title: A Tanács ajánlása ( 2012. július 10. ) Szlovénia 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Szlovénia 2012–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi vélemény adásáról

text:
               24.7.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 219/77

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2012. július 10.)
   Szlovénia 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Szlovénia 2012–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi vélemény adásáról
   2012/C 219/23
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (3), melyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Tanács 2011. július 12-én ajánlást (4) fogadott el Szlovénia 2011. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményt adott Szlovénia 2011–2014-es időszakra vonatkozó, aktualizált stabilitási programjáról.

               (4)

               A Bizottság 2011. november 23-án elfogadta a második éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció második európai szemeszterét. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2012. február 14-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Szlovéniát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes felülvizsgálatra kerül sor.

               (5)

               A Tanács 2011. december 1-jén következtetéseket fogadott el, amelyekben felhívta a szociális védelemmel foglalkozó bizottságot, hogy a Foglalkoztatási Bizottsággal és más bizottságokkal együttműködésben nyújtsa be a Tanácsnak az Európa 2020 szakpolitikai ciklus keretében javasolt intézkedésekkel kapcsolatos észrevételeit. Az említett észrevételek a Foglalkoztatási Bizottság véleményének részét képezik.

               (6)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2012. február 15-én elfogadta a 2012. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2012. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án jóváhagyta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedés ösztönzésének biztosítására vonatkozó prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás normál feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (8)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án arra is felkérte az Euro Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.

               (9)

               Szlovénia 2012. április 26-án benyújtotta a 2012–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programját, 2012. április 13-án pedig előterjesztette 2012. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes felülvizsgálatában azt is értékelte, hogy Szlovéniát érinti-e makrogazdasági egyensúlyhiány. A Bizottság részletes felülvizsgálatában megállapította, hogy Szlovéniában belső egyensúlyhiány áll fenn, ami hatást gyakorol különösen a vállalati szektor mérlegére és a bankrendszer stabilitására. E belső egyensúlyhiányt és bármely esetleges külső egyensúlyhiányt is szigorúan nyomon kell követni, és a gazdaság működésére gyakorolt kedvezőtlen hatások kockázatának csökkentése érdekében a gazdaságpolitikai megfontolások részét kell képezniük. A legnagyobb bank feltőkésítése és értékesítése, valamint a túlzott hiány 2013-ig történő korrekciójára vonatkozó szigorú kötelezettségvállalás a jelenleg tervezett válasz két lényeges és releváns eleme. A túlzott egyensúlyhiány kockázata minimalizálható, ha e területeken gyorsan és alaposan végrehajtják az intézkedéseket.

               (10)

               A stabilitási programnak az 1466/97/EK rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a stabilitási programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv a Bizottság szolgálatainak 2012. tavaszi előrejelzéséhez képest optimista. A stabilitási programban felvázolt költségvetési stratégia célkitűzése az, hogy Szlovénia a Tanács által megállapított határidőre, 2013-ra a GDP 3 %-a alá csökkentse az államháztartási hiányt, és ezt követően további hiánycsökkentést hajtson végre annak érdekében, hogy 2015-ig nagyrészt teljesítse Szlovénia középtávú költségvetési célkitűzését. A középtávú költségvetési célkitűzést – a korábbi stabilitási programhoz képest változatlanul – strukturális értelemben kiegyensúlyozott költségvetési helyzetként határozták meg, de a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezései alapján nem tekinthető megfelelőnek, mert a jelenlegi szakpolitikák és előrejelzések szerint nem biztosít elegendően gyors előrelépést a hosszú távú fenntarthatóság irányába.
               Fennáll a veszélye annak, hogy a hiány mértéke a célzottnál nagyobb lehet az alábbiak következtében: i. a tervezett intézkedések részletes meghatározásának hiánya, különösen a 2014–2015-ös időszakra vonatkozóan; ii. az elsődleges folyó kiadások túllépésének előfordulása; iii. a viszonylag optimista makrogazdasági forgatókönyv és a közelmúltban hozott adóintézkedések hatásával kapcsolatos bizonytalanság miatti alacsonyabb bevétel; valamint iv. a lehetséges további tőketámogatási műveletek és a garanciák lehívása. Az (újraszámított) strukturális egyensúly (5) alapján az éves átlagos költségvetési kiigazítás a 2010–2013-as időszakban a tervek szerint megközelíti majd a GDP 1 %-át, így valamivel a Tanács által ajánlott szint felett lesz. A Bizottság szolgálatainak 2012. tavaszi előrejelzése szerint azonban 2013-ban további erőfeszítést kell tenni annak érdekében, hogy a teljes korrekciós időszakban betartsák az ajánlást. A túlzott hiány tervezett korrekciója után a középtávú költségvetési célkitűzés irányába tett előrelépésnek a stabilitási program szerinti éves üteme 2015-ben összhangban lesz a Stabilitási és Növekedési Paktumban meghatározott 0,5 %-os referenciaértékkel, de 2014-ben alatta marad annak. Az államháztartási kiadások növekedésének mértéke – a diszkrecionális bevételi intézkedések figyelembevételével – mindkét évben összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktumban meghatározott, kiadásokra vonatkozó referenciaértékkel, így összességében a stabilitási program megfelelő kiigazítási pályát biztosít a középtávú célkitűzés felé. Figyelembe véve a fent említett kockázati tényezőket, a középtávú célkitűzés felé tett előrelépés mindkét évben a megfelelő mértéknél lassabban alakulhat.
               A stabilitási programban szereplő előrejelzések szerint a bruttó államadósság a GDP mintegy 48 %-át kitevő 2011-es szintről indulva 2013-ra 53 %-on fog tetőzni (a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték alatt maradva), mielőtt enyhén visszaesik majd a programidőszak végére. A magasabb hiány és a nagyobb SFA-tételek fent említett lehetősége miatt fennáll annak a veszélye, hogy az adósságra vonatkozó előrejelzéseket felfelé kell majd korrigálni. Szlovénia középtávú költségvetési kerete és kiadási szabálya továbbra sem kötelező erejű, valamint nem összpontosít elegendő mértékben a középtávú célkitűzés elérésére és a hosszú távú fenntarthatóság biztosítására.

               (11)

               A kormány eddig nem volt abban a helyzetben, hogy rendszerszintű változást valósítson meg a nyugdíjrendszerben, mivel a korábbi nyugdíjreformról szóló 2011. júniusi negatív referendumot követően egy, a jogalkotásra vonatkozó 12 hónapos moratórium volt érvényben. A rövid távú költségcsökkentési intézkedéseket meghosszabbították és 2011 decemberében és 2012 májusában megszilárdították. Jóllehet ezek a szükségintézkedések rövid távon ésszerűek és kedvezőek, hosszú távon egyértelműen nem elegendőek a problémák megoldásához. A kormány új, 2013 végéig végrehajtandó nyugdíjreformot tervez, amelynek alapját egy több pillérre támaszkodó rendszer és a tényleges nyugdíjbavonulási életkor felemelése képezné. Még nem állnak rendelkezésre további részletek, ám úgy tűnik, hogy e tervek nem túl ambiciózusak. A probléma méretére tekintettel indokolt a következő kérdéseket megoldó átfogó reform: alacsony törvényes nyugdíjkorhatár, a férfiakra és nőkre vonatkozó törvényes nyugdíjkorhatárban fennálló különbségek, a korai nyugdíjba vonulás széles körű lehetőségei és a nyugdíjakra vonatkozó nagyvonalú indexálási megállapodások. Eddig nem hajtottak végre konkrét intézkedéseket az idősebb dolgozók foglalkoztatási arányának növelésére, jóllehet a 2012–2015-re vonatkozó, aktív munkaerő-piaci intézkedések végrehajtására vonatkozó iránymutatások és az aktív foglalkoztatáspolitikai intézkedések végrehajtására vonatkozó 2012. évi terv az idősebb munkanélkülieket konkrét célcsoportként határozza meg.

               (12)

               A szlovén bankszektor helyzete még nagyobb kihívást jelent most, mint a 2011. évi értékelés idején. Az ágazat jelentős veszteséget könyvelhetett el 2011-ben, előretekintve pedig látható, hogy a lassuló gazdaság további hitelveszteséget fog magával hozni, mivel több vállalat küzd az adósságszolgálattal. Az eddig bevezetett vagy közzétett intézkedések a probléma méretét tekintve nem elegendőek. A legnagyobb bank (NLB) sürgős második feltőkésítése még mindig a magán- és a nemzetközi befektetőkkel folytatott tárgyalásoktól függ. Az új kormány kifejezte abbéli szándékát, hogy a blokkoló kisebbség eléréséig kívánja csökkenteni részesedését a nagyobb bankokban. A végleges elemzésben hangsúlyozni kell ezen hosszú távú célkitűzés és az új tőke iránti azonnali és nagy szükség közötti kapcsolatot, amelyben az állam, mint többségi tulajdonos, egyértelműen vállalja a felelősség terhét. A veszteségre, a jó kormányzás biztosítására és a politikától mentesített, szakmai igazgatásra is kiterjedő, megfelelő idejű tőkeinjekciókkal alátámasztott egyértelmű privatizációs stratégia hitelesebbé tenné e szakpolitikát és ezen bankok esetleges értékesítését.

               (13)

               Az elmúlt évben nem nyújtottak be konkrét javaslatot a határozatlan és határozott idejű szerződésekkel dolgozókat megillető védelem között fennálló különbségek csökkentésére. 2011-ben megkezdődtek a szociális partnerekkel folytatott egyeztetések a foglalkoztatási viszonyokról szóló törvényről, de nem sikerült megállapodásra jutni vagy módosításokat elfogadni. A nemzeti reformprogram megjelölt néhány, a rugalmas biztonság szintjének növelését és a szegmentáció kezelését célzó intézkedést, de elfogadásukra nem állapított meg határidőt. A közelmúltban elfogadott, az államháztartás egyensúlyáról szóló törvény jelentősen magasabb díjakat (koncessziós díjakat) vezet be a diákmunkára e munkaerő-piaci státus vonzerejének csökkentése céljából, jelenleg azonban nem terveznek további intézkedéseket.

               (14)

               Az oktatási és képzési rendszernek a munkaerő-piaci szükségletekre adott reakciója továbbra sem kielégítő, noha az oktatás teljes ciklusában most vezetik be a pályaorientációs tanácsadási szolgáltatásokat, és erőfeszítéseket tesznek annak érdekében, hogy tájékoztatást nyújtsanak a tanulók jövőbeli karrierlehetőségeiről. Nem történt konkrét lépés a munkaerő-piaci kereslet előrejelzésére irányuló rendszer felállítása terén. Elindult néhány, az Európai Szociális Alap által társfinanszírozott projekt a munkaerőpiacon rendkívül keresett foglalkozások reklámozására. Ezen intézkedések relevánsak, de összességében nem elegendőek a probléma megoldásához. Nem áll rendelkezésre értékelés céljából a szlovéniai állami foglalkoztatási szolgálat általános eredményességéről szóló külső szakértői értékelés.

               (15)

               A versenyhivatal 2012. január 1-jétől független ügynökséggé történő átalakítását célzó, 2011. áprilisi jogszabályi módosítások ellenére a versenyhivatal még nem független, tekintve, hogy először számos eljárásbeli feltételt kell teljesíteni. Ezenfelül 2011-ben csökkentették a versenyhivatal forrásait. E fejlemények hatást gyakorolnak a hivatal azon lehetőségeire, hogy jogérvényesítő tevékenységét bővíteni tudja, és a versenyösztönző reformtörekvéseknek intézményes súlyt kölcsönözzön. Most készült el egy tanulmány a szakmák szabályozásának megszüntetéséről, de a konkrét szakpolitikai intézkedések e téren még mindig homályosak. Általánosabban tekintve a szolgáltatók létrehozására vonatkozó jogi keret néhány eleme felveti a belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006. december 12-i 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (6) való összeegyeztethetőség kérdéseit. Az általános üzleti környezetet a helyi és külföldi befektetőket visszatartó és a banki mérlegek gyors megtisztítását gátló hiányosságok jellemzik, például az állam közvetlen vagy közvetett bevonása a gazdaságba és az adósbarát, néha problémás fizetésképtelenségi eljárások. Végül mivel Szlovénia tranzitországként egyre fontosabb szerepet tölt be a villamosenergia-forgalom terén, a nemzeti átviteli hálózat kezd szűk keresztmetszetté válni.

               (16)

               A 2010 márciusában bevezetett egyszeri erőteljes emelést követően 2011-ben a minimálbér az átlagbér százalékában kifejezve a legmagasabb volt az EU-ban, bár a minimálbér éppen a szegénységi küszöbérték alatt van. Az elkövetkező két évben az indexálásnak köszönhetően további 4 %-os nominális növekedést sikerült elérni. E fejlemények csökkentik a munkaerő-igényes iparágak versenyképességét, és fokozzák a strukturális munkanélküliséget.

               (17)

               Szlovénia számos vállalást tett az Euro Plusz Paktum keretében. E vállalások és az ezek végrehajtására irányuló 2011. évi intézkedések a foglalkoztatás elősegítéséhez, a versenyképesség javításához, az államháztartás fenntarthatóságának fokozásához és a pénzügyi stabilitás megerősítéséhez kapcsolódnak. A Bizottság értékelte az Euro Plusz Paktum keretében tett vállalásokat. Az ajánlások figyelembe veszik ennek az értékelésnek az eredményeit.

               (18)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Szlovénia gazdaságpolitikájának átfogó elemzését. Értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, továbbá részletes felülvizsgálatot is készített. Figyelembe vette nemcsak a programok Szlovénia fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. A Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait az alábbi 1–7. ajánlás tükrözi.

               (19)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és véleményét (7) különösen az 1. ajánlás tükrözi.

               (20)

               A Bizottság által végzett részletes felülvizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a stabilitási programot. A Tanács az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerint megfogalmazott ajánlásait mindenekelőtt a 3., 6. és 7. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Szlovénia a 2012–2013-as időszakban tegyen lépéseket a következők érdekében:

               1.

               Kellően meghatározott strukturális intézkedésekkel hajtsa végre a 2012. évi költségvetést és erősítse meg a 2013. évi költségvetési stratégiát, készen állva további intézkedések meghozatalára, hogy biztosítani tudja a túlzott hiány fenntartható módon történő korrekcióját, és meg tudja valósítani a túlzotthiány-eljárás keretében a tanácsi ajánlásban meghatározott strukturális kiigazítást. Ezt követően biztosítson megfelelő strukturális kiigazítást a költségvetési egyenlegre vonatkozó középtávú költségvetési célkitűzéshez való megfelelő közeledés érdekében, beleértve a kiadási referenciaérték betartását. Erősítse meg a középtávú költségvetési keretet, ideértve a kiadási szabályt is azáltal, hogy azt kötelező erejűvé és átláthatóbbá teszi.

               2.

               Sürgősen tegyen lépéseket a nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságának biztosítása érdekében, a nyugdíjak megfelelőségének megőrzése mellett, az alábbiak révén: i. a férfiakra és nőkre vonatkozó törvényes nyugdíjkorhatárban fennálló különbségek felszámolása; ii. a tényleges nyugdíjbavonulási életkor növelésének biztosítása, többek között a törvényes nyugdíjkorhatár és a várható élettartam összekapcsolásával; iii. a korai nyugdíjba vonulás lehetőségeinek visszaszorítása; valamint iv. a nyugdíjak indexálási rendszerének felülvizsgálata. Növelje az idősebb munkavállalók foglalkoztatási arányát azáltal, hogy továbbfejleszti az aktív munkaerő-piaci intézkedéseket és az életen át tartó tanulást érintő intézkedéseket.

               3.

               Tegye meg a szükséges lépéseket a megfelelő tőketartalékok képzésére a bankszektorban, és határozottan támogassa a mérlegek megtisztítását, hogy folytatódhasson a termelőtevékenységek hitelezése. Szerezzen be harmadik féltől származó hitelesítést a rendszerszempontból jelentős bankok hitelveszteség-becslésen alapuló stressztesztjei tekintetében.

               4.

               A munkaerő-piaci szegmentáció csökkentése érdekében a szociális partnerekkel konzultálva és a nemzeti gyakorlatoknak megfelelően igazítsa ki a határozatlan idejű szerződéssel rendelkező munkavállalókat megillető foglalkoztatási védelemmel kapcsolatos jogszabályokat. Orvosolja a továbbiakban is a diákmunka által létrehozott párhuzamos munkaerőpiac problémáját.

               5.

               Javítsa a végzettségek és a munkaerő-piaci kereslet egyensúlyát, különösen az alacsony végzettségű dolgozók és a felsőfokú képesítést szerzők esetében, és folytassa a szakképzés reformját.

               6.

               Tegyen további lépéseket a piacnyitás megerősítése érdekében, és gyorsítsa fel a szakmai szolgáltatások átszervezését. Javítsa az üzleti környezetet i. a versenyhivatal reformjának végrehajtása, ii. egy, az állami tulajdonban lévő vállalkozások szakmai irányítását és a magas színvonalú vállalatirányítást garantáló keret létrehozása; valamint iii. a csődeljárás javítása révén, különösen annak gyors és hatékony lebonyolítása szempontjából.

               7.

               A nemzeti gyakorlatnak megfelelően a szociális partnerekkel folytatott konzultációt követően biztosítsa, hogy a bérnövekedés, beleértve a minimálbérek kiigazítását is, támogassa a versenyképességet és a munkahelyteremtést.

      Kelt Brüsszelben, 2012. július 10-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         V. SHIARLY

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  2012-re érvényben tartja a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2012. április 26-i 2012/238/EU tanácsi határozat (HL L 119., 2012.5.4., 47. o.).

      (4)  HL C 217., 2011.7.23., 1. o.

      (5)  A Bizottság szolgálatai által a programban megadott információk alapján a közösen elfogadott módszertan alkalmazásával újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

      (6)  HL L 376., 2006.12.27., 36. o.

      (7)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


				|

		52012DC0306

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Ausztria 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és az Ausztria 2011-2016 közötti időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről /* COM/2012/0306 final */

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Ausztria 2012. évi nemzeti reformprogramjáról
és az Ausztria 2011-2016 közötti időszakra vonatkozó stabilitási
programjáról szóló tanácsi véleményről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2)
bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[2],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[3],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Az Európai Tanács 2010.
március 26-án jóváhagyta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a
foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát,
amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a
kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség
annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a
versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.
(2)       A Tanács 2010. július 13-án
elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó
iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig
elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról
szóló határozatot[4],
melyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést
kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék
figyelembe az integrált iránymutatásokat.
(3)       A Tanács 2011. július 12-én
ajánlást fogadott el Ausztria 2011. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint
véleményt nyilvánított Ausztria 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó,
aktualizált stabilitási programjáról.
(4)       A Bizottság 2011. november
23-án elfogadta a második éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020
stratégiára épülve elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai
koordináció második európai szemeszterét. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet
alapján 2012. február 14-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült
jelentést[5],
amelyben Ausztriát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában
részletes felülvizsgálatra kerül sor.
(5)       Az Európai Tanács 2012.
március 2-án jóváhagyta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és
a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat.
Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő
költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a
gazdaságnak történő hitelnyújtás normál feltételeit, ösztönözni kell a
növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság
társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(6)       Az Európai Tanács 2012.
március 2-án arra is felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő
tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy
azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti
reformprogramjukba beépíthessék.
(7)       Ausztria 2012. április 24-én
benyújtotta a 2011–2016 közötti időszakra vonatkozó, 2012. évi stabilitási
programját, 2012. április 25-én pedig előterjesztette 2012. évi nemzeti
reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két
program értékelésére egyidejűleg került sor.
(8)       A 2012. évi stabilitási
programnak az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács
véleménye szerint a programban szereplő, a költségvetési
előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv 2012 és 2013
vonatkozásában óvatos. A 2014–2016 közötti időszakot illetően,
a jelenlegi becsléseket következetesen jóval meghaladó, átlagosan 2,1 %-os
GDP-növekedéssel számoló forgatókönyv ennél optimistább. A programban
felvázolt költségvetési stratégia célja, hogy Ausztria 2013-ig kiigazítsa a
túlzott hiányt, és 2016-ig elérje a középtávú költségvetési célt. A programban
módosították a középtávú költségvetési célt, amely a konjunktúraciklus alatti
költségvetési egyensúly helyett most már 0,45 %-os GDP-arányos
strukturális hiányt határoz meg, ami kellőképpen tükrözi a Stabilitási és
Növekedési Paktum előírásait. A túlzott hiány tervezett korrekciója
megfelel a túlzotthiány-eljárás vonatkozásában a Tanács által 2009 decemberében
elfogadott ajánlásban rögzített határidőnek. Az (újraszámított)
strukturális költségvetési egyenleg[6]
alapján azonban a 2011–2013 közötti időszakban a GDP 0,5 %-át
kitevő átlagos éves költségvetési erőfeszítés nem éri el a Tanács
által ajánlott 0,75 %-os értéket. A középtávú költségvetési cél eléréséhez
előirányzott strukturális lépések 2015-ben elégségesek, 2014-ben és
2016-ban viszont alacsonyabbak a Stabilitási és Növekedési Paktumban
meghatározott, éves szinten a GDP 0,5 %-ának megfelelő referenciaértéknél.
Az állami kiadásokat illetően, a várható növekedési ütem a 2014–2015
közötti időszakban – a diszkrecionális bevételi intézkedések fegyelembe
vétele esetén – megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum kiadásokra
vonatkozó referenciaértékének. A költségvetési célok viszont sem a bevételi,
sem pedig a kiadási oldalon nem kockázatmentesek. Nehezen
számszerűsíthető például néhány intézkedés költségvetési hatása,
mivel nem ismert előre az egyes intézkedések érvényesülése. A pénzügyi
tranzakciós adóra vonatkozó jogszabályokról mostanáig nem hoztak döntést, így
annak részletei sem ismertek. Nem állapították meg a nemzeti szint alatti tervezett
kiadáscsökkentéseket sem. A program szerint a GDP-arányos államadósság, amely
2011 végén 72,2 % volt, 2013-ban 75,3 %-os csúcsszintet ér majd el,
azt követően pedig fokozatosan csökkenő tendenciában 2016-ban
70,6 %-os szintre kerül. A Stabilitási és Növekedési Paktum
adósságcsökkentésre vonatkozó referenciaértékét illetően Ausztria a
2014–2016 közötti időszakban átmeneti perióduson megy majd át; a
programban ismertetett tervek pedig biztosítani fogják, hogy az ország
megfelelő előrelépést tegyen az adósságcsökkentésre vonatkozó
referenciaérték elérése irányába. Ezen előrejelzéshez azonban kapcsolódik
néhány kockázat, amely az állami szektoron kívülre besorolt állami tulajdonú
vállalkozások növekvő adósságállománya, valamint a bankszektor állami támogatásából
eredő esetleges további terhek miatt merül fel.
(9)       A legutóbbi költségvetési
konszolidációs csomag elfogadásával Ausztria elindult a fenntarthatóbb
államháztartás kialakításához vezető úton. A csomag nem tartalmaz azonban
olyan intézkedéseket, amelyek jelentősen egyszerűsítenék a szövetségi
kormány, a regionális és helyi önkormányzatok közötti költségvetési
kapcsolatokat, annak ellenére, hogy közismert, hogy ebben jelentős
megtakarítási potenciál rejlik. Elvi megállapodás született a szövetségi kormány
és a regionális önkormányzatok között az egészségügy finanszírozásának
központosításáról, ennek részleteit azonban még nem tárgyalták meg.
(10)     A tényleges nyugdíjkorhatár
felemelése érdekében Ausztria olyan reformokat hajtott végre, amelyek
elsősorban a rokkantságinyugdíj-jogosultság feltételeit korlátozzák. Nem
tettek azonban lépéseket a férfiakra és nőkre irányadó törvényes
nyugdíjkorhatár 2024–2033-ra tervezett harmonizálása terén. A vállalkozásokon
belül fokozni kell az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságát és az
aktív idősödés kultúráját. A javasolt intézkedések valószínűleg nem
elégségesek a tényleges nyugdíjkorhatár kellő mértékű felemeléséhez.
(11)     Az osztrák munkaerőpiac
kifejezetten jól teljesített, a munkanélküliségi ráta ugyanis itt volt a
legalacsonyabb 2010-ben és 2011-ben az egész Unióban. Az előrejelzések
szerint 2020-tól viszont romlani kezd Ausztria munkaerő-potenciálja.
Ennélfogva Ausztriának erőfeszítéseket kell tennie annak érdekében, hogy
teljes mértékben kihasználja a munkaképes korú népességben rejlő
potenciált, mégpedig azon problémák orvoslásával, amelyek az idősebb
munkavállalók alacsony foglalkoztatási rátájához, az előrehozott öregségi
és a rokkantsági nyugdíj széles körben elterjedt igénybe vételéhez, a munkából
származó jövedelmekre nehezedő magas adó- és társadalombiztosítási
terhekhez, valamint a nők viszonylag nagy arányú, alacsony jövedelmű
és részmunkaidős foglalkoztatásához kapcsolódnak.. Ezen túlmenően nem
használják ki kellően a migráns háttérrel rendelkező személyek
lehetőségeit, hiszen közülük sokan alacsony képzettségi szintet érnek el
és nehézségeik támadnak külföldön megszerzett készségeik elismertetésével.
Uniós átlag alattiak a PISA-felmérés oktatási eredményei, az oktatás terén
elért eredmények pedig túlságosan nagy mértékben függnek a gazdasági-társadalmi
háttértől. A legnagyobb kihívást az jelenti, hogy a nagy arányú
bejövő mobilitásból fakadóan folyamatosan nő a hallgatók száma, ( ami
„tömegegyetemet” eredményez), magas a lemorzsolódottak aránya és jelentős
a finanszírozási rés is.
(12)     Ausztria a versenyképességet
és a termelékenységet illetően kedvező pozícióban van. Számos
területen mégis viszonylagos strukturális gyengeségeket mutat, ami veszélyeztetheti
hosszú távú növekedési potenciálját. A szolgáltatói ágazaton belüli verseny
alig járult hozzá a belső kereslet élénkítéséhez. Nem kezelték a hálózati
hozzáférésért kiszabott magas díjak, valamint a piacon jelen lévő
vállalkozások versenytorzító (a piacra lépést, a versenyt és az innovációt
akadályozó) magatartásának problémáját. Továbbra is fennállnak a
szabadfoglalkozásúakra nehezedő indokolatlan korlátozások: az Ausztria
által a Bizottságnál bejelentett szabályozott szakmák száma jóval meghaladja az
uniós átlagot. E szakmák esetében a szabályozás indokoltságát és arányosságát
értékelni kell. Nem történt kézzelfogható előrelépés Ausztriának az
Osztrák Szövetségi Versenyhivatal megerősítésére tett
kötelezettségvállalását illetően. Végezetül, a Tanács 2011-es ajánlásának
megfelelően Ausztria egy horizontális jogszabály elfogadása és a
tartományi jogszabályok módosítása révén átültette a szolgáltatási irányelvet.
(13)     Az osztrák pénzügyi szektor
különleges kihívásokkal szembesül, mivel az osztrák bankoknak nagy a közép-,
kelet- és dél-európai országokkal szembeni kitettsége, és az említett
gazdaságokban továbbra is várható az eszközök minőségének romlása. Azon
politikai döntéseket megelőzően, melyek hatása a határokon túl is
érvényesül, információcserét és koordinációt kell folytatni az érintett
országok felügyeleti hatóságaival. A hatóságoknak a továbbiakban is szigorú
felügyelet alatt kell tartaniuk és át kell szervezniük az állami támogatásban
részesült bankokat, különösen az államosított hitelintézeteket.
(14)     Ausztria az Euró Plusz Paktum
keretében számos vállalást tett. E vállalások, illetve a 2011-ben
előterjesztett vállalások végrehajtása a foglalkoztatás és a
versenyképesség fokozásához, valamint az államháztartási fenntarthatóság
megerősítéséhez kapcsolódnak. A Bizottság értékelte az Euró Plusz Paktum
keretében tett vállalásokat. Az ajánlás figyelembe veszi ennek az értékelésnek
az eredményeit.
(15)     Az európai
szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Ausztria gazdaságpolitikájának
átfogó elemzését, és értékelte a stabilitási programot, valamint a nemzeti
reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Ausztria fenntartható
költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott
jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak
és iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél az
uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az Európai Unió átfogó
gazdasági kormányzását. A Bizottság európai szemeszter keretében megfogalmazott
ajánlásait az alábbi, 1–7. ajánlások tükrözik.
(16)     A Tanács ezen értékelés
fényében megvizsgálta Ausztria 2012. évi stabilitási programját. Véleményét[7] mindenekelőtt az 1.
ajánlásban foglaltak tükrözik,
AJÁNLJA, HOGY Ausztria a 2012–2013
közötti időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           a tervezetteknek
megfelelően hajtsa végre a 2012. évi költségvetést, továbbá erősítse
meg és szigorúan hajtsa végre a 2013-ra és az azt követő időszakra
vonatkozó költségvetési stratégiát. Közelebbről határozza meg azokat a
(különösen nemzeti szint alatti) intézkedéseket, amelyek biztosítják a túlzott
hiány időbeni korrekcióját és a túlzotthiány-eljárás vonatkozásában az
átlagos éves strukturális kiigazítás végrehajtását a tanácsi ajánlásban
foglaltak szerint. Ezt követően gondoskodjon megfelelő strukturális
kiigazítási erőfeszítésről, hogy kellőképpen haladhasson a
középtávú költségvetési cél felé, és többek között teljesítse a kiadásokra
vonatkozó referenciaértéket.
2.           Tegyen további lépéseket a
nemzeti költségvetési keret megerősítésére a szövetségi kormány, a
regionális és helyi önkormányzatok hatásköreinek megfelelő összehangolása,
különösen az egészségügy és az oktatás szervezésének, finanszírozásának és
hatékonyságának javítására irányuló konkrét reformok végrehajtása révén.
3.           Tegyen lépéseket a férfiakra
és nőkre irányadó törvényes nyugdíjkorhatár harmonizálása érdekében,
fokozza az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságát, valamint
közelebbről kövesse figyelemmel a korai nyugdíjba vonulás korlátozására
irányuló nemrégiben hozott reformok végrehajtását, hogy a várható élettartammal
együtt emelkedjen a törvényes és a tényleges nyugdíjkorhatár is.
4.           Tegyen lépéseket a
munkajövedelemre nehezedő magas adó- és társadalombiztosítási terhek
csökkentésére, különösen az alacsony keresetűek esetében, valamint az
idősebbek és a nők foglalkoztatási rátájának növelésére, tekintettel
arra, hogy ellensúlyozni kell a demográfiai változásoknak a munkaképes
népességre gyakorolt hatását. Helyezze át az
adóterheket a költségvetésre nézve semleges az ingatlanadók és a
környezetvédelmi adók irányába. Csökkentse a
nemek közötti bérszakadékot, és ösztönözze a teljes munkaidős
foglalkoztatási lehetőségeket a nők számára, különösen a gyermekek és
családtagok számára nyújtott gondozási szolgáltatások bővítésével.
5.           Hozzon olyan további
intézkedéseket, amelyekkel javíthatók az oktatási eredmények, különösen a
hátrányos helyzetű fiatalok esetében. Hozzon intézkedéseket a
felsőoktatásban lemorzsolódottak számának csökkentése érdekében.
6.           Tegyen további lépéseket a
verseny ösztönzésére a szolgáltatói ágazatokon belül, hogy a telekommunikáció,
a közlekedés és az energia lakossági piacán megszűnjenek a piacra lépés
akadályai. Szüntesse meg a szabadfoglalkozásúakat terhelő indokolatlan
korlátozásokat. Szélesítse ki a versenyhatóságok hatáskörét és gyorsítsa fel a
versenyjogi reform végrehajtását.
7.           Gyorsítsa
fel az állami támogatásban részesült bankok átszervezését és mindeközben
kerülje a hitelezés csökkentését. A nemzeti politikai döntések esetében javítsa
tovább az együttműködést és a koordinációt a más országok pénzügyi
felügyeleti hatóságaival.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               COM(2012) 306 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 és P7_TA(2012)0047.
[4]               A Tanács 2012. április 26-i
2012/238/EU határozata.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               A Bizottság szolgálatai által, a
programban közölt információk alapján, közös módszertannak megfelelően
számított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított
egyenleg.
[7]               Az 1466/97/EK tanácsi rendelet
5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Bizottság ajánlása ( 2006. február 6. ) a takarmányokban és élelmiszerekben jelenlévő dioxinok, furánok és PCB-k csökkentéséről  (az értesítés a C(2006) 235. számú dokumentummal történt)   (EGT vonatkozású szöveg)

text:
               14.2.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 42/26

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2006. február 6.)
   a takarmányokban és élelmiszerekben jelenlévő dioxinok, furánok és PCB-k csökkentéséről
   (az értesítés a C(2006) 235. számú dokumentummal történt)
   (EGT vonatkozású szöveg)
   (2006/88/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikke második francia bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A takarmányokban és élelmiszerekben jelenlévő dioxinok, furánok és PCB-k csökkentéséről szóló, 2002. március 4-i 2002/201/EK bizottsági ajánlás (1) része a környzetben, a takarmányokban és az élelmiszerben jelenlévő dioxinok, furánok és PCB-k csökkentésére irányuló átfogó stratégiának. Célja a takarmányokra és élelmiszerekre vonatkozóan beavatkozási szintek és idővel célértékek ajánlása.

               (2)

               Bár toxikológiai szempontból minden határértéknek vonatkoznia kellene a dioxinokra és a dioxinjellegű PCB-kre is, az élelmiszerekben előforduló egyes szennyező anyagok legmagasabb értékének meghatározásáról szóló, 2001. március 8-i 466/2001/EK bizottsági rendelet (2) csak a dioxinokra vonatkozóan állapította meg az élelmiszerekben megengedett legmagasabb értéket, a dioxinjellegű PCB-kre vonatkozóan nem, a dixoinjellegű PCB-k elterjedtségéről 2001-ben rendelkezésre álló adatok korlátozottsága miatt. A takarmányban előforduló nemkívánatos anyagokról szóló, 2002. május 7-i 2002/32/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) 2001-ben szintén csak a dioxinokra vonatkozóan állapította meg a takarmányokban megengedett legmagasabb értéket, dioxinjellegű PCB-kre nem.

               (3)

               A 466/2001/EK rendelet szerint a Bizottságnak a dioxinok és dioxinjellegű PCB-k előfordulásával kapcsolatos új adatok fényében első alkalommal 2004 végéig felül kell vizsgálnia az élelmiszerekben előforduló dioxinokra vonatkozó rendelkezéseket, különösen a meghatározandó határértékeknek a dioxinjellegű PCB-kre való kiterjesztésének céljával. A 2002/32/EK irányelv hasonló felülvizsgálati záradékot tartalmaz a takarmányokban előforduló dioxinok tekintetében.

               (4)

               Időközben több adat áll rendelkezésre a takarmányokban és élelmiszerekben előforduló dioxinjellegű PCB-kről. Következésképpen megállapították a dioxinok és dioxinjellegű PCB-k összegére vonatkozó megengedett legmagasabb értékeket, az Egészségügyi Világszervezet (WHO) toxicitási egyenértékében kifejezve, WHO-TEF-ek alkalmazásával, mivel toxikológiai szempontból ez a legmegfelelőbb megközelítés. A zökkenőmentes átállás biztosítása érdekében a dioxinokra vonatkozó, már meglévő legmagasabb értékek egy átmeneti időszakra érvényesek maradnak a dioxinok és dioxinjellegű PCB-k összegére megállapított új határértékek mellett.

               (5)

               A 2002/201/EK ajánlás a dioxinokra vonatkozóan beavatkozási szinteket állapított meg. Ezek a beavatkozási szintek eszközként szolgálnak az illetékes hatóságok és a gazdasági szereplők számára, segítségükkel fel lehet hívni a figyelmet azokra az esetekre, amelyekben indokolt azonosítani a szennyezés forrását és a forrás csökkentését vagy megszüntetését célzó intézkedéseket hozni. Mivel a dioxinok és dioxinjellegű PCB-k forrásai különbözőek, célszerű külön beavatkozási szintet meghatározni a dioxinokra és a dioxinjellegű PCB-kre. Ezért indokolt a 2002/201/EK ajánlás helyébe új ajánlást léptetni.

               (6)

               Ezen túlmenően, a beavatkozási szinteket időszakosan ki kell igazítani a dioxinok és dioxinjellegű PCB-k előfordulásának csökkenő trendjével, valamint a takarmányokban és élelmiszerekben való jelenlétük fokozatos csökkentésére irányuló aktív megközelítéssel összhangban.

               (7)

               A 2002/32/EK irányelv lehetőséget biztosít beavatkozási szintek megállapítására. Ezért indokolt átültetni a takarmányokban jelenlévő dioxinokra és dioxinjellegű PCB-kre vonatkozó beavatkozási szinteket a 2002/32/EK irányelvbe.

               (8)

               A célértékek azt a szennyezettségi szintet jelölik, amelyet a takarmányokban és az élelmiszerekben el kell érni ahhoz, hogy az emberi expozíció a Közösség lakosságának nagy része esetében az élelmiszerügyi tudományos bizottság (ÉTB) által a dioxinokra és dioxinjellegű PCB-kre meghatározott megengedhető heti beviteli szintre csökkenjen. A célértékek megállapításához pontosabb információkra van szükség arról, hogy a környezetvédelmi intézkedések és a forrásokra irányuló intézkedések hogyan hatnak a takarmányok és élelmiszerek szintjén a különböző takarmány-alapanyagokban, takarmányokban és élelmiszerekben előforduló dioxinok és dioxinjellegű PCB-k csökkenésére. Mivel e célértékek meghatározásához számos különböző tényező figyelembevétele szükséges, a célértékek meghatározását 2008 végére kellene halasztani,

         AJÁNLJA:

               (1)

               A tagállamok a takarmány-alapanyagok, takarmányok és élelmiszerek előállításával, felhasználásával és fogyasztásával arányosan szúrópróbaszerűen ellenőrizzék a dioxinok és dioxinjellegű PCB-k valamint – ha lehetséges – a nem-dioxinjellegű PCB-k takarmány-alapanyagokban, takarmányokban és élelmiszerekben való előfordulását. Ezt az ellenőrzést a takarmányban található dioxinok és dioxinjellegű PCB-k háttérszintjének ellenőrzéséről szóló, 2004. október 11-i 2004/704/EK bizottsági ajánlással (4), és az élelmiszerekben található dioxinok és dioxinjellegű PCB-k háttérszintjének ellenőrzéséről szóló, 2004. október 11-i 2004/705/EK bizottsági ajánlással (5) összhangban kell elvégezni.

               (2)

               A 2002/32/EK irányelv és a 466/2001/EK rendelet rendelkezései teljesítésének elmulasztása eseteiben, valamint (a 3. pont szerint) azon esetekben, amelyekben a dioxinok és/vagy dioxinjellegű PCB-k szintje túllépi az ezen ajánlás I. mellékletében az élelmiszerek tekintetében és a 2002/32/EK irányelv II. mellékletében a takarmányok tekintetében megállapított beavatkozási szinteket, a tagállamok a gazdasági szereplőkkel együttműködve.

                           a)

                           vizsgálatot indítanak a szennyezés forrásának azonosítására;

                           b)

                           intézkedéseket hoznak a szennyezés forrásának csökkentésére vagy megszüntetésére;

                           c)

                           ellenőrzik a nem-dioxinjellegű PCB-k jelenlétét.

               (3)

               Azon tagállamok, amelyekben a dioxinok és dioxinjellegű PCB-k háttérszintje különösen magas, nemzeti beavatkozási szinteket határoznak meg a hazai takarmány-alapanyag-, takarmány- és élelmiszer-előállításukra vonatkozóan úgy, hogy az 1. pontban említett ellenőrzés során kapott eredmények körülbelül 5 %-a esetében vizsgálat induljon a szennyezés forrásának azonosítására.

               (4)

               A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot és a többi tagállamot megállapításaikról, vizsgálataik eredményeiről és a szennyezés forrásának csökkentésére vagy megszüntetésére hozott intézkedésekről.

               (5)

               A tagállamok a 4. pontban említett információt legkésőbb minden év március 31-ig továbbítják az élelmiszerekre vonatkozóan, és a 95/53/EK tanácsi irányelv (6) 22. cikkének (2) bekezdése szerint a Bizottságnak benyújtandó éves beszámoló részeként a takarmányokra vonatkozóan, kivéve, ha az információ azonnali jelentőségű a többi tagállam számára, mely esetben azonnal kell továbbítani. A takarmány- és élelmiszerjog, valamint az állat-egészségügyi és az állatok kíméletére vonatkozó szabályok követelményeinek történő megfelelés ellenőrzésének biztosítása céljából végrehajtott hatósági ellenőrzésekről szóló, 2004. április 29-i 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (7) 41. és 42. cikkében említett többéves nemzeti ellenőrzési tervek végrehajtása után az információ a 882/2004/EK rendelet 44. cikke szerint a Bizottságnak benyújtandó éves jelentés részeként továbbítható.
               A 2002/201/EGK bizottsági ajánlás 2006. november 14-én hatályát veszti.

      Kelt Brüsszelben, 2006. február 6-án.

            a Bizottság részéről

         Markos KYPRIANOU

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 67., 2002.3.9., 69. o.

      (2)  HL L 77., 2001.3.16., 1. o. A legutóbb az 1822/2005/EK rendelettel (HL L 293., 2005.11.9., 11. o.) módosított rendelet.

      (3)  HL L 140., 2002.5.30., 10. o. A legutóbb a 2005/87/EK bizottsági irányelvvel (HL L 318., 2005.12.6., 19. o.) módosított irányelv.

      (4)  HL L 321., 2004.10.22., 38. o.

      (5)  HL L 321., 2004.10.22., 45. o.

      (6)  HL L 265., 1995.11.8., 17. o. A legutóbb a 2001/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 234., 2001.9.2., 55. o.) módosított irányelv.

      (7)  HL L 165., 2004.4.30., 1. o., helyesbítve: HL L 191., 2004.5.28., 1. o.

      MELLÉKLET
      Dioxinok (poliklórozott dibenzo-para-dioxinok (PCDD-k) és poliklórozott dibenzofuránok (PCDF-ek) összege, az Egészségügyi Világszervezet (WHO) toxicitási egyenértékében, WHO-TEF-ek használatával (toxicitási egyenérték tényezők, 1997) kifejezve), valamint dioxinjellegű PCB-k (poliklórozott bifenilek összege, az Egészségügyi Világszervezet (WHO) toxicitási egyenértékében, WHO-TEF-ek használatával (toxicitási egyenérték tényezők, 1997)) kifejezve.

                  Élelmiszer

                  Beavatkozási szint dioxinok és furánok (WHO-TEQ) (1)

                  Beavatkozás i szint dioxinjelleg ű PCB-K (WHO-TEQ) (1)

                  Célérték (dioxinok, furánok és dioxinjellegű PCB-K összege) (WHO-TEQ) (1)

                  Hús és húskészítmények (2)

                              —

                              kérődzők (szarvasmarhafélék, juh)

                  1,5 pg/g zsír (3)

                  1,0 pg/g zsír (3)

                      (4)

                              —

                              baromfi és tenyésztett vad

                  1,5 pg/g zsír (3)

                  1,5 pg/g zsír (3)

                      (4)

                              —

                              sertés

                  0,6 pg/g zsír (3)

                  0,5 pg/g zsír (3)

                      (4)

                  Szárazföldi állatok mája és az abból származó termékek

                  4,0 pg/g zsír (3)

                  4,0 pg/g zsír (3)

                      (4)

                  Hal színhúsa, halászati termékek és azokból készült termékek, az angolna kivételével (5)
                      (6)
                      (7)

                  3,0 pg/g friss súly

                  3,0 pg/g friss súly

                      (4)

                  Angolna (Anguilla anguilla) színhúsa és abból készült termékek (5)
                      (6)
                      (7)

                  3,0 pg/g friss súly

                  6,0 pg/g friss súly

                      (4)

                  Tej (8) és tejtermékek, beleértve a vajzsírt is

                  2,0 pg/g zsír (3)

                  2,0 pg/g zsír (3)

                      (4)

                  Tyúktojás és tojástermékek (9)

                  2,0 pg/g zsír (3)

                  2,0 pg/g zsír (3)

                      (4)

                  Olajok és zsírok

            –   Állati zsír

                              – –

                              kérődzők

                  1,5 pg/g zsír

                  1,0 pg/g zsír

                      (4)

                              – –

                              baromfi és tenyésztett vad

                  1,5 pg/g zsír

                  1,5 pg/g zsír

                      (4)

                              – –

                              sertés

                  0,6 pg/g zsír

                  0,5 pg/g zsír

                      (4)

                              – –

                              vegyes állati zsírok

                  1,5 pg/g zsír

                  0,75 pg/g zsír

                      (4)

                              –

                              Növényi olaj és zsírok

                  0,5 pg/g zsír

                  0,5 pg/g zsír

                      (4)

                              –

                              Tengeri olaj (halolaj, hal májából kivont olaj és más tengeri szervezetekből kivont, emberi fogyasztásra szánt olajok)

                  1,5 pg/g zsír

                  6,0 pg/g zsír

                      (4)

                  Gyümölcs-, zöldség- és gabonafélék

                  0,4 ng/kg termék

                  0,2 ng/kg termék

                      (4)

         (1)  Koncentrációs felső határ: A koncentrációs felső határ kiszámítása azon a feltételezésen alapul, hogy a különböző rokonvegyületek minden, a számszerűsítés határértéke alatti értéke egyenlő a számszerűsítés határértékével.

         (2)  Szarvasmarhafélék, juh, sertés, baromfi és tenyésztett vad húsa az állati eredetű élelmiszerek különleges higiéniai szabályainak megállapításáról szóló, 2004. április 29-i 853/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (HL L 139., 2004.4.30., helyesbítve: HL L 226., 2004.6.25., 22. o.) I. mellékletének meghatározása szerint, kivéve az említett melléklet meghatározása szerinti élelmezési célra alkalmas vágási melléktermékeket.

         (3)  A beavatkozási szintek nem alkalmazandók 1 %-nál kevesebb zsírtartalmú élelmiszerre.

         (4)  A célértékeket 2008 végéig határozzák meg.

         (5)  A 104/2000/EK tanácsi rendelet (HL L 17., 2000.1.21., 22. o. A 2003-as csatlakozási okmánnyal módosított rendelet) 1. cikkében szereplő lista a), b), c), e) és f) kategóriájában meghatározott halak színhúsa és halászati termékek. A beavatkozási szint rákfélékre, illetve a zsigerek nélküli lábasfejűekre vonatkozik, kivéve a tarisznyarák barna húsát és a homár és a hasonló nagyméretű rákfélék (Nephropidae és Palinuridae) fejének és fejtorának húsát.

         (6)  Amennyiben a halat egészben történő fogyasztásra szánják, a beavatkozási szint az egész halra alkalmazandó.

         (7)  A beavatkozási szint túllépésekor néhány esetben nem szükséges vizsgálat lefolytatása a szennyezés forrását illetően, mivel a háttérszint bizonyos halfajok előfordulási területén megközelíti vagy túllépi a beavatkozási szintet. Azonban a beavatkozási szint túllépésének eseteiben nyilvántartásba kell venni minden információt, például a mintavételi időszakot, a földrajzi eredetet, a halfajt …, a halakban és halászati termékekben jelenlévő dioxinokra és dioxinjellegű vegyületekre vonatkozó jövőbeli intézkedések céljára.

         (8)  Tej (nyerstej, tejalapú termékek előállításához használt tej és hőkezelt tej, a 853/2004/EK rendelet I. mellékletében meghatározottak szerint).

         (9)  Tyúktojás és tojástermékek a 853/2004/EK rendelet I. mellékletében meghatározottak szerint.


title: A Bizottság ajánlása ( 2010. március 2.) csonthéjas gyümölcsből készült párlatokban és csonthéjas gyümölcsből készült törkölypárlatokban az etil-karbamát-szennyeződés megelőzéséről és csökkentéséről, valamint az ilyen italokban előforduló etil-karbamát szintjének ellenőrzéséről (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               3.3.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 52/53

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2010. március 2.)
   csonthéjas gyümölcsből készült párlatokban és csonthéjas gyümölcsből készült törkölypárlatokban az etil-karbamát-szennyeződés megelőzéséről és csökkentéséről, valamint az ilyen italokban előforduló etil-karbamát szintjének ellenőrzéséről
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2010/133/EU)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (EFSA) élelmiszerláncban előforduló szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testülete 2007. szeptember 20-án tudományos véleményt (1) fogadott el az élelmiszerekben és italokban előforduló etil-karbamátról és hidrociánsavról (hidrogén-cianid). Véleményében a testület expozíciós határértékeket állapított meg az etil-karbamátra a különböző élelmiszer- és italfogyasztási helyzetek tekintetében. Ezen expozíciós határértékek alapján a testület arra a következtetésre jutott, hogy az etil-karbamát alkoholtartalmú italokban való előfordulása egészségügyileg aggályos, különösen a csonthéjas gyümölcsből készült pálinkák esetében, és kockázatcsökkentő intézkedések bevezetését javasolta az ezekben az italokban előforduló etil-karbamát szintjének csökkentésére. Mivel a hidrogén-cianid fontos prekurzor a csonthéjas gyümölcsből készült párlatokban és csonthéjas gyümölcsből készült törkölypárlatokban előforduló etil-karbamát képződéséhez, a testület arra a következtetésre jutott, hogy ezeknek az intézkedéseknek a hidrociánsavra és az etil-karbamát más előanyagaira is vonatkozniuk kell annak érdekében, hogy e termékekben eltarthatósági idejük alatt ne képződjön etil-karbamát.

               (2)

               A szeszes italok meghatározásáról, megnevezéséről, kiszereléséről, címkézéséről és földrajzi árujelzőinek oltalmáról, valamint az 1576/89/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. január 15-i 110/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) meghatározza a csonthéjas gyümölcsökből készült párlatokban és törkölypárlatokban előforduló hidrogén-cianid maximális mennyiségét. E rendelet értelmében a csonthéjas gyümölcsökből készült párlatokban és törkölypárlatokban a hidrogéncianid-tartalom nem haladhatja meg a 7 g/hl-t abszolút alkoholra vonatkoztatva (70 mg/l).

               (3)

               A csonthéjas gyümölcsből készült párlatokban és csonthéjas gyümölcsből készült törkölypárlatokban az etil-karbamát-szennyeződés megelőzésére és szintjének csökkentésére szolgáló eljárási szabályzat megfelelő eszköznek tekinthető az EFSA ajánlásainak megvalósításához. A szabályzat helyes gyártási eljárásokat javasol, amelyek alkalmazásával az etil-karbamát mennyisége bizonyítottan csökkenthető. A helyes gyártási eljárások alkalmazásával realisztikus és megvalósítható célérték, hogy a fogyasztásra kész párlatokban az etil-karbamát szintje 1 mg/l legyen.

               (4)

               A csonthéjas gyümölcsből készült párlatokban és csonthéjas gyümölcsből készült törkölypárlatokban előforduló etil-karbamát szintjét három éven át ellenőrizni kell, majd az ellenőrzés eredményeit fel kell használni az eljárási szabályzat hároméves alkalmazása során kifejtett hatásainak értékelésére. Ezenkívül meg kell vizsgálni maximális szint meghatározásának a lehetőségét,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   A tagállamok számára a következők ajánlottak:

               1.

               Tegyék meg a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy az ezen ajánlás mellékletében bemutatott, csonthéjas gyümölcsből készült párlatokban és csonthéjas gyümölcsből készült törkölypárlatokban az etil-karbamát-szennyeződés megelőzésére és csökkentésére szolgáló eljárási szabályzatot a csonthéjas gyümölcsből készült párlatok és csonthéjas gyümölcsből készült törkölypárlatok előállításában, csomagolásában, szállításában, kezelésében és tárolásában érintett valamennyi gazdasági szereplő végrehajtsa.

               2.

               Biztosítsák, hogy megfelelő intézkedéseket foganatosítanak annak érdekében, hogy az 1 mg/l célérték megvalósítását szem előtt tartva a lehető legalacsonyabbra csökkenjen a csonthéjas gyümölcsből készült párlatokban és csonthéjas gyümölcsből készült törkölypárlatokban előforduló etil-karbamát szintje.

               3.

               Az ezen ajánlás mellékletében meghatározott eljárási szabályzat hatásainak értékelése céljából ellenőrizzék a csonthéjas gyümölcsből készült párlatokban és a csonthéjas gyümölcsökből készült törkölypárlatokban előforduló etil-karbamát szintjét 2010, 2011 és 2012 során.

               4.

               Az előző évi ellenőrzésből származó adatokat minden év június 1-jéig jelentsék az EFSA-nak az EFSA által előírt információkkal és formátumban.

               5.

               Az ellenőrző program keretében kövessék az élelmiszerek ólom-, kadmium-, higany-, szervetlen vegyületben lévő ón-, 3-MCPD- és benzo(a)pirén-tartalmának hatósági ellenőrzése céljából végzett mintavétel és vizsgálat módszereinek megállapításáról szóló, 2007. március 28-i 333/2007/EK bizottsági rendelet (3) mellékletének B. részében meghatározott mintavételi eljárásokat.

               6.

               Végezzék el az etil-karbamát vizsgálatát a takarmány- és élelmiszerjog, valamint az állat-egészségügyi és az állatok kíméletére vonatkozó szabályok követelményeinek történő megfelelés ellenőrzésének biztosítása céljából végrehajtott hatósági ellenőrzésekről szóló, 2004. április 29-i 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) III. mellékletének 1. és 2. pontjában előírt kritériumok szerint.

      Kelt Brüsszelben, 2010. március 2-án.

            a Bizottság részéről

         John DALLI

            a Bizottság tagja

      (1)  Az élelmiszerláncban előforduló szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testületnek az Európai Bizottság kérésére megfogalmazott véleménye az élelmiszerekben és italokban előforduló etil-karbamátról és hidrociánsavról, The EFSA Journal (2007) 551., 1. o. http://www.efsa.europa.eu/en/scdocs/doc/Contam_ej551_ethyl_carbamate_en_rev.1,3.pdf

      (2)  HL L 39., 2008.2.13., 16. o.

      (3)  HL L 88., 2007.3.29., 29. o.

      (4)  HL L 165., 2004.4.3., 1. o.

      MELLÉKLET

         Eljárási szabályzat csonthéjas gyümölcsből készült párlatokban és csonthéjas gyümölcsből készült törkölypárlatokban az etil-karbamát-szennyeződés megelőzésére és csökkentésére

      BEVEZETÉS

                  1.

                  Az etil-karbamát olyan vegyület, amely természetes módon fordul elő olyan fermentált élelmiszerekben és alkoholtartalmú italokban, mint például a kenyér, joghurt, szójaszósz, bor, sör, különösen pedig csonthéjas gyümölcsből készült párlatok és csonthéjas gyümölcsből készült törkölypárlatok (főként a cseresznyéből, szilvából, mirabellszilvából és sárgabarackból készült párlatok esetében).

                  2.

                  Az etil-karbamát többféle, az élelmiszerekben és italokban természetesen előforduló anyagokból képződhet, beleértve a hidrogén-cianidot (vagy hidrociánsavat), a karbamidot, a citrullint és más nitrogén-karbamil-vegyületeket. A legtöbb esetben az etanollal reakcióba lépve etil-karbamátot képző cianát a végső prekurzor.

                  3.

                  Csonthéjas gyümölcsből készült desztillátumokban (csonthéjas gyümölcsből készült párlatokban és csonthéjas gyümölcsből készült törkölypárlatokban) az etil-karbamát a magvakban természetes módon előforduló cianogén-glikozidokból képződhet. A gyümölcs összezúzása során a magvak összetörhetnek, és a belőlük felszabaduló cianogén-glikozidok reakcióba léphetnek a gyümölcspépben található enzimekkel. A cianogén-glikozidokból ekkor hidrociánsav (cianidok) szabadul(nak) fel. A hidrociánsav az erjesztett pép (cefre) hosszabb tárolása során, ép magvakból is felszabadulhat. A lepárlási folyamat során a hidrociánsav az összes részpárlatban feldúsulhat. Fény hatására a cianid cianáttá oxidálódik, amely az etanollal reakcióba lépve etil-karbamátot képez. Ha a reakció elkezdődött, a folyamatot nem lehet leállítani.

                  4.

                  Az etil-karbamát koncentrációja nagymértékben csökkenthető két különböző eljárás segítségével: az első megközelítés a legfontosabb prekurzoranyagok koncentrációját csökkenti; a másik megközelítés pedig csökkenti ezen anyagok reakcióképességét arra, hogy cianáttá alakuljanak. A legfontosabb befolyásoló tényezőket a prekurzorok koncentrációja (pl. hidrociánsav és cianidok), valamint a tárolási körülmények (mint például fény és hőmérséklet) alkotják.

                  5.

                  Habár a hidrociánsav és az etil-karbamát szintje között eddig még nem állapítottak meg szoros összefüggést, egyértelmű, hogy meghatározott körülmények között a nagy koncentrációban előforduló hidrociánsav magasabb etil-karbamát-szinthez vezet. Az etil-karbamát képződésének valószínűségét összefüggésbe hozzák azzal, ha a végső párlat hidrociánsavszintje 1 mg/l vagy annál nagyobb (1)
                      (2).

                  6.

                  Az I. rész a gyártási folyamatot mutatja be részletesen. A II. rész a helyes gyártási eljárások alapján specifikus ajánlásokat tesz.

            I.   A GYÁRTÁSI FOLYAMAT BEMUTATÁSA

                  7.

                  A csonthéjas gyümölcsből készült párlatok és csonthéjas gyümölcsből készült törkölypárlatok gyártási eljárása a teljes gyümölcs pépesítését és erjesztését foglalja magában, melyet lepárlás követ. Az eljárás rendszerint az alábbi lépéseket követi:

                              —

                              az érett, teljes gyümölcs zúzása,

                              —

                              a gyümölcspép (cefre) erjesztése rozsdamentes acél tartályokban vagy más, fermentációra alkalmas tárolóedényben,

                              —

                              az erjesztett cefre áttöltése a lepárlóberendezésbe (amely gyakran rézüst),

                              —

                              az erjesztett cefre felmelegítése megfelelő melegítési eljárás során, alkoholtartalma lassú elpárologtatása céljából,

                              —

                              az alkoholgőz lehűtése megfelelő (pl. rozsdamentes acél) tartályban, amelyben kondenzálódik, és amelyben összegyűjtik,

                              —

                              a három különböző alkoholpárlatrész (elő-, közép- és utópárlat) különválasztása.

                  8.

                  A desztilláció során először az előpárlat párolódik el forralással. Az előpárlat felismerhető oldószerre vagy lakkra emlékeztető aromáiról. Ez a párlatrész általában nem alkalmas fogyasztásra, ezért meg kell semmisíteni.

                  9.

                  A lepárlási folyamat közepén történik a párlatokban az alkohol fő részét alkotó középpárlat, az etil-alkohol (etanol) lepárlása. A lepárlási folyamat e részének eredményét, amelyben az etanol kivételével az illékony anyagok mennyisége a legkevesebb, és amelyben a legtisztább gyümölcsaromák jelennek meg, mindig összegyűjtik.

                  10.

                  A lepárlás utópárlata ecetsavat és kozmaolajt tartalmaz, melyek kellemetlen ecetes és növényi aromájuk révén ismerhetők fel. Az utópárlatot szintén megsemmisítik, de újra lepárlásra is kerülhet, mivel bizonyos mennyiségű etanol továbbra is található benne.

            II.   A HELYES GYÁRTÁSI ELJÁRÁS ALAPJÁN AJÁNLOTT GYAKORLATOK

         Nyersanyagok és a gyümölcscefre előkészítése

                  11.

                  A hidrociánsav felszabadulásának megelőzéséhez megfelelő nyersanyagokra és a gyümölcscefre megfelelő elkészítésére van szükség.

                  12.

                  Kiváló minőségű csonthéjas gyümölcsöket kell felhasználni, amelyeken géppel nem okoznak sérülést, és amelyeken mikrobiológiai károk sem mutatkoznak.

                  13.

                  A gyümölcsből lehetőség szerint el kell távolítani a magot.

                  14.

                  Ha a gyümölcsök magvait nem távolítják el, a mag összezúzásának megakadályozása érdekében a gyümölcsöket óvatosan kell összepréselni.

         Erjesztés

                  15.

                  Az összezúzott gyümölcshöz alkohol előállítása céljából válogatott élesztőtörzseket kell hozzáadni a felhasználóknak szánt utasításoknak megfelelően.

                  16.

                  Az erjesztett gyümölcscefrét magas szintű higiéniai követelmények szerint kell kezelni, biztosítva, hogy minél kevesebb fény érje. Az erjesztett gyümölcscefrét a desztillációt megelőzően a lehető legrövidebb ideig szabad tárolni, mivel a cefre elhúzódó tárolása során a sértetlen magvakból is szabadulhat fel hidrociánsav.

         Lepárlóberendezés

                  17.

                  Megfelelő lepárlóberendezés és desztillációs folyamat alkalmazásával biztosítani kell, hogy a párlatba ne kerüljön hidrociánsav.

                  18.

                  A lepárlóberendezésnek rendelkeznie kell automatikus öblítőkészülékkel és rézből készült katalizátorral. Az automatikus öblítőkészülékek tisztán tartják a lepárlóberendezést, a rézből készült katalizátorok pedig megkötik a hidrociánsavat, mielőtt az a párlatba kerülne.

                  19.

                  Nem folyamatosan végzett lepárlás esetében nem szükséges automatikus öblítőkészülékek alkalmazása. A lepárlóberendezést rendszeres és alapos tisztítási eljárással kell megtisztítani.

                  20.

                  Bizonyos esetekben, ha nem használnak rézből készült katalizátort vagy más, a cianid elkülönítésére szolgáló eszközt, az erjesztett gyümölcscefréhez a lepárlás előtt réz adalékanyagot kell hozzáadni. A réz adalékanyag a hidrociánsav megkötésére szolgál. Réz adalékanyagok erre szakosodott üzletekben kaphatók, és a gyártó utasításait betartva, kellő elővigyázatossággal kell felhasználni őket.

         Lepárlási folyamat

                  21.

                  Az erjesztett cefrébe belesüllyedt magokat nem szabad a lepárlókészülékbe pumpálni.

                  22.

                  A lepárlás során az alkoholt lassan kell elpárologtatni (pl. hőforrásként közvetlen láng helyett gőz használatával).

                  23.

                  Az első párlatrészt (előpárlat) gondosan külön kell választani.

                  24.

                  A középső, úgynevezett középpárlatot össze kell gyűjteni, majd ezt követően sötét helyiségben kell tárolni. Ha a tartályban a párlat alkoholtartalma eléri az 50 %-ot, el kell kezdeni az utópárlat összegyűjtését, hogy az esetlegesen képződő etil-karbamát az utópárlatba kerüljön.

                  25.

                  Az esetlegesen etil-karbamátot tartalmazó, különválasztott utópárlatot össze kell gyűjteni, és ismételt lepárlása esetén desztillációját elkülönítve kell végezni.

         A párlat ellenőrzése, ismételt lepárlás és tárolás

         Hidrociánsav

                  26.

                  A párlatok hidrociánsavszintjét rendszeresen ellenőrizni kell. Ennek meghatározását megfelelő vizsgálatokkal kell elvégezni (a hidrociánsav szintjének ellenőrzésére szolgáló gyorsteszttel vagy szakosodott laboratórium általi vizsgálattal).

                  27.

                  Ha a párlatokban előforduló hidrociánsav koncentrációja meghaladja az 1 mg/l-t, adott esetben javasolt az ismételt lepárlás katalizátor vagy réz adalékanyag használatával (lásd a 18. és 20. pontot).

                  28.

                  Azon párlatokat, amelyek hidrociánsavszintje megközelíti az 1 mg/l-t, ideális esetben szintén ismételten le kell párolni vagy – amennyiben ez nem lehetséges – fényt át nem eresztő üvegekben vagy a párlatot letakaró dobozban kell tárolni a lehető legrövidebb tárolási idő mellett, megakadályozva az etil-karbamát tárolás közbeni képződését.

         Etil-karbamát

                  29.

                  Az olyan párlatokban, amelyekben az etil-karbamát képződése valószínűleg már megtörtént, ajánlott jelenlétének kimutatására vizsgálatot végezni (pl. olyan párlatok esetében, amelyek előállítási körülményei nem ismertek, a cianidszintjük magasabb vagy nem védték őket a fénytől a tárolás során). Az etil-karbamát szintjének vizsgálatát csak erre szakosodott laboratóriumban lehet elvégezni.

                  30.

                  Ha a párlatban az 1 mg/l célértéket meghaladó koncentrációban mutatnak ki etil-karbamátot, a párlat lepárlását adott esetben meg kell ismételni.

         (1)  Christoph, N., Bauer – Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (I), Kleinbrennerei 1998; 11: 9-13.

         (2)  Christoph, N., Bauer – Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (II), Kleinbrennerei 1999; 1: 5-13.


title: A Bizottság ajánlása ( 2006. október 23. ) Bulgária és Románia csatlakozása következtében az Euratom-Szerződés 36. cikkének a népesség egészét érő sugárterhelés felmérése érdekében a környezeti radioaktivitás-szint figyelemmel kísérésére vonatkozó alkalmazásáról szóló 2000/473/Euratom ajánlás kiigazításáról (az értesítés a C(2006) 4931. számú dokumentummal történt)

text:
               24.10.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 293/17

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2006. október 23.)
   Bulgária és Románia csatlakozása következtében az Euratom-Szerződés 36. cikkének a népesség egészét érő sugárterhelés felmérése érdekében a környezeti radioaktivitás-szint figyelemmel kísérésére vonatkozó alkalmazásáról szóló 2000/473/Euratom ajánlás kiigazításáról
   (az értesítés a C(2006) 4931. számú dokumentummal történt)
   (2006/715/Euratom)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel Bulgária és Románia csatlakozási szerződésére és különösen annak 4. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel Bulgária és Románia csatlakozási okmányára és különösen annak 56. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A csatlakozási okmány 56. cikke értelmében, amennyiben a 2007. január 1. után hatályban lévő jogi aktusokat a csatlakozás miatt ki kell igazítani, és a szükséges kiigazításokról a csatlakozási okmány vagy ennek mellékletei nem rendelkeznek, a szükséges kiigazításokat a Bizottság fogadja el minden olyan esetben, amelyben a Bizottság fogadta el az eredeti jogi aktust.

               (2)

               A csatlakozási szerződést elfogadó konferencia záróokmánya jelezte, hogy a Magas Szerződő Felek politikai megegyezésre jutottak egy sor, az intézmények által elfogadott jogi aktusoknak a csatlakozás miatt szükségessé váló kiigazítását illetően, és felkérik a Tanácsot és a Bizottságot, hogy e kiigazításokat a csatlakozást megelőzően fogadják el, az uniós jog fejlődésének figyelembevételével kiegészítve és naprakésszé téve azokat.

               (3)

               Az Euratom-Szerződés 36. cikkének a népesség egészét érő sugárterhelés felmérése érdekében a környezeti radioaktivitás-szint figyelemmel kísérésére vonatkozó alkalmazásáról szóló, 2000. június 8-i 2000/473/Euratom bizottsági ajánlást (1) ezért ennek megfelelően módosítani kell,

         AJÁNLJA:

               1.

               A 2000/473/Euratom ajánlás a mellékletnek megfelelően módosul.

               2.

               Ez az ajánlás Bulgária és Románia csatlakozási szerződésének hatálybalépése esetén és napján lép hatályba.

               3.

               Ennek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2006. október 23-án.

            a Bizottság részéről

         Olli REHN

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 191., 2000.7.27., 37. o. A 2003-as csatlakozási okmánnyal módosított ajánlás.

      MELLÉKLET
      KÖRNYEZETVÉDELEM
      SUGÁRVÉDELEM
      32000 H 0473: Az Euratom-Szerződés 36. cikkének a népesség egészét érő sugárterhelés felmérése érdekében a környezeti radioaktivitás-szint figyelemmel kísérésére vonatkozó alkalmazásáról szóló, 2000. június 8-i 2000/473/Euratom bizottsági ajánlás (HL L 191., 2000.7.27., 37. o.), az alábbi módosítással:

                  —

                  12003 T: A Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság csatlakozásának feltételeiről, valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány (HL L 236., 2003.9.23., 33. o.).

            A II. mellékletben a táblázat a következőkkel egészül ki:

                     „BG

                     Bulgária

                     RO

                     Románia”

      és a térkép helyébe a következő lép:

         „A földrajzi régiók meghatározása

            ”.


title: Az Európai Központi Bank ajánlása (2005. május 20.) az Európai Unió Tanácsa számára a De Nederlandsche Bank külső könyvvizsgálóiról (EKB/2005/9)

text:
               22.6.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 151/29

      AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA

   (2005. május 20.)
   az Európai Unió Tanácsa számára a De Nederlandsche Bank külső könyvvizsgálóiról
   (EKB/2005/9)
   (2005/C 151/08)
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 27.1. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Központi Bank (EKB) és az eurorendszer nemzeti központi bankjainak beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

               (2)

               A De Nederlandsche Bank jelenlegi külső könyvvizsgálójának megbízatása lejárt és nem kerül megújításra. Ennélfogva szükséges új külső könyvvizsgáló kijelölése a 2005-ös pénzügyi évtől.

               (3)

               A DNB a 2005-ös pénzügyi évtől külső könyvvizsgálójaként a személyesen eljáró Josephus Andreas Nijhuis okleveles könyvvizsgálót – egyben a PricewaterhouseCoopers BV igazgatóságának elnökét – választotta, és az EKB álláspontja szerint a választott könyvvizsgáló megfelel a kinevezéshez szükséges feltételeknek.

               (4)

               A külső könyvvizsgáló megbízatása határozatlan időre szól, de azt minden évben meg kell erősíteni.

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   Ajánljuk, hogy a 2005-ös pénzügyi évtől a DNB külső könyvvizsgálójaként határozatlan időre a személyesen eljáró Josephus Andreas Nijhuis okleveles könyvvizsgáló – aki a PricewaterhouseCoopers BV igazgatóságának elnöke – kerüljön kinevezésre, azzal a feltétellel, hogy a kinevezést minden évben újból meg kell erősíteni.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2005. május 20-án.

            az EKB elnöke

         Jean-Claude TRICHET


title: A Bizottság ajánlása ( 2008. december 4. ) a radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek harmadik országokba való kivitelére alkalmazandó kritériumokról (az értesítés a C(2008) 7570. számú dokumentummal történt)

text:
               17.12.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 338/69

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2008. december 4.)
   a radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek harmadik országokba való kivitelére alkalmazandó kritériumokról
   (az értesítés a C(2008) 7570. számú dokumentummal történt)
   (2008/956/Euratom)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 33. cikke második bekezdésére és 124. cikke második francia bekezdésére,
   tekintettel a radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek szállításának felügyeletéről és ellenőrzéséről szóló, 2006. november 20-i 2006/117/Euratom tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 16. cikke (2) bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A radioaktív hulladékok vagy kiégett fűtőelemek által kibocsátott ionizáló sugárzásból származó veszéllyel szembeni védelmi intézkedések az ionizáló sugárzástól való védelem nemzetközi szinten elfogadott elvein alapulnak.

               (2)

               Ahhoz, hogy ezek az elvek ténylegesen kifejtsék hatásukat, a nemzeti szabályozási rendszer részévé kell válniuk.

               (3)

               A Közösségben a radioaktív anyagok kezelésével járó tevékenységekkel kapcsolatban uralkodó biztonsági kultúrának megfelelően követelmény, hogy a szabályozó hatóságok és a piaci szereplők feladatköre egymástól ténylegesen független legyen a radioaktív hulladékok vagy kiégett fűtőelemek megfelelő kezelésének biztosítása érdekében.

               (4)

               Az exportáló tagállam illetékes hatóságainak felelősségi körébe tartozik, hogy döntsenek a radioaktív hulladékok vagy kiégett fűtőelemek harmadik országokba való szállításának engedélyezéséről.

               (5)

               Az exportáló tagállam illetékes hatóságai a 2006/117/Euratom irányelv 16. cikke (1) bekezdésének c) pontjában említett kritériumoknak megfelelően véleményt alkotnak arról, hogy a harmadik országok rendelkeznek-e a radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek biztonságos kezeléséhez szükséges igazgatási és műszaki kapacitással, valamint hogy szabályozási kereteik megfelelőek-e.

               (6)

               A tagállamok e kritériumokat hierarchikus rend szerint alkalmazzák.

               (7)

               A kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok biztonságos kezelésével kapcsolatban a vonatkozó alapvető nemzetközi jogi eszközt a kiégett fűtőelemek kezelésének biztonságáról és a radioaktív hulladékok kezelésének biztonságáról szóló közös egyezmény jelenti.

               (8)

               A megállapított kritériumoknak való megfelelésen túlmenően egyéb szempontokat, így politikai, gazdasági, társadalmi, etikai, tudományos és közbiztonsági megfontolásokat is figyelembe lehet venni a radioaktív hulladékok vagy a kiégett fűtőelemek harmadik országba való szállításának engedélyezése során.

               (9)

               A 2006/117/Euratom irányelv 2. cikke foglalkozik a tagállamok vagy a tagállamokban bejegyzett vállalkozások azon jogával, hogy a feldolgozásra hozzájuk szállítandó radioaktív hulladékból vagy a radioaktív hulladék visszanyerése céljából hozzájuk szállítandó egyéb anyagokból származó radioaktív hulladékot kezelés után visszaszállítsák a származási országába. A cikk azt is kimondja, hogy a 2006/117/Euratom irányelv nem érinti a tagállamoknak vagy a tagállamok vállalkozásainak azon jogát, hogy a hozzájuk újrafeldolgozásra szállított kiégett fűtőelemekből az újrafeldolgozási művelet során visszanyert radioaktív hulladékot visszaszállítsák a származási országba.

               (10)

               Az ebben az ajánlásban megállapított kritériumok összhangban vannak a 2006/117/Euratom irányelv 21. cikke szerint létrehozott tanácsadó bizottság véleményével,

         AJÁNLJA:

               1.

               A 2006/117/Euratom irányelv 16. cikke (1) bekezdésének c) pontjában említett főbb kritériumok a radioaktív hulladékok vagy a kiégett fűtőelemek harmadik országba szállítására vonatkozóan a következők:

                           a)

                           megfelelő nemzeti rendelkezések megalkotása és végrehajtása a munkavállalók és a lakosság sugárzás elleni védelmére vonatkozóan; e rendelkezéseknek összhangban kell lenniük a sugárzás elleni védelemre vonatkozó nemzetközileg elismert szabványokkal;

                           b)

                           összefüggő jogszabályi keret a radioaktív anyagokkal – beleértve a radioaktív hulladékokat és a kiégett fűtőelemeket is – kapcsolatos veszéllyel járó tevékenységek szabályozására;

                           c)

                           ténylegesen független szabályozó hatóságokat kell létrehozni, amelyek hatásköre kiterjed az engedélyek kiadására és felülvizsgálatára, felelősek az ellenőrzési és végrehajtási feladatok ellátásáért, és megfelelő forrásokkal rendelkeznek;

                           d)

                           rendelkezni kell a felelősség egyértelmű megosztásáról a radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek kezelése során elvégzett különböző lépésekben érintett testületek között, így különösen a piaci szereplők és a szabályozó hatóságok között;

                           e)

                           a radioaktív hulladékok vagy kiégett fűtőelemek kezelését végző szervezetek jelentéstételi vagy engedélyezési rendszere e hatóságok részére vagy által;

                           f)

                           biztosíték arra, hogy a kiégett fűtőelemek vagy a radioaktív hulladékok kezelésének biztonságáért való felelősség elsősorban a megfelelő engedély birtokosát terheli, és minden ilyen engedélyes eleget tesz a kötelezettségeinek;

                           g)

                           a biztonsággal kapcsolatos tevékenységek elvégzéséhez képzett munkaerő szükség szerinti rendelkezésre állása a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésével foglalkozó létesítmény aktív élettartama alatt, valamint megfelelő pénzeszközök rendelkezésre állása a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelését szolgáló létesítmények biztonságos működésének támogatásához mind a létesítmények aktív élettartama alatt, mind pedig a leszereléskor;

                           h)

                           a harmadik személyekkel szemben fennálló felelősség megfelelő nemzeti rendszerének létrehozása és végrehajtása;

                           i)

                           megfelelő minőségbiztosítási programok létrehozása és végrehajtása a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok biztonságos kezelésére vonatkozóan;

                           j)

                           megfelelő védelmi és korrekciós intézkedések, beleértve az érintett lakossági csoportok tájékoztatását, valamint olyan vészhelyzeti tervek elkészítését, illetve próbáját, amelyeket a sugárzási kibocsátás ellenőrzés alatt tartása és hatásának enyhítése érdekében kell alkalmazni radiológiai vészhelyzet esetén.

               2.

               Annak mérlegelése során, hogy a radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek kivitelére vonatkozó fent említett követelményeknek a harmadik országok eleget tesznek-e, a tagállamoknak a következő kritériumoknak való megfelelést kell figyelembe venniük:

                           a)

                           Fő kritériumok:

                                       —

                                       tagság a Nemzetközi Atomenergia Ügynökségben (NAÜ) és a NAÜ vonatkozó biztonsági szabványainak ebből eredő elfogadása,

                                       —

                                       a kiégett fűtőelemek kezelésének biztonságáról és a radioaktív hulladékok kezelésének biztonságáról szóló közös egyezmény aláírása, megerősítése és tiszteletben tartása, tehát a közös egyezményből származó kötelezettségek teljesítési szándékának bizonyítása, valamint a kiégett fűtőelem és a radioaktív hulladék biztonságos kezelésére vonatkozó rendelkezéseknek való megfelelés demonstrálása,

                                       —

                                       a nukleáris anyagok fizikai védelméről szóló nemzetközi egyezmény és módosításainak aláírása és megerősítése a nukleáris anyagokhoz kapcsolódó bűncselekmények megelőzésére, feltárására és büntetésére irányuló kötelezettségvállalás kifejezéseként,

                                       —

                                       a nukleáris biztonságról szóló egyezmény aláírása, megerősítése és tiszteletben tartása, amely a nukleáris biztonság területét szabályozó legfontosabb jogi eszköznek számít, és fontos rendelkezéseket tartalmaz a vészhelyzetekre való felkészültséggel és a sugárvédelemmel kapcsolatban is,

                                       —

                                       a kiégett fűtőelemeket kezelő létesítményeknek a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség egyik biztosítéki megállapodásának és a vonatkozó kiegészítő jegyzőkönyveknek a hatálya alá helyezése az Atomsorompó Szerződés aláírásával és megerősítésével összefüggésben annak demonstrálása érdekében, hogy a kiégett nukleáris fűtőelemeket békés célra használják fel,

                                       —

                                       az atomkárokért viselt polgári jogi felelősségről szóló, 1963. május 21-i bécsi egyezmény, az atomkárokért viselt polgári jogi felelősségről szóló bécsi egyezményt módosító jegyzőkönyv és az atomkárokkal kapcsolatos kiegészítő kártérítésről szóló egyezmény, vagy az 1964. január 28-i kiegészítő jegyzőkönyvvel és az 1982. november 16-i jegyzőkönyvvel módosított, az atomenergia területén viselt polgári jogi felelősségről szóló, 1960. július 29-i egyezmény (Párizsi Egyezmény) aláírása, megerősítése és tiszteletben tartása annak demonstrálása érdekében, hogy atomkár esetén a fő felelősség az engedélyest terheli.

                           b)

                           További kritériumok:

                                       —

                                       a nukleáris baleset vagy radiológiai veszélyhelyzet esetén történő segítségnyújtásról szóló egyezmény és a nukleáris balesetekről adandó gyors értesítésről szóló egyezmény aláírása, megerősítése és tiszteletben tartása annak demonstrálására, hogy sugárzás okozta vészhelyzet esetén az érintett lakosság megfelelő tájékoztatást kap, továbbá hogy ilyen sugárzási vészhelyzetben megfelelő védelmi, illetve korrekciós intézkedések – beleértve a vészhelyzetre szóló tervek készítését és próbáját is – alkalmazására kerül sor a sugárkibocsátás ellenőrzése és hatásainak enyhítése érdekében,

                                       —

                                       a veszélyes áruk biztonságos szállításával kapcsolatos nemzetközi szerződések, így különösen a SOLAS-egyezmény és a Chicagói Egyezmények tiszteletben tartása annak demonstrálására, hogy a veszélyes áruk tengeri és légi szállításának tényleges ellenőrzése valóban megvalósul.

               3.

               Az 1. bekezdés sérelme nélkül a tagállamok illetékes hatóságai egyéb, például politikai, gazdasági, társadalmi, etikai, tudományos és közbiztonsági kérdésekkel kapcsolatos megfontolásokat is figyelembe vehetnek annak eldöntése során, hogy a radioaktív hulladékok vagy a kiégett fűtőelemek harmadik országba való szállítását engedélyezik-e.

               4.

               A tagállamok illetékes hatóságai az ajánlás alkalmazásával kapcsolatos információcsere érdekében együttműködnek egymással.

      Ennek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.
      Kelt Brüsszelben, 2008. december 4-én.

            a Bizottság részéről

         Andris PIEBALGS

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 337., 2006.12.5., 21. o.