÉS CÉLJA
      A.   Termékkör

                  1.

                  Elsődleges összetevőként marhahúst tartalmazó élelmiszer gyanánt forgalmazott és/vagy akként jelölt élelmiszerek (pl. darált hús, előkészített hús és húskészítmények), amelyek az alábbi kategóriákba tartoznak:

                              a)

                              a végső fogyasztóknak és a közétkeztetésben működő gazdasági szereplőknek szánt olyan előrecsomagolt élelmiszerek, amelyeket elsődleges összetevőként marhahúst tartalmazó élelmiszer gyanánt címkéztek;

                              b)

                              a végső fogyasztóknak és a közétkeztetésben működő gazdasági szereplőknek értékesítésre kínált, nem előrecsomagolt, továbbá az értékesítés telephelyén a fogyasztó kérésére csomagolt vagy közvetlen értékesítés céljából előrecsomagolt élelmiszerek, amelyeket elsődleges összetevőként marhahúst tartalmazó élelmiszer gyanánt forgalmaznak és/vagy máskülönben akként jelöltek meg.

                  2.

                  E koordinált ellenőrzési terv vonatkozásában a 2000/13/EK irányelv 1. cikke (3) bekezdése b) pontjának megfelelő „előrecsomagolt élelmiszerek” fogalommeghatározást kell alkalmazni.

                  3.

                  E koordinált ellenőrzési terv vonatkozásában a 853/2004/EK rendelet I. mellékletének 1.13., 1.15. és 7.1. pontjának megfelelő „darált hús”, „előkészített hús” és „húskészítmények” fogalommeghatározást kell alkalmazni.

            B.   Célkitűzés
      Az illetékes hatóságoknak hatósági ellenőrzéseket kell végezniük annak megállapítására, hogy az A. pontban említett termék tartalmaz-e olyan lóhúst, amelynek jelenlétét a csomagoláson nem megfelelően jelölték meg, illetve – nem előrecsomagolt élelmiszerek esetében – amelyről nem tájékoztatták az uniós vagy adott esetben tagállami rendelkezéseknek megfelelően a fogyasztókat vagy a közétkeztetésben működő gazdasági szereplőket.
      C.   A mintavételi pontok és a mintavételi eljárás

                  1.

                  A mintának a tagállamot tekintve az érinttet termék vonatkozásában reprezentatívnak kell lennie, és termékek széles skáláját kell lefednie.

                  2.

                  A termékmintavételt kiskereskedelmi szinten (például szupermarketekben, kisebb üzletekben, henteseknél) kell végezni, és más létesítményekre is ki lehet terjeszteni (például hűtőházak).

            D.   A minták száma és a mintavétel módja
      Az alábbi táblázat áttekintést nyújt az ajánlás 1. pontjában meghatározott időszakon belül történő mintavétel javasolt, indikatív minimális számáról. A minták tagállamok szerinti felosztása a népességi adatokon alapul, amelyek alapján a termékből tagállamonként és 30 napra vonatkozóan minimálisan tíz mintát vesznek.

                  Marhahúst tartalmazóként forgalmazott élelmiszerek

                  Értékesítő ország

                  Ajánlott mintaszám

                  Franciaország, Németország, Olaszország, az Egyesült Királyság, Spanyolország, Lengyelország

                  150

                  Románia, Hollandia, Belgium, Görögország, Portugália, a Cseh Köztársaság, Magyarország, Svédország, Ausztria, Bulgária

                  100

                  Litvánia, Szlovákia, Dánia, Írország, Finnország, Lettország, Horvátország

                  50

                  Szlovénia, Észtország, Ciprus, Luxemburg, Málta

                  10

            E.   Módszer
      A következő protokollt kell használni:

                  1.

                  Minden minta esetében egy kezdeti szűrővizsgálatot kell elvégezni a húsban a lóhús 0,5 %-os vagy azt meghaladó szintű jelenlétének kimutatása céljából (a w/w tömegszázalék arányában). A szűrővizsgálatot a tagállam választja meg.

                  2.

                  Csak az (1) pont szerinti szűrővizsgálatban pozitív eredményt mutató mintákat kell megerősítő vizsgálatnak alávetni RT-PCR alkalmazásával és a mitokondriális DNS vizsgálatával a húsban (a w/w tömegszázalék arányában) a lóhús 1 %-os vagy azt meghaladó szintű jelenlétének kimutatása érdekében. A megerősítésre használt módszert a takarmányokban előforduló állati fehérjéket vizsgáló uniós referencialaboratórium friss húsra vonatkozó standardizált ellenőrzési mintájához kell kalibrálni.

                  3.

                  A (2) pontban említett, a tagállamokban elvégzett valamennyi megerősítő vizsgálatot az illetékes hatóság által e célra kijelölt laboratóriumban kell elvégezni. A kijelölt laboratórium egy másik tagállamban működő laboratórium is lehet, amennyiben az érintett tagállam illetékes hatóságával ilyen tárgyú megállapodás született. A kijelölt laboratóriumnak legalább ISO 17025 tanúsítással kell rendelkeznie, melynek értelmében végezhet a fentiekkel összehasonlítható vizsgálatokat. A kijelölt laboratórium a kezdeti szűrővizsgálatban is részt vehet.
                  A megerősítő vizsgálatban részt vevő kijelölt laboratóriumok nevét és címét továbbítani kell a takarmányokban előforduló állati fehérjéket vizsgáló uniós referencialaboratóriumnak, amely weboldalán közzéteszi ezeket az információkat.
                  A megerősítő módszerre vonatkozó részletesebb iránymutatások a takarmányokban előforduló állati fehérjéket vizsgáló uniós referencialaboratórium weboldalán olvashatók a következő linken: http://eurl.craw.eu/en/164/legal-sources-and-sops

      II. MELLÉKLET

         A 2. pontban említett eredmények jelentéséhez használandó formátum

                  Termékkategória

                  Minták száma

                  Az első szakasz szűrővizsgálata során alkalmazott vizsgálati módszer (a vizsgálat típusa és a teszt márkaneve)

                  Az első szakasz szűrővizsgálata során kapott pozitív eredmények száma (=/> 0,5 %)

                  A megerősítő vizsgálati szakaszban alkalmazott vizsgálati módszer

                  A második szakaszban, a kijelölt laboratóriumokban végzett vizsgálatok pozitív eredményeinek száma (=/> 1 %)

                  Megjegyzések

                  Minták teljes száma

                  Az első szakasz szűrővizsgálata során kapott pozitív eredmények száma összesen

                  A második szakaszban, a kijelölt laboratóriumokban végzett vizsgálatok pozitív eredményeinek száma összesen

         A 2. pontban említett jogérvényesítési intézkedések jelentéséhez használandó formátum

                  A pozitív eredmények száma abban az esetben, ha az adott időpontig jogérvényesítési intézkedések foganatosítására került sor

                  Amennyiben lehetséges, szíveskedjen részletesen feltüntetni a leggyakrabban igénybe vett jogérvényesítési intézkedéseket (legfeljebb három bekezdés)

                  A pozitív eredmények száma abban az esetben, ha az adott időpontig nem került sor jogérvényesítési intézkedések foganatosítására

                  Amennyiben lehetséges, szíveskedjen részletesen feltüntetni a leggyakoribb okokat, amelyek alapján nem került sor jogérvényesítési intézkedésekre (legfeljebb három bekezdés)


title: A Tanács ajánlása ( 2014. július 8. ) – Olaszország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Olaszország 2014. évi stabilitási programját

text:
               29.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 247/57

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2014. július 8.)
   Olaszország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Olaszország 2014. évi stabilitási programját
   2014/C 247/11
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EK tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (3) (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot, amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállamok állam-, illetve kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az „Európa 2020” stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               A Tanács 2013. július 9-én ajánlást (4) fogadott el Olaszország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezte Olaszország 2012‐2017-es időszakra vonatkozó stabilitási programját. A Bizottság 2013. november 15-én a 473/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (5) megfelelően kiadta Olaszország 2014-re vonatkozó költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményét.

               (5)

               A Bizottság 2013. november 13-án elfogadta az éves növekedési jelentést (6), amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2014. évi európai szemeszterét. Ugyanezen a napon a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Olaszországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Tanács 2013. december 20-án elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (7)

               A Bizottság 2014. március 5-én az 1176/2011/EU rendelet 5. cikkének megfelelően közzétette az Olaszországra vonatkozó érintő részletes vizsgálat eredményeit. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Olaszországban túlzott makrogazdasági egyensúlyhiányok tapasztalhatók, amelyek konkrét nyomon követést és határozott szakpolitikai intézkedéseket tesznek szükségessé. A határozott szakpolitikai fellépéseket és figyelmet különösen a tartósan magas szintű államadósság indokolja, amely mellett a termelékenység lassú növekedését eredményező gyenge külső versenyképesség jelent problémát, amelyet az elhúzódóan rossz növekedés csak tovább súlyosbít.

               (8)

               Olaszország 2014. április 22-én benyújtotta 2014. évi nemzeti reformprogramját és a 2014. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (9)

               A stabilitási programban felvázolt költségvetési stratégia célja a strukturális értelemben vett egyensúlyi költségvetési pozíció elérésére vonatkozó középtávú költségvetési cél megvalósítása 2016-ra, megfelelve mindeközben az adósságszabálynak a 2013 és 2015 közötti átmeneti időszakban. A stabilitási program megerősíti a strukturális értelemben vett egyensúlyi költségvetési pozíció elérésére vonatkozó középtávú költségvetési célt, ami összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel. A programidőszakra tervezett (újraszámított) strukturális kiigazítás 2014-ben a GDP 0,2 százalékpontjának, 2015-ben pedig 0,4 százalékpontjának felel meg. A stabilitási program szerint a középtávú cél elérése érdekében végrehajtani tervezett kiigazítás korlátozott mértékét a nehéz gazdasági feltételek, valamint egy strukturális reformokat tartalmazó ambiciózus program végrehajtásának szükségessége indokolják. Konkrétan számos strukturális reformot terveznek, amelyek a várakozások szerint pozitív hatást gyakorolnak majd a potenciális gazdasági növekedésre és az elkövetkező években végül csökkentik a GDP-arányos államadósságot. A programidőszakra tervezett strukturális kiigazítás lehetővé tenné Olaszország számára, hogy a 2013–2015-ös átmeneti időszakban megfeleljen az adósságcsökkentési referenciaértéknek, részben a 2014 és 2017 között végrehajtandó ambiciózus (éves szinten a GDP 0,7 százalékpontjának megfelelő összegű) privatizációs tervnek köszönhetően. A program költségvetési előrejelzéseit alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv – amelyet nem hagyott jóvá független szerv – különösen a program későbbi évei tekintetében valamelyest optimista.
               2014-re vonatkozóan a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való eltéréssel számolnak; amennyiben ez a következő évben megismétlődik, az eltérés a kiadási referenciaérték alapján is jelentősnek értékelhető lehet. Ezen felül a költségvetési célok elérését nem támogatják teljes mértékben kellően részletes intézkedések, különösen 2015-öt követően. A Bizottság 2014. évi tavaszi előrejelzése az adósságcsökkentési referenciaérték megsértését vetíti előre 2014-re, mivel az előre jelzett strukturális kiigazítás (mindössze a GDP 0,1 százalékpontja) elmarad a GDP 0,7 százalékpontjának megfelelő szükséges strukturális kiigazítástól. A Tanács a stabilitási programnak és a bizottsági előrejelzésnek az 1466/97/EK rendelet értelmében általa végzett értékelése alapján úgy véli, hogy további erőfeszítésekre van szükség – 2014-ben is – a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeinek való megfelelés érdekében.

               (10)

               A termelési tényezőkre vonatkozó adóterhek csökkentésére irányuló legutóbbi fellépések korlátozottan valósultak csak meg. Ezért lehetőség van az adóterheknek a fogyasztásra, a vagyonra és a környezetvédelmi adókra történő további átcsoportosítására, szigorúan betartva a költségvetési célokat. A fogyasztás tekintetében az adórendszer szerkezetének javításához elengedhetetlen a kedvezményes héamérték és a közvetlen adók felülvizsgálata, kellő figyelmet fordítva a lehetséges elosztási hatás csökkentésének szükségességére. A vagyont illetően a kataszteri értékeknek az aktuális piaci értékkel összhangban történő felülvizsgálata lehetővé tenné az ingatlanokat terhelő méltányosabb, rendszeresített adó alkalmazását. Az adóreformról szóló, nemrégiben elfogadott kerettörvény lehetőséget kínál e szükséges reformok végrehajtására. A kihívás nagysága miatt az adórendszerre vonatkozó fellépéseket ki kell egészíteni az adóigazgatás és az adózási morál javítására irányuló további intézkedésekkel, valamint – az állami finanszírozás és az előírásokat betartó adófizetők számára egyaránt terhet jelentő – adócsalás, az árnyékgazdaság és a be nem jelentett munkavégzés leküzdését célzó határozott intézkedésekkel. E tekintetben az adóreformról szóló kerettörvény számos olyan intézkedést irányoz elő, amelyek megerősítik az adóigazgatást: az adórésre vonatkozó átfogó becslés és ellenőrzési rendszer, egyszerűsítési intézkedések, az adófizetőkkel fenntartott kapcsolat javítására irányuló lépések, az adótartozások helyi beszedésének javítására irányuló intézkedések és az adóellenőrzések megerősítése. Az előre kitöltött adóbevallások 2015-től való bevezetéséről szóló határozat további fontos lépés az adózási morál javítása felé.

               (11)

               Az elfogadott intézkedések alapos és gyors végrehajtása – mind a meglévő végrehajtási hiányosságokat, mind pedig a további késedelem megelőzését tekintve – továbbra is a legnagyobb kihívás Olaszország számára. Olaszország végrehajtási teljesítményének javítása – és általánosabban véve a szakpolitikai intézkedések zökkenőmentesebb megvalósítása – tekintetében a fő mozgatórugót a fokozott koordináció és a kormányzat különböző szintjei közötti hatékony hatáskörmegosztás jelenti. Mindez elősegítheti az uniós pénzeszközök kezelését, amely tekintetében ezidáig csak részleges és be nem fejezett fellépésekre került sor, különösképpen a déli régiókban. Az uniós pénzeszközök kezelése terén továbbra is elégtelen az igazgatási kapacitás, valamint az átláthatóság, az értékelés és a minőségellenőrzés hiánya mutatkozik. A közszolgáltatás minősége szempontjából is előnyökkel járna a nagyobb hatékonyság és a szolgáltatás-központúság, valamint az ezekhez igazodó emberierőforrás-menedzsmentváltozások is ebbe az irányba hatnának. A korrupció továbbra is komoly teherként nehezedik Olaszország termelési rendszerére, valamint a politikai és intézményi háttérbe vetett bizalomra. Az elévülési időt is felül kell vizsgálni. A hatékony korrupcióellenes küzdelem megköveteli a közigazgatás értékelésével és átláthatóságával foglalkozó nemzeti korrupcióellenes hatóság megfelelő felhatalmazását is. A polgári igazságszolgáltatás hiányosságai fennmaradtak, és az elfogadott intézkedések hatásait figyelmesen nyomon kell követni.

               (12)

               A Banca d'Italia felügyelete alatt az elmúlt év során elvégzett célzott eszközminőség-elemzésre építve továbbra is fontos az értékvesztett eszközök kezelésének javítása és azok kivezetésének elősegítése annak érdekében, hogy a bankok bővíteni tudják a reálgazdaságnak nyújtott hitelkínálatot. A forráshoz jutás tekintetében az eddig meghozott fő intézkedések arra összpontosítottak, hogy a vállalatok számára megkönnyítsék a hitelhez való hozzáférést, azonban a bankhitelektől eltérő finanszírozási eszközök kialakítása továbbra is korlátozott maradt, különösen a kis- és középvállalkozások esetében. A bankok vállalatirányítása terén történt kezdeményezések – különösen a Banca d'Italia által a közelmúltban közzétett új alapelvek – üdvözlendők. Ugyanakkor ezek hatása függ azoknak a bankok általi megfelelő végrehajtásától és az érvényesítéstől. Különösképpen indokolt még a legnagyobb szövetkezeti bankok (banche popolari) szigorú felügyelete.

               (13)

               A munkaerő-piaci helyzet 2013-ban tovább romlott: Olaszországban a munkanélküliség 12,2 %-ra emelkedett, az ifjúsági munkanélküliség pedig elérte a 40 %-ot. A munkaerő-piaci és a bérmegállapítással kapcsolatos elfogadott reformok hatékony végrehajtásának biztosítása elengedhetetlen annak garantálásához, hogy a munkaerőpiacról való rugalmasabb kilépés, a munkaerőpiacra való jobban szabályozott rugalmas belépés, a munkanélküli ellátások átfogóbb rendszere, valamint a bérek és a termelékenység jobb összhangja tekintetében a várt előnyök megvalósuljanak. Az elhelyezkedési szolgáltatások hatékonyságának az állami foglalkoztatási szolgálatok megerősítése révén történő javítására vonatkozó tervek késedelmet szenvedtek, ezért ezeket fel kell gyorsítani. A munkahelyteremtés ösztönzését célzó intézkedéseket rövid távon ki kell egészíteni a szegmentációval foglalkozó intézkedésekkel. Egészében az olasz munkaerőpiac továbbra is szegmentált és a részvétel alacsony, ami különösen a nőket és a fiatalokat érinti. Az idáig tett korlátozott lépéseket tehát ki kell bővíteni az ifjúsági garancia célkitűzéseivel összhangban is. Olaszországban a háztartások rendelkezésére álló jövedelem csökkenőben van, amihez növekvő szegénység és társadalmi kirekesztettség járul, amely különösen a gyermekes családokat érinti. Olaszországban a szociális kiadások többnyire az idősekre irányulnak, kevésbé összpontosítanak az aktivizálásra, korlátozottan foglalkozva így a szegénység és társadalmi kirekesztettség kockázatával. A nemrég bevezetett kísérleti szociális támogatási rendszer egy szociális hálót kíván biztosítani. A rendszernek az ország egészére való kiterjesztése megköveteli a szociális kiadások és a szolgáltatások hatékonyságának növelését az egész területen.

               (14)

               Valamennyi, azaz alap-, közép- és felsőfokú oktatási szinten egyaránt erőfeszítéseket kell tenni az oktatási teljesítmény és a humánerőforrás-adottságok javítása érdekében. A tanári hivatás, amelyet jelenleg egyetlen karrierútvonal jellemez, korlátozott szakmai fejlődési lehetőséget nyújt. Az oktatói életpálya-lehetőségek diverzifikálása, valamint a szakmai előmenetelnek az érdemekkel és a teljesítménnyel való jobb párhuzamba állítása az iskolaértékelések általánosításával karöltve jobb oktatási eredményekhez vezethetnek. Az oktatás és a munkaerőpiac közötti zökkenőmentes átmenet biztosításához a közép- és felsőfokú oktatási szinten elengedhetetlennek tűnik a gyakorlati képzésnek a munkaalapú tanulás és szakképzés révén történő megerősítése és bővítése. A kérdésben hozott 2013. évi törvényrendelet – amely létrehozta a képesítések nemzeti nyilvántartását – nélkülözhetetlen a képesítések országos szintű elismerésének a biztosításához. Az ez irányba történt első fellépésekre építve, az egyetemek és kutatóintézetek állami finanszírozásának a kutatás és az oktatási teljesítmény alapján történő elosztásának ösztönzése azzal az előnnyel járna, hogy az egyetemek minőségi javulásához való hozzájárulás mellett potenciálisan növelné a még mindig alacsony kutatási és innovációs potenciált.

               (15)

               A még inkább vállalkozás- és polgárbarát közeg kialakítására tettek bizonyos lépéseket, azonban ezek hatását a végleges jóváhagyás elhúzódása és a végrehajtás terén mutatkozó hiányosságok hátráltatják. A szakmai szolgáltatások, a biztosítás, üzemanyag-forgalmazás, a kiskereskedelem és a postai szolgáltatások piacán még mindig számos akadály (fenntartott szolgáltatási területek, koncessziós/engedélyezési rendszerek stb.) hátráltatja a versenyt. Meg kell szüntetni a közbeszerzési rendszert befolyásoló számos hiányosságot is. További prioritást jelent a helyi közszolgáltatások terén zajló verseny fokozása. Mindenekelőtt végre kell hajtani a hatályos jogszabályt, amely előírja, hogy a házon belüli ügyletekre vonatkozó kritériumokról szóló uniós jognak meg nem felelő hatályos szerződéseket 2014. december 31-ig módosítani kell.

               (16)

               Az infrastruktúrában fennálló akadályok hátráltatják az energiapiac megfelelő működését. A közlekedés tekintetében különös figyelmet és fellépést igényel az intermodális infrastruktúra hiánya, valamint az olasz kikötőknek a hátországgal fennálló szinergiáinak és összeköttetéseinek hiánya. A széles sávú lefedettség tekintetében Olaszországban vannak még rosszul lefedett, nem városi területek.

               (17)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Olaszország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését. A Bizottság értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Olaszország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–8. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (18)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta Olaszország stabilitási programját, és az arról alkotott véleményét (7) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (19)

               A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és stabilitási programot. Az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–8. ajánlás tükrözi.

               (20)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte az euroövezet egészének gazdaságpolitikájának átfogó elemzését. Ezen elemzés alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euro (8). Olaszországnak, amelynek pénzneme ugyancsak az euro, az említett ajánlások teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is gondoskodnia kell,

         AJÁNLJA, hogy Olaszország 2014–2015-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Tekintettel a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeihez, nevezetesen az adósságcsökkentési szabályhoz képest a Bizottság szolgálatainak 2014. tavaszi előrejelzése alapján mutatkozó eltérésre, erősítse meg a 2014-re vonatkozó költségvetési intézkedéseket, és szavatolja a középtávú költségvetési cél teljesítése irányába tett előrelépést. 2015-ben jelentős mértékben erősítse meg a költségvetési stratégiát az adósságcsökkentési referenciaértéknek való megfelelés céljából, valamint ennek eredményeként, a középtávú költségvetési cél teljesítése érdekében. Ezt követően biztosítsa, hogy az államadósság kellően csökkenő pályára álljon; valósítsa meg az ambiciózus privatizációs tervet; hajtson végre növekedésbarát költségvetési kiigazítást, amely a bejelentett jelentős megtakarításokon alapul, amelyek a közkiadások hatékonyságának és minőségének valamennyi kormányzati szinten való tartós javításából erednek, miközben megőrzi a növekedést előmozdító kiadásokat, például a K+F, az innováció, az oktatás és az alapvető infrastrukturális projektek támogatását. Garantálja a költségvetési tanács függetlenségét és lehető leghamarabb, de legkésőbb 2014 szeptemberéig biztosítsa teljes körű működőképességét, kellő időben ahhoz, hogy értékelni tudja a 2015. évi költségvetésiterv-javaslatot.

               2.

               Folytassa az adóterheknek a termelési tényezőkről a fogyasztásra, a vagyonra és a környezetvédelmi adókra történő átcsoportosítását a költségvetési céloknak megfelelően. Ennek érdekében értékelje a munkát terhelő adóék közelmúltbeli csökkentésének eredményességét és biztosítsa annak finanszírozását 2015-re, vizsgálja felül a közvetlen adókiadások hatályát és szélesítse ki az adóalapot, különösen a fogyasztási adók tekintetében. Javítsa a környezetvédelmi adók hatékonyságát, többek között a jövedéki adók területén, és vezesse ki a környezetkárosítást eredményező adókedvezményeket. 2015 márciusáig hajtsa végre az adóreformról szóló kerettörvényt, ideértve a kataszteri rendszer reformjához vezető rendeletek elfogadását az ingatlanadóra irányuló reform hatékonyságának biztosítása érdekében. Folytassa az adómorál javítását az adórendszer kiszámíthatóságának fokozása, az eljárások egyszerűsítése, az adótartozások behajtásának javítása és az adóigazgatás korszerűsítése révén. Folytassa az adócsalás elleni küzdelmet és tegyen további lépéseket az árnyékgazdaság és a be nem jelentett munkavégzés felszámolása érdekében.

               3.

               A kormányzás minden szintjén tegye világossá a hatásköröket a közigazgatás hatékonyságának növelésére irányuló szélesebb körű erőfeszítés keretében. Biztosítsa az uniós pénzeszközök jobb kezelését az igazgatási kapacitás, valamint az átláthatóság, az értékelés és a minőségellenőrzés javítására irányuló határozott fellépések révén nemzeti és regionális szinten egyaránt és különösképpen a déli régiókban. Növelje tovább a korrupcióellenes intézkedések hatékonyságát, többek között az elévülési idő 2014 végéig történő felülvizsgálata, valamint a nemzeti korrupció ellenes hatóság hatáskörének megerősítése révén. Időben kövesse nyomon a polgári igazságszolgáltatás hatékonyságának növelése érdekében elfogadott reformok hatását azzal a céllal, hogy biztosítsa azok eredményességét, és szükség esetén hozzon kiegészítő intézkedéseket.

               4.

               Erősítse meg a bankszektor ellenálló képességét és biztosítsa, hogy képes legyen az értékvesztett eszközöket kezelni és kivezetni a reálgazdaságnak nyújtott hitelezés újraélesztése érdekében. Támogassa a vállalatok, elsősorban a kis-és középvállalkozások hozzáférését a nem banki finanszírozáshoz. Folytassa az eredményes vállalatirányítási gyakorlatok támogatását és nyomon követését a teljes bankszektorban, különös figyelmet fordítva a nagy szövetkezeti bankokra (banche popolari) és az alapítványok szerepére, a pénzügyi közvetítés hatékonyságának javítása céljából.

               5.

               2014 végéig értékelje a munkaerő-piaci és a bérmegállapítással kapcsolatos reformok hatását a munkahelyteremtésre, az elbocsátási eljárásokra, a munkaerő-piaci dualitásra és a költség-versenyképességre, valamint vizsgálja meg a további fellépések szükségességét. Törekedjen a munkanélküliek átfogó szociális védelmére, miközben a munkaerő-átcsoportosítás elősegítése érdekében korlátozza a bérkiegészítési rendszer alkalmazását. Erősítse meg az aktív és passzív munkaerő-piaci intézkedések közötti kapcsolatot (a 2014 decemberéig kidolgozandó részletes intézkedési ütemtervvel kezdve), és szilárdítsa meg országszerte az állami foglalkoztatási szolgálatok koordinációját és teljesítményét. Fogadjon el hatékony fellépéseket a nők foglalkoztatásának támogatására a hátráltató adóügyi tényezőket csökkentő intézkedések 2015 márciusáig történő elfogadásával, és megfelelő gyermekfelügyeleti szolgáltatások nyújtása révén. Nyújtson megfelelő szolgáltatásokat országszerte a nem regisztrált fiataloknak és biztosítsa, hogy 2014 végéig a magánszektor határozottabban elköteleződjön amellett, hogy minőségi tanulószerződéses gyakorlati képzést és szakmai gyakorlatokat kínáljon. A szegénységnek és a társadalmi kirekesztettségnek való kitettség kezelése érdekében – és a költségvetési célokkal összhangban – fejlessze a kísérleti szociális támogatási rendszert oly módon, hogy az garantálja a megfelelő célzottságot, a szigorú feltételeket és a területi egységességet, egyúttal erősítse meg a rendszernek az aktivizáló intézkedésekkel fennálló kapcsolódási pontjait. Növelje az alacsony jövedelmű gyermekes háztartásokat segítő családtámogatási rendszerek és minőségi szolgáltatások hatékonyságát.

               6.

               Vezesse be az iskolákat értékelő nemzeti rendszert az oktatási eredmények javítása és a korai iskolaelhagyás arányának csökkentése érdekében. Növelje a munkaalapú tanulás alkalmazását a középfokú szakképzésben és erősítse meg a szakmai jellegű felsőoktatást. Hozza létre a képesítések nemzeti nyilvántartását a képesítések széles körű elismerésének biztosításához. Biztosítsa, hogy az állami finanszírozás megfelelőbben jutalmazza a felsőoktatás és a kutatás minőségét.

               7.

               Fogadja el a szabályozási környezetnek a polgárok és vállalkozások számára történő egyszerűsítésére irányuló, függőben lévő jogalkotási javaslatot vagy ezzel egyenértékű intézkedéseket, és foglalkozzon a hatályos jogszabályok hiányosságaival. Ösztönözze a piacok megnyitását és szüntesse meg a szakmai szolgáltatások és a helyi közszolgáltatások, a biztosítás, az üzemanyag-forgalmazás, a kiskereskedelem és a postai szolgáltatások piacán folyó versenyt korlátozó akadályokat és korlátozásokat. Fokozza a közbeszerzések hatékonyságát, különösképpen az eljárások egyszerűsítésével, köztük az elektronikus közbeszerzés alkalmazása, a központi beszerző szervek ésszerűsítése, valamint az odaítélés előtt és után alkalmazandó szabályok megfelelő alkalmazásának biztosítása révén. A helyi közszolgáltatások terén szigorúan hajtsa végre a házon belüli ügyletekre vonatkozó kritériumoknak meg nem felelő szerződések 2014. december 31-ig történő helyesbítéséről rendelkező jogszabályokat.

               8.

               2014 szeptemberéig biztosítsa a közlekedési hatóság gyors és teljes működőképessé tételét. Hagyja jóvá az energiaágazati stratégiai infrastruktúra-jegyzéket, valamint javítsa a kikötők üzemeltetését és a hátországgal fennálló összeköttetést.

      Kelt Brüsszelben, 2014. július 8-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. C. PADOAN

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) alapján 2014-re is érvényben marad.

      (4)  HL C 217., 2013.7.30., 42. o.

      (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 473/2013/EU rendelete (2013. május 21.) a költségvetésiterv-javaslatok monitoringjára és értékelésére, valamint az euroövezeti tagállamok túlzott hiánya kiigazításának biztosítására vonatkozó közös rendelkezésekről(HL L 140., 2013.5.27., 11. o.).

      (6)  COM(2013) 800 final.

      (7)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.

      (8)  Lásd e Hivatalos Lap 141. oldalát.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007SC0958

A Bizottság ajánlása a Tanacsnak a Bizottságnak az adózásról folytatott nemzetközi párbeszéd (International Tax Dialogue) munkájában történő közösségi részvételre irányuló tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásáról  /* SEC/2007/0958 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 11.7.2007SEC(2007) 958 véglegesA BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAKa Bizottságnak az adózásról folytatott nemzetközi párbeszéd (International Tax Dialogue) munkájában történő közösségi részvételre irányuló tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásárólINDOKOLÁSA JAVASLAT HÁTTERE |110 | A javaslat indokai és célkitűzései Az adózásról folytatott nemzetközi párbeszéd (International Tax Dialogue – ITD) az OECD, az IMG és a Világbank között létrejött társulás , amely nem rendelkezik sem alapszabállyal, sem jogi személyiséggel és jelenleg a három részt vevő szervezet képviselői által aláírt írásbeli megállapodás alapján működik. Az ITD célkitűzései: - adózással kapcsolatos valódi párbeszéd kialakítása a részt vevő szervezetek és a kormányok között annak érdekében, hogy valamennyi ország ismerje meg azokat a tényezőket, amelyeket az adópolitikával és az adóhatósággal kapcsolatos tárgyalásokban figyelembe kell venni, - a bevált adózási gyakorlatok kijelölése és ezek egymással történő megosztása, - az adózás területén a jelenlegi tevékenységek összehangolása a kettős adózás elkerülése céljából, - az adózás területén a technikai segítséghez hasznos eszközök rendelkezésre bocsátása. Az IDT által elvégzett tanulmányokat honlapjukon teszik közzé: (http://www.itdweb.org/Pages/Home.aspx). Emellett az ITD rendszeresen szervez nemzetközi konferenciákat. Az ITD-t főképpen a részt vevő szervezetek hozzájárulásaiból finanszírozzák. A hozzájárulások mértékéről a részt vevő szervezetek képviselőiből álló irányítócsoport (steering group) évente egyhangúlag dönt. Az utóbbi években az egyes részt vevő szervezetek hozzájárulása körülbelül 100 000 EUR volt. Az ITD és a részt vevő szervezetek felkérték a Bizottságot, hogy negyedik szervezetként vegyen részt az ITD-ben. |120 | Általános összefüggések A Bizottság célul tűzi ki az adópolitikák és az adóügyi adminisztratív együttműködés világszintű összehangolásának elősegítését. Figyelembe véve a gazdaság globalizációját és a kereskedelem nemzetközivé válását, a felelősségteljes kormányzáshoz és az adózási átláthatósághoz hasonló elvek végrehajtásának biztosítása érdekében tett erőfeszítések összehangolása miatt egyre sürgetőbb a nemzetközi szervezetekkel folytatott párbeszédben történő részvétel. A Bizottság a tagállamoknak teljes átláthatóságot biztosítva kíván e párbeszédben részt venni. E cél eléréséhez az adópolitika és az adóügyi adminisztráció témájának megvitatására az egész világon az ITD a legfontosabb magas szintű fórum. Az adóhatóságok között folytatott fokozott világszintű párbeszéd, illetve a különleges területeken történő alapos együttműködés lehetővé teheti azon adminisztratív szabályok és folyamatok egyszerűsítésének és korszerűsítésének kezdeményezését, amelyeknek az európai gazdasági szereplőknek adóügyben meg kell felelniük. A Bizottság által képviselt Uniónak az ITD tárgyalásaiban történő aktív részvétele lehetővé teszi a határon átnyúló világméretű adócsalás elleni küzdelemmel kapcsolatos együttműködési lehetőségek világszinten történő megvitatását. A Bizottság által képviselt Uniónak az ITD tárgyalásaiban történő aktív részvétele lehetővé teszi az európai héa-rendszer korszerűsítését megcélzó harmadik országbeli javaslatok kidolgozásával kapcsolatos kísérletek vagy tapasztalatok elemzését. |139 | A javaslat által érintett területet szabályozó hatályos rendelkezések A javaslat által érintett területen jelenleg nem létezik hatályos rendelkezés. |140 | Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival és célkitűzéseivel A Tanácshoz, az Európai Parlamenthez, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsághoz és a Régiók Bizottságához intézett, "A kormányzás szerepe a fejlesztési politikával kapcsolatos európai konszenzusban – Összehangolt megközelítés az Európai Unióban" című közleményében a Bizottság kiemelte a helyes adóügyi kormányzás előmozdításának szükségességét a fejlődő országokban. Az ITD célkitűzései megegyeznek ezen ajánlás célkitűzéseivel. Az ITD tanulmányokat készít és konferenciákat szervez olyan változatos adóügyi kérdésekben, amelyek nagy része közel áll azokhoz a területekhez, amelyeken az Európai Unió aktív szerepet vállal. Az ITD-ben történő részvétel szinergiák működését fogja lehetővé tenni. A belső piac megfelelő működéséhez szükség van az adópolitikák és az adóhatóságok gyakorlatainak nemzetközi szintű összehangolása. Az adózásról folytatott nemzetközi párbeszéd (International Tax Dialogue) által végzett tanulmányok támogatják a fejlődő országokat, azzal a céllal, hogy a Közösség fejlesztési politikájával, valamint a Tanácshoz, az Európai Parlamenthez, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsághoz és a Régiók Bizottságához intézett, "A kormányzás szerepe a fejlesztési politikával kapcsolatos európai konszenzusban – Összehangolt megközelítés az Európai Unióban" című bizottsági közleményben[1] megfogalmazott ajánlásokkal összhangban előmozdítsák a helyes adóügyi kormányzás szabályainak alkalmazását. |KONZULTÁCIÓ AZ ÉRDEKELT FELEKKEL ÉS HATÁSVIZSGÁLAT |Konzultáció az érdekelt felekkel |219 | A tagállamokon és az ITD-ben részt vevő szervezeteken kívül nincs más érdekelt fél. |Szakértői vélemények összegyűjtése és felhasználása |229 | Külső szakértők bevonására nem volt szükség. |230 | Hatásvizsgálat Felmerült annak lehetősége, hogy az ITD működése kerüljön támogatásra. Ezt az opciót ugyanakkor elvetették, mivel nem tenné lehetővé az ITD célkitűzései és munkaterve meghatározásában történő aktív részvételt. A választott megoldás szerint az Unió és az ITD partnerszervezetei között megállapodás megkötésére kerülne sor. Ez a választási lehetőség lehetővé tenné, hogy a Bizottság részt vegyen az ITD irányítócsoportjában (steering group), illetve az ITD munkaprogramjának és prioritásainak meghatározásában. |A JAVASLAT JOGI ELEMEI |305 | A javasolt intézkedés összefoglalása Az intézkedés a Tanácshoz intézett bizottsági ajánlás, amelyben arra kérik fel a Tanácsot, hogy adjon megbízást a Bizottságnak az ITD-vel történő partnerségi megállapodás megkötésére irányuló tárgyalások megindítására. |310 | Jogalap Az Európai Közösséget létrehozó szerződés 181A. cikke. |320 | A szubszidiaritás elve A szubszidiaritás elvét abban az esetben kell alkalmazni, ha a javaslat nem a Közösség kizárólagos hatáskörébe tartozó területre vonatkozik. |A javaslat célkitűzései a tagállamok fellépésével a következő okok miatt nem valósíthatók meg kielégítő módon: |321 | Kizárólag nemzetközi szervezetek vehetnek részt partnerként az ITD-ben. Az egyes országok lehetnek tagok, de nem vehetnek részt az irányítócsoportban. |323 | Egy állam nem lehet az ITD partnere. |A javaslat célkitűzései a következő okok miatt valósíthatók meg hatékonyabban közösségi fellépéssel: |324 | Az Unió részvétele az ITD-ben koordinált megközelítést tesz lehetővé, és az Unió ezáltal befolyásolhatja az ITD munkaprogramját. |327 | A tagállamok tagjai lehetnek az ITD-nek és megkaphatják az ITD által végzett tanulmányok eredményeit, viszont nem vehetnek részt a munkaprogram kidolgozásában. |A javaslat ezért megfelel a szubszidiaritás elvének. |Az arányosság elve A javaslat megfelel az arányosság elvének a következő okok miatt: |331 | Az ITD partnereivel történő megállapodás aláírása az Unió nevében a teljes átláthatóságot biztosíthatja a tagállamok számára. |332 | A Bizottságnak az Unió nevében történő részvétele az ITD munkájában minimálisra csökkentheti e részvétel pénzügyi vonatkozásait. |Eszközválasztás |341 | A javasolt jogi eszköz: ajánlás. |342 | Más eszközök a következő okok miatt nem lennének megfelelőek: Meg lehetett volna fontolni egy olyan megállapodás aláírását, amely a Bizottság és az ITD egyéb partnerszervezetei között a tagállamok bevonása nélkül jött volna létre, ugyanakkor ez a választás nem tette volna lehetővé, hogy az Unió a szükséges mértékben vegyen részt az ITD munkájában. |KÖLTSÉGVETÉSI VONATKOZÁS |401 | Az ajánlás most nincs hatással a költségvetésre, ugyanakkor ha egy későbbi időpontban a Tanács megbízza a Bizottságot, hogy legyen az ITD partnere, ez a következő öt évben évi 130 000 eurós pénzügyi hozzájárulást jelent majd. |TOVÁBBI INFORMÁCIÓK |Felülvizsgálati/módosító/megszüntetési záradék |531 | A javaslat felülvizsgálati záradékot tartalmaz. |1.  A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAKa Bizottságnak az adózásról folytatott nemzetközi párbeszéd ( International Tax Dialogue ) munkájában történő közösségi részvételre irányuló tárgyalások megkezdésére való felhatalmazásárólAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,AJÁNLJA:HOGY A TANÁCS HATALMAZZA FEL A BIZOTTSÁGOT A KÖZÖSSÉGNEK AZ ADÓZÁSRÓL FOLYTATOTT NEMZETKÖZI PÁRBESZÉD ( International Tax Dialogue ) munkájában történő részvételére irányuló tárgyalások megkezdésére.hogy a Tanács nevezzen ki egy ad hoc bizottságot a Bizottság ebben a feladatban történő segítésére, hiszen a szerződés értelmében a Bizottságnak kell a Közösség nevében e tárgyalásokat folytatnia.MELLÉKLETDanny Leipziger, a Világbank alelnökének Kovács László biztoshoz intézett 2007. április 19-i levele, amelyben felkéri az Európai Uniót, hogy csatlakozzon az adózásról folytatott nemzetközi párbeszédhez ( International Tax Dialogue ).[pic][pic][1] COM (2006) 421 végleges


title: Az Európai Parlament és a Tanács ajánlása ( 2009. június 18.) az Európai szakoktatási és szakképzési kreditrendszer (ECVET) létrehozásáról (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               8.7.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 155/11

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2009. június 18.)
   az Európai szakoktatási és szakképzési kreditrendszer (ECVET) létrehozásáról
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   2009/C 155/02
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 149. cikke (4) bekezdésére és 150. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
   a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (3),
   mivel:

               (1)

               A polgárok tudásának, készségeinek és kompetenciáinak fejlesztése és elismerése elengedhetetlen a személyes és a szakmai fejlődés, valamint a Közösség versenyképessége, a foglalkoztatás és a szociális kohézió szempontjából. Meg kell könnyíteniük a munkavállalók és tanulók transznacionális mobilitását, és elő kell segíteniük az európai munkaerőpiac keresleti és kínálati igényei által támasztott követelmények teljesülését. A határok nélküli egész életen át tartó tanulásban való részvételt, továbbá a formális, nem formális és informális környezetben megszerzett egyéni tanulmányi eredmények átvitelét, elismerését és összegyűjtését tehát közösségi szinten is elő kell mozdítani és javítani kell.

               (2)

               Az Európai Tanács lisszaboni ülése 2000-ben arra a következtetésre jutott, hogy a képesítések fokozott átláthatósága az egyik legszükségesebb összetevő ahhoz, hogy a Közösségben az oktatási és képzési rendszerek a tudásalapú társadalom igényeihez alkalmazkodhassanak. A 2002-es barcelonai Európai Tanács hangsúlyozta az átláthatóság és az elismerési módszerek javításának fontosságát a szakoktatás és szakképzés terén.

               (3)

               Az egész életen át tartó tanulás egyik fő területét képező szakoktatási és szakképzési rendszerek közvetlenül kapcsolódnak az általános és a felsőoktatáshoz, valamint a tagállamok foglalkoztatási és szociálpolitikájához. Ágazatokat átfogó hatásukon keresztül nemcsak az európai gazdaság versenyképességét mozdítják elő, és elégítik ki a munkaerő-piaci igényeket, hanem ösztönzik a szociális kohéziót, az egyenlőséget, valamint a polgárok részvételét és bevonását is.

               (4)

               A megerősített európai együttműködésnek a szakoktatás és szakképzés területén való előmozdításáról szóló, 2002. december 19-i tanácsi állásfoglalás (4) (a koppenhágai folyamat), valamint az „Oktatás és képzés 2010” munkaprogram végrehajtásáról szóló, 2004. évi tanácsi és bizottsági közös időközi jelentés (5) hangsúlyozza a szakoktatás és szakképzés kreditátviteli rendszerének fontosságát, míg a Tanács és a Bizottság 2008. évi közös időközi jelentése (6) hangsúlyozza a szakoktatás és szakképzés minőségének és vonzerejének javítására irányuló erőfeszítések szükségességét.

               (5)

               A szakoktatás és szakképzés területén való fokozott európai együttműködés jövőbeni prioritásairól szóló, a Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői által elfogadott, 2004. november 15-i következtetések prioritást tulajdonítottak a szakoktatás és szakképzés európai kreditátviteli rendszere kialakításának és végrehajtásának azért, hogy lehetővé tegyék a tanulók számára, hogy a szakképzési rendszerek közötti mozgásuk során alapozhassanak tanulmányaik során szerzett eredményeikre.

               (6)

               Ezen ajánlás célja, hogy létrehozza az Európai szakoktatási és szakképzési kreditrendszert (a továbbiakban: az ECVET), amely a képesítést szerezni kívánó személyek felmért tanulmányi eredményei átvitelének, elismerésének és összegyűjtésének megkönnyítését szolgálja. Ez javítja a polgárok tanulmányi eredményeinek általános érthetőségét és átláthatóságát, tagállamok közötti – és adott esetben tagállamokon belüli – transznacionális mobilitását és átvihetőségét az egész életen át tartó tanulás határok nélküli térségében, valamint javítja a nemzeti szintű képesítések mobilitását és átvihetőségét a gazdaság különböző ágazatai között és a munkaerőpiacon; ezenkívül az oktatás és a szakképzés területén hozzájárul az európai együttműködés kiépítéséhez és fejlődéséhez.

               (7)

               Az ECVET-nek a II. mellékletben szereplő elveken és szakmai előírásokon kell alapulnia. Az ECVET-et emellett a szakoktatás és szakképzés minőségbiztosításáról szóló, 2004. május 28-i tanácsi következtetésekben előírt közös minőségbiztosítási alapelveknek, illetve az európai szakoktatási és szakképzési minőségbiztosítási referenciakeret létrehozásáról szóló, 2009. június 18-i európai parlamenti és tanácsi ajánlásnak (7) kell támogatnia.

               (8)

               Az ECVET valamennyi olyan tanulmányi eredményre alkalmazandó, amelyet elvileg különféle oktatási és tanulási úton lehet az egész életen át tartó tanulás európai képesítési keretrendszere (a továbbiakban: az EQF) valamennyi szintjén megszerezni, majd átvinni és elismertetni. Ez az ajánlás tehát hozzájárul az egész életen át tartó tanulás előmozdítására és a munkavállalók és tanulók foglalkoztathatóságának, nyitottságának, mobilitásának és társadalmi integrációjának növelésére irányuló átfogóbb célkitűzésekhez. Különösen megkönnyíti a rugalmas és egyénre szabott utak kialakítását, illetve a nem formális és informális tanulással szerzett tanulmányi eredmények elismerését.

               (9)

               Az átlátható minőségbiztosítási elvek, a képesítésekért felelős intézmények, szakoktatást és szakképzést nyújtók és más illetékes szereplők közötti információcsere és partnerségek kialakítása segít a kölcsönös bizalom megteremtésében és segíti az ajánlás végrehajtását.

               (10)

               Ez az ajánlás megkönnyíti a szakoktatásban és szakképzésben használatos kreditrendszerek, és a felsőoktatási ágazatban alkalmazott európai kreditátviteli és -gyűjtési rendszer (a továbbiakban: az ECTS) kompatibilitását, összehasonlíthatóságát és egymást kiegészítő jellegét, ezáltal pedig a nemzeti jogszabályokkal és gyakorlattal összhangban hozzájárul az oktatási és képzési szintek közötti jobb átjárhatósághoz.

               (11)

               A felmért nem formális és informális tanulás eredményeinek érvényesítését a nem formális és informális tanulás meghatározására és érvényesítésére vonatkozó közös európai elvekről szóló, 2004. május 28-i tanácsi következtetésekkel összhangban kell előmozdítani.

               (12)

               Ez az ajánlás kiegészíti az egész életen át tartó tanulás Európai Képesítési Keretrendszerének létrehozásáról szóló, 2008. április 23-i európai parlamenti és tanácsi ajánlást (8), amely azt javasolja, hogy a tagállamok építsenek ki szoros kapcsolatot az EQF és a meglévő és jövőbeli európai felsőoktatási, továbbá szakoktatási és szakképzési kreditátviteli és -gyűjtési rendszerek között. Míg az európai képesítési keretrendszer fő célja a megszerzett képesítések átláthatóságának, összehasonlíthatóságának és hordozhatóságának növelése, addig az ECVET a tanulmányi eredmények átvitelének, elismerésének és összegyűjtésének megkönnyítését szolgálja a képesítés megszerzéséhez vezető úton.

               (13)

               Ez az ajánlás figyelembe veszi a képesítések és a szakmai alkalmasság átláthatóságának egységes közösségi keretéről (Europass) szóló, 2004. december 15-i 2241/2004/EK európai parlamenti és tanácsi határozatot (9), valamint a „Közösségen belüli, oktatási és képzési célú transznacionális mobilitásról: az európai mobilitásminőségi chartáról” című, 2006. december 18-i európai parlamenti és tanácsi ajánlást (10).

               (14)

               Ezen ajánlásnak adott esetben elő kell segítenie az illetékes helyi és regionális hatóságok bevonását a nemzeti és egyéb képesítési keretrendszerek és az ECVET összekapcsolásába.

               (15)

               Ez az ajánlás nem sértheti a szakmai képesítések elismeréséről szóló, 2005. szeptember 7-i 2005/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (11), amely mind a megfelelő nemzeti hatóság, mind a migráns személyek számára jogokat biztosít és kötelezettségeket ír elő. Az ECVET alkalmazása nincs hatással a munkaerőpiacra jutásra abban az esetben, ha a szakmai képesítéseket a 2005/36/EK irányelvvel összhangban elismerték. Továbbá az ECVET semmiféle új jogosultságot nem teremt a polgárok számára a tanulmányi eredmények vagy pontok automatikus elismerésére.

               (16)

               Az ECVET bevezetése és végrehajtása a Szerződés 149. és 150. cikkének megfelelően önkéntes, és ezért megvalósítása csak a létező nemzeti törvényekkel és rendeletekkel összhangban történhet.

               (17)

               Mivel ezen ajánlás céljait, nevezetesen a tagállamok tevékenységének támogatását és kiegészítését, a tagállamok közötti együttműködés megkönnyítését és az átláthatóság fokozását, valamint az egész életen át tartó tanulás előmozdítását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani és ezért az intézkedés terjedelme vagy hatásai miatt azok közösségi szinten jobban megvalósíthatók, a Közösség intézkedéseket fogadhat el a Szerződés 5. cikkében említett arányosság elvével összhangban. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az ajánlás nem lépi túl a céljai eléréséhez szükséges mértéket, mivel nem helyettesít vagy határoz meg nemzeti képesítési rendszereket, képesítéseket vagy nemzeti kreditrendszereket, nem ír elő meghatározott tanulmányi eredményeket vagy egyéni kompetenciákat, továbbá nem célozza, és nem teszi szükségessé a képesítési rendszerek felaprózását vagy harmonizálását,

         AJÁNLJA A TAGÁLLAMOKNAK, HOGY

               1.

               mozdítsák elő a szakoktatási és szakképzési képesítések tekintetében az I. és II. mellékletben leírt, az EQF minden szintjére vonatkozó Európai szakoktatási és szakképzési kreditrendszert (a továbbiakban: az ECVET) a transznacionális mobilitás megkönnyítése valamint a szakoktatás, szakképzés és a határok nélküli egész életen át tartó tanulás során elért képzési eredmények elismerése érdekében;

               2.

               teremtsék meg a szükséges feltételeket és szükség szerint fogadjanak el intézkedéseket annak érdekében, hogy 2012-től – a nemzeti jogszabályokkal és gyakorlattal összhangban, valamint kísérletek és tesztelés alapján – az európai képesítési keretrendszer minden szintjén a szakoktatási és szakképzési képesítések esetében fokozatosan alkalmazhassák az ECVET-et, és azt a tanulók a formális, és adott esetben a nem formális és informális tanulási környezetben elért tanulmányi eredményei átvitelére, elismerésére és összegyűjtésére alkalmazhassák;

               3.

               a képesítésekért és oklevelekért felelős intézmények és hatóságok, a szakoktatási és szakképzési szolgáltatók, a szociális partnerek és más érdekeltek bevonásával támogassák nemzeti és európai partnerségek és hálózatok létrejöttét, amelyek az ECVET kikísérletezésével, végrehajtásával és népszerűsítésével foglalkoznak;

               4.

               biztosítsák, hogy a szakoktatás és szakképzés területén érdekelt felek és a tanulók megkapják az ECVET használatához szükséges tájékoztatást és útmutatást, megkönnyítve egyúttal a tagállamok közötti információcserét. Garantálják továbbá, hogy az illetékes hatóságok megfelelően nyilvánosságra hozzák az ECVET képesítésekre történő alkalmazását, és hogy az illetékes hatóságok által kiállított kapcsolódó Europass-dokumentumok egyértelmű és releváns információkat tartalmazzanak;

               5.

               az ECVET használata során – a nemzeti jogszabályokkal és gyakorlattal összhangban – alkalmazzák a szakoktatás és szakképzés terén a szakoktatás és szakképzés terén történő minőségbiztosításról szóló, 2004. május 28-i tanácsi következtetésekben meghatározott közös minőségbiztosítási elveket, elsősorban a tanulmányi eredmények értékelése, érvényesítése és elismerése tekintetében;

               6.

               biztosítsák, hogy az egyes tagállamok jogszabályaival, struktúráival és előírásaival összhangban a megfelelő szinteken működőképes koordinációs és nyomon követési mechanizmusok létezzenek az ECVET végrehajtására irányuló kezdeményezések minőségének, átláthatóságának és egységességének garantálása érdekében.

         TÁMOGATJA A BIZOTTSÁG AZON SZÁNDÉKÁT, HOGY

               1.

               támogassa a tagállamokat az 1–6. pontban felsorolt feladatok végrehajtásában és az ECVET II. mellékletben meghatározott elveinek és szakmai előírásainak alkalmazásában, elsősorban a tesztelés, az együttműködés, a kölcsönös tanulás és az ismeretterjesztés elősegítése, valamint tájékoztatási és konzultációs gyakorlatok szervezése révén, és ezzel párhuzamosan minden érdekelődő polgár számára hozzáférést biztosítva az iránymutatásul szolgáló anyagokhoz;

               2.

               a tagállamokkal, nemzeti és európai szakértőkkel és felhasználókkal együttműködésben hozzon létre felhasználói útmutatókat és eszközöket, és igazítsa ki a megfelelő Europass-dokumentumokat; szakoktatással, szakképzéssel és felsőoktatással foglalkozó szakemberekkel és felhasználókkal együttműködésben alakítsa ki az ECVET és a felsőoktatási ágazatban használatos ECTS közötti kompatibilitás és kiegészítő jelleg megerősítéséhez szükséges szakmai hátteret; és nyújtson rendszeres tájékoztatást az ECVET-tel kapcsolatos fejleményekről;

               3.

               támogassa az érintett szakoktatási és szakképzési szereplők és az illetékes nemzeti intézmények részvételével létrejött európai ECVET-hálózatot, és abban a tagállamokkal együtt vegyen részt annak érdekében, hogy a tagállamokban kiterjesszék és támogassák az ECVET-et, és fenntartható platform jöjjön létre a tagállamok közötti információ- és tapasztalatcseréhez; e hálózat keretében ECVET felhasználói csoportot hozzon létre annak érdekében, hogy hozzájáruljon a felhasználói útmutató frissítéséhez és az ECVET végrehajtására irányuló együttműködési folyamat minőségéhez és általános koherenciájához;

               4.

               ellenőrizze és kövesse nyomon a meghozott intézkedéseket, ideértve a kísérletek és a tesztelések eredményeit is, és a tagállamokkal együttműködésben elvégzett intézkedések felmérését és értékelését követően 2014. június 18-ig tegyen jelentést az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a megszerzett tapasztalatokról és a jövőre nézve levonandó következtetésekről, ideértve, amennyiben szükséges, az ajánlásnak – többek között a technikai mellékletek és az iránymutatásul szolgáló anyagok frissítése révén – a tagállamokkal együttműködésben történő felülvizsgálatát és kiigazítását.

      Kelt Brüsszelben, 2009. június 18-án.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         H.-G. PÖTTERING

            a Tanács részéről

            az elnök

         Štefan FÜLE

      (1)  HL C 100., 2009.4.30., 140. o.

      (2)  HL C 325., 2008.12.19., 48. o.

      (3)  Az Európai Parlament 2008. december 18-i álláspontja (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2009. május 11-i határozata.

      (4)  HL C 13., 2003.1.18., 2. o.

      (5)  HL C 104., 2004.4.30., 1. o.

      (6)  HL C 86., 2008.4.5., 1. o.

      (7)  Lásd e Hivatalos Lap 1 oldalát.

      (8)  HL C 111., 2008.5.6., 1. o.

      (9)  HL L 390., 2004.12.31., 6. o.

      (10)  HL L 394., 2006.12.30., 5. o.

      (11)  HL L 255., 2005.9.30., 22. o.

      I. MELLÉKLET

         FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

      Ezen ajánlás alkalmazásában:

                  a)

                  „Képesítés”: egy értékelési és érvényesítési folyamat formális eredménye. Akkor adják ki, amikor az illetékes intézmény megállapítja, hogy az egyén adott követelményeknek megfelelő tanulmányi eredményt ért el;

                  b)

                  „Tanulmányi eredmények”: tudás, készségek és kompetencia szempontjából meghatározott megállapítások arra vonatkozóan, hogy a tanuló egy tanulási folyamat befejezésekor mit tud, ért és képes elvégezni;

                  c)

                  „Tanulmányi egység”: a képesítés egyik összetevője, amely tudás, készségek és kompetencia összefüggő sorából áll, értékelhető és érvényesíthető;

                  d)

                  „Tanulmányi kredit”: a tanuló értékelt tanulmányi eredményeinek sora, amely képesítés megszerzése céljából összegyűjthető vagy átvihető más tanulási programokba vagy képesítésekhez;

                  e)

                  „Illetékes intézmény”: a részt vevő országok szabályai és gyakorlata értelmében a képesítések összeállításáért és kiadásáért, az egységek elismeréséért vagy más, az ECVET-tel kapcsolatos funkcióért – pl. az ECVET-pontok hozzárendelése a képesítésekhez és egységekhez, a tanulmányi eredmények értékelése, érvényesítése és elismerése – felelős intézmény;

                  f)

                  „Tanulmányi eredmények értékelése”: annak megállapítására szolgáló módszerek és folyamatok, hogy a tanuló valójában milyen mértékű tudást, készségeket és kompetenciát szerzett;

                  g)

                  „Tanulmányi eredmények érvényesítése”: annak megerősítésére szolgáló folyamat, hogy a tanuló által elért egyes értékelt tanulmányi eredmények megfelelnek olyan meghatározott eredményeknek, amelyek egy egység vagy képesítés megszerzéséhez szükségesek;

                  h)

                  „Tanulmányi eredmények elismerése”: az egységek vagy képesítések megadásával elért tanulmányi eredmények hivatalos igazolásának folyamata;

                  i)

                  „ECVET-pontok”: a tanulmányi eredmények általános súlyának, illetve a képesítéssel kapcsolatos egységek viszonylagos súlyának számszerű kifejezése.

      II. MELLÉKLET

         ECVET – ELVEK ÉS SZAKMAI ELŐÍRÁSOK

      Az ECVET a képesítést szerezni kívánó személyek tanulmányi eredményei átvitelének, elismerésének és adott esetben összegyűjtésének technikai kerete. Az ECVET-eszközök és -módszertan a következőket foglalja magában: a képesítések tanulmányi egységekkel való leírása a hozzájuk rendelt pontokkal együtt, átviteli és összegyűjtési folyamat, valamint kiegészítő dokumentumok, például tanulmányi megállapodások, eredményjegyzékek és ECVET felhasználói útmutatók.
      Az ECVET célja, hogy képesítés szerzése érdekében – a mobilitás keretében – megkönnyítse a tanulmányi eredmények elismerését a nemzeti jogszabályokkal összhangban. Megjegyzendő, hogy az ECVET semmiféle új jogosultságot nem teremt a polgárok számára a tanulmányi eredmények vagy pontok automatikus elismerésére. Egy adott képesítésre történő alkalmazása összhangban áll a tagállamokban alkalmazandó jogszabályokkal, szabályokkal és rendelkezésekkel, és alapjául az alábbi elvek és szakmai előírások szolgálnak:
      1.   Tanulmányi egységek

      A tanulmányi egység a képesítés egyik összetevője, amely a megfelelő ECVET-pontokkal értékelhető és érvényesíthető tudás, készségek és kompetencia összefüggő sorából áll. Egy képesítés elvileg több egységet tartalmaz, és az egységek összességéből áll össze. Így a tanuló különböző országokban és (formális és, adott esetben, nem formális és informális) környezetben teljesített, szükséges egységek összegyűjtésével megszerezheti képesítését, tiszteletben tartva egyúttal a tanulmányi egységek összegyűjtésére és a tanulmányi eredmények elismerésére vonatkozó nemzeti jogszabályokat.
      A képesítéssé összeálló egységeknek az alábbiaknak kell megfelelniük:

                  —

                  a mögöttük álló tudást, készségeket és kompetenciákat megnevezve érthető és egyértelmű formában vannak leírva;

                  —

                  a képesítés összességét tekintve koherens módon vannak felépítve és strukturálva;

                  —

                  úgy vannak felépítve, hogy az egység által tartalmazott tanulmányi eredményeket különállóan lehessen értékelni és érvényesíteni.

            Egy egység lehet egyetlen képesítésre speciálisan jellemző, vagy több képesítés közös egysége. Az egységet meghatározó elvárt tanulmányi eredményeket bárhol és bárhogyan meg lehet szerezni. Tehát az egység nem azonos egy formális tanulási program összetevőjével vagy egy képzési előírással.
      A tanulmányi egységek jellemzőinek meghatározására és az adott képesítés megszerzéséhez szükséges egységek kombinálására és összegyűjtésére irányuló szabályokat és eljárásokat a nemzeti vagy regionális szabályok szerint az illetékes intézmények és a képzési folyamatban érintett partnerek határozzák meg.
      Az egység leírásának tartalmaznia kell az alábbiakat:

                  —

                  az egység általános megnevezése;

                  —

                  adott esetben azon képesítés (vagy képesítések) általános megnevezése, amelyhez az egység tartozik;

                  —

                  a képesítésnek az EQF szintje szerinti és adott esetben a nemzeti képesítési keretrendszer (NQF) szintje szerinti hivatkozása a képesítéshez rendelt ECVET-kreditpontokkal;

                  —

                  az egységben foglalt tanulmányi eredmények;

                  —

                  e tanulmányi eredmények értékelési eljárásai és szempontjai;

                  —

                  az egységhez rendelt ECVET-pontok;

                  —

                  adott esetben az egység időbeli érvényessége.

            2.   A tanulmányi eredmények átvitele és összegyűjtése, ECVET-partnerségek

      Az ECVET rendszerében az egy adott tanulási környezetben megszerzett tanulmányi egységeket értékelik, majd a sikeres értékelést követően viszik át másik tanulási környezetbe. A második tanulási környezetben az illetékes intézmény a tanuló által megszerezni kívánt képesítés követelményeinek részeként érvényesíti és elismeri azokat. Ezután a tanulmányi egységek a nemzeti vagy regionális szabályokkal összhangban gyűjthetők e képesítés megszerzéséhez. A tanulmányi egységek értékelési, érvényesítési, összegyűjtési és elismerési eljárásait és iránymutatásait az illetékes intézmények és a képzési folyamatban érintett partnerek állítják össze.
      Az ECVET-en alapuló és a formális tanulási környezetben elért tanulmányi eredményekre alkalmazott kreditátvitelt partnerségek és hálózatok létrehozásával kell megkönnyíteni, olyan illetékes intézmények bevonásával, amelyek az adott tanulási környezetben fel vannak hatalmazva a képesítések, illetve egységek kiadására, vagy az elért tanulmányi eredményekért járó kreditek kiadására az átvitel és érvényesítés céljából.
      A partnerségek létrehozásának céljai a következők:

                  —

                  általános keret biztosítása az egyetértési nyilatkozatban meghatározott, partnerek közötti együttműködéshez és hálózatépítéshez, és ezáltal a kölcsönös bizalom légkörének megteremtése;

                  —

                  a partnerek segítése a tanulókat érintő egyedi kreditátviteli szabályok kidolgozásában.

            Az egyetértési nyilatkozatnak meg kell erősítenie, hogy a partnerek:

                  —

                  elfogadják egymás illetékes intézményként betöltött státuszát;

                  —

                  a kreditátvitel szempontjából kielégítőnek fogadják el egymás minőségbiztosítási, értékelési, érvényesítési és elismerési szempontjait és eljárásait;

                  —

                  megállapodnak a partnerség működésének feltételeiben, így a célkitűzésekben, időtartamban és az egyetértési nyilatkozat felülvizsgálatával kapcsolatos intézkedésekben;

                  —

                  megállapodnak az érintett képesítéseknek a kreditátvitel célját szolgáló összehasonlíthatóságában, az EQF által megállapított referenciaszintek alapján;

                  —

                  meghatároznak más szereplőket és illetékes intézményeket, amelyeket be lehet vonni az érintett folyamatba és funkcióikba.

            Annak érdekében, hogy az ECVET-et a nem formális és informális tanulási környezetben vagy az egyetértési nyilatkozat keretén kívül elért tanulmányi eredményekre lehessen alkalmazni, a képesítések, egységek vagy kreditek kiadására felhatalmazott illetékes intézménynek eljárásokat és mechanizmusokat kell létrehoznia a szóban forgó tanulmányi eredményeknek a megfelelő egységek és a hozzájuk rendelt ECVET-pontok odaítélése révén történő azonosítására, érvényesítésére és elismerésére.
      3.   Tanulmányi megállapodás és egyéni eredményjegyzék

      A két partnert és egy meghatározott, a mobilitást igénybe vevő tanulót érintő kreditátvitel alkalmazása esetén a képzési és érvényesítési folyamatban érintett két illetékes intézmény és a tanuló az egyetértési egyezmény keretében tanulmányi megállapodást köt. A megállapodás a következőkre tér ki:

                  —

                  különbséget tesz az illetékes „küldő” és „fogadó” intézmény között (1);

                  —

                  meghatározza a mobilitási időszak speciális feltételeit, pl. a tanuló személyazonosságát, a mobilitási időszak időtartamát, az elvárt tanulmányi eredményeket és a hozzájuk rendelt ECVET-pontokat.

            A tanulmányi megállapodásnak ki kell kötnie, hogy ha a tanuló elérte az elvárt tanulmányi eredményt, és azt a fogadó intézmény pozitívan értékelte, a küldő intézménynek azt az illetékes intézmények által meghatározott szabályoknak és eljárásoknak megfelelően érvényesítenie kell és a képesítés követelményeinek részeként el kell ismernie.
      A partnerek közötti átvitel alkalmazható a formális, és adott esetben a nem formális és informális környezetben elért tanulmányi eredmények esetében. Az elért tanulmányi eredményekből származó kreditek átvitelének tehát három szakasza van:

                  —

                  a fogadó intézmény értékeli az elért tanulmányi eredményeket és kreditet ad a tanulónak. Az elért tanulmányi eredményeket és a megfelelő ECVET-pontokat a tanuló egyéni eredményjegyzékében tartják nyilván (2);

                  —

                  a küldő intézmény a tanuló eredményeinek szakmai bizonyítékaként érvényesíti a krediteket;

                  —

                  a küldő intézmény ezután elismeri az elért tanulmányi eredményeket. Az elismerés nyomán a tanuló a küldő intézmény rendszerének szabályai szerint megkapja az egységeket és a hozzájuk rendelt ECVET-pontokat.

            Az illetékes küldő intézmény általi érvényesítés és elismerés a tanulmányi eredményeknek a fogadó intézmény általi sikeres értékelésétől függ, a jóváhagyott eljárásokkal és minőségbiztosítási szempontokkal összhangban.
      4.   ECVET-pontok

      Az ECVET-pontok számszerűen kifejezett kiegészítő információval szolgálnak a képesítésekről és egységekről. Önmagukban, a meghatározott képesítés érdekében elért azon tanulmányi eredménytől függetlenül, amelyhez kapcsolódnak, nincs értékük, és az egységek megszerzését és összegyűjtését fejezik ki. Az ECVET-pontok felhasználásának egységes megközelítése érdekében kialakított megállapodás értelmében a teljes idős szakoktatásban és szakképzésben egy év alatt elért tanulmányi eredmény 60 pontot ér.
      Az ECVET rendszerében a pontok odaítélése rendszerint két szakaszból áll: az ECVET-pontokat először a képesítés egészéhez rendelik hozzá, majd annak egységeihez. Egy adott képesítés esetében egyetlen formális tanulási környezetet vesznek referenciaként alapul, és a megállapodás alapján a pontok teljes számát hozzárendelik az adott képesítéshez. Ebből az összes pontból ECVET-pontokat rendelnek az egyes egységekhez azok képesítésen belüli súlyának megfelelően.
      Azon képesítések esetében, ahol nem lehet formális tanulási útra hivatkozni, az ECVET-kreditpontokat becslés alapján lehet hozzárendelni, összehasonlítva más olyan képesítéssel, amelynek van formális hivatkozási alapja. A képesítések összehasonlíthatóságának megteremtése érdekében az illetékes intézményeknek az európai képesítési keretrendszer vagy lehetőség szerint a nemzeti képesítési keretrendszer megfelelő szintjére kell hivatkozniuk, vagy valamely szorosan kapcsolódó szakmai területen elért tanulmányi eredmény hasonlóságára.
      Egy tanulmányi egységnek a képesítéshez képest mért viszonylagos súlyát az alábbi szempontok vagy azok kombinációja alapján kell meghatározni:

                  —

                  a tanulmányi eredmények relatív fontossága, amely a munkaerő-piaci részvétel, más képesítési szintekre történő előrelépés vagy a társadalmi integráció egységét alkotja;

                  —

                  a tanulmányi eredményeknek az egységen belüli összetettsége, hatóköre és súlya;

                  —

                  az egységhez szükséges tudás, készségek és kompetencia megszerzéséhez a tanuló által tett erőfeszítés nagysága.

            A több képesítésbe beszámító egység ECVET-pontokban kifejezett relatív súlya a képesítésektől függően változhat.
      Az ECVET-pontok hozzárendelése rendszerint a képesítések és egységek megtervezésének része. Azokat a képesítések megtervezéséért és fenntartásáért felelős, vagy kifejezetten erre a feladatra felhatalmazott illetékes intézmények hozzák létre. Olyan országokban, ahol már létezik nemzeti pontrendszer, az illetékes intézmények szabályozzák a nemzeti kreditpontok ECVET-pontokra való átszámítását.
      A képesítés vagy egy egység sikeres megszerzése maga után vonja az ahhoz hozzárendelt ECVET-pontok megadását, függetlenül az azok eléréséhez ténylegesen szükséges időtől.
      Az egységátvitel rendszerint együtt jár a megfelelő ECVET-pontok átvitelével, így az átvitt tanulmányi eredmény elismerésébe is beleszámítanak, összhangban a nemzeti vagy regionális szabályokkal. Szükség esetén az illetékes intézmény dönthet a figyelembe veendő ECVET-pontokról, feltéve, hogy az e célra meghatározott szabályok és módszerek átláthatóak és a minőségbiztosítási elvek által alátámasztottak.
      A nem formális és informális tanulás során szerzett bármely képesítés, amely esetében referenciaként formális tanulási út is azonosítható, valamint az e képesítésnek megfelelő egységek ugyanannyi ECVET-pontot érnek, mint a referencia, mivel ugyanahhoz a tanulmányi eredményhez vezetnek.

         (1)  A „küldő” intézmény az az intézmény, amely érvényesíti és elismeri a tanuló által elért tanulmányi eredményeket. A „fogadó” intézmény az az intézmény, amely az adott tanulmányi eredmény eléréséhez szükséges képzést nyújtja, és értékeli a tanulmányi eredményeket.

         (2)  Az egyéni eredményjegyzék a tanuló értékelt tanulmányi eredményeit, egységeit és ECVET-pontjait magában foglaló dokumentum.


Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének harmadik bekezdésével összhangban Franciaország aktualizált, a 2005-2009. közötti időszakra szóló stabilitási programjáról


title: A Tanács ajánlása ( 2011. július 12. ) Svédország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és a Svédország 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi véleményről

text:
               23.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/9

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2011. július 12.)
   Svédország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és a Svédország 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi véleményről
   2011/C 217/03
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az EU-ban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első európai szemeszterét.

               (4)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács 2011. február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban és a Bizottság éves növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció és a strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget élvez majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.

               (5)

               Svédország 2011. április 29-én benyújtotta a 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó, 2011. évi aktualizált konvergenciaprogramját, valamint 2011. évi nemzeti reformprogramját. E két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (6)

               A 2008–2009-es gazdasági válságot megelőzően a hazai keresletnek és a nettó exportnak köszönhetően a svéd gazdaság több mint egy évtizeden át erőteljesen növekedett. Tekintve, hogy a gazdaság export-orientált és jelentős méretű pénzügyi szektorral rendelkezik, a külső kereslet megroggyanása és a pénzügyi piacok 2008. évi befagyása súlyos hatást gyakorolt rá – 2009-ben 5,1 %-kal csökkent a GDP, a munkanélküliség pedig mintegy 6 %-ról 9 % fölé emelkedett. Annak köszönhetően, hogy a kiindulási helyzet a háztartási, a bank- és az államháztartási szektorban egyaránt szilárd volt és nem volt szükség lényeges kiigazításokra, továbbá hogy megfelelő volt a monetáris és a fiskális politika válságra adott válasza, a recesszió viszonylag rövid életű volt, és elsősorban az exportorientált feldolgozóipart érintette. A világkereskedelem újjáéledésével a svéd gazdaságban igen erőteljes és széles körű fellendülés volt tapasztalható: a reál-GDP 2010-ben 5,7 %-kal nőtt. A költségvetési egyenleg – az automatikus stabilizátorok és a diszkrecionális intézkedések együttes hatására – a GDP 3,7 %-át kitevő 2007. évi többletről 2009-re a GDP 0,9 %-ának megfelelő hiányra csökkent, majd 2010-ben ismét egyensúlyba került.

               (7)

               Az 1466/97/EK rendeletnek megfelelően az aktualizált konvergenciaprogram értékelése alapján a Tanács véleménye szerint a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott, 2012-re vonatkozóan viszont optimistának tűnik, összevetve a Bizottság szolgálatainak tavaszi előrejelzésével. Az aktualizált konvergenciaprogramban felvázolt költségvetési stratégia megfelelő, mivel hozzájárul Svédország azon középtávú célkitűzésének megvalósításához, hogy egy cikluson keresztül a GDP 1 %-át kitevő többletet tartsanak fenn. Ez némi mozgásteret biztosít a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték átlépése ellen a jövőbeni esetleges recessziók esetén. A program az államháztartás többletének növekedését jelzi előre a 2011-ben a GDP 0,6 %-át kitevő értékről a GDP 3,7 %-ára 2014-re, a program utolsó évére. A javulás a feltételezett erőteljes gazdasági növekedésből eredhet, mivel a program nem irányoz elő konszolidációs erőfeszítéseket ezekre az évekre. A költségvetési célokhoz kapcsolódó kockázatok nagyjából kiegyensúlyozottak. Mivel a programban előterjesztett bevétel-előrejelzés 2011-re némiképp óvatos, a költségvetési eredmény valamivel jobb lehet ebben az évben, ugyanakkor az optimista makrogazdasági feltevésekhez 2012-től kezdődően a költségvetési előrejelzések bizonyos negatív kockázatai kapcsolódnak. Mivel a kormány jelezte, hogy 2012-től kezdve – amenynyiben elegendő költségvetési tér áll rendelkezésre – további, a 2011. évi költségvetési törvényben előirányzott expanzív költségvetési intézkedések kerülhetnek végrehajtásra (többek közt a munkavállalói adókedvezmény-program ötödik lépése, az állami jövedelemadó-fizetés küszöbének további emelése, az éttermi szolgáltatások héakulcsának csökkentése, valamint a nyugdíjak adóterheinek csökkentése), fennáll a prociklikus költségvetési irányvonal kockázata. Figyelembe véve emellett a demográfiai kilátásokat, fontos, hogy a költségvetési politika olyan pályán maradjon, amely biztosítja a középtávú célkitűzés megvalósításának folytatását. A Bizottság legutóbbi értékelése szerint az államháztartás hosszútávú fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok alcsonynak tűnnek.

               (8)

               A lakás- és jelzálogpiacok jelenlegi helyzete instabilitás forrása lehet. A pénzügyi válság csúcspontján bekövetkezett, rövid ideig tartó és enyhe lefolyású korrekciót követően a lakásárak Svédországban – szemben más országokkal – visszaálltak a ’90-es évek második felétől megfigyelt, erőteljesen növekvő pályára, és jelenleg rekord magasak. A lakásárak erőteljes növekedésével együtt járt a háztartások eladósodottságának növekedése – ez utóbbi szintén rekordot döntött 2010 közepén, amikor elérte a rendelkezésre álló jövedelem 170 %-át. Ezenfelül a jelzáloghitelek egy jelentős részét változó kamat mellett, kismértékű amortizációval vették fel. Ez különösen sérülékennyé teszi a svéd háztartásokat a kamatlábemelésekkel, illetve a foglalkoztatási kilátások romlásával szemben. A lakáspiacon végrehajtott érezhető korrekció negatív következményekkel járhat a makrogazdasági stabilitásra nézve egyrészt azáltal, hogy a háztartásokat költségvetésük kiegyensúlyozása érdekében fogyasztáskorlátozásra ösztönzi, másrészt pedig a svéd bankok finanszírozási költségeinek növelése révén.

               (9)

               A svéd munkaerőpiacon a fiatalok és a nem uniós állampolgárok az uniós átlaghoz képest viszonylag gyenge pozícióban vannak. A foglalkoztatási ráta növelése, valamint annak érdekében, hogy hosszú távon javuljon a munkaerő-kínálat és reagálni lehessen a népességelöregedés okozta demográfiai kihívásokra, elengedhetetlen e két csoport munkaerő-piaci pozíciójának további erősítése. A svéd kormány jelenleg számos reformot hajt végre a két csoport foglalkoztatási helyzetének javítására, ezek között szerepel a tanácsadás (coaching), a munkatapasztalat megszerzésére szolgáló posztok, a felnőtt szakképzés, a tanulószerződéses gyakorlati képzés, és a képzés finanszírozására szánt források növelése, a célzott bértámogatás és a racionalizált svéd nyelvkurzusok. A legfrissebb statisztikák szerint a svéd munkaerőpiac mindenkire kiterjedően a javulás jeleit mutatja, kivételt a külföldön született nők képeznek.

               (10)

               A Bizottság értékelte a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Svédország fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az Unió átfogó gazdasági kormányzását. Úgy véli, hogy a programok megfelelő módon kezelik a Svédország előtt álló főbb kihívásokat. Mindazonáltal, bár helyénvaló a kormány azon költségvetési stratégiája, hogy továbbra is megvalósítsa a középtávú célkitűzést, 2012-től kezdve óvatosságra van szükség annak érdekében, hogy a kedvező növekedés idején elkerülhető legyen a túlságosan laza költségvetési politika. Értékelni kell a makrogazdasági egyensúlytalanság kockázatait, különösen az emelkedő lakásárakból és a háztartások eladósodottságából eredőeket. Ezen felül, figyelemmel kell kísérni és javítani kell a sérülékeny csoportok, különösen a fiatalok és a külföldön született nők munkaerő-piaci részvételét.

               (11)

               Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Svédország 2011. évi aktualizált konvergenciaprogramját, és arról alkotott véleményét az alábbi ajánlás (3), és különösen annak (1) pontja tükrözi. Figyelembe véve az Európai Tanács 2011. március 25-i következtetéseit, a Tanács megvizsgálta Svédország nemzeti reformprogramját,

         AJÁNLJA, HOGY Svédország a 2011–2012-es időszakon belül tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Tartsa költségvetési politikáját olyan pályán, amely továbbra is biztosítja a középtávú célkitűzés megvalósítását.

               2.

               Hozzon preventív intézkedéseket az emelkedő lakásárakhoz és a háztartások növekvő mértékű eladósodottságához kapcsolódó makrogazdasági kockázatok kezelésére. Az intézkedések széles köre fontolható meg, mint például a jelzálogrendszer – ideértve a bankok tőkeigényét is – , a bérletre vonatkozó szabályok, az ingatlanadó és az építési engedélyek felülvizsgálatát.

               3.

               Kísérje figyelemmel és javítsa a fiatalok és más sérülékeny csoportok munkaerő-piaci részvételét.

      Kelt Brüsszelben, 2011. július 12-èn.

            a Tanács részéről

            az elnök

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A 2011. évre érvényben tartotta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2011. május 19-i 2011/308/EU tanácsi határozat (HL L 138., 2011.5.26., 56. o.).

      (3)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (3) bekezdésében előírtaknak megfelelően.


title: Az Európai Központi Bank ajánlása ( 2011. augusztus 25. ) az Európai Unió Tanácsa számára a Banco de Portugal külső könyvvizsgálóiról (EKB/2011/11)

text:
               2.9.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 258/1

         AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA
   (2011. augusztus 25.)
   az Európai Unió Tanácsa számára a Banco de Portugal külső könyvvizsgálóiról
   (EKB/2011/11)
   2011/C 258/01
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 27. cikkének (1) bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Központi Bank („EKB”) és a nemzeti központi bankok beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

               (2)

               A Banco de Portugal jelenlegi külső könyvvizsgálóinak megbízatása a 2010. pénzügyi év ellenőrzését követően megszűnt. Ezért külső könyvvizsgálók kinevezése szükséges a 2011. pénzügyi évtől.

               (3)

               A Banco de Portugal a PricewaterhouseCoopers & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda.-t választotta külső könyvvizsgálójaként a 2011–2016. pénzügyi évekre,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   Ajánlott, hogy 2011–2016. pénzügyi évekre a Banco de Portugal külső könyvvizsgálóiként a PricewaterhouseCoopers & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas, Lda.-t jelöljék ki.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2011. augusztus 25-én.

            az EKB elnöke

         Jean-Claude TRICHET