				|

		52013DC0368

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Málta 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Málta 2012–2016-os időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2013/0368 final - 2013/ () */

Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Málta 2013. évi nemzeti reformprogramjáról
és Málta 2012–2016-os időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi
véleményezéséről

AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke
(2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséréről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i
1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és különösen annak
6. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[4],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Az Európai Tanács
2010. március 26-án elfogadta a Bizottság „Európa 2020”
elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a
növekedést és foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló
javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít,
amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa
lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.
(2)       A Bizottság javaslatai
alapján a Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió
gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást
(2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok
foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[5], melyek együtt alkotják az
„integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti
gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált
iránymutatásokat.
(3)       Az Európai Unió állam-, és
kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és
Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges
ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és
euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó
intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az
Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások
végrehajtása iránt.
(4)       A Tanács
2012. július 6-án ajánlást fogadott el Málta 2012. évi nemzeti
reformprogramjáról, valamint véleményezte Málta 2011-2015-ös időszakra
vonatkozó, aktualizált stabilitási programját.
(5)       A Bizottság
2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést[6], amely elindította a
gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak
2012. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján
elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[7], amelyben Máltát azon
tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül
sor.
(6)       Az Európai Tanács
2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési
konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló
prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési
konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak
történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a
versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi
következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(7)       A
Bizottság 2013. április 10-én az 1176/2011/EU rendelet 5. cikkének
megfelelően közzétette a Máltára vonatkozó részletes vizsgálat eredményeit[8]. Vizsgálata alapján a Bizottság
arra a következtetésre jutott, hogy Málta esetében makrogazdasági
egyensúlyhiány tapasztalható, amely nyomon követést és szakpolitikai
intézkedéseket tesz szükségessé. Különösen a bankszektor és az ingatlanpiac
fejleményei indokolnak szoros figyelemmel kísérést. Az államháztartás hosszú
távú fenntarthatósága szakpolitikai intézkedéseket tesz szükségessé.
(8)       Málta
2013. április 30-án benyújtotta a 2012–2016-os időszakra
vonatkozó, 2013. évi stabilitási programját és 2013. évi nemzeti
reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két
program értékelésére egyidejűleg került sor.
(9)       A 2012. évi stabilitási
programnak az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács
úgy véli, hogy a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket
alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A Tanács a túlzott hiány
2011-es – a Bizottság 2012. őszi előrejelzése alapján tartósnak
tűnő – korrekciója alapján 2012. december 4-én hatályon
kívül helyezte a Máltán fennálló túlzott hiányról szóló határozatát. 2012-ben
azonban Málta ismét a GDP 3%-os referenciaértéke feletti 3,3%-os
államháztartási hiányt jegyzett. A stabilitási programban vázolt költségvetési
stratégia célja a hiány fokozatos csökkentése a 2012. évi 3,3 %-ról
0,8 %-ra 2016-ban, amely magában foglalja a fokozatos előrelépést a
középtávú költségvetési cél felé. A program megerősíti a strukturális
értelemben kiegyensúlyozott költségvetési helyzetként meghatározott középtávú
költségvetési célt, amely a Stabilitási és Növekedési Paktumban előírtnál
ambiciózusabb, megvalósítása azonban nincs tervbe véve a program időszakán
belül. A program 2013-ra vonatkozó hiánycélja az adóbevételek viszonylag magas
növekedésén alapul, amely úgy tűnik nem magyarázható teljes mértékben az
alapul szolgáló makrogazdasági forgatókönyvvel, és azt kellően részletes
intézkedések sem támasztják alá, csakúgy, mint a következő évek esetében.
Ennek eredményeképpen a tervezett (újraszámított) strukturális egyenleget
érintő változások lényegesen magasabbak, mint a Bizottság
előrejelzésében. Ez utóbbi szerint – változatlan politika mellett – a
strukturális egyenleg 2013-ban GDP-nek mindössze 0,25 százalékpontjával, míg
2014-ben árnyalatnyit javul. Az államadósság várhatóan a GDP 60%-os
küszöbértéke felett marad a teljes programidőszak alatt. A nemzeti
hatóságok 2014-re az adósságnak a GDP 74,2%-ára történő növekedését
vetítik előre, amely azt követően csökkenni kezd és 2016-ban eléri a
70%-os szintet. A Bizottság 2013. évi tavaszi előrejelzésében a
GDP-arányos államadósság kissé gyorsabban növekszik, 2014-re elérve a GDP
74,9%-át, mivel az elsődleges hiány várhatóan továbbra is nőni fog. A
túlzott hiány 2011-es korrekciója miatt, 2012-től kezdődően
Málta három éves átmeneti időszakban van az adósságcsökkentési célszám
alkalmazhatóságát illetően. 2012-ben Málta nem haladt kellőképpen
előre az adósságra vonatkozó kritérium teljesítésében és erre várhatóan a
2013–2014-es időszakban sem lesz képes. Miközben Málta költségvetési
kerete meglehetősen rugalmas, annak nem kötelező jellege és a
költségvetési tervezés rövid időkerete nem hatnak támogatólag a rendezett
költségvetési helyzet elérésére. A tagállamok költségvetési keretrendszerére
vonatkozó követelményekről szóló 2011/85/EU irányelvet, valamint a
gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról
szóló szerződésben előírt strukturális költségvetési egyenlegre vonatkozó
szabályt még nem ültették át a nemzeti jogba. Bár a stabilitási programban
szerepel a kormány azon szándéka, hogy költségvetési tanácsot hoz létre, erre
vonatkozó konkrét tervek még nincsenek.
(10)     Az adózási szabályok betartása
és az adócsalás kihívást jelent az államháztartás minőségét illetően.
A hatóságok számos fontos intézkedést vezettek be és továbbiak várhatóak, a
végrehajtást azonban szorosan figyelemmel kell kísérni, mivel a konkrét
eredmények még váratnak magukra. A vállalatok hitelfelvételhez kapcsolódó
adókedvezményei még mindig nagyon magasak. 2012-ben Málta második helyen állt
azon országok között, amelyekben a legnagyobb különbség mutatkozott az új
beruházások idegen, illetve saját tőkéből történő vállalati
finanszírozásának adóügyi megítélését illetően. A hitelfinanszírozás
preferálása rendkívül magas vállalati tőkeáttételhez és nem hatékony tőkeallokációhoz
vezethet. Málta azon kevés tagállamok egyike, amely nem hozott intézkedéseket a
hitelfinanszírozás előnyben részesítésével szemben.
(11)     Málta még mindig kihívásokkal
néz szembe államháztartásának fenntarthatóságát illetően, mivel a népesség
elöregedésének várható költségvetési hatása jelentősen meghaladja az uniós
átlagot, a nyugdíjjal kapcsolatos kiadások növekedése az elöregedéssel
kapcsolatos kiadások teljes várható növekedésének több mint felét teszik ki,
miközben más tagállamokhoz viszonyítva a kötelező nyugdíjkorhatár továbbra
is alacsony és annak a 2006-os reform szerint szabályozott emelése lassú.
További reform szükséges a fenntarthatóság biztosítása érdekében, amely
megőrzi a nyugdíjrendszer megfelelőségét és kezeli a generációk
közötti méltányossággal kapcsolatos aggályokat. Miközben a szociális
partnerekkel folytatott megbeszélések nem vezettek konkrét javaslatokhoz a további
nyugdíjreformra vonatkozóan, az idősebb munkavállalók foglalkoztatási
rátája alacsony és még ki kell dolgozni az aktív időskorra vonatkozó
átfogó stratégiát. A korlátozott alapellátás nyújtása, a népesség várható
elöregedésével együtt hosszú távon a magas egészségügyi kiadásokhoz vezethet.
Az adminisztratív kapacitás a közbeszerzések területén gyenge, amely bonyolult
és hosszadalmas eljárásokhoz vezet.
(12)     Üdvözölni lehet a korai
iskolaelhagyás arányának csökkentése érdekében, beleértve a korai
iskolaelhagyással kapcsolatos stratégia kidolgozásához vezető
előkészítési folyamat közelmúltbeli elindítását, csakúgy mint a
munkaerő-piaci kereslet és kínálat közötti eltérések csökkentése céljából
meghozott intézkedéseket. Az ezzel kapcsolatosan megtett erőfeszítések hatékonysága
a megfelelő és időben történő végrehajtástól függ majd, amelyet
szorosan figyelemmel kell kísérni. Az oktatás és a képzés munkaerő-piaci
igényekkel való nem megfelelő összehangolása azonban jelentős
probléma. Az egységes tanulószerződéses gyakorlati képzési rendszer
tervezett kialakítása, amely több képesítési szintre terjed ki, várhatóan
hozzájárul a piaci igényekhez igazodó munkaerő-piaci kínálat
előmozdításához.
(13)     Málta jelentős lépéseket
is tett a nők munkaerő-piaci részvételének növelése érdekében,
amelynek fő célja a munka és a családi élet összeegyeztetésének javítása.
A mintakövető magatartás kedvező hatásából is profitálva a nők
foglalkoztatási rátája továbbra is emelkedik. Még akad azonban teendő: a
nők foglalkoztatási rátája továbbra is alacsony, az anyai szerep vállalása
továbbra is jelentős hatással van a nők munkaerő-piaci
részvételére, és a foglalkoztatás nemek közötti különbsége a legmagasabb az
EU-ban. A rugalmas munkafeltételek elősegítése és a megfizethető
gyermekgondozási létesítményeknek és napköziknek a lakosság szélesebb rétegei
számára történő biztosítása hozzájárulhat a nők foglalkoztatási
rátájának további növeléséhez.
(14)     Málta megélhetési költségekre
vonatkozó kiigazítási mechanizmusa sajátos jellemzőkkel rendelkezik,
amelyek úgy tűnik, enyhíthetik annak a teljes munkaerő-piaci
teljesítményre és bérkiigazításra gyakorolt negatív hatásait: a mechanizmus
átalányemelést ad, amely így csak részlegesen kompenzálja az inflációt a
„referencia” alapbér feletti bérekre vonatkozóan, mikro- és makroszintű
eltérési záradékok állnak rendelkezésre és a béralku teljes mértékben
decentralizált. Ugyanakkor a gazdasági ciklus rendkívül kedvezőtlen
szakaszában, a rendszer továbbra is potenciális kihívást jelent a reálbérek rugalmasságára,
ezzel akadályozva a munkaerő-piaci kiigazítást és a versenyt. A
mechanizmusban alkalmazott árindex néhány komponensének volatilitása, különösen
az energiaárak esetében nyomást gyakorolhat az inflációra a bér-ár spirálok
révén. Ezért a bérekre és a termelékenységre vonatkozó ágazati szintű
adatgyűjtés, valamint a bérindexálási rendszer hatásának szoros
monitoringja lényeges a potenciális kockázatok enyhítése szempontjából. A
máltai hatóságoknak szorosan figyelemmel kell kísérniük a mechanizmus gazdaságra
gyakorolt hatását és adott esetben készen kell állniuk annak reformjára.
(15)     Málta versenyképessége
továbbra is veszélyeztetett, tekintettel energiaellátásának rendkívül
korlátozott diverzifikációjára és gyenge környezetvédelmi teljesítményére,
amely magas villamosenergia-árakhoz vezet. A fő energiaszolgáltató (Enemalta)
súlyos pénzügyi helyzete tovább súlyosbítja a bizonytalanságot, azonban a
Szicíliával tervezett villamosenergia-összeköttetés 2014 után várhatóan
könnyebbséget jelent. Miközben számos kezdeményezésre került sor, például a
fotovoltaikus energia termelésének ösztönzése érdekében, a megújuló
energiaforrások aránya továbbra is rendkívül alacsony és a nagyprojektek –
például szélerőműparkok – megvalósíthatósága bizonytalannak tűnik.
Előrelépés volt tapasztalható az energiahatékonyság terén, különösen a
középületek esetében, amelyet uniós finanszírozással támogattak. Málta
közlekedési rendszerének környezeti teljesítménye gyenge. Málta számára
előnyös lenne egy átfogó közlekedési stratégia, amely a tömegközlekedés, a
közúthálózat, a rendszer szén-dioxid-hatásfokának javítására törekszik,
valamint tovább ösztönzi a személygépkocsitól eltérő típusú közlekedés
igénybevételét.
(16)     A máltai bankszektor a
gazdaság méretéhez képest rendkívül nagy. Miközben ez különösen a kisebb
méretű belföldi bankok és nemzetközi bankoknak köszönhető, amelyek
kitettsége a hazai gazdaságnak korlátozott, indokolt azok folyamatos szigorú
felügyelete a tevékenységükből fakadó, a pénzügyi stabilitásra gyakorolt
esetleges negatív hatásuk megelőzése érdekében. A belföldi bankoknak
továbbra is jelentős az ingatlanpiaccal szembeni kitettségük, miközben a
hitelveszteségek fedezetére képzett céltartalék viszonylag alacsony.
Szakpolitikai egyeztetésekre került sor, azonban ezeket még át kell vezetni a
megfelelő szabályozói intézkedésekbe. Az igazságszolgáltatási rendszer
hiányosságokkal teli, ami további kockázatokat jelent a pénzügyi stabilitásra.
A fizetésképtelenségi ügyek megoldásához szükséges hosszú idő
megakadályozza a fedezetre vonatkozó jogok érvényesítését. A gazdasági zavarok
idején, ez tovább terhelheti a bankok mérlegét és növelheti a veszteségeket,
amelynek eredményeként szükség lehet feltőkésítésre.
(17)     Az európai szemeszterrel
összefüggésben a Bizottság elvégezte Málta gazdaságpolitikájának átfogó
elemzését, értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot,
valamint bemutatta a részletes felülvizsgálat eredményeit. Figyelembe vette
nemcsak a programok Málta fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és
gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy
azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy
az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a
jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az
alábbi 1–5. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett
ajánlásait.
(18)     A Tanács ezen értékelés
fényében megvizsgálta Málta stabilitási programját, és arról alkotott
véleményét[9]
különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.
(19)     A Bizottság által elvégzett
részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti
reformprogramot és stabilitási programot. A Tanács 1176/2011/EU rendelet 6.
cikke szerinti ajánlásait az alábbi 2. és 5. ajánlás tükrözi.
(20)     Az európai szemeszter
keretében a Bizottság elkészítette az euróövezet egészének gazdaságpolitikájára
vonatkozó elemzését is, amely alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon
tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euró. Máltának ezen ajánlások teljes
körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is
gondoskodnia kell,
AJÁNLJA, hogy Málta 2013–2014-ben
tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           Határozza meg és hajtsa végre
az átlagos éves strukturális kiigazítást a tanácsi ajánlásban foglaltak szerint
a túlzott hiány 2014-ig fenntartható és növekedésbarát módon történő
megszüntetése érdekében, korlátozva az egyszeri/ideiglenes intézkedések
igénybevételét. A túlzott hiány korrekciójának elérését követően,
folytassa a strukturális kiigazítást megfelelő ütemben, hogy 2017-ig
elérje a középtávú költségvetési célt. 2013-ban hozza létre a kötelező
erejű, szabályalapú, többéves költségvetési keretet. Hozzon intézkedéseket
az adóelőírások betartásának és az adóelkerülés elleni küzdelem erősítésére,
és szorítsa vissza a társasági adózás terén az eladósodás irányába ható
ösztönzőket.
2.           Az államháztartás hosszú távú
fenntarthatóságának biztosítása céljából hajtsa végre a nyugdíjreformot a
kiadások előre vetített növekedésének megfékezése érdekében, és ennek
keretében többek között gyorsítsa fel a kötelező nyugdíjkorhatár emelését,
teremtsen közvetlen kapcsolatot a nyugdíjkorhatár és a várható élettartam
között, és ösztönözze a magánynyugdíj-megtakarításokat. Hozzon intézkedéseket
az idősebb munkavállalók foglalkoztatási rátájának növelésére az aktív
időskorra vonatkozó átfogó stratégia kidolgozásával és végrehajtásával.
Folytassa az egészségügyi reformokat a szektor költséghatékonyságának
növelésére, különösen az állami alapellátás erősítésével. Javítsa a
közbeszerzési eljárások hatékonyságát és csökkentse az azokhoz szükséges
időt.
3.           Folytassa az
erőfeszítéseket a korai iskolaelhagyás csökkentésére, például egy átfogó
monitoring rendszer felállításával, és hangolja jobban össze az oktatási és
képzési rendszereket a munkaerő-piaci igényekkel, többek között a
tervezett tanulószerződéses gyakorlati képzési rendszer kialakításán
keresztül. Továbbra is támogassa a nők aktívabb munkaerő-piaci
részvételét, rugalmas munkafeltételekkel, különösen a megfizethető
gyermekgondozási létesítmények és napközik biztosításával.
4.           Folytassa erőfeszítéseit
az energiaszerkezet és az energiaforrások diverzifikálása érdekében, különösen
a megújuló energia növekvő felhasználásával és a Szicíliával tervezett
villamosenergia-összeköttetés időben történő megvalósításával. Tegyen
további erőfeszítéseket az energiahatékonyság előmozdítása és a
közlekedési szektorban a kibocsátás csökkentése érdekében.
5.           Tegyen intézkedéseket a
hitelek leírásából fakadó veszteségre vonatkozó rendelkezések további
erősítésére, az ingatlanpiaccal szembeni kitettségből eredő
potenciális kockázatok mérséklése érdekében. Folytassa erőfeszítéseit a
bankszektor szigorú felügyeletének biztosítására, beleértve a kisméretű
belföldi bankok és a nemzetközi irányultságú bankokat. Javítsa az
igazságszolgáltatási rendszer általános hatékonyságát, például a
fizetésképtelenségi ügyek megoldásához szükséges hosszú idő
csökkentésével.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL L 306., 2011.11.23., 25. o.
[3]               COM(2013) 368 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 és P7_TA(2013)0053.
[5]               A Tanács 2013. április 22-i 2012/208/EU határozata.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 120 final.
[9]               Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése
értelmében.


title: A Tanács ajánlása ( 2012. július 10. ) Olaszország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Olaszország 2012–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi vélemény adásáról

text:
               24.7.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 219/46

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2012. július 10.)
   Olaszország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Olaszország 2012–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi vélemény adásáról
   2012/C 219/14
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (3), melyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Tanács 2011. július 12-én ajánlást (4) fogadott el Olaszország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményt adott Olaszország 2011–2014-es időszakra vonatkozó, aktualizált stabilitási programjáról.

               (4)

               A Bizottság 2011. november 23-án elfogadta a második éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció második európai szemeszterét. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2012. február 14-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Olaszországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes felülvizsgálatra kerül sor.

               (5)

               A Tanács 2011. december 1-jén következtetéseket fogadott el, amelyekben felhívta a szociális védelemmel foglalkozó bizottságot, hogy a Foglalkoztatási Bizottsággal és más bizottságokkal együttműködésben nyújtsa be a Tanácsnak az Európa 2020 szakpolitikai ciklus keretében javasolt intézkedésekkel kapcsolatos észrevételeit. Az említett észrevételek a Foglalkoztatási Bizottság véleményének részét képezik.

               (6)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2012. február 15-én elfogadta a 2012. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2012. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án jóváhagyta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás normál feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (8)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án arra is felkérte az Euro Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.

               (9)

               Olaszország 2012. április 30-án benyújtotta a 2012–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programját és 2012. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor. A Bizottság emellett az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes felülvizsgálat keretében megvizsgálta, hogy Olaszországban fennáll-e makrogazdasági egyensúlyhiány. A Bizottság a részletes felülvizsgálatban megállapította, hogy Olaszországban egyensúlyhiány áll fenn, azonban az nem túlzott mértékű. Míg az államadósság a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében szigorú ellenőrzés alatt áll, az exportteljesítmény makrogazdasági fejleményei is figyelmet érdemelnek a gazdaság működését érő kedvezőtlen hatások kockázatának csökkentése érdekében.

               (10)

               A stabilitási programnak az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdése szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a programot alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott, feltéve, hogy a pénzügyi piaci feltételek nem romlanak tovább. A Bizottság szolgálatainak 2012. tavaszi előrejelzésével összhangban a reál-GDP 2012-ben előreláthatóan jelentős mértékben csökken, majd 2013-ban fokozatos fellendülésnek indul. A túlzott hiány esetén követendő eljárással összhangban a programban vázolt költségvetési stratégia célja az államháztartási hiánynak a Szerződés szerinti, a GDP 3 %-ában megállapított referenciaérték alá való csökkentése 2012-ben, további kiadási korlátok és kiegészítő bevételek révén. A stabilitási program a túlzott hiány megszüntetését követően megerősíti a strukturális értelemben vett kiegyensúlyozott költségvetési egyenlegre vonatkozó középtávú költségvetési cél megvalósítását; a cél megfelelően tükrözi a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeit. Ennek elérését Olaszország – a 2010–2011-ben már elfogadott intézkedések révén – 2013-ra vetíti előre, azaz az előző stabilitási programban tervezettnél egy évvel korábbra. Az (újraszámított) strukturális költségvetési egyenleg (5) alapján a 2010–2012-es időszakra tervezett éves átlagos költségvetési kiigazítás jóval meghaladja a Tanács által a túlzott hiány esetén követendő eljárás keretében ajánlott, a GDP 0,5 %-át kitevő értéket. A strukturális értelemben vett kiigazítás tervezett üteme 2013-ban lehetővé teszi, hogy Olaszország ugyanezen évben teljesítse a középtávú költségvetési célt, és az államháztartási kiadások növekedésének tervezett mértéke – figyelembe véve a diszkrecionális bevételi intézkedéseket – megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktumban meghatározott kiadási szintnek.
               A stabilitási program szerint az államadósság aránya 2012-ben lesz a legmagasabb, majd ezt követően az elsődleges többlet növekedésének megfelelően, növekvő iramban kezd el csökkenni. Olaszország számára 2013–2014 átmeneti időszak lesz, és költségvetési tervei megfelelő előrehaladást biztosítanak majd az adósságcsökkentési célszám felé, amit a Bizottság szolgálatainak 2012. tavaszi előrejelzése is megerősít. Olaszország tervei szerint az adósságcsökkentési célszámot az átmeneti időszak végén (2015) sikerül majd elérni. Ahhoz, hogy a tényleges hiány és adósság mértéke elérje a fenti szintet, a 2010–2011-ben elfogadott kiigazító intézkedések szigorú és teljes körű költségvetési végrehajtására van szükség.

               (11)

               A költségvetési keretrendszert illetően az olasz parlament törvényt hozott az olasz alkotmánynak egy, a kiegyensúlyozott költségvetésre vonatkozó szabállyal való kiegészítéséről. A szabály kulcselemeinek meghatározásához végrehajtási jogszabályra lesz szükség, amely rögzíti alkalmazásának részletes szabályait, a megfelelő korrekciós mechanizmusokat és mentesítési záradékokat, valamint a különböző közigazgatási szintek közötti szükséges koordinációt. A kormány vállalta, hogy az egyes közigazgatási szinteken a kiadásokra vonatkozóan végzett részletes felülvizsgálatokon keresztül tartósan javítja az államháztartási kiadások hatékonyságát és minőségét. A felülvizsgálatok elvben azt is lehetővé teszik, hogy a növekedést elősegítő kiadási tételek elsőbbséget élvezzenek. Hasonló a célja a strukturális alapok felhasználására vonatkozó, folyamatban lévő, a 2011. márciusban hozott intézkedéseken, valamint a strukturális források felhasználásának felgyorsítására irányuló, 2011. novemberi kohéziós cselekvési terven keresztüli irányváltásnak is. Az adminisztratív kapacitás jelentős mértékű hiányosságai azonban, különösen a konvergenciarégiókban, továbbra is akadályozzák a források felhasználását.

               (12)

               Az adórendszer szerkezete, valamint az adóelkerülés és a be nem jelentett munkavégzés magas szintje kedvezőtlen hatással volt az ország gazdasági teljesítményére. Az adózási morált és az adóügyi kormányzást a széles skálájú adókiadások, illetőleg az összetett és nehézkes közigazgatási eljárások is befolyásolják. Az adótehernek a termelési tényezőkről a fogyasztás és az ingatlan irányába való részleges, jogszabályokban már rögzített elmozdulása fontos első lépés a növekedést fokozottan támogató adóstruktúra létrehozásához, azonban további elmozdulásra is szükség van az elosztási hatások további figyelembevétele mellett.

               (13)

               A szociális partnereknek a bértárgyalási keretrendszer reformjára vonatkozó 2011. júniusi megállapodását jogszabály rögzíti. A megállapodás révén lehetőség nyílik a vállalati szintű szerződések kiterjedtebb használatára, nagyobb mértékben véve figyelembe az egyes termelési tevékenységek szükségleteit, és ezt a folyamatot figyelemmel kell kísérni. Annak érdekében azonban, hogy teljes körűen rendezni lehessen a kereskedelmi partnerekénél dinamikusabb nominális fajlagos munkaerőköltségek problémáját (amely szerepet játszik abban, hogy Olaszország versenyképessége gyengül), elengedhetetlen a bértárgyalási rendszer további reformja, rugalmas munkafeltételeket biztosítva az ágazatban országos szinten is. 2012. áprilisban a kormány ambiciózus munkaerő-piaci reformra tett javaslatot, amely az olasz munkaerőpiac régi keletű problémáinak (köztük a szegmentációnak) a kezelésére irányul. A reformot haladéktalanul el kell fogadni, biztosítva, hogy annak célkitűzése és ambíciószintje arányban álljon az olasz munkaerőpiacon jelentkező kihívásokkal. A foglalkoztatási szolgálati rendszer liberalizációjának mértékét és hatékonyságát szigorúan nyomon kell követni.

               (14)

               A nők foglalkoztathatóságának – főként célzott adópolitikai ösztönzők révén történő – fokozására irányuló erőfeszítések ellenére az olasz nők foglalkoztatási aránya (2011-ben 46,5 %) jóval alacsonyabb az EU 27 országában mért átlagnál (2011-ben 58,5 %). További intézkedésekre van szükség a gyermek- és idősgondozási létesítmények terén. A magánszektor idősebb női munkavállalói számára komoly kihívást jelent az a tény, hogy a nőkre vonatkozó nyugdíjkorhatár 2012 és 2018 között 5 évvel emelkedni fog.

               (15)

               Az olasz fiatalok munkanélküliségének szintje 2011-ben átlagosan 29,1 % volt, majd 2012 első hónapjaiban tovább emelkedett. Magas a munkanélküliség a felsőfokú végzettséggel rendelkezők körében, és szaktudás tekintetében eltérés mutatkozik a munkaerőpiacon a kereslet és a kínálat között. Üdvözlendő a gyakorlati képzésnek a munkaerőpiacra való belépés fő eszközeként történő ösztönzése, azonban a kapcsolódó elemek – köztük a szakmai és képzési követelményeket átfogó új rendszer, a szakismeret igazolására szolgáló programok – további megerősítésre várnak. A Bizottság akciócsoportot hozott létre a kohéziós alapoknak a fiatalok foglalkoztatását és a kis- és középvállalkozások (kkv-k) fejlődését támogató intézkedések felé történő újraprogramozására.

               (16)

               A korai iskolaelhagyás, amelynek mértéke országos szinten 18,8 %, és területenként jelentős eltéréseket mutat, kedvezőtlen hatással van a fiatalok munkanélküliségére. Célzottabb és összefogottabb fellépésre van szükség a korai iskolaelhagyás problematikájának kezeléséhez, egyesítve a megelőzési, beavatkozási és kompenzációs intézkedéseket. Kezelni szükséges a felsőfokú oktatási rendszer alulteljesítését többek között a 2010. évi egyetemi reform teljes körű végrehajtása, valamint az egyetemek teljesítménye és az állami finanszírozás nyújtása közötti kapcsolat erősítése révén.

               (17)

               Olaszország fontos intézkedéseket hozott a szolgáltatások (különösen a szakmai szolgáltatások) liberalizációja és a hálózatos iparágakban folyó verseny fokozása terén. Ennek ellenére továbbra is számos problémával küzd az energia- és közlekedési ágazat (különösen a vasutak és a kikötők), ahol változatlanul jelentősek az infrastrukturális és piaci akadályok.

               (18)

               Noha születtek intézkedések az igazgatás egyszerűsítésére, Olaszországban még mindig összetett az üzleti környezet. Az igazságszolgáltatási rendszer több hiányossággal is küzd az erőforrások felhasználását, az eljárásokat és az intézményi felépítést illetően, ami egyértelműen tükröződik az olasz polgári igazságszolgáltatási rendszer alacsony teljesítményében, főként pedig az ügykezelés túlzottan hosszú időtartamában és az elhúzódó ügyek számában.

               (19)

               A kkv-k finanszírozáshoz jutása nehézkes, a kockázati tőke intenzitása pedig alacsony. 2011 decemberében bevezetésre került egy, a társasági tőkére vonatkozó engedmény, amely lehetővé teszi a vállalkozások számára, hogy az adóköteles jövedelembe ne számítsák bele az új sajáttőke-injekciók spekulatív hozamát. Ez várhatóan elősegíti a kkv-k méretének növekedését, és ösztönzi az innováció területén megvalósuló beruházásokat. Noha születtek intézkedések a magánszféra kutatás és fejlesztés (K+F) tevékenységének előmozdítására, így különösen a kutatás területén megvalósuló üzleti beruházások adókedvezményének refinanszírozása, az intenzitás továbbra is alacsony, és az innovatív jellegű projektek végrehajtása nem megfelelő.

               (20)

               Olaszország számos kötelezettségvállalást tett az Euro Plusz Paktum keretében. Ezek a kötelezettségvállalások és a 2011-ben tett vállalások végrehajtása a foglalkoztatás ösztönzéséhez, a versenyképesség javításához, az államháztartás fenntarthatóságának javításához, valamint a pénzügyi stabilitás megerősítéséhez kapcsolódnak. A Bizottság értékelte az Euro Plusz Paktum keretében tett vállalások végrehajtását. Ezen értékelés eredményeit a Tanács az alábbi ajánlásokban figyelembe vette.

               (21)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Olaszország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését. Értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, és benyújtotta a részletes felülvizsgálat eredményeit. Figyelembe vette nemcsak a programok Olaszország fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi, 1–6. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (22)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és véleményét (6) különösen az 1. ajánlás tükrözik.

               (23)

               A Bizottság részletes felülvizsgálata eredményeinek és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a stabilitási programot. A Tanács 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi, 1., 4., 5. és 6. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Olaszország 2012–2013-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A tervek szerint hajtsa végre a költségvetési stratégiát, és biztosítsa a túlzott hiány 2012-ben történő megszüntetését. Biztosítsa a tervezett strukturális elsődleges többletet, azért, hogy 2013-ig a GDP-arányos adósságrátát csökkenő pályára állíthassa. Biztosítson megfelelő előrehaladást a középtávú költségvetési cél elérése felé, betartva a kiadási szintet és kellő mértékű előrelépést téve az adósságcsökkentési célszámnak való megfelelés irányába.

               2.

               Gondoskodjon arról, hogy az alkotmányban rögzített költségvetési egyensúlyi szabály kulcselemeinek a végrehajtási jogszabályokban szereplő meghatározása, beleértve a különböző közigazgatási szintek közötti megfelelő koordinációt, összhangban legyen az európai uniós keretrendszerrel. Törekedjen az államháztartási kiadások hatékonyságának és minőségének tartós javítására a tervezett kiadási felülvizsgálatokon, valamint az uniós források felhasználásának gyorsítására és igazgatásuk javítására irányuló 2011-es kohéziós cselekvési terven keresztül, különös tekintettel Dél-Olaszországra.

               3.

               Hozzon további intézkedéseket a fiatalok munkanélküliségének kezelésére, többek között az oktatás munkaerő-piaci jelentőségének javítása és az iskolából a munkába való átmenet megkönnyítése, valamint az induló vállalkozások számára és a munkavállalók foglalkoztatásához nyújtott ösztönzők révén. A munkavállalók mobilitásának előmozdítása érdekében tegye kötelezővé a szakismeret és képesítés országos szintű elismerését. Hozzon intézkedéseket a felsőfokú oktatást elhagyók arányának csökkentésére, és vegye fel a küzdelmet a korai iskolaelhagyással szemben.

               4.

               Kiemelt intézkedésként fogadja el a munkaerő-piaci reformot a munkaerőpiac szegmentációjának kezelése érdekében, és hozzon létre egy integrált munkanélküli-ellátási rendszert. Hozzon további intézkedéseket a nők munkaerő-piaci részvételének ösztönzésére, különösen a gyermek- és idősgondozás biztosítása révén. Kísérje figyelemmel és szükség esetén erősítse meg az új bérmegállapítási keretrendszert annak elősegítése érdekében, hogy a bérek növekedése és a termelékenység ágazati és vállalati szinten egyaránt összhangban legyen.

               5.

               Vegye fel a harcot az adóelkerüléssel szemben. Törekedjen a szürkegazdaság és a be nem jelentett munkavégzés megszüntetésére, például az ellenőrzések és vizsgálatok megerősítése által. Hozzon intézkedéseket az adómentességek, az adókedvezmények és a kedvezményes héakulcsok körének csökkentésére, és egyszerűsítse az adótörvényt. Tegyen további lépéseket az adótehernek a tőkéről és a munkaerőről az ingatlan, a fogyasztás és a környezet irányába való elmozdítása érdekében.

               6.

               Hajtsa végre a szolgáltatási ágazatban az elfogadott liberalizációs és egyszerűsítési intézkedéseket. Tegyen további lépéseket a hálózatos iparágakban a piaci hozzáférés, az infrastrukturális kapacitás és az összekapcsolások javítása érdekében. Folytassa a vállalkozásokra vonatkozó jogszabályi keret egyszerűsítését, és fokozza az adminisztratív kapacitást. Javítsa a pénzügyi eszközökhöz (különösen a tőkéhez) való hozzáférést a növekvő vállalkozások és az innováció finanszírozása érdekében. Hajtsa végre a polgári igazságszolgáltatási rendszer tervezett reorganizációját, és mozdítsa elő az alternatív vitarendezési mechanizmusok használatát.

      Kelt Brüsszelben, 2012. július 10-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         V. SHIARLY

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  2012-re érvényben tartja a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2012. április 26-i 2012/238/EU tanácsi határozat (HL L 119., 2012.5.4., 47. o.).

      (4)  HL C 215., 2011.7.21., 4. o.

      (5)  A Bizottság szolgálatai által a programban megadott információk alapján a közösen elfogadott módszertan alkalmazásával újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Bizottság ajánlása (2004. december 28.) az európai lőfegyvertartási igazolványról szóló 96/129/EK ajánlás kiegészítéséreEGT vonatkozású szöveg

text:
               12.1.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 9/1

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2004. december 28.)
   az európai lőfegyvertartási igazolványról szóló 96/129/EK ajánlás kiegészítésére
   (EGT vonatkozású szöveg)
   (2005/11/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikke második francia bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A fegyverek megszerzésének és tartásának ellenőrzéséről szóló, 1991. június 18-i 91/477/EGK tanácsi irányelv (1) előírja az európai lőfegyvertartási igazolvány bevezetését.

               (2)

               Az európai lőfegyvertartási igazolványról szóló, 1993. február 25-i 93/216/EGK bizottsági ajánlásban (2) és az európai lőfegyvertartási igazolványról szóló 93/216/EGK ajánlást kiegészítő, 1996. január 12-i 96/129/EK bizottsági ajánlásban (3) a Bizottság felszólította a tagállamokat arra, hogy vezessék be ezt az okmányt az említett ajánlásokhoz mellékelt mintának megfelelően.

               (3)

               Az európai lőfegyvertartási igazolványt módosítani kell az új tagállamok csatlakozása következtében,

         A KÖVETKEZŐ AJÁNLÁST TESZI:
   1. cikk
   A Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság a mellékelt mintának megfelelően bevezeti az európai lőfegyvertartási igazolványt.
   2. cikk
   Az európai lőfegyvertartási igazolványt a 96/129/EGK ajánláshoz mellékelt minta szerint már kibocsátó többi tagállam fokozatosan, a régi igazolványok készletének kimerülése függvényében, de legkésőbb 2006. május 1-jéig bevezeti a mellékelt minta szerinti igazolványt.

      Kelt Brüsszelben, 2004. december 28-án.

            a Bizottság részéről

         Günter VERHEUGEN

            alelnök

      (1)  HL L 256., 1991.9.13., 51. o.

      (2)  HL L 93., 1993.4.17., 39. o.

      (3)  HL L 30., 1996.2.8., 47. o.

      MELLÉKLET
      Az európai lőfegyvertartási igazolványnak (1996-os minta) a 2004. május 1-jei bővítés következtében szükséges nyelvi változtatásokat magában foglaló módosítása.


				|

		52013DC0356

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Észtország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Észtország 2012–2017-es időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2013/0356 final - 2013/ () */

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Észtország 2013. évi nemzeti
reformprogramjáról
és Észtország 2012–2017-es időszakra vonatkozó stabilitási programjának
tanácsi véleményezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2)
bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[2],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[3],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Az Európai Tanács 2010.
március 26-án elfogadta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a
gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és foglalkoztatást
célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a
kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség
annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható
növekedés és a versenyképesség terén.
(2)       A Bizottság javaslatai
alapján a Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió
gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást
(2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok
foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[4], melyek együtt alkotják az
„integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti
gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált
iránymutatásokat.
(3)       Az állam-, illetve
kormányfők 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és
Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges
ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és
euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó
intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az
Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások
végrehajtása iránt.
(4)       A Tanács 2012. július 6-án
ajánlást fogadott el Észtország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint
véleményezte Észtország 2011–2015-ös időszakra vonatkozó, aktualizált
stabilitási programját.
(5)       A Bizottság
2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést[5], amely elindítja a
gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak
2012. november 28-án a Bizottság a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséréről és kiigazításáról szóló 1176/2011/EU rendelet alapján
elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[6], amelyben Észtországot nem
sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra
kerül sor.
(6)       Az Európai Tanács 2013.
március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és
a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat..
Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési konszolidációt
kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás
rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet,
kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit,
valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(7)       Észtország 2013. április
30-án benyújtotta a 2012–2017-es időszakra vonatkozó 2013. évi stabilitási
programját és 2013. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok
figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került
sor.
(8)       A 2013. évi stabilitási
programnak az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács
úgy véli, hogy a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket
alátámasztó 2013–2014-es makrogazdasági forgatókönyv megalapozott, a reál GDP
tervezett növekedése átlagosan mintegy 3,3 %. A Bizottság 2013. évi
tavaszi előrejelzésében a 2013–2014-re prognosztizált növekedés
3,5 %. Észtország GPD-arányos államháztartási hiánya 2012-ben 0,3 %
volt. A program megerősíti a strukturális többletet tartalmazó középtávú
célkitűzést. Ezen célkitűzés a Stabilitási és Növekedési Paktumban előírtnál
ambiciózusabb. Mivel Észtország 2012-es strukturális egyenlege többlettel
rendelkezett, a középtávú célkitűzést egy évvel előbb teljesítette a
korábbi programban előre jelzettnél. A stabilitási programban
körvonalazott költségvetési stratégia kiegyensúlyozott növekedést szolgáló
olyan fenntartható költségvetési politika biztosítására irányul, amely a
középtávú célkitűzés megőrzésével kellő mértékű
költségvetési tartalékot eredményez, és csökkenti a munka adóterhét. A program
szerint a GDP 0,5 %-át kitevő 2013-as tervezett államháztartási hiány
várhatóan javul majd az előrejelzés időszakában, e szerint az
államháztartás 2014-re egyensúlyba kerül, azt követően pedig többlettel
rendelkezik. Az újraszámított strukturális egyenleg általános értékelése
alapján –, amely kiterjed a kiadási referenciaértékre is – megállapítható, hogy
Észtország 2013-ban nem távolodik el jelentősen a középtávú
célkitűzéstől, 2014-ben pedig ismét strukturális többlettel
rendelkezik majd. Jóval 60% alatti a GDP-arányos államadósság, amely a program
szerint 2013 után csökkenni fog, mígnem 2015–2016-ban eléri a 9%-os szintet.
Észtország a gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és
kormányzásról szóló szerződéssel összhangban strukturális költségvetési
egyenlegre vonatkozó szabály bevezetését tervezi 2013-ban. A költségvetési
szabályt bevezetésétől kezdve még kiegészíti az is, hogy megerősítik
a többéves kiadási célkitűzések kötelező jellegét is.
(9)       A munkaerőpiacot
illetően a foglalkoztatás növekedése folyamatos, ugyanakkor továbbra is olyan
szűk keresztmetszetek állnak a növekedés útjában, mint a tartós
munkanélküliség és a tartós ifjúsági munkanélküliség, a készségkereslet és
-kínálat közötti eltérések, a munkaerőhiány fokozódása, ideértve a tartós
egészségügyi problémák miatt kieső munkaerőt. Rugalmasabbá és
célirányosabbá kell tenni a szociális ellátórendszert, hogy az támogassa és
ösztönözze a munkanélkülieket és az újrafoglalkoztatható inaktív személyeket,
ezzel egyidejűleg meg kell erősíteni a leginkább rászorulók bevonását
biztosító aktivizálási intézkedéseket. A családpolitikai kiadásokat
költségvetési szempontból semleges módon lehetne költséghatékonyabbá tenni,
többek között a szülőknek járó juttatások hatékonyabb intézkedésekbe
történő átcsoportosításával, például a nők foglalkoztatására
várhatóan pozitív hatást gyakorló gyermekgondozási szolgálatok révén. A régiók
gazdasági fejlődését a láthatóbb eredmények érdekében koordináltabb módon
kell kezelni.
(10)     Az oktatás és képzés terén
Észtországnak részben sikerült végrehajtania a 2012-es ajánlásokat, 2012-ben
elfogadásra került a felsőoktatási reform, illetve az új átfogó
szakoktatási és szakképzési reformot várhatóan 2013-ban elfogadják.
Észtországnak különös figyelmet kell fordítania a szociális partnerek
megfelelő részvételére, hogy a szakképzésben kellő számban álljon
rendelkezésre tanulószerződéses gyakorlati képzés. A középfokú oktatás
ésszerűsítése továbbra is azon fontos kötelezettségvállalások közé
tartozik, amelyek teljesítése még várat magára. A még mindig viszonylag magas
ifjúsági munkanélküliséget annak fényében kell kezelni, hogy magas a
szakoktatást, illetve szakképzést el nem végzett személyek aránya. Észtország
máig sem kezelte kellőképpen az alacsonyan képzett munkavállalók egész
életen át tartó tanulási programokban való részvételét, és az ifjúsági
munkanélküliséggel kapcsolatos intézkedések nem minden esetben elégítik ki
hitelt érdemlően a munkaerőpiac igényeit. Az állami kutatási ágazat
és a gazdaság összekapcsolásának hiánya továbbra is akadályozza a
termelékenység növekedését, illetve hatással van Észtország versenyképességére.
Ezen túlmenően, a gazdaság kis mérete következtében további kihívást
jelent a kutatási és innovációs rendszer nemzetköziesedése és priorizálása.
(11)     Észtország energiaintenzitása
továbbra is nagyon magas. A kormány bizonyos lépései ellenére folytatni,
illetve fokozni kell az ez irányú erőfeszítéseket, nagyobb hangsúlyt
fektetve a lakóépületek felújítására. Az észtországi újautó-flotta a
legenergiaigényesebb az EU-ban, és a fogyasztói minták az üzemanyagokra
kivetett jövedéki adó ellenére sem változnak. További intézkedések hiányában
Észtország valószínűleg nem lesz képes teljesíteni az üvegházhatású gázok
kibocsátására vonatkozóan megállapított célértéket, különösen ha elmaradnak az
épületek és a közlekedés esetében meghozandó intézkedések. Észtország
energiapiaca továbbra is viszonylag elszigetelt, mivel nincsenek
kellőképpen kiépítve a határain átnyúló összeköttetések.
(12)     A helyi önkormányzatok által
történő, törvényben rögzített szolgáltatásnyújtás az ágazatok többségében
nem hatékony, különösen a tartós ápolás-gondozás, a családtámogatási
szolgáltatások, az egészségügyi ellátás, az oktatás és a közlekedés területén. Mindez
a helyi önkormányzatok gyenge közigazgatási kapacitásának, valamint az
önkormányzati bevételek és a rájuk ruházott felelősségek közötti
aránytalanságoknak tulajdonítható. Ez idáig nem került kidolgozásra egy olyan
megvalósítható terv, amely a helyi közigazgatás javítását tűzné ki célul.
(13)     Az európai szemeszterrel
összefüggésben a Bizottság elvégezte Észtország gazdaságpolitikájának átfogó
elemzését, értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot.
Figyelembe vette nemcsak a programok Észtország fenntartható költségvetési,
valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott
jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak
és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását
uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell
megerősíteni. Az alábbi 1–5. ajánlás tükrözi a Bizottság európai
szemeszter keretében tett ajánlásait.
(14)     A Tanács ezen értékelés
fényében megvizsgálta Észtország stabilitási programját, és arról alkotott
véleményét[7]
különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.
(15)     Az európai szemeszter
keretében a Bizottság elkészítette az euróövezet egészének gazdaságpolitikájára
vonatkozó elemzését is, amely alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon
tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euró. Észtországnak ezen ajánlások teljes
körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is
gondoskodnia kell,
AJÁNLJA, hogy Észtország a
2013–2014-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.       Folytasson növekedésbarát költségvetési
politikát és a terveknek megfelelően tartsa fenn a költségvetés rendezett
pozícióját, biztosítva a programidőszak alatt a középtávú célnak való
megfelelést. A középtávú költségvetési kereten belül egészítse ki a tervezett
költségvetési szabályt kötelezőbb jellegű többéves kiadási
szabályokkal, továbbá fokozza az állami kiadások hatékonyságát.
2.       A különböző meglévő szociális
ellátórendszerek ésszerűsítésével, valamint a juttatások rugalmasabbá és
célirányosabbá tételével javítsa a munkára ösztönzést. Javítsa a szociális
szolgáltatásokat, beleértve a gyermekgondozást, és ezzel egyidejűleg
növelje a családpolitika eredményességét és a költséghatékonyságát. Fokozza a
tartós munkanélküliek, valamint a rokkantsági járadékban és keresőképtelenségi
ellátásban részesülők munkaerőpiacra történő visszatérését
megkönnyítő aktivizálási intézkedéseket. Dolgozzon ki koordinált
stratégiát a magas munkanélküliség sújtotta régiók gazdasági fejlődésének
elősegítésére.
3.       Folytassa az oktatási és képzési
rendszerek munkaerőpiachoz való igazítására irányuló erőfeszítéseket,
többek között a szociális partnerek további bevonásával és az ifjúsági
munkanélküliség kezelésére irányuló célzott intézkedések végrehajtásával.
Növelje jelentős mértékben az alacsonyan képzett munkavállalók egész
életen át tartó tanulási programokban való részvételét. Fokozza a kutatási és
innovációs rendszerek priorizálására és nemzetköziesedésére irányuló
erőfeszítéseket, továbbá erősítse meg az üzleti szektor, a felsőoktatás
és a kutatóintézetek közötti együttműködést.
4.       Javítson az energiahatékonyságon,
különösen az épületek és a közlekedés esetében, továbbá fokozza a
környezetvédelmi ösztönzőket a gépjárművek és a hulladékkezelés
területén, ennek részeként pedig vegye számításba a gépjárművek
megadóztatását és/vagy az üzemanyagokra kivetett jövedéki adó emelését.
Erősítse a határain átnyúló energia-összeköttetések kiépítését az
energiaforrások diverzifikálása és az energiapiaci verseny előmozdítása
érdekében.
5.       Teremtsen megfelelőbb egyensúlyt a
helyi önkormányzatok bevételei és az önkormányzatokra ruházott
felelősségek között. Növelje a helyi önkormányzatok hatékonyságát és
biztosítson minőségi helyi közszolgáltatásokat.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               COM(2013) 356 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 és P7_TA(2013)0053.
[4]               A Tanács 2013. április 22-i
2013/208/EU határozata.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének
(2) bekezdése értelmében.


title: A Bizottság Ajánlása ( 2007. június 13. ) a vadon élő állat- és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről szóló 338/97/EK tanácsi rendelet végrehajtását segítő intézkedésekről (az értesítés a C(2007) 2551. számú dokumentummal történt)

text:
               20.6.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 159/45

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2007. június 13.)
   a vadon élő állat- és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről szóló 338/97/EK tanácsi rendelet végrehajtását segítő intézkedésekről
   (az értesítés a C(2007) 2551. számú dokumentummal történt)
   (2007/425/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A veszélyeztetett vadon élő állat- és növényfajok nemzetközi kereskedelméről szóló (a továbbiakban: „CITES”) egyezményt átültető, a vadon élő állat- és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről szóló, 1996. december 9-i 338/97/EK tanácsi rendelet (1) hatálya alá tartozó fajok illegális kereskedelme súlyosan károsítja az élővilágot, rontja a fajvédelmi programok hatékonyságát, továbbá aláássa a legális és fenntartható kereskedelmet, ezáltal fenyegetve a fenntartható fejlődést, különösen a forrásországok fejlődésben lévő gazdaságaiban.

               (2)

               A vonatkozó jogszabályok végrehajtását úgy lehet hatékonyabbá tenni, ha a vadon élő állatok és növények illegális kereskedelmét a kiváltó okoknál kezeljük.

               (3)

               A 338/97/EK rendelet 14. cikkével összhangban a tagállamok kötelessége fellépni a rendeletnek való megfelelés előmozdítása és a rendelet végrehajtása érdekében, és szükség esetén jogi lépéseket is kezdeményezhetnek.

               (4)

               A 338/97/EK rendelet 15. cikke szerint a tagállamok és a Bizottság kötelessége gondoskodni arról, hogy a nyilvánosság tisztában legyen a CITES egyezmény és a rendelet végrehajtását szolgáló előírásokkal.

               (5)

               A 338/97/EK rendelet 16. cikke értelmében a tagállamoknak intézkedéseket kell tenniük az egyezmény és a rendelet megsértése esetén a jogsértés jellegének és súlyosságának megfelelő szankcionálása érdekében.

               (6)

               Az Európai Közösségek Bírósága állandó ítélkezési gyakorlatának megfelelően a tagállamok feladata garantálni, hogy a közösségi jog megsértése esetén alkalmazott szankciók hatékonyak, visszatartó erejűek és arányosak legyenek.

               (7)

               A tagállamok és hatóságaik közötti egyeztetés és együttműködés az EK-Szerződés 10. cikkével összhangban elengedhetetlen a 338/97/EK rendelet hatékony végrehajtásához.

               (8)

               A rendelet alkalmazásához nemzetközi összefogásra van szükség, ami a CITES egyezmény céljainak megvalósításában is kulcsfontosságú.

               (9)

               A 25 tagú Unióban a vadon élő állatok és növények kereskedelmére vonatkozó rendelkezések végrehajtásáról a Bizottság által készített tanulmány (amelyet 2006. novemberében tettek közzé) elismeri, hogy a 338/97/EK rendelet alkalmazását célzó összehangolt fellépés érdekében elsőbbségi területeket és közös útmutatásokat kell kidolgozni.

               (10)

               A Tanács 2006. decemberi következtetéseiben (2) a biológiai sokféleség csökkenésének megállítása kapcsán felszólítja a tagállamokat, hogy erőteljesebben lépjenek föl a CITES egyezményben felsorolt fajok illegális kereskedelme ellen, és egyben kéri a tagállamokat és a Bizottságot a CITES végrehajtását szolgáló intézkedések és összehangolt fellépés megerősítésére.

               (11)

               Az ebben az ajánlásban felvázolt intézkedések a 338/97/EK rendelet 14. cikke értelmében felállított végrehajtási csoport, valamint 18. cikke értelmében létrehozott, a vadon élő állat- és növényfajok kereskedelmével foglalkozó bizottság megbeszéléseinek eredményeit tükrözik,

         AJÁNLJA:

               I.

               Az ezen ajánlásban szereplő intézkedéseket a tagállamoknak kell megvalósítaniuk a 338/97/EK rendelet végrehajtásának megkönnyítése érdekében.

               II.

               A tagállamok a következőket tegyék a végrehajtási kapacitás növelése érdekében:

                           a)

                           a végrehajtás összehangolását célzó nemzeti cselekvési tervek kidolgozása; e tervekben egyértelmű célokat és időkereteket kell meghatározni, azokat össze kell hangolni, és rendszeres időközönként felül kell vizsgálni;

                           b)

                           a végrehajtó hivatalok számára a 338/97/EK rendelet végrehajtásához szükséges anyagi és személyi erőforrások, a megfelelő eszközök (felszerelések) és szaktudás biztosítása;

                           c)

                           a 338/97/EK rendelet megsértése esetén alkalmazott szankciók visszatartó erejének biztosítása az Európai Bíróság állandó joggyakorlatának megfelelő módon úgy, hogy a szankciók alkalmazása egységes legyen, és kiszabásukkor figyelembe vegyék többek között az ügyben érintett példányok piaci értékét, természetvédelmi jelentőségét, valamint a felmerült költségeket;

                           d)

                           a c) ponthoz kapcsolódóan tudatosságnövelő és figyelemfelkeltő kampányok szervezése a végrehajtó ügynökségek, bűnüldöző hatóságok és bírák számára;

                           e)

                           az érintett végrehajtó szervek számára megfelelő képzés biztosítása a 338/97/EK rendelettel és a fajok felismerésével kapcsolatban;

                           f)

                           a nyilvánosság és az érdekeltek tájékoztatása, különösen az illegális állat- és növénykereskedelem káros következményeivel kapcsolatos tájékozottság növelése;

                           g)

                           a 338/97/EK rendeletben előírt, a határátkelőhelyeken végzett ellenőrzéseken felül gondoskodni az országon belüli ellenőrzésről is, különösen a kereskedők, állat- és növénytartó létesítmények, úgymint állatkereskedések, tenyésztők és kertészetek rendszeres vizsgálatáról;

                           h)

                           rendszeres kockázatértékelések és a hírszerző szolgálatok értesüléseinek elemzései alapján alapos ellenőrzések megszervezése a határátkelőhelyeken és az országon belül egyaránt;

                           i)

                           a lefoglalt és elkobzott élő példányok ideiglenes tartására alkalmas létesítmények, valamint adott esetben a visszatelepítésükhöz szükséges eljárások biztosítása.

               III.

               A tagállamok a következőket tegyék az együttműködés és az információcsere javítása érdekében:

                           a)

                           a megfelelő nemzeti szervek között az összehangolt végrehajtáshoz szükséges eljárások megalkotása, egyebek között intézményközi bizottságok létrehozása és egyetértési nyilatkozatok vagy más intézményközi együttműködési megállapodások készítése révén;

                           b)

                           a 338/97/EK rendelet és a CITES egyezmény végrehajtásért felelős személyzet számára a meglévő erőforrásokhoz, eszközökhöz és információs csatornákhoz való hozzáférés biztosítása oly módon, hogy minden ilyen tisztviselő – a terepen dolgozók is – minden információhoz hozzájuthassanak;

                           c)

                           a vadon élő állatok és növények kereskedelmével kapcsolatos országos információs pontok kijelölése;

                           d)

                           a végrehajtási csoport rendszeres ülésein és a köztes időszakokban a fontosabb tendenciákkal, leleplezett esetekkel és bírósági eljárásokkal kapcsolatos információk terjesztése;

                           e)

                           együttműködés más tagállamok végrehajtó hatóságaival a 338/97/EK rendelet hatálya alá tartozó jogsértések kivizsgálása/felderítése kapcsán;

                           f)

                           a vizsgálatok közösségi szintű összehangolása az Európai Csalás Elleni Hivatal kommunikációs eszközeit, koordinációs képességét és szakértelmét felhasználva;

                           g)

                           információcsere a jogsértések szankcionálásával kapcsolatban annak érdekében, hogy a büntetések alkalmazása egységes legyen;

                           h)

                           a 338/97/EK rendelet végrehajtását szolgáló kapacitások közös fejlesztése több tagállam részvételével, ideértve a közös képzések, képzési anyagok és szakkiadványok használatát;

                           i)

                           a lakossági tudatosságnövelő eszközök és kiadványok megosztása más tagállamokkal;

                           j)

                           együttműködés más tagállamokkal a lefoglalt vagy elkobzott élő példányok ideiglenes tartásában vagy adott esetben visszatelepítésében;

                           k)

                           együttműködés a CITES irányító hatóságokkal és bűnüldöző hatóságokkal a Közösségen kívüli származási, tranzit- és célországokban, valamint információk és értesülések kicserélése a CITES egyezmény titkárságával, az ICPO (Nemzetközi Bűnügyi Rendőrség Szervezete) Interpollal és a Vámigazgatások Világszervezetével a vadon élő növények és állatok illegális kereskedelmének felderítése és megelőzése érdekében;

                           l)

                           a Közösségen kívüli származási, tranzit- és célországokban a CITES irányító hatóságok és bűnüldöző hatóságok támogatása és munkájának segítése az eljárások helyes alkalmazása által a legális és fenntartható kereskedelem előmozdításában;

                           m)

                           kapacitáskiépítő programok támogatása harmadik országokban a CITES alkalmazásának és végrehajtásának javítása érdekében, például a fejlesztési együttműködési alapok használatával és a jövőbeni kereskedelemsegélyezési stratégia (3) keretében;

                           n)

                           a vadon élő állatok és növények jogellenes kereskedelme elleni küzdelem érdekében a régióközi együttműködés támogatása többek között más regionális és szubregionális kezdeményezésekkel való kapcsolat kiépítése révén.

               IV.

               Az ezen ajánlások alapján végrehajtott intézkedésekről a 338/97/EK rendelet 15. cikke (4) bekezdésének c) pontjában említett információk közlésével egy időben kell tájékoztatni a Bizottságot.

      Kelt Brüsszelben, 2007. június 13-án.

            a Bizottság részéről

         Stavros DIMAS

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 61., 1997.3.3., 1. o. A legutóbb az 1332/2005/EK bizottsági rendelettel (HL L 215., 2005.8.19., 1. o.) módosított rendelet.

      (2)  Az Európai Unió Tanácsának (Környezetvédelem) 2773. ülése, 2006. december 18.

      (3)  A Bizottság Közleménye a Tanácsnak, az Európai Parlamentnek, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – Az Európai Unió kereskedelemsegélyezési stratégiája felé vezető úton – a Bizottság közreműködése (COM(2007) 163).


title: A Tanács ajánlása ( 2014. július 8. ) a Cseh Köztársaság 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi a Cseh Köztársaság 2014. évi konvergenciaprogramját

text:
               29.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 247/12

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2014. július 8.)
   a Cseh Köztársaság 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi a Cseh Köztársaság 2014. évi konvergenciaprogramját
   2014/C 247/03
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállamok állam-, illetve kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az „Európa 2020” stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               A Tanács 2013. július 9-én ajánlást (3) fogadott el a Cseh Köztársaság 2013. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményt nyilvánított a Cseh Köztársaság 2012–2016-os időszakra vonatkozó, aktualizált konvergenciaprogramjáról.

               (5)

               A Bizottság 2013. november 13-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2014. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2013. november 13-án a Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben a Cseh Köztársaságot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes felülvizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Tanács 2013. december 20-án elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (7)

               A Cseh Köztársaság 2014. április 16-án benyújtotta a 2014. évi nemzeti reformprogramját, 2014. április 28-án pedig a 2014. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)

               A 2014. évi konvergenciaprogramban körvonalazott költségvetési stratégia célja az államháztartási hiánynak a Szerződés szerinti, a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték alatt tartása a programidőszak alatt. A konvergenciaprogram említi, hogy a középtávú cél a GDP 1 %-a, amely tükrözi a Stabilitási és Növekedési Paktumban foglalt követelményeket. A költségvetési stratégia 2014-ben ugyan összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktummal, 2015-ben azonban nem várható az előírt strukturális kiigazítás elvégzése, mivel az újraszámított strukturális egyenleg várhatóan 0,6 százalékponttal romlani fog. Ezen felül az állami kiadások várhatóan olyan mértékben nőnek, amely nem felel meg a kiadási referenciaértéknek. Az újraszámított strukturális egyenleg várhatóan 2016-ban és 2017-ben is eltér majd a szükséges kiigazítási pályától: az újraszámított strukturális egyenleg az előrejelzés szerint a GDP 1,6 %-a, illetve 1,9 %-a lesz. Összességében, 2015-től számolni kell a középtávú költségvetési cél eléréséhez vezető kiigazítási pályától való eltérés kockázatával. A konvergenciaprogram szerint az adósságráta – amely a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték alatti – az előrejelzés szerint 2014-ben átmenetileg 1,1 százalékponttal a GDP 45 %-ára esik vissza, majd 2015-ben a GDP 46 %-ára növekszik. A konvergenciaprogram költségvetési előrejelzéseit alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A konvergenciaprogram szerint a cseh gazdaság 2014-ben 1,7 %-kal, 2015-ben pedig 2 %-kal fog nőni, szemben a Bizottság szolgálatainak 2014-es tavaszi előrejelzése szerinti 2 %-kal, illetve 2,4 %-kal. A költségvetési kilátásokkal kapcsolatos fő kockázatok az állami beruházások jövőbeli alakulásával kapcsolatos jelentős bizonytalanságokból, továbbá a vadászgépek tervezett lízingelésével kapcsolatos, 2015-ben a hiányt várhatóan a GDP 0,5 %-ával növelő egyszeri kiadásból erednek.
               A Bizottság előrejelzése szerint 2015-ben fennáll a középtávú céltól való jelentős eltérés kockázata. A konvergenciaprogramban szereplő forgatókönyvtől való eltérés oka a 2015-ös szakpolitikákra és diszkrecionális intézkedésre vonatkozó feltevések különbözősége. A Tanács a konvergenciaprogramnak és a bizottsági előrejelzésnek az 1466/97/EK tanácsi rendelet értelmében általa végzett értékelése alapján úgy véli, hogy 2013-ban a hiányt fenntartható módon a GDP 3 %-a alá csökkentették a tanácsi ajánlásnak megfelelően, azonban bár 2014-ben a középtávú célt várhatóan elérik, fennáll a kockázata annak, hogy attól 2015-ben jelentősen el fognak térni.

               (9)

               A Cseh Köztársaság egy két éves recesszióból lábalt ki, és jelenleg azzal a kihívással kell szembenéznie, hogy a népesség gyors elöregedése ellenére tartósan érdemi növekedést érjen el. Az elmúlt években az állami beruházások volumene meredeken ívelt lefelé, amit az infrastrukturális beruházások különösen megszenvedtek. A válság előtt a cseh gazdaság növekedési modellje főként a külföldi tőke nagy mennyiségű beáramlására és az exportorientáltságra támaszkodott. Mivel látszólag korlátozott mozgástér áll rendelkezésre a termelési tényezők (köztük a külföldi tőke) felhalmozására alapozott felzárkózáshoz, a gazdaságnak a növekedés hazai ösztönzői felé való kormányzása új lehetőségeket nyitna a termelékenység fokozása tekintetében. E folyamat nélkülözhetetlen elemei közé tartozik az oktatás, a képzés és az innováció támogatása, valamint az intézmények megerősítése.

               (10)

               A kormány nemrégiben jóváhagyta a stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló szerződést, a parlament általi megerősítés azonban még függőben van. A költségvetési keret reformjára irányuló munka 2011-ben kezdődött, elfogadása és végrehajtása azonban még mindig bizonytalan. A 2011/85/EU tanácsi irányelvnek (5) való megfelelést biztosító jogszabályok elfogadása szintén késedelmet szenved.

               (11)

               Az adózás terén a Cseh Köztársaság előtt álló főbb kihívásokat a bevételek beszedésének hatékonyabbá tétele és egy növekedésbarátabb adórendszer kialakítása jelentik. A Cseh Köztársaság tett néhány lépést az adózási morál javítása érdekében, különösképpen a közvetett adózás terén, azonban a szabályoknak való megfeleléssel járó teljes költség továbbra is magas. Ezzel összefüggésben az adóalapokat (jövedelemadó, társadalombiztosítási járulékok) még nem harmonizálták, az egységes beszedő pont 2015-ös létrehozására vonatkozó terveket pedig visszavonták. A kormány azonban bejelentette, hogy az adóalapok harmonizációjának kérdésével foglalkozni kíván. Az adórendszerre vonatkozó 2013-as ajánlásokat azonban nem követték intézkedések. A munkához kapcsolódó közterhek – különösen a magas társadalombiztosítási járulékok miatt – továbbra is magasak, főként az alacsony jövedelműek, köztük a részmunkaidőben dolgozó munkavállalók esetében. Van némi lehetőség a súlypont áthelyezésére a munkát terhelő adókról olyan más területekre, mint például a jelenleg viszonylag alacsony környezetvédelmi adók és a rendszeres ingatlanadók. Továbbra is jelentős eltérések állnak fenn a munkavállalókra és az önfoglalkoztatókra vonatkozó adók és társadalombiztosítási járulékok terén, ami az adóalap szűküléséhez vezetett és ösztönözte a színlelt önfoglalkoztatást, ami a rendes munkaszerződéssel rendelkező munkavállalókra nézve tisztességtelen következményekkel jár.

               (12)

               A Cseh Köztársaság hosszú távon közepes fenntarthatósági kockázatokkal néz szembe jórészt amiatt, hogy várhatóan növekednek az egészségügyi és nyugdíjkiadások. A hatályos jogszabályok alapján hosszú távon a kötelező nyugdíjkorhatár emelkedése van előirányozva, azonban középtávon ez az ütem túl lassú. A kormány tervezi egy felülvizsgálati mechanizmus bevezetését, amely a nyugdíjkorhatárt hozzáigazítja a várható élettartamban bekövetkező változásokhoz, azonban mindez csak részleges választ nyújt a fenntarthatósági kihívásra. Ezen felül a nyugdíjak átmenetileg alacsonyabb indexálása 2015-ben befejeződik, egy évvel korábban a tervezettnél, a nyugdíjak általános indexálási mechanizmusát (az árak plusz a reálbér-növekedés harmada) pedig még nem vizsgálták felül. Az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságának elősegítése érdekében csak korlátozott előrelépés történt. Az egészségügyre fordított közkiadások költséghatékonyságának javítása érdekében nem történt előrelépés. A fekvőbeteg-ellátás ágazata többletkapacitást mutat, így ott volna mozgástér a költséghatékonyság és az irányítás esetleges javítására.

               (13)

               Kezdeti lépések történtek az állami foglalkoztatási szolgálat kapacitásának és minőségének fokozására. Ezek a lépések a helyes irányba mutatnak, azonban hatásukat értékelni kell. Az aktív munkaerő-piaci intézkedések alulfinanszírozottak és nem célozzák meg kellőképpen a kisgyermekes nőket, a fiatalokat és az idősebb munkavállalókat. A viszonylag magas általános foglalkoztatási ráta ellenére e csoportok továbbra is alulreprezentáltak a munkaerőpiacon. A megfizethető gyermekgondozó létesítményekhez és szolgáltatásokhoz való korlátozott hozzáférés és a részmunkaidő csekély mértékű kihasználása korlátozza a nők munkaerő-piaci részvételét. 2012-ben a nemek közötti bérszakadék még mindig a legnagyobbak között volt az Unióban.

               (14)

               A cseh oktatási rendszer minősége és a munkaerő-piaci igényekhez való igazodása aggodalomra ad okot. A kötelező oktatás tekintetében történtek bizonyos intézkedések az értékelési keret javítása érdekében, azonban a rosszabb teljesítményű iskolák és diákok problémájának kezelése továbbra is kihívást jelent. A tanári hivatás csekély vonzereje is problémát jelent, de ezzel a kormány foglalkozni kíván. A roma gyermekek részvétele a többségi inkluzív kisgyermekkori nevelésben és az általános iskolai oktatásban kihívást jelent az integrációjuk szempontjából. A felsőoktatási reform várat magára, és nem történt előrelépés sem az akkreditáció javítása, sem pedig a finanszírozás terén. A kutatóintézetek finanszírozásában csupán kisebb változásokat vezettek be. Továbbra is kulcsfontosságú megfelelően ösztönözni az állami kutatókat arra, hogy munkájuk során törekedjenek a kiválóságra, foglalkozzanak a társadalmi kihívásokkal és működjenek együtt az üzleti szektorral.

               (15)

               A nagy számú szabályozott szakma deregulációjának folyamata megkezdődött, azonban a lassú ütem miatt nem élvezhetők elég korán a szolgáltatási ágazatban megnövekedett verseny nyújtotta előnyök. A Cseh Köztársaság tett bizonyos kezdeti intézkedéseket az energiahatékonyság fokozása érdekében, különösképpen az építőipari ágazatot támogatandó állami finanszírozási ösztönzők révén. Az energiamegtakarítási potenciál továbbra is jelentős, az ambiciózusabb intézkedések pedig szintén hozzájárulnának az energiafüggőség csökkentéséhez.

               (16)

               A közigazgatás minősége és hatékonysága a jövőben is kihívást jelent, ami negatív gazdasági következményekkel jár. A régóta várt közszolgálati törvényt még nem fogadták el; a törvény elfogadása a kormány fő prioritásai közé tartozik. A korrupcióellenes küzdelem terén korlátozott előrelépés történt; a 2013–2014-es korrupcióellenes stratégia fontosabb jogszabályai még nem kerültek elfogadásra. Ennek a gazdasági és társadalmi fejlődés szempontjából kiemelkedő fontosságú kérdésnek a tartós megoldására vonatkozóan még nem fogalmaztak meg egyértelmű, hosszú távú elképzelést. Előfordult, hogy a közbeszerzési pályázatok helyi és regionális szintű lebonyolítása szükségtelen késedelmet szenvedett. Az új közbeszerzési szabályok visszalépést jelentenek, mivel az átláthatósági biztosítékok közül eltöröltek néhányat. Korlátozott előrelépés történt az uniós alapok felhasználásának javítása terén. További erőfeszítések szükségesek, mivel 2013 végén az ellenőrző hatóság számos program tekintetében magas hibaarányról számolt be.

               (17)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte a Cseh Köztársaság gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a nemzeti reformprogramot és a konvergenciaprogramot. A Bizottság figyelembe vette nemcsak a programoknak a Cseh Köztársaság fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi, 1–7. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (18)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot, és arról alkotott véleményét (6) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

         AJÁNLJA, hogy a Cseh Köztársaság a 2014–2015-ös időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A túlzott hiány korrekcióját követően 2014-ben tartsa fenn a költségvetés rendezett helyzetét. 2015-ben jelentős mértékben erősítse meg a költségvetési stratégiát a középtávú cél elérése, majd érvényesülése érdekében. Biztosítson elsőbbséget a növekedést elősegítő kiadásoknak a fellendülés támogatása és a növekedési kilátások javítása érdekében. Fogadjon el és hajtson végre olyan intézkedéseket, amelyek megerősítik a költségvetési keretet, és különösképpen hozza létre a költségvetési politikákat nyomon követő független költségvetési intézményt, vezessen be költségvetési szabályokat a helyi és regionális önkormányzatok számára és javítsa a kormányzat valamennyi szintje közötti együttműködést.

               2.

               Javítsa az adózási morált, különös tekintettel a héára, valamint csökkentse az adók beszedésének és befizetésének költségeit az adórendszer egyszerűsítése, valamint a személyi jövedelemadó, illetve az egészségügyi és szociális járulékok alapjának harmonizációja révén. Csökkentse a munkát terhelő magas adókat, különösképpen az alacsony jövedelműek tekintetében. Helyezze át az adózás súlypontját olyan területekre, mint például a rendszeres ingatlanadók és a környezetvédelmi adók, amelyek kevésbé hátráltatják a növekedést. Csökkentse tovább a munkavállalók és az önfoglalkoztatók adóügyi megítélése közötti eltéréseket.

               3.

               Biztosítsa az állami nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságát, különösképpen a kötelező nyugdíjkorhatár megemelése ütemének felgyorsításával, továbbá a nyugdíjkorhatárnak a várható élettartam változásaihoz történő egyértelműbb igazításával. Segítse elő az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságát és vizsgálja felül a nyugdíjindexálási mechanizmust. Tegyen intézkedéseket az egészségügyi ágazat költséghatékonyságának és irányításának javítása érdekében, különösen a kórházi ellátás esetében.

               4.

               Erősítse meg az állami foglalkoztatási szolgálat hatékonyságát és eredményességét, különösképpen egy teljesítménymérő rendszer létrehozása révén. Növelje a munkanélküli fiatalok részvételét a személyre szabott szolgáltatásokban. Jelentős mértékben növelje a megfizethető és minőségi gyermekgondozó létesítmények és szolgáltatások elérhetőségét, összpontosítva a három évesnél fiatalabb gyermekekre.

               5.

               Biztosítsa a felsőoktatás terén, hogy az akkreditáció, az irányítás és a finanszírozás hozzájáruljon a minőség fokozásához és munkaerő-piaci igényekhez való jobb igazodáshoz. A teljesítmény alapú finanszírozás arányának a kutatóintézményeken belüli növelése érdekében gyorsítsa fel a kutatás-értékelés és a forráselosztás új módszertanának kidolgozását és bevezetését. A kötelező oktatás terén tegye vonzóbbá a tanári hivatást, alkalmazzon átfogó értékelési keretrendszert és dolgozzon ki támogatást a rossz eredményeket elérő iskolák és diákok részére. Fokozza az oktatás inkluzív jellegét, különösen azáltal, hogy elősegíti a társadalmilag hátrányos helyzetű, illetve roma gyermekeknek különösen a kisgyermekkori nevelésben való részvételét.

               6.

               Gyorsítsa meg a szabályozott foglalkozások reformját, összpontosítva az indokolatlan és aránytalan követelmények megszüntetésére. Tegyen nagyobb erőfeszítéseket a gazdaság energiahatékonyságának növelésére.

               7.

               2014-ben fogadjon el olyan törvényt a közszolgálatról, amely biztosítja, hogy a közigazgatás stabil, hatékony és szakmailag felkészült legyen. A 2013–2014-es korrupció elleni stratégiában előirányzott, még hátralévő jogszabályi intézkedések végrehajtása és a következő időszakra vonatkozó tervek kidolgozása útján gyorsítsa fel és jelentős mértékben szilárdítsa meg a korrupció elleni küzdelmet. Folytassa az uniós alapok felhasználásának javítását a végrehajtási struktúrák egyszerűsítése, a kapacitás növelése és az összeférhetetlenség leküzdése révén. Növelje a közbeszerzés átláthatóságát és megfelelő tanácsadással és felügyelettel javítsa a közbeszerzési pályázatok lebonyolítását.

      Kelt Brüsszelben, 2014. július 8-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. C. PADOAN

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o., magyar nyelvű különkiadás, 10. fejezet, 1. kötet, 84. o.

      (2)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) alapján 2014-re is érvényben marad.

      (3)  HL C 217., 2013.7.30., 14. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (5)  A Tanács 2011. november 8-i 2011/85/EU irányelve a tagállamok költségvetési keretrendszerére vonatkozó követelményekről (HL L 306., 2011.11.23., 41.o.).

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: Az Európai Központi Bank ajánlása ( 2006. október 6. ) az euro hamisítás elleni hatékonyabb védelmére szolgáló egyes intézkedések elfogadásáról (EKB/2006/13)

text:
               25.10.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 257/16

      AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA

   (2006. október 6.)
   az euro hamisítás elleni hatékonyabb védelmére szolgáló egyes intézkedések elfogadásáról
   (EKB/2006/13)
   (2006/C 257/07)
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 106. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 16. és 34.1. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A Szerződés és az Alapokmány az euro-bankjegyek kibocsátásával az Európai Központi Bankot („EKB”) és az EKB felhatalmazásával az eltéréssel nem rendelkező tagállamok nemzeti központi bankjait („NKB-k”) bízta meg.

               (2)

               E feladat részét képezi a forgalomban lévő euro-bankjegyek integritásának és védelmének biztosítása, illetve beleértetten az euro-bankjegyekbe vetett lakossági bizalom megőrzése.

               (3)

               Az euro-rendszer feltételrendszere a hitelintézetek és a készpénzkezeléssel hivatásszerűen foglalkozó más szervezetek számára a hamisítványok felismerésére és a valódi bankjegyek forgalomképesség szerinti válogatására (1) (a továbbiakban: a feltételrendszer) létrehozza az euro-övezeten belül a bankjegy-visszaforgatásra vonatkozó harmonizált előírásokat és eljárásokat. Különösen, ha a valódisági és forgalomképességi vizsgálatot bankjegyvizsgáló berendezések segítségével kell elvégezni, csak a valamely NKB által sikeresen bevizsgált berendezések használhatók fel a visszaforgatandó bankjegyek ellenőrzésének elvégzésére. Ebben az összefüggésben az NKB-k a gyártók részére lehetővé teszik a bankjegyvizsgáló berendezéseknek az euro-rendszerben mindenütt érvényes közös bevizsgálását, amelyhez többek között az euro-hamisítványok válogatott osztályait tartalmazó általános vizsgálati csomagokat használnak fel. Az ilyen bevizsgálások ezért szükségessé teszik azonos osztályba tartozó bankjegyhamisítványok rendelkezésre állását – mind a közös vizsgálati csomagok kezdeti létrehozásához, mind pedig azok újrafeltöltéséhez – és ennélfogva az ilyen bankjegyeknek az Európai Unión belül az NKB-k közötti rendszeres kicserélését és szállítását.

               (4)

               Az euro pénzhamisítás elleni védelméhez szükséges intézkedések megállapításáról szóló, 2001. június 28-i 1338/2001/EK tanácsi rendelet (2) 4. cikkének (2) bekezdése kötelezi az illetékes nemzeti hatóságokat arra, hogy késedelem nélkül lássák el a nemzeti elemző központokat (NAC-ok) a hamisgyanús bankjegytípusok minden fajtájának elemzésre és azonosításra bekért, szükséges számú példányával. A NAC-ok ezen túlmenően kötelesek az EKB-nak megküldeni az EKB-kritériumoknak megfelelő összes új, hamisgyanús bankjegytípust elemzési és azonosítási célokra.

               (5)

               Az illetékes nemzeti hatóságokra és a NAC-okra a 1338/2001/EK rendelet 4. cikkének (2) bekezdésében rótt kötelezettségeket a nemzeti büntető jogszabályok sérelme nélkül kell alkalmazni. E szervek különösen nem akadályozhatják meg azt, hogy a hamisgyanús bankjegyeket büntetőeljárásban bizonyítékként felhasználják vagy visszatartsák. Számos tagállamban ez jelentősen gátolja a bankjegyhamisítványok rendelkezésre állását a NAC-ok és a nem NAC NKB-k számára.

               (6)

               A készpénzkezelő berendezések használata, azok bevizsgálása és folyamatos fejlesztése a bankjegyhamisítványok felfedését elősegítő eszközök, és így hozzájárulnak az euro-bankjegyek olyan módon történő forgalomba hozatalához, hogy az védelmet nyújtson a hamisítás ellen.

               (7)

               Ezért alapvető fontosságú, hogy megengedett legyen a bankjegyhamisítványoknak a NAC-ok és a nem NAC NKB-k által a feltételrendszer céljaira történő szállítása, egyidejűleg kellően figyelembe véve a folyamatban lévő büntetőeljárásokat.

               (8)

               A Szerződés 10. cikke megköveteli, hogy a tagállamok – beleértve a rendőrségi és igazságszolgáltatási hatóságokat is – tegyenek meg minden szükséges intézkedést a közösségi jog hatékonyságának biztosítására.

               (9)

               A közösségi jog fontos eleme az euro hatékony védelme a hamisítás ellen. A hamisítás megelőzését célzó erőfeszítések terhelik mind a Közösséget, az egységes valuta tekintetében fennálló hatásköre alapján, mind pedig a tagállamokat, a büntetőjog terén és a szervezett bűnözés elleni küzdelemre vonatkozó politikák terén fennálló hatáskörük alapján.

               (10)

               Általában a büntetőjog és a büntetőeljárás-jogi szabályok nem tartoznak a Közösség hatáskörébe, ha az a közösségi jog hatékonyságának biztosításához nem szükséges. Minden egyéb esetben kérni lehet intézkedések elfogadását, az Európai Unióról szóló szerződés büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködésről szóló VI. címe szerint.

               (11)

               Az Európai Unióról szóló szerződés 29. cikke előírja, hogy az EU célja, hogy a polgárok számára magas szintű biztonságot nyújtson egy olyan térségben, amely a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapul, többek között a tagállamok közös fellépésének elérésével, a tagállamokban a büntetőjogi szabályok közelítése révén.

               (12)

               Az euro-rendszer forgalomban lévő euro-bankjegyek integritásának és védelmének biztosítására vonatkozó feladata megköveteli ajánlások kialakítását egyes szakpolitikai célkitűzésekről, egyidejűleg meghagyva az EU-nak és a nemzeti hatóságoknak az ilyen célkitűzések figyelembevételét és azok végrehajtására megfelelő intézkedések elfogadását,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               (1)

               Az Európai Bizottságnak meg kell fontolnia javaslat tételét a NAC-ok és a nem NAC NKB-k hatáskörének kiterjesztésére, hogy azok visszatarthassák a bankjegyhamisítványok azonosított és megvizsgált példányait, és kérhessék az ilyen bankjegyeknek az EU-n belül a feltételrendszer céljaira történő szállítását. Különösen módosítani kell a 1338/2001/EK rendelet 4. cikkének (2) bekezdését és ennek megfelelően el kell hagyni a 4. cikk (3) bekezdését. Ez utóbbi bekezdést legalább annyiban módosítani kell, hogy a 4. cikk (2) bekezdésének teljes körű alkalmazását ne akadályozza meg a bankjegyhamisítványok büntetőeljárásban bizonyítékként történő felhasználása vagy visszatartása, kivéve, ha ennek alkalmazása lehetetlen, figyelembe véve az elkobzott hamisítványok mennyiségét és fajtáját.

               (2)

               Míg a 1338/2001/EK rendelet módosítása elengedhetetlen a hamisítványok szállításának a feltételrendszer céljaira történő lehetővé tétele, valamint a hamisítványok nemzeti hatóságok általi kiadása érdekében, meg lehet vizsgálni annak mértékét, amennyire a Szerződés VI. címe alapján történő közös fellépés ebben a vonatkozásban segíthet. Pontosabban, meg lehet fontolni az EU-Szerződés 31. cikke (1) bekezdése e) pontjának alkalmazhatóságát, mivel az elkobzott hamisítványokat bizonyítékként használják a nemzeti igazságszolgáltatási hatóságok előtt folyamatban lévő büntetőeljárásokban. A tagállamoknak különösen biztosítaniuk kell, hogy a gyanúsítottak és a vádlottak jogainak sérelme nélkül a NAC-ok és a nem NAC NKB-k személyzete jogszerűen szállíthassa és visszatarthassa az elkobzott hamisítványok valamely mennyiségét a feltételrendszer céljaira, azzal a feltétellel, hogy kérésre haladéktalanul visszaszolgáltatják azokat a büntetőeljárási és igazságszolgáltatási hatóságoknak.

               (3)

               A fenti intézkedések elfogadásától függetlenül előfordulhat, hogy a tagállamoknak módosítaniuk kell nemzeti jogszabályaikat annak érdekében, hogy lehetővé tegyék az elkobzott bankjegyhamisítványoknak a feltételrendszer céljaira történő visszatartását és szállítását. A tagállamoknak különösen meg kell fontolniuk azon nemzeti jogszabályaik eltörlését, amelyek előírják, hogy az elkobzott bankjegyhamisítványoknak mindenkor a bíróság irattárában kell lenniük, azokat meg kell semmisíteni, azok kizárólag csak a rendőrségnek adhatók át és azoknak nemzeti felségterületen kell maradniuk.

               (4)

               A fenti rendelkezések elfogadásától függetlenül a tagállamoknak meg kell fontolniuk olyan gyakorlati megállapodások szorgalmazását és támogatását NKB-jukkal, amelyek révén ez utóbbiak rendelkezésére bocsátják a bankjegyhamisítványokat a feltételrendszer céljaira, és azok kicserélhetővé válnak az NKB-k között, potenciálisan a büntetőeljárási vagy igazságszolgáltatási hatóságok mérlegelési jogkörének gyakorlásán keresztül.

         Ennek az ajánlásnak a címzettjei az Európai Unió Tanácsa, az Európai Parlament, az Európai Unió Bizottsága és a tagállamok.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2006. október 6-án.

            az EKB elnöke

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  Elérhető a www.ecb.int címen.

      (2)  HL L 181., 2001.7.4., 6. o.