Fontos jogi nyilatkozat

|

52006SC0025

Ajánlás Tanácsi vélemény az 1997. július 7-i 1466/97/EK Tanácsi rendelet 9. cikkének harmadik bekezdésével összhangban a Cseh Köztársaság aktualizált, a 2005-2008. közötti időszakra szóló konvergenciaprogramjáról  /* SEC/2006/0025 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 11.1.2006SEC(2006) 25 véglegesAjánlásTANÁCSI VÉLEMÉNYaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének harmadik bekezdésével összhangban a Cseh Köztársaság aktualizált, a 2005–2008. közötti időszakra szóló konvergenciaprogramjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSHáttérAz 1998. július 1-jén hatályba lépett Stabilitási és Növekedési Paktum a rendezett államháztartás célkitűzésén alapul, amely erősíti a munkahelyteremtést elősegítő árstabilitás és erős fenntartható fejlődés feltételeit. A paktum 2005-ben első ízben módosításra került. A reform elismerte, hogy a paktum hasznos a költségvetési fegyelem biztosítása során, de ugyanakkor arra törekedett, hogy erősítse a paktum hatékonyságát és közgazdasági alátámasztottságát, és hogy védje az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát.A költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásnak megerősítéséről szóló, 1466/97/EK[1] tanácsi rendelet, amely a paktum részét képezi, előírja a tagállamoknak, hogy stabilitási és konvergenciaprogramokat, illetve azok évente aktualizált változatait nyújtsák be a Tanácsnak és a Bizottságnak ((aktualizált) stabilitási programokat nyújtanak be azok a tagállamok, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) konvergenciaprogramokat nyújtanak be azok a tagállamok, amelyek még nem vezették azt be). A Cseh Köztársaság első ízben 2004 májusában nyújtott be konvergenciaprogramot. 2004. július 5-én a Tanács az említett rendelettel összhangban véleményt fogalmazott meg a Bizottság ajánlása alapján, a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően. Az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat ugyanezzel az eljárással összhangban a Bizottság értékeli és Gazdasági és Pénzügyi Bizottság vizsgálja, a Tanács pedig megvizsgálhatja őket.A tagállamoknak ezekben a programokban meg kell határozniuk a költségvetési egyenlegre vonatkozó középtávú célkitűzéseiket, és ismertetniük kell az ennek elérését és fenntartását szolgáló szakpolitikai intézkedéseket, valamint az ezekhez használt gazdasági feltételezéseket. A Paktum reformja óta a középtávú célkitűzést tagállamonként egyedileg kell meghatározni, az Unióban meglévő költségvetési és gazdasági különbözőségek – ideértve a fenntarthatóság költségvetési kockázatát is – figyelembe vételével. A reform további eleme az, hogy a költségvetéspolitikában – a gazdaságilag kedvezőbb időszakokban alkalmazott fokozottabb költségvetési fegyelmen keresztül – szimmetrikusabb megközelítést kell megvalósítani a ciklus során, míg a hosszú távú fenntarthatóságot érezhetően befolyásoló „nagyobb horderejű szerkezeti reformok” a középtávú célkitűzéstől vagy az oda vezető kiigazítási pályától való átmeneti eltéréskor jönnek szóba.Figyelembe véve a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzéseit, a magatartási kódexet[2], a várható kibocsátás és a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg becslésére közösen megállapított módszertant és a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat, a Bizottság megvizsgálta a Cseh Köztársaság nemrégiben benyújtott aktualizált konvergenciaprogramját, és az alább ismertetett értékelés alapján ajánlást fogadott el a programról szóló tanácsi véleményre.Értékelés1.  A Cseh Köztársaság konvergenciaprogramjának második, a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó aktualizálása 2005. november 24-én került benyújtásra. A program nagyjából követi a stabilitási és konvergenciaprogramok felépítésére vonatkozóan az új magatartási kódexben meghatározott mintát, és biztosítja az ott előírt valamennyi kötelező adatot, valamint a legtöbb opcionális adatot.2.  A Tanács 2004. július 5-i határozata szerint a Cseh Köztársaságban túlzott a hiány. A 104. cikk (7) bekezdése szerinti – ugyanezen a napon kelt – tanácsi ajánlásnak megfelelően ezt a túlzott hiányt 2008-ig ki kell igazítani. A Cseh Köztársaság aktualizált, a 2004–2007. közötti időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjáról szóló, 2005. január 18-i véleményében a Tanács azt ajánlotta a Cseh Köztársaságnak, hogy „a hiány csökkentésére az előirányzottnál több bevételt fordítsanak, és hogy szigorúan tartsák be a központi kormányzatra vonatkozó, 2006-tól kezdve jogilag kötelező erejű középtávú kiadási plafonokat.” Ezen kívül felkérték a Cseh Köztársaságot arra, hogy „gyorsítsák fel a nyugdíjreformot, és kezdjék meg az egészségügyi ellátási rendszer reformját az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítására.”3.  A gazdasági reformok és a stabilizáció terén a 90-es évek derekára elért előrelépéseket követően a Cseh Köztársaság makrogazdasági egyensúlytalanságokkal szembesült, ami 1997 májusában árfolyamválsághoz, majd 1997–1999. között gazdasági visszaeséshez vezetett. A pénzügyi és vállalati szektor átfogó szerkezeti reformja 2000-től kezdve segítette a gazdaságot a talpra állásban. Azóta a reál-GDP éves növekedési üteme átlagosan kb. 3 % volt, míg az EU-ban az éves átlagos növekedési ütem 1,7 % volt.4.  A program a makrogazdasági előrejelzések tekintetében három szcenáriót mutat be: egy kiindulási, egy optimista és egy pesszimista szcenáriót. A kiindulási szcenáriót a költségvetési előrejelzések értékelése szempontjából a referencia szcenáriónak lehet tekinteni. Ennek alapján az éves reál GDP növekedés 2005-ben várhatóan 4,8 %, majd 2006-ban 4,4 % körül alakul, 2007–2008. között pedig kis mértékű csökkenést követően % lesz. Ez nagyjából összhangban van a Bizottság szolgálatainak a 2005–2007. évekre vonatkozó 2005. őszi előrejelzéseivel. A 2008-as év vonatkozásában a növekedés némileg meghaladja a Bizottság szolgálatai által a potenciális növekedésre tett becslés értékét. A program alapját képező növekedési feltételezések ily módon elfogadhatónak tekinthetők, az utolsó év esetében pedig kedvezőbb irányba mutatnak. A potenciális növekedés lehetséges túlbecslése miatt a ciklus feltételei valószínűsíthetően kedvezőbbek a program által előrejelzetteknél. Az infláció várhatóan a 2005. évi 1,5 %-ról 2,2 %-ra emelkedik 2006-ban, majd 2007-ben kis mértékben 2,0 %-ra csökken, ami viszonylag optimista várakozásnak tűnik.5.  Miután 2002 júliusa és 2004 februárja között majdnem 15 %-kal csökkent a koruna/euro árfolyam, a cseh valuta 2005 márciusáig a régió országaihoz hasonlóan tartós felértékelést folytatott, és az euróval szemben mintegy 12 %-ot visszanyert. Ez a trend átmenetileg megfordult a 2005. március-áprilisi leértékelés folytán, de 2005. júniustól a koruna a felértékelés útján haladt tovább. A hosszú távú cseh kamatlábak továbbra is alacsonyak. E kamatlábak 2004 második felében bekövetkezett enyhülését követően az euró-övezettel szembeni különbözet 2005-ben többnyire 0 és 40 bázispont között ingadozott. A konvergenciaprogram meghatározza, hogy a Cseh Köztársaság 2010-ben készül az euró-övezethez csatlakozni, és újólag megerősíti, hogy az ERM II-ben való részvételt az előírt legrövidebb hosszúságú időszakra kell korlátozni. A Pénzügyminisztérium által nemrégiben közzétett, az euró-övezetbeni teljes tagság elérésére vonatkozó tájékoztató jellegű ütemterv szerint 2007 második felében lehet az ERM II-be való lépéssel számolni.6.  A 2005-ös államháztartási hiány a becslések szerint a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzései alapján a GDP 3,2 %-ának felel meg, szemben a megelőző aktualizálásban tervezett, a GDP 4,7 %-ának megfelelő értékkel. A hiány alakulását várhatóan főként a központi kormányzat, különösen az állami költségvetés (amely készpénz alapon a tervezettnél több adóbevételre tett szert, és a kiadásokat a GDP kb. 1,5 %-ának megfelelő mértékben alulteljesítette) költségvetési teljesítménye fogja befolyásolni.7.  Ezen aktualizálás célja, hogy az általános költségvetési hiányt 2008-ban a GDP 3 %-ában megadott referenciaérték alá csökkentsék, a 104. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlással összhangban. A program úgy tervezi, hogy a hiányt 2005. és 2008. között a GDP-nek több mint 2 százalékpontjával csökkentik, az elsődleges hiányt pedig 2,3 százalékponttal. A 2005. év két egyszeri kiadásának hatását leszámítva azonban a nominális hiányban az időszak során bekövetkező javulás csak a GDP 1 százalékpontjának felel meg. A hiány csökkenése elsősorban a kiadási hányad programidőszak során történő (a GDP 2,3 százalékpontjának megfelelő) csökkenését tükrözi, míg a bevételek összességében nagyjából változatlanok maradnak (-0,2 százalékpont). Az állami fogyasztás és a társadalmi transzferek azok a kiadási tételek, amelyek a tervek szerint a leginkább fognak csökkenni a GDP százalékában. Az állami beruházások előreláthatólag jelentősen nőni fognak, 2004-ben a GDP 5 %-áról 2008-ban a GDP 6 %-ára, amely jóval meghaladja az EU átlagát (2005-ben a GDP 2,5 %-a). A korábbi programhoz képest a 2005. novemberi aktualizálás nagyjából megerősíti a tervezett kiigazítást, noha az alapul szolgáló makrogazdasági szcenárió jelentősen erősebb.8.  A közösen megállapított módszertan használatával a Bizottság szolgálatai a program alapján számításokat végeztek, ezek szerint a strukturális egyenleg várhatóan csak kissé javul a programidőszak során (a GDP ½ százalékpontjával). A költségvetési erőfeszítéseket elsősorban az időszak végére tervezik, és azokra az évekre összpontosítják őket, amelyekben a kibocsátási rés az előrejelzések szerint pozitív. Sőt, 2006-ban a költségvetési egyenleg várhatóan romlani fog. A Stabilitási és Növekedési Paktumban előírtak szerint az aktualizált program a költségvetési egyenlegre nézve a „GDP kb. mínusz 1 %-ának megfelelő” középtávú célkitűzést azonosít, amit várhatóan 2012-re valósítanak meg.9.  Mivel a program középtávú célkitűzése meghaladja a minimálisan szükséges értéket (a becslések szerint a GDP kb. 1½ %-ának megfelelő hiány), annak megvalósítása biztosítja a szükséges biztonsági sávot a túlzott hiány felmerülésével szemben. A program középtávú célkitűzése helyénvaló, mert hosszú távon megfelelően tükrözi az adóssághányad és a potenciális kibocsátás átlagos növekedését.10.  A program költségvetési előrejelzéseinek kockázatai nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek. Egyrészről, az óvatos költségvetési tervezés kimutatásai azt jelzik, hogy a célul kitűzött értékek jobban is alakulhatnak (ez így történt 2004-ben, és a Bizottság szolgálatai szerint 2005 esetében is így lesz). A költségvetések alapját képező növekedési feltételezések rendszerint ésszerűek voltak, az adórugalmasságra vonatkozó feltételezések pedig óvatosak. Ezen felül az előirányzott kiadásokat nem hajtották mindig végre teljesen, elsősorban azon lehetőségnek köszönhetően, hogy az el nem költött pénzeszközöket át lehetett vinni a korábbi költségvetési évekről. Másfelől, a program a szociális kiadások terén számos (tervezett) intézkedésről említést tesz, amelyek az e megnevezéshez tartozó kiadásokat a program előrejelzésével szemben inkább növelnék, semmint csökkentenék. Emellett a kiadásokkal kapcsolatos áthozatok 2004-ben a GDP 1 %-ának megfelelő értékben felhalmozódtak, és a Bizottság szolgálatai arra számítanak, hogy ezen áthozatok értéke 2005-ben tovább nő. Amennyiben az összes előirányzott kiadáson felül ezeket a jelentős áthozatokat is elköltenék – ami különösen 2006-ban, a választások évében nem zárható ki –, a költségvetés a tervezettnél rosszabban alakulhat, főként 2006-ban. Ezen felül a program utolsó évének növekedési feltételezése kedvezőnek tűnik.11.  E kockázatértékelés tekintetében a program költségvetési irányvonala összhangban van a túlzott hiány 2008-ra (amely a program utolsó éve) történő kiigazításával, ami megfelel a Tanács által ajánlottaknak. A tervezett kiigazítási pályát azonban strukturális szempontból erősíteni lehetne, különösen ha figyelembe vesszük annak lehetőségét, hogy 2005-ben sokkal jobban alakulnak az értékek, valamint azt, hogy a növekedési kilátásokat felfelé módosították.12.  2005. és 2008. között az államadósság várhatóan a GDP ½ százalékpontjával nő, és 2008-ban eléri a GDP majdnem 38 %-át, ami jóval a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték alatt van. Az elsődleges hiány negatív hatását az előrejelzések szerint nagymértékben ellensúlyozza egy pozitív lavinahatás, amelynek során a kissé emelkedő implicit kamatláb negatív hatását teljesen kiegyenlíti, sőt meghaladja a magas nominális GDP növekedés folytatódása. Az állományalkalmazkodás várhatóan szintén mérsékeli az adósság növekedését.13.  Az államháztartás fenntarthatóságának tekintetében a Cseh Köztársaság jelentős kockázattal szembesül a népességelöregedés becsült költségvetési költségei folytán. Noha az adóssághányad az EU-val való összehasonlításban jelenleg viszonylag alacsony, a jelentős hiány hozzájárul az adóssághányad növekedéséhez a 2050-ig terjedő hosszú távú előrejelzésekben, ami növeli az adósság fenntarthatóságának kockázatát. Ezzel egy időben a nyugdíjkiadások előrejelzések szerinti jelentős növekedései az előrejelzési időszakban várhatóan jelentős terhet jelentenek majd az államháztartás számára. Az államháztartás közép távon történő tervezett konszolidációjának szigorú végrehajtása, valamint a költségvetési egyenleg további erősítése az elöregedéssel kapcsolatos – különösen nyugdíj- és egészségügyi – kiadások növekedésének megfékezését szolgáló további strukturális reformokkal együtt kulcsfontosságúnak tűnnek az államháztartás fenntarthatósága kockázatainak mérséklésében[3].14.  Az államháztartás terén tervezett intézkedések nagyjából összhangban vannak a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program különösen a túlzott hiány tanácsi ajánlásokkal összhangban történő kiigazítását tervezi. Tartalmaz olyan intézkedéseket is, amelyek az erőforrások növekedés- és foglalkoztatás-orientált felosztásának előmozdítására irányulnak, elsősorban a közszektor gazdasági súlyának csökkentésén, valamint az adóterheknek a közvetlen adóztatástól a közvetett adózás irányába való eltolásán keresztül. Noha a kormány tudatában van a hosszú távú fenntarthatóság problémájának, a program nem tartalmaz konkrét lépéseket annak kezelésére.15.  A Cseh Köztársaság 2005. október 14-én – a növekedést és foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben – benyújtott nemzeti reformprogramja a hosszú távú fenntarthatóságot mint az államháztartást érintő fő kihívást azonosítja. A konvergenciaprogram költségvetési előrejelzései figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban meghatározott korlátozott számú konkrét reformintézkedés költségvetési hatásait. A konvergenciaprogram államháztartás területén tervezett intézkedései összhangban vannak a nemzeti reformprogramban tervezett intézkedésekkel. A konvergenciaprogram ismerteti a foglalkoztatást és a növekedést támogató intézkedéseket (a bevételi és kiadási struktúra átalakítása (közvetlen helyett közvetett adóztatásra való átállás, az állami fogyasztás és transzferek csökkentése), az állami beruházási kiadások elsőbbségivé tétele), de a hosszú távú fenntarthatóság problémájának kezelésére nem tartalmaz konkrét reformlépéseket. A program emellett a középtávú kiadási plafonok szerepének erősítését tervezi azáltal, hogy az állami költségvetés és az állami pénzalapok megnevezéseire kötelező erejű alapelveket alkalmaz és a helyi kormányzatokat bevonja a költségvetési tervezés folyamatába.A fenti értékelés és a Tanács által 2004. július 5-én a 104. cikk (7) bekezdése szerint kiadott ajánlások fényében a Cseh Köztársaság számára helyénvaló lenne:i. fokozni a strukturális költségvetési kiigazításra tett erőfeszítéseket, tekintettel arra, hogy a túlzott hiány tervezett értéke csak kissé múlja alul a 2008-ra (ez a túlzott hiány kiigazításának határideje) elérni kívánt referenciaértéket, valamint annak teljes mértékű kihasználására, hogy az előrejelzett növekedést felfelé korrigálták a tanácsi ajánlásokban alkalmazott értékekhez képest;ii. javítani a költségvetési tervezés minőségét, elsősorban a jelentős mértékű kiadási áthozatok okainak elemzésén, valamint a középtávú kiadási plafonok megerősítésén keresztül;iii. javítania kell az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát, elsősorban a nyugdíjreform felgyorsításán, valamint az egészségügyi ellátási rendszer reformjának megkezdésén keresztül.AjánlásTANÁCSI VÉLEMÉNYaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének harmadik bekezdésével összhangban a Cseh Köztársaság aktualizált, a 2005–2008. közötti időszakra szóló konvergenciaprogramjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TAN ÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásának megerősítéséről szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[4], és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:16.  [2006. január 24]-én a Tanács megvizsgálta a Cseh Köztársaság 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját. A program nagyjából követi a stabilitási és konvergenciaprogramok felépítésére vonatkozóan az új magatartási kódexben meghatározott mintát, és biztosítja az ott előírt valamennyi kötelező adatot, valamint a legtöbb opcionális adatot.17.  A gazdasági reformok és a stabilizáció terén a 90-es évek derekára elért előrelépéseket követően a Cseh Köztársaság makrogazdasági egyensúlytalanságokkal szembesült, ami 1997 májusában árfolyamválsághoz, majd 1997–1999. között gazdasági visszaeséshez vezetett. A pénzügyi és vállalati szektor átfogó szerkezeti reformja 2000-től kezdve segítette a gazdaságot a talpra állásban. Azóta a reál-GDP éves növekedési üteme átlagosan kb. 3 % volt, míg az EU-ban az éves átlagos növekedési ütem 1,7 % volt. A program a makrogazdasági és költségvetési előrejelzések tekintetében három különböző szcenáriót tartalmaz: egy optimista, egy kiindulási és egy pesszimista szcenáriót. A kiindulási szcenáriót a költségvetési előrejelzések értékelése szempontjából a referencia szcenáriónak lehet tekinteni, mert a jelenleg rendelkezésre álló információk alapján úgy tűnik, hogy valószínűsíthető növekedési feltételezéseken alapul, amelyek az utolsó év esetében kedvezőbb értékeket vesznek fel. A reál GDP növekedésére vonatkozóan úgy számol, hogy az a 2005. évi 4,8 %-ról kis mértékben átlagosan 4,3 %-ra csökken a programidőszak fennmaradó részén keresztül. A potenciális növekedés lehetséges túlbecslése miatt a ciklus feltételei valószínűsíthetően kedvezőbbek a program által előrejelzetteknél. A program inflációs előrejelzései alacsonynak tűnnek.18.  A Tanács 2004. július 5-i határozata szerint a Cseh Köztársaságban túlzott a hiány. A 104. cikk (7) bekezdése szerinti 2004. július 5-i tanácsi ajánlásnak megfelelően ezt a túlzott hiányt 2008-ig ki kell igazítani. A Cseh Köztársaság aktualizált, a 2004–2007. közötti időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjáról szóló, 2005. január 18-i véleményében a Tanács azt ajánlotta a Cseh Köztársaságnak, hogy „a hiány csökkentésére az előirányzottnál több bevételt fordítsanak, és hogy szigorúan tartsák be a központi kormányzatra vonatkozó, 2006-tól kezdve jogilag kötelező erejű középtávú kiadási plafonokat.” Ezen kívül felkérték a Cseh Köztársaságot arra, hogy „gyorsítsa fel a nyugdíjreformot, és kezdjék meg az egészségügyi ellátási rendszer reformját az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítására.”19.  A 2005-ös államháztartási hiány a becslések szerint a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzései alapján a GDP 3,2 %-ának felel meg, szemben a megelőző aktualizálásban tervezett, a GDP 4,7 %-ának megfelelő értékkel. A hiány alakulását várhatóan főként a központi kormányzat, különösen az állami költségvetés (amely a tervezettnél több adóbevételre tett szert, és a kiadásokat a GDP kb. 1,5 %-ának megfelelő mértékben alulteljesítette) költségvetési teljesítménye fogja befolyásolni.20.  Ezen aktualizálás célja, hogy az általános költségvetési hiányt 2008-ban a GDP 3 %-ában megadott referenciaérték alá csökkentsék, a 104. cikk (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlással összhangban. A program úgy tervezi, hogy a hiányt 2005. és 2008. között a GDP-nek több mint 2 százalékpontjával csökkentik, az elsődleges hiányt pedig 2,3 százalékponttal. A 2005. év két egyszeri kiadásának hatását leszámítva azonban a nominális hiányban az időszak során bekövetkező javulás csak a GDP 1 százalékpontjának felel meg. A hiány csökkenése elsősorban a kiadási hányad programidőszak során történő (a GDP 2,3 százalékpontjának megfelelő) csökkenését tükrözi, míg a bevételek összességében nagyjából változatlanok maradnak (-0,2 százalékpont). Az állami fogyasztás és a társadalmi transzferek azok a kiadási tételek, amelyek a tervek szerint a leginkább fognak csökkenni a GDP százalékában. Az állami beruházások előreláthatólag jelentősen nőni fognak, 2004-ben a GDP 5 %-áról 2008-ban a GDP 6 %-ára, amely jóval meghaladja az EU átlagát (2005-ben a GDP 2,5 %-a). A korábbi programhoz képest a 2005. novemberi aktualizálás nagyjából megerősíti a tervezett kiigazítást, noha az alapul szolgáló makrogazdasági szcenárió jelentősen erősebb.21.  A közösen megállapított módszertan használatával számított strukturális egyenleg (a ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések figyelmen kívül hagyása után) várhatóan a GDP ½ százalékpontjával javul a programidőszak során. A program a költségvetési egyenlegre vonatkozó középtávú célkitűzést a GDP „körülbelül” 1 %-ának megfelelő strukturális hiányként állapítja meg, amelyet nem a programidőszakban terveznek megvalósítani. Mivel a program középtávú célkitűzése meghaladja a minimálisan szükséges értéket (a becslések szerint a GDP kb. 1½ %-ának megfelelő hiány), annak megvalósítása biztosítja a szükséges biztonsági sávot a túlzott hiány felmerülésével szemben. A program középtávú célkitűzése helyénvaló, mert hosszú távon megfelelően tükrözi az adóssághányad és a potenciális kibocsátás átlagos növekedését.22.  A program költségvetési előrejelzéseinek kockázatai nagyjából kiegyensúlyozottnak tűnnek. Egyrészről, az óvatos költségvetési tervezés kimutatásai azt jelzik, hogy a célul kitűzött értékek jobban is alakulhatnak (ez így történt 2004-ben, és a Bizottság szolgálatai szerint 2005 esetében is így lesz). A költségvetések alapját képező növekedési feltételezések rendszerint ésszerűek voltak, az adórugalmasságra vonatkozó feltételezések pedig óvatosak. Ezen felül az előirányzott kiadásokat nem hajtották mindig végre teljesen, elsősorban azon lehetőségnek köszönhetően, hogy az el nem költött pénzeszközöket át lehetett vinni a korábbi költségvetési évekről. Másfelől, a program a szociális kiadások terén számos (tervezett) intézkedésről említést tesz, amelyek az e megnevezéshez tartozó kiadásokat a program előrejelzésével szemben inkább növelnék, semmint csökkentenék. Emellett a kiadásokkal kapcsolatos áthozatok 2004-ben a GDP 1 %-ának megfelelő értékben felhalmozódtak, és a Bizottság szolgálatai arra számítanak, hogy ezen áthozatok értéke 2005-ben tovább nő. Amennyiben az összes előirányzott kiadáson felül ezeket a jelentős áthozatokat is elköltenék – ami különösen 2006-ban, a választások évében nem zárható ki –, a költségvetés a tervezettnél rosszabban alakulhat, főként 2006-ban. Ezen felül a program utolsó évének növekedési feltételezése kedvezőnek tűnik.23.  E kockázatértékelés tekintetében a program költségvetési irányvonala összhangban van a túlzott hiány 2008-ra (amely a program utolsó éve) történő kiigazításával, ami megfelel a Tanács által ajánlottaknak. A tervezett kiigazítási pályát azonban strukturális szempontból erősíteni lehetne, különösen ha figyelembe vesszük annak lehetőségét, hogy 2005-ben sokkal jobban alakulnak az értékek, valamint azt, hogy a növekedési kilátásokat felfelé módosították.24.  Az adóssághányad 2005-ben a becslések szerint 37,4 %-ot ért el, amely jóval a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaérték alatt van. Az adóssághányad a program előrejelzése szerint ½ százalékponttal fog növekedni a programidőszak során.25.  Az államháztartás fenntarthatóságának tekintetében a Cseh Köztársaság jelentős kockázattal szembesül a népességelöregedés becsült költségvetési költségei folytán. Noha az adóssághányad az EU-val való összehasonlításban jelenleg viszonylag alacsony, a jelentős hiány hozzájárul az adóssághányad növekedéséhez a 2050-ig terjedő hosszú távú előrejelzésekben, ami növeli az adósság fenntarthatóságának kockázatát. Ezzel egy időben a nyugdíjkiadások előrejelzések szerinti jelentős növekedései az előrejelzési időszakban várhatóan jelentős terhet jelentenek majd az államháztartás számára. Az államháztartás közép távon történő tervezett konszolidációjának szigorú végrehajtása, valamint a költségvetési egyenleg további erősítése az elöregedéssel kapcsolatos – különösen nyugdíj- és egészségügyi – kiadások növekedésének megfékezését szolgáló további strukturális reformokkal együtt kulcsfontosságúnak tűnnek az államháztartás fenntarthatósága kockázatainak mérséklésében[5].26.  Az államháztartás terén tervezett intézkedések nagyjából összhangban vannak a 2005–2008. közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatásokban szereplő átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program különösen a túlzott hiány tanácsi ajánlásokkal összhangban történő kiigazítását tervezi. Tartalmaz olyan intézkedéseket is, amelyek az erőforrások növekedés- és foglalkoztatás-orientált felosztásának előmozdítására irányulnak, elsősorban a közszektor gazdasági súlyának csökkentésén, valamint az adóterheknek a közvetlen adóztatástól a közvetett adózás irányába való eltolásán keresztül. Noha a kormány tudatában van a hosszú távú fenntarthatóság problémájának, a program nem tartalmaz konkrét lépéseket annak kezelésére.27.  A Cseh Köztársaság 2005. október 14-én – a növekedést és foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben – benyújtott nemzeti reformprogramja a hosszú távú fenntarthatóságot mint az államháztartást érintő fő kihívást azonosítja. A konvergenciaprogram költségvetési előrejelzései figyelembe veszik a nemzeti reformprogramban meghatározott korlátozott számú konkrét reformintézkedés költségvetési hatásait. A konvergenciaprogram államháztartás területén tervezett intézkedései összhangban vannak a nemzeti reformprogramban tervezett intézkedésekkel. A konvergenciaprogram ismerteti a foglalkoztatást és a növekedést támogató intézkedéseket (a bevételi és kiadási struktúra átalakítása (közvetlen helyett közvetett adóztatásra való átállás, az állami fogyasztás és transzferek csökkentése), az állami beruházási kiadások elsőbbségivé tétele), de a hosszú távú fenntarthatóság problémájának kezelésére nem tartalmaz konkrét reformlépéseket. A program emellett a középtávú kiadási plafonok szerepének erősítését tervezi azáltal, hogy az állami költségvetés és az állami pénzalapok megnevezéseire kötelező erejű alapelveket alkalmaz és a helyi kormányzatokat bevonja a költségvetési tervezés folyamatába.A fenti értékelés és a 104. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlások fényében a Tanács azon a véleményen van, hogy a Cseh Köztársaságnak:i. fokozni a strukturális költségvetési kiigazításra tett erőfeszítéseket, tekintettel arra, hogy a túlzott hiány tervezett értéke csak kissé múlja alul a 2008-ra (ez a túlzott hiány kiigazításának határideje) elérni kívánt referenciaértéket, valamint annak teljes mértékű kihasználására, hogy az előrejelzett növekedést felfelé korrigálták a tanácsi ajánlásokban alkalmazott értékekhez képest;ii. javítani a költségvetési tervezés minőségét, elsősorban a jelentős mértékű kiadási áthozatok okainak elemzésén, valamint a középtávú kiadási plafonok megerősítésén keresztül;iii. javítania kell az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát, elsősorban a nyugdíjreform felgyorsításán, valamint az egészségügyi ellátási rendszer reformjának megkezdésén keresztül.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reál GDP (%-os változás) | KP 2005. nov. | 4,4 | 4,8 | 4,4 | 4,2 | 4,3 |COM 2005. nov. | 4,4 | 4,8 | 4,4 | 4,3 | nincs adat |KP 2004. dec. | 3,8 | 3,6 | 3,7 | 3,8 | nincs adat |HICP-infláció (%) | KP 2005. nov. | 2,6 | 1,5 | 2,2 | 2,0 | 2,1 |COM 2005. nov. | 2,6 | 1,7 | 2,9 | 2,6 | nincs adat |KP 2004. dec. | 2,7 | 3,2 | 2,6 | 2,2 | nincs adat |Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | KP 2005. nov.1 | -1,9 | -0,8 | -0,1 | 0,3 | 0,8 |COM 2005. nov.5 | -1,4 | -0,2 | 0,6 | 1,2 | nincs adat |KP 2004. dec.1 | -1,3 | -0,9 | -0,4 | 0,3 | nincs adat |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2005. nov. | -3,0 | -4,8 | -3,8 | -3,3 | -2,7 |COM 2005. nov. | -3,0 | -3,2 | -3,7 | -3,3 | nincs adat |KP 2004. dec. | -5,2 | -4,7 | -3,8 | -3,3 | nincs adat |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2005. nov. | -1,8 | -3,5 | -2,5 | -2,0 | -1,2 |COM 2005. nov. | -1,8 | -1,9 | -2,3 | -1,9 | nincs adat |KP 2004. dec. | -4,0 | -3,4 | -2,4 | -1,7 | nincs adat |Ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2005. nov.1 | -2,4 | -4,5 | -3,8 | -3,4 | -3,0 |COM 2005. nov. | -2,5 | -3,1 | -4,0 | -3,8 | nincs adat |KP 2004. dec.1 | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat |Strukturális egyenleg2 (a GDP %-ában) | KP 2005. nov.3 | -1,9 | -3,4 | -3,8 | -3,4 | -3,0 |COM 2005. nov.4 | -2,0 | -2,0 | -3,9 | -3,8 | nincs adat |KP 2004. dec. | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat | nincs adat |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | KP 2005. nov. | 36,8 | 37,4 | 37,1 | 37,9 | 37,8 |COM 2005. nov. | 36,8 | 36,2 | 36,6 | 36,9 | nincs adat |KP 2004. dec. | 38,6 | 38,3 | 39,2 | 40,0 | nincs adat |Megjegyzések: 1 A Bizottság szolgálatainak számításai a program információi alapján. 2 Ciklikus hatásoktól megtisztított egyenleg (ugyanúgy, mint a megelőző sorokban) az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések figyelmen kívül hagyása után. 3 Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a költségvetési adatbejelentésben (2004-ben 0,5 %) és a programban (2005-ben 1,1 %); mindkettő hiánynövelő). 4 Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések Bizottság szolgálatainak 2005. őszi előrejelzéseiben (2004-ben a GDP 0,5 %-a, 2005-ben 1,1 %-a; mindkettő hiánynövelő). 5 A 2004–2007. közötti időszak lehetséges becsült növekedési értékei alapján (rendre 3,5 %, 3,5 %, 3,6 % és 3,7 %). Forrás: Konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szolgálatainak 2005. őszi gazdasági előrejelzései (COM); a Bizottság szolgálatainak számításai. |[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett valamennyi dokumentum megtalálható a következő internetes oldalon: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] A Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleménye az ECOFIN-Tanács által 2005. október 11-én elfogadott következő dokumentumról: „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásával kapcsolatos pontosítások, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergenciaprogramok tartalmára és formájára vonatkozóan”.[3] A hosszú távú fenntarthatósággal kapcsolatos részletek a program Bizottság szolgálatai által végzett technikai értékelésében találhatók, amelyek a következő internetes oldalon kerülnek majd közzétételre: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[4] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett dokumentumok megtalálhatók a következő internetes oldalon: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[5] A hosszú távú fenntarthatósággal kapcsolatos részletek a program Bizottság szolgálatai által végzett technikai értékelésében találhatók, amelyek a következő internetes oldalon kerülnek majd közzétételre: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm


title: A Bizottság (EU) 2017/432 ajánlása (2017. március 7.) a 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv végrehajtása során a visszatérések hatékonyságának javításáról

text:
               11.3.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 66/15

         A BIZOTTSÁG (EU) 2017/432 AJÁNLÁSA
   (2017. március 7.)
   a 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv végrehajtása során a visszatérések hatékonyságának javításáról
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A 2008/115/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) a tagállamokban alkalmazandó közös normákat és eljárásokat határoz meg a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok visszatérésével kapcsolatban.

               (2)

               A schengeni értékelési mechanizmus (2) és az Európai Migrációs Hálózaton (3) keresztül gyűjtött információk lehetővé tették annak átfogó értékelését, hogy a tagállamok hogyan hajtják végre a visszatérésre vonatkozó uniós szakpolitikát.

               (3)

               Az értékelések azt jelzik, hogy a 2008/115/EK irányelv által a tagállamok számára biztosított mérlegelési jogkör a nemzeti jogszabályok következetlen átültetéséhez vezetett, ami negatív hatást gyakorolt az uniós visszatérési politika hatékonyságára.

               (4)

               A 2008/115/EK irányelv hatálybalépése óta és a tagállamokra nehezedő egyre növekvő migrációs nyomás következtében a visszatérésre vonatkozó uniós szakpolitika előtt álló kihívások megszaporodtak, ami ráirányította a figyelmet az átfogó európai migrációs politika ezen aspektusára. 2016. október 20–21-i következtetéseiben (4) az Európai Tanács a visszatérésre vonatkozó nemzeti közigazgatási eljárások megerősítésére szólított fel.

               (5)

               Az állam-, illetve kormányfők 2017. február 3-i máltai nyilatkozata (5) kiemelte az uniós visszatérési politika felülvizsgálatának szükségességét, és hangsúlyozta, hogy a felülvizsgálatnak az uniós és nemzeti szinten rendelkezésre álló jogi, operatív, pénzügyi és gyakorlati eszközök alkalmazásának módjára vonatkozó objektív elemzésen kell alapulnia. A Tanács üdvözölte a Bizottság azon szándékát, hogy gyorsan be kíván nyújtani egy, a visszatérésre vonatkozó, aktualizált uniós cselekvési tervet, és iránymutatást kíván nyújtani az Unió és a tagállamok által kezdeményezett visszatérések hathatósabbá tételéhez, valamint a meglévő uniós vívmányokon alapuló hatékony visszafogadáshoz.

               (6)

               Figyelembe véve a tagállamok területére jogellenesen belépő és ott tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok számának jelenlegi növekedését, továbbá a rászorulók megfelelő védelmének biztosítása érdekében teljes mértékben ki kell használni a 2008/115/EK irányelvben előírt rugalmasságot. Az említett irányelv hatékonyabb végrehajtása csökkentené az eljárásokkal való visszaélés lehetőségét, és megszüntetné a hatékonyság hiányát, ugyanakkor biztosítaná az Európai Unió Alapjogi Chartájában rögzített alapvető jogok védelemét.

               (7)

               Ez az ajánlás iránymutatással szolgál arra vonatkozóan, hogy a 2008/115/EK irányelv rendelkezéseit hogyan kell alkalmazni a hatékonyabb visszatérési eljárások megvalósítása érdekében, valamint felhívja a tagállamokat, hogy tegyék meg a szükséges intézkedéseket a visszatérés jogi és gyakorlati akadályainak megszüntetése érdekében.

               (8)

               Az uniós visszatérési politika akkor lehet eredményes, ha azt a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok elfogását és azonosítását, ügyük gyors feldolgozását, valamint a visszatérés céljából való előállításukat biztosító megfelelő kapacitások kialakítását célzó hatékony és arányos intézkedések támogatják.

               (9)

               A visszatérés megszervezéséhez több szakterületen jártas állománnyal rendelkező, racionalizált, jól integrált nemzeti szintű szervezetre van szükség. Ezen túlmenően olyan eljárásokra és eszközökre van szükség, amelyek lehetővé teszik az információk késedelem nélküli eljuttatását az illetékes hatóságokhoz, valamint a különböző eljárásokban érintett valamennyi szereplő együttműködését.

               (10)

               A szükséges kompetenciákat egyesítő, több területen képzett és hozzáértő személyzetre van szükség annak biztosításához, hogy a nemzeti hatóságok képesek legyenek a szükségletekre reagálni, különösen olyan körülmények között, amikor a tagállamok jelentős teherrel szembesülnek a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok visszatérésére vonatkozó kötelezettség végrehajtása során. Az integrált és összehangolt megközelítés megszervezése során a tagállamoknak teljes mértékben ki kell használniuk a visszatérés terén rendelkezésre álló uniós pénzügyi eszközöket, programokat és projekteket, különösen a Menekültügyi, Migrációs és Integrációs Alapot. Ebben az összefüggésben a tagállamoknak figyelembe kell venniük a migrációs nyomás következtében az illetékes hatóságokra nehezedő terheket.

               (11)

               A 2008/115/EK irányelv 6. cikke (1) bekezdésének megfelelően a tagállamoknak következesen ki kell utasítaniuk a területükön jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárokat. A tagállami jogszabályok és gyakorlat nem minden körülmények között biztosítják e kötelezettség maradéktalan érvényesülését, aláásva ezzel az uniós visszatérési rendszer hatékonyságát. Bizonyos tagállamok például nem hoznak kiutasítási határozatot egy menedékjog iránti kérelemről vagy tartózkodási engedélyről szóló elutasító határozatot követően, vagy nem hoznak ilyen határozatot a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárokkal szemben, akik nem rendelkeznek érvényes személyazonosító vagy úti okmánnyal.

               (12)

               A tagállamok intézményrendszerének szerkezetétől függően, különösen amikor különböző hatóságok foglalkoznak az eljárással, a kiutasítási határozatot nem feltétlenül vagy közvetlenül követi a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok személyazonosságának ellenőrzésére és az érvényes úti okmány megküldésére irányuló kérelem.

               (13)

               A Schengeni határellenőrzési kódex (6) 13. cikkével összhangban a határt jogellenesen átlépő és az érintett tagállam területén tartózkodásra nem jogosult személyeket el kell fogni, és ellenük a 2008/115/EK irányelv rendelkezéseinek megfelelő eljárást kell indítani.

               (14)

               A 2008/115/EK irányelv megállapítja, hogy az irányelv végrehajtása során figyelembe kell venni az érintett harmadik országbeli állampolgárok egészségi állapotát, valamint hogy a visszatérésig biztosítani kell a sürgősségi egészségügyi ellátást és a betegségek alapvető kezelését. A jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok kitoloncolását mindazonáltal feltétlenül végre kell hajtani, és intézkedéseket kell hozni a visszatérés akadályozására vagy meghiúsítására irányuló magatartás – például az egészségi állapotra vonatkozó új, hamis állítások – megakadályozására. Emellett szükség van olyan intézkedések bevezetésére is, amelyek hatékonyan kezelik azokat a menedékjog iránti kérelmeket, amelyeket kizárólag a kiutasítási határozatok végrehajtásának késleltetése vagy akadályozása érdekében nyújtottak be.

               (15)

               Jóllehet a 2008/115/EK irányelv az Unió területén jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárokat kötelezi az Unió elhagyására, a kiutasítási határozatok végrehajtását a kibocsátó tagállamok feladatává teszi. A visszatérési eljárást meg lehet indítani a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárt elfogó bármelyik tagállamban. A kiutasítási határozatnak a 2001/40/EK tanácsi irányelvben (7) és a 2004/191/EK tanácsi határozatban (8) előírt kölcsönös elismerése felgyorsíthatja a visszatérés folyamatát, és visszatarthat az Unión belüli nem engedélyezett másodlagos mozgásoktól.

               (16)

               Az őrizet lényeges elem lehet az uniós visszatérési rendszer hatékonyságának javításában, amelyet a 2008/115/EK irányelv 15. cikkének (1) bekezdésével összhangban csak akkor szabad alkalmazni, ha más elégséges, de kevésbé kényszerintézkedés nem alkalmazható hatékonyan. Az őrizet különösen abban az esetben teheti lehetővé a visszatérési műveletek sikeres előkészítését és megszervezését, ha biztosítani kell a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgár szökésének megakadályozását.

               (17)

               Az őrizetben tartás több tagállam által jelenleg alkalmazott maximális időtartama jelentősen rövidebb a 2008/115/EK irányelv által megengedett időtartamnál és a visszatérési eljárás sikeres befejezéséhez szükséges időtartamnál. Az őrizetnek ilyen rövid időszaka nem teszi lehetővé a kitoloncolás hatékony lebonyolítását.

               (18)

               A visszaküldéssel kapcsolatos határozatok elleni jogorvoslati kérelmek benyújtásának határideje jelentősen eltér a tagállamok között – néhány naptól egy hónapos vagy hosszabb időtartamig terjed. Az alapvető jogok tiszteletben tartása mellett a határidőnek elegendő időt kell hagynia a hatékony jogorvoslathoz való hozzáférés biztosítására, ugyanakkor figyelembe kell vennie, hogy a hosszú határidők káros hatással lehetnek a visszatérési eljárásokra.

               (19)

               A harmadik országok jogellenesen tartózkodó állampolgárai számára az őket érintő egyedi intézkedések meghozatala előtt biztosítani kell az illetékes hatóságok általi meghallgatáshoz való jogot.

               (20)

               A 2008/115/EK irányelv értelmében akkor kell biztosítani a kiutasítási határozatokkal szembeni fellebbezések automatikus felfüggesztő hatályát, ha visszatérés esetén az érintett harmadik országbeli állampolgár esetében ténylegesen fennáll a rossz bánásmód és ezáltal az Európai Unió Alapjogi Chartája – az Európai Unió Bírósága által értelmezett (9) – 19. cikke (2) bekezdésének és 47. cikke megsértésének kockázata.

               (21)

               Jelentős számú tagállam ismételten értékeli a visszaküldés kockázatát a menekültügyi és visszatérési eljárások különböző szakaszaiban, ami a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok visszatérésének szükségtelen késedeleméhez vezethet.

               (22)

               A kísérő nélküli kiskorú származási harmadik országba való visszatérése és a családdal való egyesítése a gyermek mindenek felett álló érdekét szolgálhatja. A kísérő nélküli kiskorúakra vonatkozó kiutasítási határozatok meghozatalának egyes tagállamok nemzeti jogszabályaiban előírt tilalma akadályozhatja, hogy a tagállamok maradéktalanul teljesítsék azon kötelezettségüket, hogy megfelelően figyelembe vegyék a gyermek mindenek felett álló érdekét és az egyedi körülményeket. Az ilyen jellegű tilalmak nem szándékolt következményekkel járhatnak az illegális bevándorlásra nézve, és arra bátoríthatják a kísérő nélküli kiskorúakat, hogy az Unióba történő eljutás érdekében vállalkozzanak a veszélyes utazásra.

               (23)

               A kísérő nélküli kiskorúak jogállásáról és visszatéréséről szóló határozatoknak mindig a gyermek mindenek felett álló érdekére vonatkozó egyedi, multidiszciplináris és megbízható értékeléseken kell alapulniuk, beleértve a családtagok felkutatását és az otthoni környezet értékelését is. Az ilyen értékelést megfelelően dokumentálni kell.

               (24)

               Összhangban a 2008/115/EK irányelv 17. cikkével, amely meghatározza azokat a feltételeket, amelyek alapján a tagállamok – végső intézkedésként és a lehető legrövidebb ideig – alkalmazhatják a kísérő nélküli kiskorúak és a kiskorúakat is tartalmazó családok őrizetben tartását, a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy alternatívák álljanak rendelkezésre a gyermekek őrizetben tartására. Amennyiben azonban nem léteznek ilyen alternatívák, az őrizetben tartás ilyen esetekben való abszolút tilalma esetenként nem teszi lehetővé a visszatérés biztosításához szükséges valamennyi intézkedés meghozatalára vonatkozó kötelezettségnek való maradéktalan megfelelést, és szökés miatt a visszatérési műveletek meghiúsulásához vezethet.

               (25)

               A Schengeni Információs Rendszernek a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok visszatérésére való felhasználásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat (10) elfogadásáig a tagállamoknak teljes mértékben ki kell használniuk a beutazási tilalomra vonatkozó figyelmeztető jelzés bevitelének lehetőségét az 1987/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (11) 24. cikkének (3) bekezdésével összhangban.

               (26)

               Ezt az ajánlást a 2008/115/EK irányelv hatálya alá tartozó valamennyi tagállamnak kell címezni.

               (27)

               A tagállamoknak utasítást kell adniuk a visszatéréssel kapcsolatos feladatok ellátásával megbízott illetékes nemzeti hatóságaik számára, hogy feladataik teljesítése során alkalmazzák ezt az ajánlást.

               (28)

               Ez az ajánlás megfelel az Európai Unió Alapjogi Chartája által elismert alapvető jogoknak és elveknek. Ez az ajánlás biztosítja különösen az emberi méltóság teljes tiszteletben tartását, valamint a Charta 1., 4., 14., 18., 19., 24. és 47. cikkének alkalmazását, és ennek megfelelően kell végrehajtani,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

      MEGERŐSÍTETT ÉS JOBB VISSZAKÜLDÉSI KAPACITÁS

               (1)

               A hatékonyabb visszatérést gátló eljárási, technikai és működési akadályok megszüntetése érdekében a tagállamoknak 2017. június 1-ig integrált és összehangolt megközelítés biztosítása révén meg kell erősíteniük a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok visszatérésének végrehajtására vonatkozó képességüket.

               (2)

               A visszatérés terén az ilyen integrált és összehangolt megközelítés céljai a következők:

                           a)

                           a gyors visszatérési eljárások biztosítása és a visszaküldési arány jelentős növelése;

                           b)

                           a bűnüldöző és bevándorlási hatóságok szükség szerinti mozgósítása, és intézkedéseik összehangolása az igazságügyi hatóságok, az őrizetet biztosító hatóságok, a gyámsági rendszerek, az orvosi és szociális szolgálatok intézkedéseivel annak biztosítása érdekében, hogy a visszatérési eljárásokban részt vevő valamennyi hatóság gyors és megfelelő multidiszciplináris válaszokat adjon;

                           c)

                           annak biztosítása, hogy a visszatérési eljárások terén hatáskörrel rendelkező valamennyi hatóságnál elegendő számú képzett és hozzáértő személyzet álljon rendelkezésre a gyors reagálás érdekében, szükség esetén a hét minden napján napi 24 órában, különösen azokban az időszakokban, amikor megnövekedett terhet jelent a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok visszatérésére vonatkozó kötelezettség végrehajtása;

                           d)

                           a tagállam sajátos helyzetétől függően az Unió külső határainál a harmadik országok állampolgárai személyazonosságának és jogállásának meghatározására és ellenőrzésére vonatkozó azonnali intézkedések meghozatalára, valamint az Unióba való belépésre vagy az ott tartózkodásra nem jogosultak számára a belépést megtagadó vagy a kiutasítás elrendeléséről szóló határozatok azonnali kiadására felhatalmazott további személyzet alkalmazása.

               (3)

               A visszatérés területére vonatkozó integrált és összehangolt megközelítésnek különösen a következő feladatokat kell teljesítenie:

                           a)

                           gyors orvosi vizsgálatok elvégzése a lehetséges visszaélések elkerülése érdekében a 9. pont b) alpontjában említett helyzetekben;

                           b)

                           a célok és feladatok teljesítését elősegítő kapcsolattartás és operatív információcsere a többi tagállammal és az Európai Határ- és Partvédelmi Ügynökséggel;

                           c)

                           a vonatkozó informatikai rendszerek, például az Eurodac, a Schengeni Információs Rendszer (SIS) és a Vízuminformációs Rendszer (VIS) teljes mértékű kihasználása az érintett harmadik országbeli állampolgárok személyazonosságára és jogi helyzetére vonatkozó információk időbeli beszerzése céljából.

               (4)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az integrált és összehangolt megközelítés biztosításával megbízott egységek vagy szervek rendelkezzenek a szükséges emberi, pénzügyi és anyagi erőforrásokkal.

      A KIUTASÍTÁSI HATÁROZATOK KÖVETKEZETES KIADÁSA

               (5)

               Annak biztosítása érdekében, hogy a kiutasítási határozatokat következetesen kiadják harmadik országok olyan állampolgárai számára, akik nem vagy már nem jogosultak az Európai Unió területén tartózkodni, a tagállamok:

                           a)

                           intézkedéseket hoznak a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok hatékony felkutatására és elfogására;

                           b)

                           attól függetlenül adják ki a kiutasítási határozatokat, hogy a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgár rendelkezik-e személyazonossági vagy úti okmánnyal;

                           c)

                           a lehető legjobban kiaknázzák a 2008/115/EK irányelv 6. cikkének (6) bekezdésében foglalt azon lehetőséget, hogy egyetlen jogi aktusban kombinálják a jogszerű tartózkodás megszüntetéséről szóló határozatot és a kiutasítási határozatot, és egyidejűleg fogadják el azokat, feltéve, hogy minden egyes egyedi határozat vonatkozásában tiszteletben tartják a vonatkozó biztosítékokat és rendelkezéseket.

               (6)

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a kiutasítási határozatok határozatlan időre szóljanak, annak érdekében, hogy azok bármikor végrehajthatók legyenek anélkül, hogy egy bizonyos időszak elteltével újra kellene indítani a visszatérési eljárásokat. Ez nem érintheti azt a kötelezettséget, hogy figyelembe kell venni az érintett harmadik országbeli állampolgárok egyéni helyzetében bekövetkező változásokat, ideértve a visszaküldés kockázatát is.

               (7)

               A nem engedélyezett másodlagos mozgások megakadályozása és megelőzése érdekében a tagállamoknak következetesen fel kell tüntetniük a kiutasítási határozatokban azt az információt, hogy a harmadik országok állampolgárainak egy harmadik országba való belépés céljából kell elhagyniuk a tagállam területét.

               (8)

               A tagállamoknak alkalmazniuk kell a 2008/115/EK irányelv 2. cikke (2) bekezdésének a) pontjában előírt eltérést, amennyiben ez hatékonyabb eljárásokat tehet lehetővé, különösen jelentős migrációs nyomás esetén.

      A KIUTASÍTÁSI HATÁROZATOK HATÉKONY VÉGREHAJTÁSA

               (9)

               A jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok gyors visszatérésének biztosítása érdekében a tagállamok:

                           a)

                           a 2013/32/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (12) összhangban a nemzetközi védelem iránti kérelmek gyors elbírálására gyorsított vagy – amennyiben indokoltnak tekintik – a határon folytatott eljárásokat alakítanak ki, ideértve azt az esetet is, amikor csupán a kiutasítási határozat végrehajtásának késleltetése vagy akadályozása céljából nyújtják be a menedékjog iránti kérelmet;

                           b)

                           lépéseket tesznek az egészségi állapotra vonatkozó új, hamis állításokkal kapcsolatos esetleges olyan visszaélések megelőzése érdekében, amelyek célja a kitoloncolás megakadályozása, például annak biztosításával, hogy objektív és független véleményt kiadó, az illetékes nemzeti hatóság által kijelölt egészségügyi személyzetet állítanak szolgálatba;

                           c)

                           biztosítják, hogy a kiutasítási határozatokat haladéktalanul kövesse az érvényes úti okmány rendelkezésre bocsátására vagy az (EU) 2016/1953 európai parlamenti és tanácsi rendelettel (13) összhangban kiadott visszatéréshez biztosított európai úti okmány használatának elfogadására irányuló, a visszafogadó harmadik országhoz intézett kérelem;

                           d)

                           alkalmazzák a kiutasítási határozatok kölcsönös elismerésére vonatkozóan a 2001/40/EK irányelvben és a 2004/191/EK határozatban biztosított lehetőséget.

               (10)

               A jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok kitoloncolásának hatékony biztosítása érdekében a tagállamok:

                           a)

                           a 2008/115/EK irányelv 15. cikkének (1) bekezdésében előírt esetekben megfelelő módon és szükség szerint alkalmazzák az őrizetben tartást, különösen amennyiben ezen ajánlás 15. és 16. pontja szerint fennáll a szökés kockázata;

                           b)

                           nemzeti jogszabályaikban 6 hónapban szabják meg az őrizet kezdeti időtartamának felső határát, lehetővé téve, hogy az igazságügyi hatóságok ezt az ügy körülményeire figyelemmel módosíthassák, továbbá a 2008/115/EK irányelv 15. cikkének (6) bekezdésében előírt esetek vonatkozásában rendelkeznek az őrizet legfeljebb 18 hónapig történő meghosszabbításának lehetőségéről;

                           c)

                           összhangba hozzák az őrizeti kapacitást a tényleges igényekkel, többek között szükség esetén a 2008/115/EK irányelv 18. cikkében meghatározott, a szükséghelyzetekre vonatkozó eltérés alkalmazásával.

               (11)

               Azon jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok tekintetében, akik szándékosan akadályozzák a visszatérési eljárásokat, a tagállamoknak mérlegelniük kell a nemzeti jog szerinti szankciók alkalmazását. E szankcióknak hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük, és nem akadályozhatják a 2008/115/EK irányelv céljának elérését.

      ELJÁRÁSI BIZTOSÍTÉKOK ÉS JOGORVOSLATOK

               (12)

               A tagállamoknak intézkedniük kell a következőkről:

                           a)

                           az illetékes hatóságok által különböző célokra – például tartózkodási engedély kiadása, visszatérés vagy őrizetbe vétel céljából – lefolytatott közigazgatási meghallgatások lehetőség szerint egy eljárási lépésben történő összevonása. Ki kell dolgozni a harmadik országbeli állampolgárok meghallgatásának új módjait, például videokonferencia alkalmazása révén;

                           b)

                           a jogokkal és eljárásokkal való visszaélés elkerülése érdekében – különösen a kitoloncolás tervezett időpontját megelőzően benyújtott fellebbezések esetében – a nemzeti jogban hasonló helyzetekben hozott kiutasítási határozatok elleni fellebbezések benyújtására vonatkozó lehető legrövidebb határidő előírása;

                           c)

                           annak biztosítása, hogy a kiutasítási határozatok elleni fellebbezések felfüggesztő hatálya csak abban az esetben érvényesüljön automatikusan, ha az a Charta 19. cikke (2) bekezdésének és 47. cikkének való megfelelés érdekében szükséges;

                           d)

                           annak elkerülése, hogy ismételten értékeljék a visszaküldés tilalmát előíró elv megsértésének kockázatát, amennyiben az elv tiszteletben tartását más eljárások során már értékelték, az értékelés végleges, és az érintett harmadik országbeli állampolgárok egyéni helyzete nem változott.

      CSALÁD ÉS GYERMEKEK

               (13)

               A gyermekek jogainak tiszteletben tartása érdekében, valamint a 2008/115/EK irányelv 5. cikke szerint teljes mértékben figyelembe véve a gyermek mindenek felett álló érdekét és a családi életet, a tagállamoknak intézkedniük kell a következőkről:

                           a)

                           hozzanak létre egyértelmű szabályokat a kísérő nélküli kiskorúak jogállására vonatkozóan, amelyek lehetővé teszik a kiutasítási határozatok kiadását és a visszaküldést, vagy biztosítják számukra a tartózkodás jogát;

                           b)

                           annak biztosítása, hogy a kísérő nélküli kiskorúak jogállására vonatkozó határozatok mindig a gyermek mindenek felett álló érdekének egyéni értékelésén alapuljanak. Ennek az értékelésnek következetesen figyelembe kell vennie, hogy a kísérő nélküli kiskorú származási országba való visszatérése és a családdal való egyesítése szolgálja-e a gyermek mindenek felett álló érdekét;

                           c)

                           célzott újrabeilleszkedési politikák életbe léptetése a kísérő nélküli kiskorúak számára;

                           d)

                           annak biztosítása, hogy az illetékes hatóságok multidiszciplináris megközelítés alapján következetesen elvégezzék a gyermek mindenek felett álló érdekének értékelését, a kísérő nélküli kiskorú meghallgatását és a gyám megfelelő bevonását.

               (14)

               A 2008/115/EK irányelvben meghatározott alapvető jogok és feltételek tiszteletben tartása mellett a tagállamok nem zárhatják ki nemzeti jogukban a kiskorúak őrizetben tartásának lehetőségét, amennyiben ez feltétlenül szükséges a végleges kiutasítási határozat végrehajtásának biztosításához, és amennyiben a tagállamok a hatékony visszatérés biztosítása érdekében nem képesek az őrizetbe vételnél kevésbé kényszerítő intézkedéseket alkalmazni.

      A SZÖKÉS VESZÉLYE

               (15)

               Az alábbi objektív körülmények mindegyikének a szökés kockázatának fennállására vonatkozó megdönthető vélelmet kell képeznie:

                           a)

                           az azonosítási eljárásban való együttműködés megtagadása hamis vagy hamisított személyazonosító okmányok felhasználásával, meglévő dokumentumok megsemmisítésével vagy egyéb módon történő eltüntetésével, az ujjnyomatadás megtagadásával;

                           b)

                           a visszatérés műveletének erőszakos vagy csalárd módon történő megakadályozása;

                           c)

                           a 2008/115/EK irányelv 7. cikkének (3) bekezdése alkalmazásában a szökés megelőzése érdekében foganatosított intézkedés – például az illetékes hatóságoknál való jelentkezés vagy adott helyen való tartózkodás – be nem tartása;

                           d)

                           meglévő beutazási tilalom be nem tartása;

                           e)

                           másik tagállamba irányuló, nem engedélyezett másodlagos mozgások.

               (16)

               A tagállamoknak rendelkezniük kell arról, hogy az alábbi kritériumokat annak jelzéseként vegyék figyelembe, hogy a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok esetében fennáll a szökés kockázata:

                           a)

                           a kiutasítási határozat be nem tartására vonatkozó szándék kifejezése;

                           b)

                           az önkéntes távozásra vonatkozó időszak be nem tartása;

                           c)

                           súlyos bűncselekmény elkövetése miatt valamely tagállamban hozott ítélet.

      ÖNKÉNTES TÁVOZÁS

               (17)

               A tagállamok csak az érintett harmadik országbeli állampolgár kérelmét követően engedélyezhetik az önkéntes távozást, ugyanakkor biztosítaniuk kell, hogy a harmadik országbeli állampolgár megfelelő tájékoztatással rendelkezzen az ilyen kérelem benyújtásának lehetőségéről.

               (18)

               A tagállamoknak a kiutasítási határozatban – az eset egyedi körülményeinek figyelembevételével – a visszatérés megszervezéséhez és megkezdéséhez szükséges lehető legrövidebb időszakot kell megállapítaniuk az önkéntes távozásra.

               (19)

               Az önkéntes távozásra vonatkozó időszak hosszának meghatározásakor a tagállamoknak értékelniük kell az eset egyedi körülményeit, különösen a visszatérés kilátásait és a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárnak az illetékes hatóságokkal folytatott, visszatéréssel kapcsolatos együttműködésre való hajlandóságát.

               (20)

               Hét napnál hosszabb időtartam csak akkor adható, ha a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgár a visszatérés céljából aktívan együttműködik.

               (21)

               A 2008/115/EK irányelv 7. cikkének (4) bekezdésében előírt esetekben nem biztosítható önkéntes távozásra vonatkozó határidő, különösen akkor, ha a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgár esetében az ezen ajánlás 15. és 16. pontjában előírtak szerint fennáll a szökés kockázata, valamint ha előzőleg más tagállamokban súlyos bűncselekmény miatt elítélték.

      TÁMOGATOTT ÖNKÉNTES VISSZATÉRÉSI PROGRAMOK

               (22)

               A tagállamoknak 2017. június 1-ig működőképes, támogatott önkéntes visszatérési programokkal kell rendelkezniük, amelyeknek összhangban kell állniuk a támogatott önkéntes visszatérési és újrabeilleszkedési programokra vonatkozóan a Bizottság által a tagállamokkal együttműködésben kidolgozott és a Tanács által jóváhagyott (14) közös normákkal.

               (23)

               A tagállamoknak intézkedéseket kell hozniuk annak érdekében, hogy a nemzeti oktatási, szociális és egészségügyi szolgálatokkal együttműködésben javítsák a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok számára az önkéntes visszatérésre és a támogatott önkéntes visszatérési programokra vonatkozóan nyújtott tájékoztatást.

      BEUTAZÁSI TILALMAK

               (24)

               A beutazási tilalmak teljes körű alkalmazása érdekében a tagállamok intézkednek a következőkről:

                           a)

                           annak biztosítása, hogy a beutazási tilalmak érvényesek legyenek azon a napon, amikor a harmadik országok állampolgárai elhagyják az EU-t, annak érdekében, hogy a tilalmak tényleges időtartama ne csökkenjen indokolatlanul; ezt azokban az esetekben kell biztosítani, amikor az elutazás időpontja a nemzeti hatóságok számára ismert, különösen kitoloncolás és támogatott önkéntes visszatérési program keretében történő távozás esetén;

                           b)

                           eszközök létrehozása annak ellenőrzésére, hogy az Európai Unió területén jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgár ténylegesen eltávozott-e az önkéntes távozásra rendelkezésre álló időszakban, és – többek között beutazási tilalom elrendelése révén – hatékony követő intézkedések abban az esetben, ha az illető nem távozott el;

                           c)

                           az 1987/2006/EK rendelet 24. cikke (3) bekezdésének alkalmazásában a Schengeni Információs Rendszer második generációjában a beutazási tilalomra vonatkozó figyelmeztető jelzés következetes bevitele; valamint

                           d)

                           kiutasítási határozatot kiadó rendszer létrehozása azon esetekre, amikor a jogellenes tartózkodást kiléptetési ellenőrzés során észlelik. Amennyiben egyedi értékelést követően és az arányosság elvének alkalmazásával indokolt, beutazási tilalmat kell kiadni a jogellenes tartózkodás jövőbeli kockázatainak megelőzése érdekében.

      Kelt Brüsszelben, 2017. március 7-én.

            a Bizottság részéről

         Dimitris AVRAMOPOULOS

            a Bizottság tagja

      (1)  Az Európai Parlament és a Tanács 2008/115/EK irányelve (2008. december 16.) a harmadik országok illegálisan tartózkodó állampolgárainak visszatérésével kapcsolatban a tagállamokban használt közös normákról és eljárásokról (HL L 348., 2008.12.24., 98. o.).

      (2)  A Tanács 1053/2013/EU rendelete (2013. október 7.) a schengeni vívmányok alkalmazását ellenőrző értékelési és monitoringmechanizmus létrehozásáról és a végrehajtó bizottságnak a Schengent Értékelő és Végrehajtását Felügyelő Állandó Bizottság létrehozásáról szóló 1998. szeptember 16-i határozatának hatályon kívül helyezéséről (HL L 295., 2013.11.6., 27. o.).

      (3)  A Tanács 2008/381/EK határozata (2008. május 14.) az Európai Migrációs Hálózat létrehozásáról (HL L 131., 2008.5.21., 7. o.).

      (4)  Az Európai Tanács 2016. október 20–21-i következtetései, EUCO 31/16.

      (5)  Az Európai Tanács 2017. február 3-i 43/17. sz. sajtóközleménye.

      (6)  Az Európai Parlament és a Tanács 2016/399/EU rendelete (2016. március 9.) a személyek határátlépésére irányadó szabályok uniós kódexéről (Schengeni határellenőrzési kódex) (HL L 77., 2016.3.23., 1. o.).

      (7)  A Tanács 2001/40/EK irányelve (2001. május 28.) a harmadik országok állampolgárainak kitoloncolásáról szóló határozatok kölcsönös elismeréséről (HL L 149., 2001.6.2., 34. o.).

      (8)  A Tanács 2004/191/EK határozata (2004. február 23.) a harmadik országok állampolgárainak kitoloncolásáról szóló határozatok kölcsönös elismeréséről szóló 2001/40/EK irányelv alkalmazásából eredő pénzügyi aránytalanságok kiegyenlítését célzó kritériumok és gyakorlati szabályok megállapításáról (HL L 60., 2004.2.27., 55. o.).

      (9)  Az Európai Unió Bíróságának az C-562/13. sz. ügyben 2014. december 18-án hozott ítélete.

      (10)  COM(2016) 881 final.

      (11)  Az Európai Parlament és a Tanács 1987/2006/EK rendelete (2006. december 20.) a Schengeni Információs Rendszer második generációjának (SIS II) létrehozásáról, működtetéséről és használatáról (HL L 381., 2006.12.28., 4. o.).

      (12)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013/32/EU irányelve (2013. június 26.) a nemzetközi védelem megadására és visszavonására vonatkozó közös eljárásokról (HL L 180., 2013.6.29., 60. o.).

      (13)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/1953 rendelete (2016. október 26.) a jogellenesen tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok visszaküldéséhez kiállított európai úti okmány létrehozásáról, valamint az 1994. november 30-i tanácsi ajánlás hatályon kívül helyezéséről (HL L 311., 2016.11.17., 13. o.).

      (14)  A Tanács 2016. június 9–10-i következtetései.


				|

		52011SC0819

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of the Czech Republicand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of the Czech Republic, 2011-2014

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
a Cseh Köztársaság 2011. évi nemzeti
reformprogramjáról
és a Cseh Köztársaság 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó
aktualizált konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi véleményről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke
(2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1] és
különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[2],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)
Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta az
Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és
növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a
gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú
területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében,
hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén
rejlő lehetőségeit.
(2)
A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok
és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló
ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok
foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[3], amelyek együtt alkotják az „integrált
iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és
foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.
(3)
A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az
első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az
EU-ban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és
elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első
európai szemeszterét.
(4)
Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács 2011.
február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban és a Bizottság éves
növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció és a
strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget élvez
majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság
helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való
csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a
növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a
prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy
konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.
(5)
2011. április 29-én a Cseh Köztársaság benyújtotta
a 2011. évi nemzeti reformprogramját, 2011. május 5-én pedig 2011-2014 közötti
időszakra vonatkozó aktualizált 2011. évi konvergenciaprogramját. A
kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére
egyidejűleg került sor.
(6)
A globális pénzügyi válság, ami a cseh gazdaság
külkereskedelmi nyitottságán keresztül becsatornázódott, jelentős terhet
jelentett a Cseh Köztársaságban a GDP-növekedés és a munkanélküliség terén. A
reál GDP 2009-ben az export és a hazai beruházások csökkenése következtében 4,1 %-kal
csökkent. A munkanélküliség a 2008-as 4,4 %-ról 2010-re 7,3 %-ra
növekedett, továbbá a foglalkoztatottsági ráta 2 százalékponttal esett 2008 és 2010
között. A nemzetközi kereskedelemnek való nagyobb kiszolgáltatottság, és a Cseh
Köztársaság fő kereskedelmi partnereinél bekövetkezett, a vártnál gyorsabb
fellendülés 2010-ben 2,3 %-os reál GDP növekedéshez vezetett, és továbbra
is segíteni fogja a lassú élénkülést.
(7)
Az 1466/97/EK tanácsi rendeletnek megfelelően
az aktualizált konvergenciaprogram értékelése alapján a Tanács véleménye
szerint a programot alátámasztó makrogazdasági feltevések megalapozottak a
program első két éve tekintetében, és túl optimisták a későbbiekben.
A program a Bizottság szolgálatainak 2011 tavaszi előrejelzéséhez képest
alacsonyabb 2012. évi növekedési pályára épül, főleg a kormányzati fogyasztás
reálkiadásainak további tartós csökkentése miatt, amit nem vettek számításba a
Bizottság szolgálatainak 2012. évi változatlan politikán alapuló
előrejelzésében. A program előrevetíti, hogy az államháztartási hiány
2013-ra a GDP 3 %-a alá, illetve 2014-re a GDP 1,9 %-ra csökken. A
tervezett konszolidáció elsősorban kiadáscsökkentésre épül. A tervezett
intézkedések nagyjából elégségesek a cél 2013-as, a Tanács ajánlásának
megfelelő eléréshez, de a programban foglalt intézkedések tényleges
költségvetési eredményéhez kockázatok kapcsolódnak. Továbbá a program
későbbi éveire kitűzött célok elérése nagymértékben a kedvező
ciklikus körülményeken és a közigazgatás hatékonyságának növeléséből
származó megtakarításokon alapszik, ez utóbbi megvalósítása pedig jelentős
nehézségekbe ütközhet. A középtávú költségvetési célkitűzés elérése a
program horizontján túlra van tervezve. A 2011-2013. időszakra vonatkozó
átlagos éves költségvetési kiigazítás alatta marad a Tanács által 2009.
december 2-án a túlzott hiány esetén követendő eljárás keretében javasolt,
a GDP 1%-ának megfelelő mértéknek.
(8)
A felvázolt program egyértelműen célul
tűzi ki, hogy az államháztartás hiányát 2013-ra a GDP 3 %-a alá
csökkentse. A kihívást annak biztosítása jelenti majd, hogy a 2011-2013. évi,
valamint azt követő időszakra vonatkozó hiánycsökkentésre irányuló
intézkedések – különösen az oktatási és a közfinanszírozású K+F kiadások
szintentartása révén – ne veszélyeztessék a hosszú távú növekedést, és
megfelelő puffert biztosítsanak a demográfiai változások következtében
kialakuló kiadásnövekedéssel szemben.
(9)
A költségvetési konszolidációs stratégia tartalmaz
a héabevételeket érintő intézkedéseket: az alacsonyabb héamérték 2012-ben
és 2013-ban emelkedni, míg a magasabb 2013-ban csökkenni fog. A kormányzat 2013-tól
növelni tervezi a héakörbe tartozó cégek számát. A program szerint ezeknek a
változásoknak a következtében az adóbevételek 2012-ben a GDP 0,7 %-val, 2013-ban
pedig a GDP 0,1 %-val kell nőnek. Úgy tűnik továbbá, hogy van
mozgástér a közvetett adókból származó bevételek – amelyek 2010-ben a GDP 11,8 %-ra
rúgtak az uniós átlag 13,4 %-hoz képest – növelésére, ezáltal csökkentve a
munka adóterheit. Továbbá a becslések szerint a tényleges héabevétel és az
elméleti héakötelezettség közti különbség jelentős mértékben az uniós
átlag feletti, ami rámutat az adószabályok betartását kikényszerítő
intézkedések szükségességére.
(10)
Figyelemmel arra, hogy a népesség elöregedésének
költségvetési kihatása az előrejelzések szerint jelentős mértékben az
uniós átlag feletti, a nyugdíjrendszer reformja fontos kérdés. A kormányzat két
javaslatcsomaggal állt elő. Az első csomagot várhatóan 2011
szeptemberében fogja elfogadni a Parlament. Ez az állami felosztó-kirovó
rendszert veszi célba, ami 2009 óta deficites. Egyebek közt megemeli a
kötelező nyugdíjkorhatárt, ami 2041-re a nők és férfiak tekintetében
egységesen 67 év lesz. Ezek a parametrikus reformintézkedések bizonyos
mértékben kezelik a költségvetési fenntarthatóság problémáját; azonban
lehetséges, hogy ez nem lesz elég az elöregedés okozta problémák megoldásához.
A második intézkedéscsomag, amelyet hivatalosan még nem fogadott el a kormány, 2013-tól
bevezetne egy önkéntes második pillért annak érdekében, hogy fokozza a
nyugdíjasok jövedelmeinek diverzifikálását, és a magánmegtakarítások
növelésének támogatása révén elősegítse azok jövőbeni mértékének
megfelelőségét. Azonban a pillér javasolt formája kevés ösztönzőt
tartalmaz a rendszerhez való csatlakozásra, és a valóságban növelheti a fent
körvonalazott, hosszú távon jelentkező nyomást. Az ilyen nyugdíjalapok
működési költségeit gondosan elemezni kell, és a rendszer hatékonyságának
biztosítása érdekében a lehető legalacsonyabban kell tartani őket.
(11)
A munkaerőpiac közepesen rugalmasnak
tűnik, és a globális gazdasági válság előtt nem mutatott nagyobb
működési zavarokra utaló jeleket. Ugyanakkor van néhány nyilvánvaló
szerkezeti gyengeség. Az egyik fő kihívást azok a nehézségek jelentik,
amelyekkel a gyermekkel rendelkező nőknek kell szembenézniük a
szülési szabadság után a munkaerőpiacra való visszatéréskor. A kérdés a
szélesebb gazdasági kihatások miatt is fontos: hosszabb munkán kívül töltött
időszakok, magasabb nemek közti foglalkoztatási különbség, valamint a
tagállamok között a legmagasabb nemek közötti fizetési különbség. A munkába
való korai visszatérés továbbra is nehézségekbe ütközik a kormányzat azon igyekezete
ellenére is, hogy nagyobb szabadságot biztosítson a szülőknek a szülési
szabadság hosszának meghatározása terén. A probléma részben abból származik,
hogy a cégek vonakodnak részmunkaidős munkaszerződéseket kötni,
amelyek más tagállamokban gyakoriak a kisgyerekes munkavállalók esetében,
részben pedig a megfizethető árú gyermekgondozó létesítmények – különösen
a három év alatti gyermekek esetében igénybe vehetőek – korlátozott
számából.
(12)
Noha a teljes munkanélküliségi ráta az uniós átlag
alatt maradt, a hosszú távú munkanélküliség növekszik, különösen a 20-29 évesek
körében. Az alacsony képzettségűeknek, valamint az egyéb alacsony
fizetésűeknek jelentős nehézségekkel kell szembenézniük a
munkakeresés során. A magas hosszú távú munkanélküliség összhangban van az
alulfinaszírozott és relatíve erőtlen aktív munkaerő-piaci
politikákkal, valamint a rendszeres aktiváló intézkedésekbe bekapcsolódók
alacsony arányával.
(13)
A közigazgatásnak az üzleti környezetet is
hátrányosan érintő hatékonysági problémái a meglévő stratégiák
következetes végrehatjásával orvosolható lennének. A kormányzat 2007-ben
elindított egy „jobb szabályozásra” irányuló programot, valamint egy
korrupcióellenes stratégiát a 2011-2012. évekre. Bejelentettek olyan
intézkedéseket, melyek fontosak a cseh jogi és szabályozási környezet – ami
nemzetközi felmérések szerint az uniós átlag alatt van – minőségének
javításához, és amelyek növelik a vállalkozások bizalmát. A kihívást a
közigazgatás stabilizálása jelenti, mivel a gyakori és mélyreható újraszervezések
csökkentik annak hatékonyságát. Ennek érdekében szükség lenne egy közszolgálati
törvényre, amelynek elfogadása már többször elhalasztódott. A kormányzat a
közelmúltban a közbeszerzések átláthatóságának növelését célzó intézkedéseket
fogadott el. A szabályozás egyik eleme azonban – konkrétan a vállalati
értékpapírok azon típusa, amely lehetővé teszi a teljesen anonim
vagyonátruházást – kockázatos, és ezért figyelmet kell rá fordítani.
(14)
A válság a feltételezések szerint negatív hatással
volt a potenciális növekedésre. A humántőke fejlesztése fontos, ezt
viszont az egyetemekre beiratkozott fiatalok magasabb aránya ellenére is
hátráltatja a képzés nem megfelelő színvonala, amit a cseh
felsőoktatási intézmények nemzetközi felmérések szerinti alacsony rangsorolása
is mutat. Továbbá az egy tanulóra összehasonlítható árakon számolt kiadás az
uniós országok alsó negyedében van, és különösen alacsony az alapfokú oktatás
esetében. A nemzeti reformprogram intézkedéseket vázol fel az oktatás minden
szakasza tekintetében. A felsőoktatás átfogó reformja évek óta
előkészületben van. A minőségi és hatékony felsőoktatás
biztosítása fontos a versenyképesség és az innovációs kapacitás szempontjából.
(15)
A Bizottság értékelte a Cseh Köztársaság
konvergenciaprogramját és nemzeti reformprogramját[4]. Figyelembe vette nem csak a programok Cseh
Köztársaság fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája
szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy mennyiben felelnek
meg az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli
nemzeti döntéseknél az uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az
Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását. Ennek fényében a Bizottság úgy
véli, hogy a fiskális konszolidációnak kell a központban maradnia a növekedés fokozó
kiadások megőrzése mellett. Az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága
nagymértékben a szükséges nyugdíjreform jelenlegi végrehajtásának
képességétől függ. Elengedhetetlen – különösen a nők esetében – a
munkaerő-piaci részvétel növelése, és a hosszú távú munkanélküliek
munkalehetőségeinek javítása. A közszolgáltatások, a szabályozási
környezet, valamint a felsőoktatás minőségének javítására irányuló
további lépések kiemelten fontosak a versenyképesség szempontjából.
(16)
Ezen értékelés fényében és figyelembe véve a 2009.
december 2-i, az EUMSZ 126. cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlást, a
Tanács megvizsgálta a Cseh Köztársaság 2011. évi aktualizált
konvergenciaprogramját, és a véleményét[5]
különösen az alábbi (1) és (2) bekezdésekben szereplő ajánlások tükrözik.
Figyelembe véve az Európai Tanács 2011. március 25-i következtetéseit, a Tanács
megvizsgálta a Cseh Köztársaság nemzeti reformprogramját,
AJÁNLJA, HOGY a Cseh köztársaság a 2011–2012
közötti időszakon belül tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
(1)
Hajtsa végre a tervezett konszolidációt 2011-ben,
és a bevételek bármely elmaradása vagy a kiadások megnövekedése esetén tegyen
tartós jellegű ellenintézkedéseket. A 2012. évi programban foglaltak
szerint fogadjon el költségvetési intézkedéseket, és a 2013. évi célt
konkrétabb intézkedésekkel támassza alá. Kerülje el a növekedést
elősegítő tételek csökkentését, és használja ki a mozgástért az
adószabályok betartásának fokozása, az adóelkerülés csökkentése, és a közvetett
adókból származó bevételek növelése terén.
(2)
Az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága és a
nyugdíjak mértékének jövőbeni megfelelősége érdekében vezessen be
átfogó nyugdíjreformot. Az
erőfeszítéseknek elsősorban az állami pillért érintő további
változásokra kell koncentrálódniuk, ideértve a kötelező nyugdíjkorhatár a
tervezettnél gyorsabb emelését, amit az idősebb munkavállalók
foglalkoztatását elősegítő intézkedésekkel kell kiegészíteni; és másodlagosan a magánmegtakarítások
fejlesztésével. Ebben az összefüggésben biztosítani
kell, hogy a tervezett második pillér sok résztvevőt vonzzon, és hogy úgy
legyen megtervezve, hogy az adminisztratív költségek átláthatóak és alacsonyak
legyenek.
(3)
A megfizethető árú gyermekgondozó intézmények
rendelkezésére állásának és hozzáférhetőségének fokozása révén segítse
elő a kisgyermekes szülők munkaerő-piaci visszatérését, és
ezáltal fokozza a munkaerő-piaci részvételt. Növelje a rugalmasabb
munkafeltételek, például a részmunkaidős állások vonzerejét és elérhetőségét.

(4)
Fokozza az állami foglalkoztatási szolgálat
kapacitását a képzés, munkahelykeresési támogatás és az egyénre szabott
szolgáltatások minőségének és hatékonyságának növelése érdekében,
eredményekhez kötve a programok finanszírozását. Az
érdekeltekkel folytatott konzultáció alapján vezessen be testre szabott képzési
programokat az idősebb munkavállalók, a fiatalok, az alacsony
képzettségűek és más kiszolgáltatott helyzetben lévő csoportok
számára.
(5)
Tegye meg a szükséges intézkedéseket a
közszolgáltatások hatékonyságának növelése érdekében az üzleti környezet
számára kulcsfontosságú területeken. Ebben az összefüggésben az azonosított
célokkal összhangban gyorsítsa fel az korrupcióellenes stratégia végrehajtását,
fogadja el a közszolgálati törvényt a közigazgatás stabilitásának és hatékonyságának
növelése érdekében, továbbá vizsgálja felül a gazdasági törvénykönyvet az
anonim részvénytulajdonlás eltörlése végett.
(6)
A felsőoktatás teljesítményének növelése
érdekében teremtse meg az oktatási intézmények átlátható minőségértékelési
rendszerét, és ezt kapcsolja össze a finanszírozásukkal.
Kelt
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL C [...]., [...], [...]. o.
[3]               2011. évre érvényben tartotta a Tanács 2011. május 19-i 2011/308/EU
határozata.
[4]               SEC(2011) 712.
[5]               Az 1466/96/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdése
szerint.


title: A Tanács ajánlása (2016. július 12.) Hollandia 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Hollandia 2016. évi stabilitási programját

text:
               18.8.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 299/41

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2016. július 12.)
   Hollandia 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Hollandia 2016. évi stabilitási programját
   (2016/C 299/10)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2015. november 26-án elfogadta az éves növekedési jelentést, és ezzel elindult a gazdaságpolitikai koordináció 2016. évi európai szemesztere. Az Európai Tanács a 2016. március 17–18-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2015. november 26-án elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Hollandiát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon elfogadott egy az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is. Az ajánlást az Európai Tanács 2016. február 18–19-én jóváhagyta, a Tanács pedig 2016. március 8-án elfogadta (3). Mivel Hollandia pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságai közötti szoros összefonódásra, Hollandiának gondoskodnia kell az ajánlás teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról.

               (2)

               A Hollandiára vonatkozó 2016. évi országjelentést 2016. február 26-án tették közzé. Az országjelentésben értékelték a Tanács által 2015. július 14-én elfogadott országspecifikus ajánlások, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Hollandia által elért eredményeket. Az országjelentés magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is. A Bizottság 2016. március 8-án bemutatta a részletes vizsgálat eredményeit. Elemzése alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Hollandiában makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. Alapvető fontosságú a háztartások igen jelentős mértékű adósságállományának kezelése. A folyó fizetési mérleg magas és tartósan fennálló többlete – amely a gazdaság strukturális jellemzőit és a nem pénzügyi vállalatokra vonatkozó szakpolitika alakítását tükrözi – továbbra is kihívást jelent, többek között az euroövezet más tagállamaira átgyűrűző hatások miatt is.

               (3)

               Hollandia 2016. április 28-án benyújtotta 2016. évi nemzeti reformprogramját és 2016. évi stabilitási programját. A kettő közötti kapcsolódási pontokra figyelemmel a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)

               A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodása és releváns programjai felülvizsgálatát és azokhoz módosítások javaslatát. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná ezt a rendelkezést.

               (5)

               Hollandia jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az átmeneti adósságszabály hatálya alá tartozik. A 2016. évi stabilitási program alapján a kormány arra számít, hogy az államháztartás egyenlege fokozatosan javul, és 2019-ben a GDP 0,1 %-ának felel majd meg. Ugyanakkor a kormány 2016-ban az újraszámított strukturális egyenleg (5) vonatkozásában a GDP -1,4 %-ának megfelelő romlást, majd ezt követően javulást tervez. A középtávú költségvetési cél – azaz a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiány – elérését Hollandia 2019-re tervezi. Ugyanakkor az újraszámított strukturális egyenleg alapján a középtávú költségvetési cél már 2018-ra elérhető lenne. A stabilitási program alapján a GDP-arányos államadósság a várakozások szerint 2016-ban eléri a GDP 65,4 %-ának megfelelő értéket, majd ezt követően 2019-re fokozatosan a GDP 58,9 %-ára csökken. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A Bizottság 2016. tavaszi előrejelzése szerint Hollandia esetében fennáll a kockázata annak, hogy az ország változatlan politika mellett 2016-ban, valamint 2016 és 2017 során együttvéve némileg eltér majd a prevenciós ág követelményeitől. Hollandia 2016-ban várhatóan eleget fog tenni az átmeneti adósságszabálynak, és az átmeneti időszak lejártát követően, 2017-ben meg fog felelni az adósságcsökkentési referenciaértéknek is. A stabilitási program értékelése alapján és a Bizottság 2016. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint Hollandia várhatóan nagyjából meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. Mindazonáltal további intézkedésekre lesz szükség ahhoz, hogy az ország mind 2016-ban, mind 2017-ben megfeleljen a követelményeknek.

               (6)

               A foglalkoztatás terén a közelmúltban tapasztalt növekedés teljes mértékben annak tulajdonítható, hogy nőtt a határozott idejű szerződéssel foglalkoztatottak, valamint az önfoglalkoztatók száma. Bár Hollandia intézkedéseket tett a probléma megoldására, átfogóbb megközelítésre van szükség. Mivel csak a munkavállalók csekély részének sikerül határozott időre szóló munkaviszony helyett olyan állásban elhelyezkednie, amely határozatlan idejű munkaszerződést kínál, továbbra is fennáll a munkaerő-piaci szegmentáció veszélye. A határozott idejű szerződések magas és egyre növekvő arányának hátterében az áll, hogy a határozott és a határozatlan idejű szerződések között komoly különbségek mutatkoznak a munkahelyvédelmi rendelkezések terén. Az önfoglalkoztató, alkalmazottakkal nem rendelkező vállalkozók körében gyakoribb, hogy nem rendelkeznek megfelelő biztosítással a munkaképtelenség és a munkanélkülivé válás esetére, és alulbiztosítottak a nyugdíj szempontjából is, ami hosszú távon hatással lehet a szociális biztonsági rendszer fenntarthatóságára. Hollandia több olyan intézkedést hozott, amely csökkentette a határozatlan és határozott idejű szerződések közötti különbségeket. A kedvező adózási szabályok mellett az a tény, hogy nem kell megfizetni bizonyos társadalombiztosítási költségeket, még mindig pénzügyi ösztönzést jelent az önfoglalkoztatásra.

               (7)

               A háztartások magas eladósodottságának kezelése terén a legnagyobb kihívást a lakáspiac jelenti, ahol az évtizedek során kialakult merev rendszer és a torzító ösztönzők formálják az ingatlanfinanszírozási és ágazati megtakarítási mintákat. Az a tendencia, hogy a háztartások az ingatlantulajdont további bruttó jelzáloghitel-adósságok felhalmozására használták fel, a régóta fennálló adóügyi ösztönzőkre, például a jelzáloghitel-kamatok adóból való levonhatóságára vezethető vissza. 2012 óta számos intézkedést hajtottak végre, amelyek részben megoldást jelentettek az említett problémára, ám az intézkedéseket nem gyorsították fel a 2015. évi tanácsi ajánlásnak megfelelő mértékben. A magánbérlemények jól működő piacának kialakulását korlátozzák a lakásszektor egyéb alszegmenseiben biztosított támogatások. A szociálislakás-szegmens az egyik legnagyobb az Unióban, ugyanakkor ezeket a lakásokat nem mindig sikerül ténylegesen a valóban rászorulók számára odaítélni. A szociálislakás-szegmensben bevezették a lakbérek jövedelem alapján történő, nagyobb mértékű differenciálását. A lakásszövetkezeteknek külön kell választaniuk az általános gazdasági érdekű tevékenységeket (például a szociális lakhatást) a többi tevékenységtől. Mivel a lakbérek jövedelemhez való igazítása révén Hollandiának sikerült a szociálislakás-piacon néhány torzító ösztönzőt megszüntetnie, a 2015. évi ajánlás vonatkozó részét illetően a helyzet nyomon követésére kell összpontosítani. Ugyanakkor a lakáspiac továbbra is meglehetősen torz, és hozzájárul a háztartások túlzott eladósodásához, így e problémák megoldásához további előrelépésre van szükség.

               (8)

               Az ingatlanpiac torzulásai mellett a nyugdíjrendszer második pillérébe befizetett kötelező, nem adójellegű hozzájárulások is befolyásolják a háztartások rendelkezésre álló jövedelmét. A nyugdíjrendszer második pillére a minőség és megfelelőség tekintetében jól teljesít, ugyanakkor hiányosságok mutatkoznak a generációk közötti méltányosság, az átláthatóság és a gazdasági sokkokkal szembeni ellenálló képesség tekintetében. Az elmúlt években a nyugdíjrendszer fenntarthatósága javult azáltal, hogy a nyugdíjkorhatár 2021-ig 67 évre emelkedik, majd azt követően a várható élettartamhoz igazodik. A nyugdíjjárulékok általában átlagosan mérséklődtek azt követően, hogy csökkentették az adómentes felhalmozás maximális rátáját. A költségeknek és kockázatoknak az indexálásra és a pénzügyi pufferekre vonatkozóan elfogadott szabályokon (pénzügyi értékelési keret) túlmutató, generáción belüli és generációk közötti megfelelő elosztása hozzájárulna ahhoz, hogy a háztartások pénzügyi eszközeiket a növekedést ösztönző módon használják fel. A kormány bejelentette, hogy a szociális partnerek bevonásával alapjaiban meg kívánja reformálni a második nyugdíjpillért, hogy a rendszer átláthatóbbá és biztosításmatematikai szempontból méltányosabbá váljon.

               (9)

               A gazdasági válság alatt jelentősen visszaestek a beruházások, és a korábbi szint azóta csak részben állt helyre. A beruházások egész gazdaságra jellemző csökkenése erős ciklikus jelleget mutat, amit a lakáspiaci visszaesés és a költségvetési konszolidációra irányuló döntések váltottak ki. A beruházások előtt álló akadályok ugyan nem tűnnek jelentősnek, az építőiparban és a megújuló energia területén eszközölt beruházások alacsony szintje a jelek szerint a piaci bizonytalansághoz és a szabályozási tényezőkhöz kapcsolódik. A hitelnyújtás feltételeinek javulása ellenére az új hitelek felvételéhez kapcsolódó kockázatok a jelenlegi pénzügyi környezetben növekedtek. A K+F-re fordított állami kiadások 2014 óta csökkenő tendenciát mutatnak, és a K+F-re irányuló magánkiadások is alacsonyak maradtak. Ezért 2015-ben a Tanács azt ajánlotta, hogy Hollandia mozdítsa el az állami kiadásokat a K+F beruházások támogatása felé, és törekedjen a K+F-re irányuló magánkiadások szintjének javítására. A K+F-re irányuló állami és magánkiadások szintje az iskolázottság, a tudományos eredmények és a gazdasági fejlődés szintjével összehasonlítva alacsony.

               (10)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság átfogó elemzést készített Hollandia gazdaságpolitikájáról, és azt a 2016. évi országjelentésben közzétette. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Hollandiának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Mivel az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzásának erősítése érdekében a jövőbeli nemzeti döntések során az uniós szempontokra is tekintettel kell lenni, a Bizottság nemcsak azt vette figyelembe, hogy az intézkedések milyen jelentőséggel bírnak a fenntartható nemzeti költségvetési és társadalmi-gazdasági politika szempontjából, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–3. ajánlás tükrözi.

               (11)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot; véleményét (6) mindenekelőtt az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (12)

               A Bizottság által elvégzett részletes felülvizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 3. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Hollandia 2016–2017-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Korlátozza a középtávú költségvetési céltól való eltérést 2016-ban és érjen el a GDP 0,6 %-ának megfelelő mértékű éves költségvetési kiigazítást 2017-ben. Az állami kiadások meghatározása során fordítson kiemelt figyelmet a kutatási és fejlesztési beruházások fokozottabb támogatására.

               2.

               Szüntesse meg a munkavállalók határozatlan idejű szerződés keretében való foglalkoztatása előtt továbbra is fennálló akadályokat, és segítse elő, hogy határozott idejű szerződéses munkaviszony helyett egyre többen dolgozhassanak határozatlan időre szóló munkaviszony keretében. Kezelje az alkalmazottakkal nem rendelkező önfoglalkoztatók számának erőteljes növekedését, ideértve az önfoglalkoztatásnak kedvező adózási torzulások – a vállalkozói létet nem veszélyeztető – csökkentését, valamint segítse elő az önfoglalkoztatók megfizethető szociális védelemhez való hozzáférését.

               3.

               Tegyen intézkedéseket annak érdekében, hogy a nyugdíjrendszer második pillére átláthatóbbá, a különböző generációk számára méltányosabbá és a megrázkódtatásokkal szemben ellenállóbbá váljék. Hozzon intézkedéseket a lakáspiac fennmaradó torzulásainak és a háztartások túlzott eladósodásának csökkentésére, különösen annak révén, hogy csökkenti a jelzáloghitel-kamatok adóból való leírhatóságát.

      Kelt Brüsszelben, 2016. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. KAŽIMÍR

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  HL C 96., 2016.3.11., 1. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (5)  A Bizottság által a stabilitási programban szereplő információk alapján, a közös módszertan szerint újraszámított strukturális egyenleg.

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.