title: Az Európai Központi Bank ajánlása (2016. augusztus 2.) az értékpapír-állományokról szóló statisztikák adatminőség-kezelési keretrendszeréről (EKB/2016/24)

text:
               17.8.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 297/1

         AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA
   (2016. augusztus 2.)
   az értékpapír-állományokról szóló statisztikák adatminőség-kezelési keretrendszeréről
   (EKB/2016/24)
   (2016/C 297/01)
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 5.1. cikkére, illetve a 34.1. cikke harmadik francia bekezdésére,
   tekintettel az Európai Központi Bank által végzett statisztikai adatgyűjtésről szóló, 1998. november 23-i 2533/98/EK tanácsi rendeletre (1),
   mivel:

               (1)

               Az 1011/2012/EU európai központi banki rendelet (EKB/2012/24) (2) előírja, hogy az euroövezeti tagállamban rezidens adatszolgáltatóknak értékpapíronként jelenteniük kell az állományukban lévő értékpapírok pozícióit, tranzakcióit és – amennyiben rendelkezésre állnak – azok egyéb állományváltozását. Azon tagállamok nemzeti központi bankjainak (NKB-k), amelyek pénzneme az euro, ezeket az adatokat osztályozniuk és összesíteniük kell.

               (2)

               Az értékpapír-állományokra vonatkozó adatok átfogó minőségét a bemeneti adatok (az egyes értékpapírok) és a kimeneti (mind az egyedi, mind az összesített) adatok szintjén is értékelni kell. Az értékpapír-állományokra vonatkozó statisztikák teljességének, pontosságának és következetességének biztosítására az EKB/2013/7 európai központi banki iránymutatás (3) állapítja meg e statisztikák adatminőség-kezelési keretrendszerét.

               (3)

               Az adatminőség-kezelési keretrendszer határozza meg az euroövezeti NKB-k és adott esetben a Központi Bankok Európai Rendszerének (KBER) Értékpapír-állomány Statisztikai Adatbázisa (a továbbiakban: Értékpapír-állomány Statisztikai Adatbázis) üzemeltetőinek – azaz az Európai Központi Banknak (EKB) és a Deutsche Bundesbanknak – értékpapír-állományokra vonatkozó kimeneti adatok minőségéért való felelősségét.

               (4)

               A minőség állandóságának biztosítása érdekében a KBER valamennyi részt vevő, az EKB-nak az Értékpapír-állomány Statisztikai Adatbázis céljaira adatot szolgáltató tagjának azonos adatminőség-kezelési normákat kell követnie. Emellett az euroövezeten kívüli NKB-k vannak a legmegfelelőbb helyzetben a tagállamukban rezidens befektetőkre vonatkozó adatok tekintetében az adatminőség-kezelés elvégzéséhez. Noha elismert, hogy az EKB által elfogadott iránymutatások nem írhatnak elő kötelezettségeket az euroövezeten kívüli NKB-k számára, a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányának 5. cikke az euroövezeti és euroövezeten kívüli NKB-kra egyaránt vonatkozik. Az EKB számára az Értékpapír-állomány Statisztikai Adatbázis céljaira adatot szolgáltató euroövezeten kívüli NKB-knak ezért meg kell hozniuk és végre kell hajtaniuk minden olyan intézkedést, amelyet az EKB/2013/7 iránymutatásnak megfelelő adatminőség-kezelés elvégzése érdekében helyénvalónak tartanak. Az euroövezeten kívüli NKB-knak együtt kell működniük egymással, az euroövezeti NKB-kkal és az EKB-vel az adatminőség-kezelési keretrendszer említett iránymutatásnak megfelelő alkalmazása során,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   Ezen ajánlás alkalmazásában az „értékpapír-állományokról szóló statisztikák” és az „adatminőség-kezelési keretrendszer” fogalmak az EKB/2013/7 iránymutatásban meghatározott jelentéssel bírnak.
   Ezen ajánlás címzettjeinek alkalmazniuk kell az adatminőség-kezelési keretrendszert az EKB/2013/7 iránymutatás 11. cikkének (3)–(6) bekezdéseiben meghatározott értékpapír-állományokról szóló statisztikákra, és a határidők betartásával együtt kell működniük az Értékpapír-állomány Statisztikai Adatbázis üzemeltetőivel.
   Ennek az ajánlásnak a címzettjei az euroövezeten kívüli azon tagállamok NKB-i, amelyek az EKB számára az Értékpapír-állomány Statisztikai Adatbázis céljára adatot szolgáltatnak.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2016. augusztus 2-án.

            az EKB elnöke

         Mario DRAGHI

      (1)  HL L 318., 1998.11.27., 8. o.

      (2)  Az Európai Központi Bank 1011/2012/EU rendelete (2012. október 17.) az értékpapír-állományokról szóló statisztikákról (EKB/2012/24) (HL L 305., 2012.11.1., 6. o.).

      (3)  Az Európai Központi Bank EKB/2013/7 iránymutatása (2013. március 22.) az értékpapír-állományokról szóló statisztikákról (HL L 125., 2013.5.7., 17. o.).


title: Az Európai Központi bank ajánlása (2016. december 13.) az osztalékfizetési politikákról (EKB/2016/44)

text:
               23.12.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 481/1

         AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA
   (2016. december 13.)
   az osztalékfizetési politikákról
   (EKB/2016/44)
   (2016/C 481/01)
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 127. cikke (6) bekezdésére és 132. cikkére,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 34. cikkére,
   tekintettel az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízásáról szóló, 2013. október 15-i 1024/2013/EU tanácsi rendeletre (1), és különösen annak 4. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel az Egységes Felügyeleti Mechanizmuson belül az Európai Központi Bank és az illetékes nemzeti hatóságok, valamint a kijelölt nemzeti hatóságok közötti együttműködési keretrendszer létrehozásáról (SSM-keretrendelet) szóló, 2014. április 16-i 468/2014/EU európai központi banki rendeletre (EKB/2014/17) (2),
   mivel:
   A hitelintézeteknek az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) és a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) megfelelő időben történő és teljes körű alkalmazására való felkészülést kihívást jelentő makrogazdasági és pénzügyi körülmények között kell folytatniuk, ami nyomást gyakorolnak a hitelintézetek nyereségességére, és ennek következtében a tőkealapjuk kialakítására való képességükre is. Továbbá, noha a hitelintézeteknek finanszírozniuk kell a gazdaságot, a konzervatív osztalékfizetési politika a megfelelő kockázatkezelés és a stabil bankrendszer részét képezi. Ugyanazt a módszert kell alkalmazni, mint amely az EKB/2015/49 európai központi banki ajánlásban (5) meghatározásra került,
   ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

      I.

               1.

               A hitelintézeteknek az osztalékkal kapcsolatos politikájukat konzervatív és prudens feltételezések felhasználásával kell kialakítaniuk annak érdekében, hogy az osztalékfizetést követően meg tudjanak felelni az alkalmazandó tőkekövetelményeknek és a felügyeleti felülvizsgálati és értékelési eljárás (SREP) eredményeinek.

                           a)

                           A hitelintézetek mindenkor kötelesek megfelelni az alkalmazandó minimális tőkekövetelményeknek (1. pillér szerinti követelmények). Ez az 575/2013/EU rendelet 92. cikkének megfelelően magában foglalja a 4,5 %-os elsődleges alapvető tőkemegfelelési mutatót, a 6 %-os alapvető tőkemegfelelési mutatót és a 8 %-os teljes tőkemegfelelési mutatót.

                           b)

                           Ezenkívül a hitelintézetek mindenkor kötelesek megfelelni az 1024/2013/EU rendelet 16. cikke (2) bekezdése a) pontjának alkalmazásában a SREP-et követő határozatban előírt és az 1. pillér szerinti követelményeken túlterjedő tőkekövetelményeknek (2. pillér szerinti követelmények).

                           c)

                           A hitelintézetek ezenkívül kötelesek megfelelni a 2013/36/EU irányelv 128. cikkének 6. pontjában meghatározott kombinált pufferkövetelménynek.

                           d)

                           A hitelintézetek továbbá kötelesek az irányadó teljes bevezetési időpontig megfelelni a számukra előírt, teljes mértékben megvalósított (fully loaded
                               (6)) elsődleges alapvető tőkemegfelelési mutatónak, alapvető tőkemegfelelési mutatónak és teljes tőkemegfelelési mutatónak. Ez a fenti mutatóknak az átmeneti rendelkezések alkalmazását követő teljes alkalmazására, valamint a 2013/36/EU irányelv 128. cikke 6. pontjában meghatározott kombinált pufferkövetelmény teljes alkalmazására vonatkozik. Az átmeneti rendelkezéseket a 2013/36/EU irányelv XI. címe és az 575/2013/EU rendelet tizedik része tartalmazza.

                     E követelményeknek mind konszolidált szinten, mind pedig egyedi szinten meg kell felelni, kivéve, ha a prudenciális követelmények egyedi alapú alkalmazásától az 575/2013/EU rendelet 7. és 10. cikkében foglaltaknak megfelelően eltekintettek.

               2.

               A 2016-os pénzügyi évre vonatkozó, 2017-ben történő osztalékfizetés (7) tekintetében az EKB azt ajánlja, hogy:

                           a)

                           1. kategória: Azon hitelintézetek, amelyek i. eleget tesznek az 1. pont a), b) és c) alpontjában említett, alkalmazandó tőkekövetelményeknek, és ii. 2016. december 31-én már elérték az 1. pont d) alpontjában említett, teljes mértékben megvalósított mutatóikat, osztalékként a nettó nyereségüket osszák fel konzervatív módon annak érdekében, hogy még romló gazdasági és pénzügyi körülmények esetén is továbbra is eleget tudjanak tenni valamennyi követelménynek és a SREP eredményeinek;

                           b)

                           2. kategória: Azon hitelintézetek, amelyek 2016. december 31-én eleget tesznek az 1. pont a), b) és c) alpontjában említett, alkalmazandó tőkekövetelményeknek, azonban 2016. december 31-én még nem érték el az 1. pont d) alpontjában említett, teljes mértékben megvalósított mutatóikat, osztalékként a nettó nyereségüket osszák fel konzervatív módon annak érdekében, hogy még romló gazdasági és pénzügyi körülmények esetén is továbbra is eleget tudjanak tenni valamennyi követelménynek és a SREP eredményeinek. Emellett főszabály szerint csak annyiban fizessenek osztalékot, amennyiben legalább az 1. pont d) alpontjában hivatkozott, előírt és teljes mértékben megvalósított tőkekövetelmény mutatóikra és a SREP eredményeire irányuló lineáris (8) pálya biztosított;

                           c)

                           3. kategória: Az 1. pont a), b), vagy c) alpontjában hivatkozott követelményeket nem teljesítő hitelintézetek főszabály szerint ne fizessenek osztalékot.

                     Azon hitelintézetek, amelyek azért nem képesek megfelelni az ezen ajánlásban foglaltaknak, mert úgy tekintik, hogy az osztalékfizetésre vonatkozó jogi kötelezettségük áll fenn, haladéktalanul lépjenek kapcsolatba a közös felügyeleti csoportjukkal.
               A 2. pont a), b) és c) alpontjában említett, az 1., 2. vagy 3. kategóriába tartozó hitelintézeteknek a 2. pillér szerinti útmutatásnak is meg kell felelniük. Az egyéb feltételek változatlansága esetén a tőkeszükséglet (9) várhatóan lényegében stabil marad. Amennyiben egy hitelintézet a 2. pillér szerinti útmutatás alatt működik vagy fog várhatóan működni, haladéktalanul kapcsolatba kell lépnie a közös felügyeleti csoportjával. Az EKB megvizsgálja az okokat, amelyek miatt a hitelintézet tőkeszintje csökkent vagy várhatóan csökkenni fog, és megfontolja megfelelő és arányos intézményspecifikus intézkedések meghozatalát.

      II.

   Ezen ajánlás címzettjei a 468/2014/EU rendelet (EKB/2014/17) 2. cikkének 16. és 22. pontjában meghatározott jelentős felügyelt szervezetek és jelentős felügyelt csoportok.

      III.

   Ezen ajánlás címzettjei továbbá az illetékes nemzeti hatóságok és a kijelölt nemzeti hatóságok, a 468/2014/EU rendelet (EKB/2014/17) 2. cikkének 7. és 23. pontjában meghatározott kevésbé jelentősnek minősülő felügyelt szervezetek és kevésbé jelentősnek minősülő felügyelt csoportok vonatkozásában. Az illetékes nemzeti hatóságok és kijelölt hatóságok ezt az ajánlást az ezen szervezetekre és csoportokra szükség szerint alkalmazzák (10).

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2016. december 13-án.

            az EKB elnöke

         Mario DRAGHI

      (1)  HL L 287., 2013.10.29., 63. o.

      (2)  HL L 141., 2014.5.14., 1. o.

      (3)  Az Európai Parlament és a Tanács 575/2013/EU rendelete (2013. június 26.) a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról (HL L 176., 2013.6.27., 1. o.).

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013/36/EU irányelve (2013. június 26.) a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 176., 2013.6.27., 338. o.).

      (5)  Az Európai Központi Bank EKB/2015/49 ajánlása (2015. december 17.) az osztalékfizetési politikákról (HL C 438., 2015.12.30., 1. o.).

      (6)  Valamennyi puffer esetében teljes mértékben megvalósított pufferről van szó.

      (7)  A hitelintézetek különböző jogi formákat ölthetnek, lehetnek például tőzsdén jegyzett társaságok és nem részvénytársaság formájú társaságok, mint a kölcsönös biztosítók, szövetkezeti bankok vagy takarékpénztárak. Az „osztalék” kifejezés ezen ajánlásban bármely típusú készpénzkifizetésre vonatkozik, amely a közgyűlés jóváhagyásához kötött.

      (8)  A gyakorlatban ez azt jelenti, hogy a 2014. december 31-én kezdődő négy éves időszak alatt a hitelintézeteknek az 1. pont d) alpontjában említett, teljes mértékben megvalósított elsődleges alapvető tőkemegfelelési mutatójuktól, alapvető tőkemegfelelési mutatójuktól és teljes tőkemegfelelési mutatójuktól őket elválasztó különbségnek főszabály szerint évente legalább 25 %-át vissza kell tartaniuk.

      (9)  A tőkeszükséglet az 1. és a 2. pillér szerinti követelményeket, a tőkefenntartási puffert és a 2. pillér szerinti útmutatást jelenti. A hitelintézeteknek a tőkefenntartási puffer bevezetésétől függetlenül a jövőben is pozitív 2. pillér szerinti útmutatásra kell számítaniuk.

      (10)  Amennyiben az ajánlás olyan kevésbé jelentős felügyelt szervezetek és kevésbé jelentős felügyelt csoportok vonatkozásában is alkalmazásra kerül, amelyek úgy tekintik, hogy azért nem képesek megfelelni annak, mivel az osztalékfizetésre vonatkozó jogi kötelezettségük áll fenn, úgy haladéktalanul kapcsolatba kell lépjenek az illetékes nemzeti hatóságukkal.


title: A Tanács ajánlása (2015. július 14.) Szlovákia 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Szlovákia 2015. évi stabilitási programját

text:
               18.8.2015

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 272/10

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2015. július 14.)
   Szlovákia 2015. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Szlovákia 2015. évi stabilitási programját
   (2015/C 272/03)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát. A stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2015. július 14-én elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást, 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2). Ezek együttesen alkotják az „integrált iránymutatásokat”, és a tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe ezeket.

               (3)

               A Tanács 2014. július 8-án ajánlást (3) fogadott el Szlovákia 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Szlovákia 2014. évi aktualizált stabilitási programját. A Bizottság 2014. november 28-án a 473/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (4) megfelelően kiadta Szlovákia 2015-re vonatkozó költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményét.

               (4)

               A Bizottság 2014. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2015. évi európai szemeszterét. Szintén 2014. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Szlovákiát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (5)

               Az Európai Tanács 2014. december 18-án jóváhagyta a beruházások ösztönzéséhez, a strukturális reformok intenzívebb folytatásához és a felelősségteljes, növekedésbarát költségvetési konszolidációhoz szükséges prioritásokat.

               (6)

               A Bizottság 2015. február 26-án közzétette a Szlovákiára vonatkozó 2015. évi országjelentését. Az országjelentésben a Bizottság megvizsgálta a 2014. július 8-án elfogadott országspecifikus ajánlások tekintetében Szlovákia által elért eredményeket.

               (7)

               2015. április 29-én Szlovákia benyújtotta 2015. évi nemzeti reformprogramját és 2015. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)

               Szlovákia jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A 2015. évi stabilitási program szerint a kormány az államháztartási hiányt fokozatosan, 2015-ben a GDP 2,5 %-ára, majd 2018-ban a GDP 0,5 %-ra tervezi javítani. A stabilitási program szerint a középtávú költségvetési cél – a GDP 0,5 %-át kitevő strukturális hiány – 2017-ben teljesülne. Az államadósság-ráta a várakozások szerint 2015-ben kismértékben, a GDP 53,4 %-ára, majd ezt követően 2018-ra fokozatosan a GDP 50,3 %-ára csökken. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Ugyanakkor 2016-tól kezdődően a kitűzött hiánycélok elérését támogató intézkedések nincsenek kellőképpen kidolgozva. A Bizottság 2015. tavaszi előrejelzése alapján a nettó kiadások növekedése 2015-ben és 2016-ban is a referenciaérték alatt marad, vagyis teljesülnek a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményei. A stabilitási program értékelése alapján és a Bizottság 2015. tavaszi előrejelzésének figyelembevételével a Tanács véleménye szerint Szlovákia várhatóan meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (9)

               A munkaerőpiac 2014-ben az élénkülés jeleit mutatta, de a munkanélküliség továbbra is magas. A szociális biztonsági rendszer fékjeit csökkentették, és némi előrelépést értek el az ifjúsági munkanélküliség csökkentése terén is, de a tartós munkanélküliség jelentős kihívás marad, a romák és az alacsony képzettségűek körében pedig alacsony a foglalkoztatás. Néhány kezdeti lépést tettek az állami foglalkoztatási szolgálat javítása felé, de a kapacitások hiánya korlátozza a személyre szabott szolgáltatások nyújtását, különösen a munkaerőpiactól legtávolabb állók esetében. A nők foglalkoztatási rátája jóval elmarad az uniós átlagtól, ami a megfizethető és jó minőségű gyermekgondozási szolgáltatások elégtelen kínálatára és a szülői szabadság meglehetősen hosszú időtartamára vezethető vissza.

               (10)

               Szlovákia a 2015-ben hatályba lépő szakképzési törvény révén némi előrehaladást ért el a munkaalapú tanulás terén. Az előrelépés azonban korlátozott volt az oktatási feltételek javítása, a karrierorientáltabb felsőoktatási alapképzési programok létrehozásának ösztönzése, valamint a kisgyermekkori nevelést és gondozást igénybe vevő roma gyermekek arányának növelése terén. Nem hoztak intézkedéseket a romák szakképzésben és felsőoktatásban való szélesebb körű részvételének biztosítására. Csupán korlátozott előrelépés történt a szlovák kutatási és innovációs rendszer hiányosságainak kezelése terén; a legszükségesebb a tudásalap színvonalának és relevanciájának javítása, valamint a tudományos, a kutatói és az üzleti élet közötti együttműködés elősegítése lenne.

               (11)

               A szlovák üzleti környezet gyenge színvonala mind a külföldi, mind a hazai befektetők számára csökkenti az ország vonzerejét. A közigazgatás és az igazságszolgáltatás hatékonyság- és színvonalbeli hiányosságai különösen gyengítik az üzleti környezetet. A közszolgálatot hátrányosan befolyásolja az állomány gyors cserélődése és a humánerőforrás-gazdálkodás rossz hatékonysága. A korrupció elleni erőfeszítések mindeddig korlátozottak voltak. Elmaradt különösen az adóhatóságok elemzési, illetve ellenőrzési kapacitásainak szükséges bővítése. A közbeszerzés régóta meglévő hiányosságai hátrányosan érintik a közforrások elosztását.

               (12)

               Az adórendszer közelmúltbeli változásai hozzájárultak ugyan az államháztartás helyzetének javulásához, de a népesség elöregedésével összefüggő költségek a jövőben rontani fogják Szlovákia jelenleg viszonylag stabil adóssághelyzetét. Az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága attól függ, a kormány képes-e növelni az egészségügyi ágazat költséghatékonyságát. A szlovák egészségügyi rendszer általános hatékonysága alacsony, a rendszer a többi uniós országgal összevetve is gyengén teljesít. A kormány a nemzeti egészségügyi rendszer hiányosságait a 2014–2020-as időszakra elfogadott új egészségügyi stratégiával kívánja orvosolni. A stratégia végrehajtása megkezdődött, de a legtöbb intézkedés még nem lépett hatályba. Hatékonysághiánnyal küszködik az adóbehajtás és -igazgatás területe is.

               (13)

               Az elmúlt évek alacsony beruházási szintje Szlovákia hosszú távú növekedési kilátásait is ronthatja. A magánberuházások 2008 és 2013 közötti esése különösen jelentős volt; a visszaesés mintegy 90 %-a a nem pénzügyi vállalkozásokat érinti, és a közvetlen külföldi befektetések (kkb) visszaesésével magyarázható. A termelőberuházások volumene 2013-ban reálértéken 13 %-kal volt alacsonyabb a 2008. évinél. A közberuházások sokkal kevésbé zsugorodtak, de csökkenésük jelentős következményekkel jár, hiszen a nagy léptékű szállításiinfrastruktúra-beruházások elengedhetetlenek a középső és keleti szlovák régiók növekedési potenciáljának kiaknázásához. A beruházástervezéssel kapcsolatos igazgatási és szabályozásból eredő korlátok, valamint az építési és a földhasználati engedélyek kiadásával kapcsolatos átláthatóság hiánya és az eljárások hossza visszafogja a közberuházásokat. Szlovákiában a közberuházások igen nagy részét finanszírozzák uniós forrásokból a régió más tagállamaihoz képest. Az uniós források felhasználását viszont akadályozza a tervezési eljárások gyenge irányítása, az alacsony színvonalú projekttervezés és -kiválasztás, valamint a környezeti hatásvizsgálatokkal kapcsolatos követelmények be nem tartása. A személyre szabott közbeszerzések korlátozzák a versenyt és magas végső árakat eredményeznek. A közbeszerzésben részt vevő közjogi szervek fokozott felügyelete és szakértelmének növelése elősegíthetné e problémák leküzdését. A közigazgatás és az igazságszolgáltatás hatékonyság- és színvonalbeli hiányosságai különösen gyengítik az üzleti környezetet, amihez hozzájárul, hogy egyelőre nem kezelték a polgári jog reformjának és a bíróságokra nehezedő munkateher egyenlőtlen elosztásának a kérdését.

               (14)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte Szlovákia gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2015. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Szlovákiának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak a programoknak Szlovákia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi.

               (15)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és azt a véleményt (6) fogalmazta meg, hogy Szlovákia megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (16)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euroövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését is. Ezen elemzés alapján a Tanács külön ajánlásokat adott ki azon tagállamok számára, amelyek pénzneme az euro (7). Szlovákiának, amelynek pénzneme ugyancsak az euro, az említett ajánlások teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is gondoskodnia kell,

         AJÁNLJA, hogy Szlovákia 2015–2016-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Többek között a kórházi ellátás irányításának javításával és az elsődleges egészségügyi ellátás erősítésével javítsa az egészségügyi ágazat költséghatékonyságát. Hozzon intézkedéseket az adóbehajtás biztosítása érdekében.

               2.

               Aktivizáló intézkedések, második esélyt nyújtó oktatás és kiváló minőségű, személyre szabott képzések bevezetésével hozzon további intézkedéseket a tartós munkanélküliség kezelésére. A gyermekgondozási létesítmények kínálatának bővítésével fokozottabban ösztönözze a nőket a munkában maradásra vagy a munkába visszatérésre.

               3.

               Az oktatási eredmények romlásának megállítása céljából javítsa a tanárképzést és a tanári szakma vonzerejét. Fokozza a roma gyermekek részvételét a többségi oktatásban és a kiváló minőségű kisgyermekkori nevelésben.

               4.

               Az infrastrukturális beruházások fellendítése érdekében javítsa és egyszerűsítse a földhasználati és építési engedélyezési eljárásokat. A közbeszerzések terén fokozza a versenyt és javítsa a felügyeleti mechanizmusokat.

      Kelt Brüsszelben, 2015. július 14-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. GRAMEGNA

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  Ezeket a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) érvényben hagyta.

      (3)  A Tanács 2014. július 8-i ajánlása Szlovákia 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Szlovákia 2014. évi stabilitási programját (HL C 247., 2014.7.29., 122. o.)

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. május 21-i 473/2013/EU rendelete a költségvetésiterv-javaslatok monitoringjára és értékelésére, valamint az euroövezeti tagállamok túlzott hiánya kiigazításának biztosítására vonatkozó közös rendelkezésekről (HL L 140., 2013.5.27., 11. o.).

      (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.

      (7)  HL C 272., 2015.8.18., 98. o.


title: Az Európai Központi Bank ajánlása ( 2006. december 21. ) az Európai Unió Tanácsa számára az Oesterreichische Nationalbank külső könyvvizsgálóiról (EKB/2006/29)

text:
               10.1.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 5/1

      AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA

   (2006. december 21.)
   az Európai Unió Tanácsa számára az Oesterreichische Nationalbank külső könyvvizsgálóiról
   (EKB/2006/29)
   (2007/C 5/01)
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 27.1. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Központi Bank („EKB”) és az euro-rendszer nemzeti központi bankjainak beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

               (2)

               Az Oesterreichische Nationalbankról szóló szövetségi törvény 37. cikkének (1) bekezdése alapján az Oesterreichische Nationalbank („OeNB”) közgyűlése minden évben két könyvvizsgálót és két helyettes könyvvizsgálót köteles választani. A helyettes könyvvizsgálókat kizárólag abban az esetben bízzák meg, ha a könyvvizsgálók nem képesek elvégezni az ellenőrzést.

               (3)

               2006. március 14-én az Európa Unió Tanácsa – tekintettel az Európai Unió Tanácsa számára az Oesterreichische Nationalbank külső könyvvizsgálóiról szóló, 2006. február 1-jei EKB/2006/1 ajánlásra (1) – jóváhagyta a KPMG Alpen-Treuhand GmbH és a TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH együttes külső könyvizsgálóként, illetve a Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH és a BDO Auxilia Treuhand GmbH együttes helyettes könyvvizsgálóként való kinevezését (2).

               (4)

               2006. szeptember 8-án az OeNB tájékoztatta az EKB-t arról, hogy az OeNB 2006 májusában tartott közgyűlésén a KPMG Alpen-Treuhand GmbH nem szerezte meg a kijelöléshez szükséges szavazati többséget, és ennek következményeként a második helyre rangsorolt könyvvizsgáló, a TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH, lett a kijelölt elsődleges könyvvizsgáló. Az elsődleges helyettes könyvvizsgálót, a Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH-t jelölték másodlagos könyvvizsgálónak, míg a másodlagos helyettes könyvvizsgálót, a BDO Auxilia Treuhand GmbH-t, jelölték egyedüli helyettes könyvvizsgálónak. A szükséges másodlagos helyettes könyvvizsgáló kijelölése érdekében az OeNB egy korlátozott közbeszerzési eljárás keretén belül az Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH-t választotta ki, és felkérte az EKB-t arra, hogy ajánlja azt jóváhagyásra az EU Tanácsánál.

               (5)

               Az EU Tanácsának jóváhagyása szükséges a Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH az OeNB másodlagos külső könyvvizsgálójaként, illetve a Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH az OeNB másodlagos, külső helyettes könyvvizsgálójaként való kinevezéséhez.

               (6)

               A külső könyvvizsgálók megbízatása évente megújítható, de az nem haladhatja meg az öt évet,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               Ajánlott, hogy a TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH-t és a Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH-t együttesen nevezzék ki az OeNB külső könyvvizsgálóiként a 2006. pénzügyi évre.

               2.

               Ajánlott, hogy a BDO Auxilia Treuhand GmbH-t és az Ernst & Young Wirtschaftsprüfungs GmbH-t együttesen nevezzék ki az OeNB helyettes külső könyvvizsgálóiként a 2006. pénzügyi évre.

               3.

               Ez a megbízatás évente megújítható, de az nem haladhatja meg az öt évet és legkésőbb a 2010. pénzügyi évvel megszűnik.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2006. december 21-én.

            az EKB elnöke

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  HL C 34., 2006.2.10., 30. o.

      (2)  HL L 79., 2006.3.16., 25. o.


				|

		52014DC0417

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Luxemburg 2014. évi nemzeti reformprogramjáról_x000b__x000b_és Luxemburg 2014. évi stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2014/0417 final - 2014/ () */

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Luxemburg 2014. évi nemzeti
reformprogramjáról
és Luxemburg 2014. évi stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2)
bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[2],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[3],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság
véleményére,
tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó
bizottság véleményére,
tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság
véleményére,
mivel:
(1)
Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a
Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott
összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia
elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú
területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében,
hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a
versenyképesség terén.
(2)
A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010.
július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó
átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig
elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról
szóló határozatot, amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A
tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és
foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.
(3)
Az állam-, illetve kormányfők 2012. június 29-én
elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet
teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt
felhasználó tagállami, uniós és euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a
tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes
körű elkötelezettségüket az „Európa 2020” stratégia céljainak
megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.
(4)
A Tanács 2013. július 9-én ajánlást fogadott el
Luxemburg 2013. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Luxemburg
2012–2016-os időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programját. A
Bizottság 2013. november 15-én a 473/2013/EU rendeletnek[4] megfelelően kiadta
Luxemburg 2014-re vonatkozó költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményét[5].
(5)
A Bizottság 2013. november 13-án elfogadta az éves
növekedési jelentést[6],
amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2014. évi európai
szemeszterét. Ugyanezen a napon a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján
elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[7], amelyben Luxemburgot
azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra
kerül sor.
(6)
Az Európai Tanács 2013. december 20-án elfogadta a
pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést
ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta,
hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési
konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak
történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a
versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi
következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(7)
A Bizottság 2014. március 5-én közzétette az 1176/2011/EU
rendelet 5. cikke értelmében végzett, Luxemburgra vonatkozó részletes
vizsgálatának eredményeit[8].
Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Luxemburg
esetében már nem áll fenn makrogazdasági egyensúlyhiány a makrogazdasági
egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás értelmében. Mindenekelőtt a
folyó fizetési mérleg többletének elemzése azt mutatja, hogy azt nem a belföldi
kereslet erőtlen növekedése, hanem sokkal inkább Luxemburg pénzügyi
szolgáltatásokra épülő sajátos növekedési modellje eredményezi. Jelen
vannak a nagyméretű pénzügyi szektorból adódó, a belföldi pénzügyi
stabilitást veszélyeztető kockázatok, de ezek viszonylag jól féken
tarthatók, mivel a szektor egyszerre diverzifikált és specializált. A
magánszektor és különösen a nem pénzügyi vállalkozások eladósodottságának magas
szintje elsősorban azt tükrözi, hogy az országban jelen lévő számos
multinacionális vállalat csoporton belüli finanszírozási műveletekre
használja fel luxemburgi fióktelepét vagy leányvállalatát. Végezetül az
államháztartás jelenlegi kedvező pozíciója nagyban függ az élénk pénzügyi
szektorra épülő növekedési modell fenntarthatóságától, és hosszú távon
magas fenntarthatósági kockázatot jelenthet.
(8)
Luxemburg 2014. április 28-án benyújtotta 2014. évi
nemzeti reformprogramját, 2014. április 25-én pedig 2014. évi stabilitási
programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program
értékelésére egyidejűleg került sor.
(9)
A 2014. évi stabilitási programban felvázolt
középtávú költségvetési stratégia célja, hogy a 2015. évi jelentős
eltérést követően 2016-ban visszatérjenek a középtávú célkitűzéshez.
A program megerősíti a GDP 0,5%-ának megfelelő strukturális többlet
elérésében meghatározott előző középtávú költségvetési célt, amely tükrözi
a Stabilitási és Növekedési Paktumban foglalt követelményeket. Az
(újraszámított) strukturális államháztartási többlet várhatóan a 2013. évi
GDP-arányos 1,4%-ról 2014-ben a GDP 1,1%-ára csökken, mielőtt 2015-ben a
GDP 0,1%-ának megfelelő deficitbe fordul. Ezt követően, a terveknek
megfelelően fokozatosan növekvő strukturális többletet kell elérni.
Ezért Luxemburg 2014-ben várhatóan teljesíti középtávú célját, 2015-ben azonban
jelentősen eltér attól. A program szerint az államháztartási kiadások
diszkrecionális bevételi intézkedésektől megtisztított növekedési rátája 2015-ben
a potenciális GDP-növekedés középtávú referenciarátája felett lesz.
Összességében a program célkitűzései részben összhangban vannak a
Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágára vonatkozó követelményekkel,
különösen 2015-ben azonban eltérnek attól. Az adósságráta, amely 2013-ban a GDP
23,1 %-a volt, – jóval a GDP 60 %-ában megállapított referenciaérték alatt – az
előrejelzés szerint tovább csökken a programidőszak egésze alatt. A
programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó
makrogazdasági forgatókönyv, amelyet egy független szerv (STATEC) készített,
kissé optimista 2014-re és 2015-re vonatkozóan. A kormány 3,2%-os
GDP-növekedési rátát irányoz elő mind 2014-ben, mind 2015-ben, míg a
Bizottság 2014. évi tavaszi előrejelzése 2,6%-os, illetve 2,7%-os
növekedéssel számol. Ezenfelül a 2015–2018 közötti időszakra tervezett
költségvetési pályát alátámasztó intézkedéseket a hatóságok még nem határozták
meg teljes mértékben. A Bizottság előrejelzése szerint, amely nem veszi
figyelembe a legutóbb bejelentett intézkedéseket, a strukturális többlet a
becslések szerint a GDP 0,6%-ára csökken 2014-ben, és GDP-arányosan 1,3%-os
hiányba fordul át 2015-ben. Az állami kiadások diszkrecionális bevételi
intézkedésektől megtisztított növekedési üteme 2015-ben a potenciális
GDP-növekedés középtávú referenciarátája felett lesz, amikor is attól
jelentős eltérés várható. A 2014. évi stabilitási programnak és a
Bizottság előrejelzésének az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti
értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a programban szereplő
célkitűzések megvalósításának vannak kockázatai, mely célok, különösen a 2015-ös
évtől csak részben állnak összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum
prevenciós ágára vonatkozó követelményekkel.
(10)
A kormány 2013 júliusában benyújtotta a
parlamentnek a tagállamok költségvetési keretrendszerére vonatkozó
követelményekről szóló 85/2011/EU tanácsi irányelv, valamint a gazdasági
és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló
szerződés rendelkezéseinek átültetésére vonatkozó törvénytervezetet.
Miközben a törvénytervezet hatálybalépését 2014. január 1-jére várták,
elfogadását elhalasztották a kormány júliusi lemondása miatt. A törvénytervezet
szerint egy új többéves pénzügyi programról szóló törvény kerül bevezetésre,
amely ugyanazt az időtartamot fedi le, mint az aktualizált stabilitási
program. A többéves pénzügyi programról szóló törvényt évente folyamatosan
aktualizálnák az éves költségvetéssel együtt. A törvény az államháztartás
szintjén részletezné a terveket a középtávú költségvetési célok elérése
érdekében. A törvénytervezet többéves kiadási felső határértékeket vezet
be a többéves pénzügyi programról szóló törvényben, amely csak a központi
kormányzati szektorra terjedne ki, azonban nem pontosítja, hogy milyen
következményekkel jár, ha a felső határértékeket túllépik. A
törvénytervezet nem irányoz elő nemzeti kiadási szabályt, amely útmutatóul
szolgálhatna a kiadásokra vonatkozó többéves célok meghatározásához. Tartalmaz
azonban rendelkezéseket a középtávú költségvetési cél kiigazítási pályájára
vonatkozóan, amelyet tiszteletben kell tartani. A törvény felülvizsgált
tervezetét 2014 márciusában nyújtották be a parlamentnek, amely egyebek között
előírja, hogy a költségvetési szabályok független ellenőrzésének
feladatát egy újonnan létrehozott intézményre, a Conseil National des Finances
Publiques-re bízzák.
(11)
Ezenfelül a héából származó adóbevételeket érinteni
fogják az elektronikus kereskedelemből keletkező héabevételekkel
kapcsolatos új jogszabályok. 2015-től kezdődően az ilyen
bevételeket a szolgáltató tartózkodási helye szerinti országból a fogyasztó
tartózkodási helye szerinti országba továbbítják. A kormány bejelentette, hogy
a héamértékek 2 százalékponttal nőnek, aminek részben kompenzálnia kellene
a bevételkiesést. A kedvezményes és rendkívül kedvezményes mértékek
széleskörű alkalmazása miatt azonban további bevételekre tehetnek szert az
általános héamérték alkalmazási körének kiterjesztésével, ezáltal nagyobb
mértékben ellensúlyozva a fent említett bevételkiesést.
(12)
A Bizottság idősödésről szóló 2012. évi
jelentésében szereplő adatok szerint a GDP-arányos bruttó állami
nyugdíjkiadások Luxemburgban növekedni fognak, a GDP 9,2%-áról a 18,6%-ára 2060-ban.
Ez főleg az idősödéssel kapcsolatos állami kiadásoknak és a
nyugdíjaknak tudható be. A 2012-es nyugdíjreform alkalmazási köre korlátozott
volt és nem foglalkozott érdemben az államháztartás hosszú távú
fenntarthatóságára leselkedő veszélyekkel. A nyugdíjrendszer rövid távú
finanszírozását jelenleg az egy keresőre jutó időskorú eltartottak
alacsony aránya garantálja, a finanszírozás pedig részben a határ menti ingázók
viszonylag fiatal csoportja által befizetett járulékoktól függ. A jövőben
ez a trend várhatóan megfordul és valószínű, hogy jelentős mértékben
nőnek a nyugdíjköltségek, valamint a tartós ápolás-gondozással kapcsolatos
költségek. A nyugdíjrendszer életképességének garantálása érdekében 2020 után
szükség lenne a járulék jelentős mértékű növelésére, a nyugdíjak
életszínvonalhoz történő igazításának beépített mérséklése mellett. Ez
magában foglalná a jövőbeni aktív népesség munkával kapcsolatos terheinek
jelentős mértékű növekedését és ennek következtében a
költség-versenyképesség csökkenését. Tekintettel a bérpótlás jelenlegi magas
arányára, különböző intézkedéseket lehetett volna tenni a generációk
közötti terhek igazságosabb elosztásának biztosítása érdekében. A
nyugdíjkiigazítás reálbér-növekedésen alapuló felső határának bevezetése
növelné a nyugdíjtartalékokat. Ezenfelül a tényleges nyugdíjkorhatárnak
(jelenleg 59 év) a növelése a várható élettartamhoz történő igazítása
útján pedig hozzájárulna a nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságának
biztosításához. Csökkenteni kell az előrehozott nyugdíjazási
lehetőségeket is. Az aktív életszakasz meghosszabbítását célzó – a
nyugdíjreform keretében előírt – pénzügyi ösztönzők hozzájárulhatnak
a nyugdíjrendszer fenntarthatóságához, azonban a szakképzés és az egész életen
át tartó tanulás erősítésével tovább kell javítani az idősebb munkavállalók
foglalkoztathatóságát. Luxemburgnak a fenntarthatóság biztosítása érdekében
vissza kell fognia a tartós ápolás-gondozás iránti jövőbeni igényeket és
az azzal kapcsolatos költségeket. A tartós ápolás-gondozással kapcsolatos
szolgáltatásokat költséghatékonyabbá lehetne tenni továbbá az egészségügyi
ellátás és a szociális ellátás közötti koordináció erősítésével, a
szolgáltatásnyújtás javításával és a gondozást végző hozzátartozók jobb
támogatásával.
(13)
A luxemburgi folyó fizetési mérleg nagy többlete a
pénzügyi szolgáltatásoknak köszönhető és elfedi az árukereskedelmi mérleg
állandó és egyre növekvő hiányát, amely az export lassú növekedéséből
ered. Miközben ez a trend a szolgáltatási szektornak a gazdaságban betöltött
egyre fontosabb helyét tükrözi, az a költség-versenyképesség nagyobb
strukturális veszteségéből is adódik. A fajlagos munkaköltség terén a
közelmúltban bekövetkezett folyamatos növekedés aláásta Luxemburg iparának
versenyképességét. A bérindexálási mechanizmus modulációja, amelyet a kormány 2012-ben
fogadott el, 2014 végéig fejeződik be. Miközben különböző módszereket
lehetne megvizsgálni, fontos, hogy a béreket a bérindexálás rendszerének
reformja révén szorosabban a termelékenységhez kössék, lehetővé téve az
ágazati differenciálást. A pénzügyi szektortól való erős függés
strukturális kockázatot jelent Luxemburg gazdasága számára. Luxemburgnak ezért
az olyan erősen szakosodott cégekre kell összpontosítania, amelyek
lendületet adhatnak az innováció vezérelte növekedésnek. Miközben a közszféra
K+F-intenzitása 2000 óta a négyszeresére nőtt és ez jelzi az államilag
támogatott kutatási kapacitások létrehozására irányuló szándékot, Luxemburg
távol van attól, hogy 2020-ra elérje a GDP 2,3–2,6%-át kitevő
K+F-intenzitásra vonatkozóan kitűzött célját, a vállalkozások K+F-intenzitásának
gyors csökkenése miatt (a 2000. évi 1,53%-ról 1%-ra 2012-ben). Az állami
kutatóintézetek és a vállalkozások közötti együttműködést jelző
mutató tekintetében a teljesítményt tovább kell javítani. Folytatni kell az
innovációs klaszterek megerősítésére irányuló, 2013-ban elindított
reformot.
(14)
Bár különböző intézkedéseket fogadtak el, az
ifjúsági munkanélküliség tartósan magas, 2013-ban az aktív népesség 17,4 %-át
tette ki, habár a 2012-es 18%-hoz viszonyítva csökkent. Ez nagymértékben függ a
képzettségi szinttől és alacsonyabb a magasabb iskolai végzettséggel
rendelkezők között. Luxemburg oktatási rendszere számos sajátos kihívással
néz szembe, mint a többnyelvűség és a nagy pénzügyi szektorral
rendelkező, magasan specializált munkaerőpiac által megkövetelt
egyedi készségek. A diákok készségeiről készített 2012. évi OECD-felmérés
megerősítette, hogy további intézkedésekre van szükség a fiataloknak az
alapkészségek terén 2006 óta megfigyelt viszonylag gyenge teljesítménye
ellensúlyozására. Ebben a tekintetben tovább kell folytatni az alap- és
középfokú oktatás reformját. Ezenfelül tovább kell javítani a szakoktatás és
-képzés minőségét és vonzerejét annak érdekében, hogy biztosítsa a
munkaerőpiac számára a szakképzett munkaerőt, beleértve különösen a
migráns hátterű embereket. Az adórendszer és a szociális ellátórendszer
kialakításából erednek a nagyon jelentős munkaerő-piaci csapdák,
amelyek az Unióban a legmagasabbak között vannak, valamennyi bérszintre és a
családi összetételre vonatkozóan. A legutóbbi reformtörekvések ellenére is, az
aktivizálási intézkedések továbbra is gyengék, az aktív munkaerő-piaci
programokban való részvétel nem kötelező a munkanélküliség egyetlen
szakaszában sem, és nem követelmény a munkakeresés folytatása az aktív munkaerő-piaci
programokban való részvétel idején.
(15)
Luxemburg kötelezettséget vállalt arra, hogy 2020-ig
20%-kal csökkenti az üvegházhatásúgáz-kibocsátását a kibocsátáskereskedelmi
rendszeren (ETS) kívüli szektorokban, azonban várhatóan 23 százalékponttal
elmarad ettől a céltól. Ezenfelül 2013-ban a kibocsátás a jelzések szerint
1%-kkal magasabb, mint a vállaláselosztási határozatban kitűzött cél. A
közlekedéssel összefüggő kibocsátás kb. 70%-a az üzemanyagexporthoz
kapcsolódik, többek között a rendkívül alacsony jövedéki adók eredményeként.
Előrelépést jelent a 2013 májusában elfogadott második nemzeti
éghajlat-politikai cselekvési tervben az üzemanyagexport kulcsfontosságú
kihívásként való elismerése. E kérdés kezelésére azonban konkrétabb és hosszú
távú intézkedésekre van szükség. A környezetvédelmi adózás 2012-ben a GDP 2,4%-át,
míg 2004-ben 3,1%-át tette ki. Ez a csökkenés különösen az energiaadóból
származó alacsonyabb bevételekből ered, amelyet az energiaadókra vonatkozó
indexálás elmaradása befolyásolt. A közlekedési adók, az üzemanyagra kivetett
adók kivételével, 2012-ben a GDP 0,2%-át tették ki. A közlekedés céljára
használt üzemanyagra kivetett adóból származó bevételek, a dízelolaj
kedvezményes adója ellenére a GDP 2,2%-át teszik ki, elsősorban az „üzemanyag-turizmusnak”
köszönhetően. Mivel a környezetvédelmi adók aránya a teljes
adóbevételből átlag alatti, javítani lehet az ország környezetvédelmi
adóztatását, különösen a közlekedés céljára használt energiatermékek adójának
emelésével.
(16)
Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság
elvégezte Luxemburg gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a
stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a
programok Luxemburg fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és
gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy
azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy
az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a
jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–5. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter
keretében tett ajánlásait.
(17)
A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta
Luxemburg stabilitási programját, és arról alkotott véleményét[9] különösen az alábbi 1.
ajánlás tükrözi.
(18)
Az európai szemeszter keretében a Bizottság
elkészítette az euróövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését
is. Ezen elemzés alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon
tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euró. Luxemburgnak biztosítania kell ezen
ajánlások teljes körű és időben történő végrehajtását is,
AJÁNLJA, hogy Luxemburg 2014–2015-ben
tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           Őrizze meg a
költségvetés rendezett pozícióját 2014-ben, jelentősen erősítse meg a
költségvetési stratégiát 2015-ben a középtávú költségvetési cél elérésének
biztosítása érdekében, majd azt követően az államháztartás hosszú távú
fenntarthatóságának megőrzése érdekében tartsa a középtávú költségvetési
célt, figyelembe véve különösen az idősödéshez kapcsolódó rejtett
kötelezettségeket. Az államháztartásra kiterjedő és többéves kiadási
korlátokat tartalmazó középtávú költségvetési keret elfogadásának
felgyorsításával, valamint a költségvetési szabályok független ellenőrzésének
bevezetésével erősítse a költségvetési irányítást. Szélesítse tovább az
adóalapot, különösen a fogyasztásra vonatkozóan.
2.           A költségvetés
fenntarthatóságának biztosítása érdekében fogja vissza az idősödéssel
összefüggő kiadásokat a következők révén: a tartós ápolás-gondozás
költséghatékonyságának fokozása, a nyugdíjreform folytatása a tényleges
nyugdíjkorhatár emelésével, beleértve az előrehozott nyugdíjazás
korlátozását és a törvényes nyugdíjkorhatárnak a várható élettartamhoz
történő igazítását. Növelje az erőfeszítéseket az idősebb
munkavállalók munkaerő-piaci aktivitási rátájának növelése céljából,
többek között foglalkoztathatóságuknak az egész életen át tartó tanulás révén
történő javításával.
3.           A bérindexálás reformja
érdekében gyorsítsa fel a strukturális intézkedések elfogadását a szociális
partnerekkel konzultálva és a nemzeti gyakorlattal összhangban, azzal a céllal,
hogy javítsa a béreknek a termelékenység alakulásával összefüggő
alkalmazkodási képességét, különösen ágazati szinten. Folytassa a gazdaság szerkezetének
diverzifikációját, beleértve a magánberuházások előmozdítását a kutatás
területén, valamint az állami kutatás és a vállalkozások együttműködésének
további fejlesztését.
4.           Koherens stratégia révén
folytassa az alacsony képzettségű, migráns hátterű fiatalkorú
munkakeresők körében a munkanélküliség mérséklésére irányuló
erőfeszítéseket, többek között az aktív munkaerő-piaci politikák
kialakításának és ellenőrzésének további javításával, a strukturális
munkaerőhiány kezelésével, valamint a munkavállalást hátráltató pénzügyi
ösztönzők csökkentésével. Ennek érdekében gyorsítsa fel az általános és a
szakképzés reformjának végrehajtását a fiatalok készségeinek a
munkaerő-piaci kereslettel való jobb összehangolása céljából.
5.           Dolgozzon ki átfogó keretet
és tegyen konkrét intézkedéseket, amelyek a kibocsátáskereskedelmi rendszeren
(ETS) kívüli tevékenységekből származó üvegházhatású gázok kibocsátásának
csökkentése terén a 2020-ra kitűzött célok elérésére irányulnak,
mindenekelőtt a közlekedésben használt energiatermékek adóztatásának
növelésével.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               COM(2014) 417 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 és P7_TA(2014)0129.
[4]               HL L 140., 2013.5.27., 11. o.
[5]               C(2013) 8006 final.
[6]               COM(2013) 800 final.
[7]               COM(2013) 790 final.
[8]               SWD(2014) 84 final.
[9]               Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése
szerint.


title: A Bizottság ajánlása ( 2013. november 27. ) a büntetőeljárás során gyanúsított és vádolt kiszolgáltatott személyekre vonatkozó eljárási biztosítékokról

text:
               24.12.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 378/8

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2013. november 27.)
   a büntetőeljárás során gyanúsított és vádolt kiszolgáltatott személyekre vonatkozó eljárási biztosítékokról
   2013/C 378/02
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Ezen ajánlás célja, hogy ösztönözze a tagállamokat valamennyi olyan gyanúsított és vádlott eljárási jogainak erősítésére, aki életkora, szellemi vagy fizikai állapota, illetve fogyatékossága miatt nem képes megérteni a büntetőeljárást, és hatékonyan részt venni abban (a továbbiakban: kiszolgáltatott személyek).

               (2)

               A gyanúsítottak és vádlottak eljárási jogainak védelmére vonatkozó minimumszabályok megállapítása révén ennek az ajánlásnak erősítenie kell a tagállamok bizalmát a többi tagállam igazságszolgáltatási rendszerei iránt, és ezáltal elősegítheti a bűnügyi határozatok kölcsönös elismerésének javítását.

               (3)

               A Stockholmi Program (1) nagy hangsúlyt helyez az egyéneket a büntetőeljárásban megillető jogok erősítésére. A program 2.4. pontjában az Európai Tanács felkérte a Bizottságot, hogy fokozatos megközelítést alkalmazva terjesszen elő javaslatokat (2) a gyanúsítottak és vádlottak jogainak megerősítésére.

               (4)

               Mostanáig három intézkedést fogadtak el, nevezetesen a 2010/64/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet (3), a 2012/13/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet (4), valamint a 2013/48/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvet (5).

               (5)

               Ezen ajánlásban a szabadságuktól megfosztott gyanúsítottra vagy vádlottra vonatkozó utalások minden olyan helyzetre vonatkoznak, ha büntetőeljárás során egy gyanúsítottat vagy vádlottat az EJEE – az Emberi Jogok Európai Bírósága ítélkezési gyakorlatában értelmezett – 5. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében a szabadságától megfosztanak.

               (6)

               Lényeges, hogy gyorsan azonosítsák és elismerjék a büntetőeljárás során gyanúsított vagy vádlott személy kiszolgáltatottságát. A rendőrtiszteknek, illetve a bűnüldöző vagy igazságügyi hatóságoknak előzetes elemzést kell végezniük ebből a célból. Az illetékes hatóságoknak emellett lehetőségüknek kell lennie arra, hogy független szakértőt kérjenek fel a kiszolgáltatottság mértékének, a kiszolgáltatott személy szükségleteinek, valamint az érintett személlyel kapcsolatosan meghozott vagy tervezett intézkedések célszerűségének vizsgálatára.

               (7)

               A gyanúsítottaknak és a vádlottaknak, illetve ügyvédeiknek a nemzeti joggal összhangban jogosultaknak kell lenniük arra, hogy megtámadják az esetleges kiszolgáltatottságukra vonatkozóan a büntetőeljárás keretében adott értékelést, különösen akkor, ha állapotuk jelentős mértékben korlátozhatja vagy akadályozhatja alapvető jogaik gyakorlását. Ez a jog nem kötelezi a tagállamokat arra, hogy olyan különleges jogorvoslati eljárásról, külön mechanizmusról vagy panasztételi eljárásról gondoskodjanak, amelynek keretében az ilyen jellegű mulasztás vagy megtagadás ellen jogorvoslattal lehet élni.

               (8)

               A „jogi képviselő”: olyan személy, aki képviseli a kiszolgáltatott személy érdekeit, és felügyeli annak jogi ügyeit. Például ilyen a kiszolgáltatott személy számára a bíróság által kinevezett gondnok.

               (9)

               A „megfelelő nagykorú személy”: olyan hozzátartozó vagy a kiszolgáltatott személlyel társadalmi kapcsolatban álló személy, aki valószínűsíthetően együttműködik a hatóságokkal, továbbá lehetővé teszi a kiszolgáltatott személy számára eljárási jogainak gyakorlását.

               (10)

               A kiszolgáltatott személyeknek megfelelő segítségnyújtásra és támogatásra van szükségük a büntetőeljárás folyamán. Ennek érdekében a kiszolgáltatott gyanúsított vagy vádlott jogi képviselőjét vagy egy megfelelő nagykorú személyt a lehető leghamarabb tájékoztatni kell az érintettel szemben indított büntetőeljárásról, a vád jellegéről, az eljárási jogokról és az igénybe vehető jogorvoslatokról. A jogi képviselőt vagy megfelelő nagykorú személyt a lehető leghamarabb értesíteni kell a szabadságelvonásról, továbbá tájékoztatni kell annak indokairól, kivéve ha ez ellentétes volna az érintett személy elsődleges érdekeivel.

               (11)

               Különlegesen kiszolgáltatottként ismerik el azokat a személyeket, akik nem képesek követni és megérteni a büntetőeljárást. A tisztességes eljáráshoz való jogaik biztosítása érdekében az említett személyek ügyvéd javára nem mondhatnak le jogaikról.

               (12)

               A személyes szabadságuktól megfosztott, kiszolgáltatott személyek személyi sérthetetlensége érdekében az érintetteknek jogosultaknak kell lenniük arra, hogy olyan orvosi vizsgálatot vegyenek igénybe, amely felméri általános állapotukat, és azt, hogy a velük szemben hozott esetleges intézkedések megfelelnek-e az állapotuknak.

               (13)

               A kiszolgáltatott személyek nem minden esetben képesek felfogni a velük szemben alkalmazott rendőrségi kihallgatás tartalmát. Annak elkerülése érdekében, hogy vitassák a kihallgatásokon elhangzottakat, és ezért a kikérdezés szükségtelen megismétlésére kerüljön sor, a szóban forgó kihallgatásokat audiovizuális felvételen rögzíteni kell.

               (14)

               Az egyes ügyek sajátos körülményeire figyelemmel, a kiszolgáltatott állapot nem jelenthet akadályt abban a tekintetben, hogy a gyanúsított vagy vádlott eljárási jogainak gyakorlása során, valamint a hatékony jogorvoslathoz való jog érvényesítése céljából hozzáférjen az illetékes hatóság birtokában lévő, a szóban forgó büntetőüggyel kapcsolatos tárgyi bizonyítékokhoz.

               (15)

               Ez az ajánlás alkalmazandó azokra a kiszolgáltatott személyekre, akik esetében a 2002/584/IB tanácsi kerethatározat (6) (az európai elfogatóparancs) szerinti átadási eljárás van folyamatban. A végrehajtó tagállam illetékes hatóságainak az európai elfogatóparanccsal kapcsolatos eljárások során alkalmazniuk kell az ezen ajánlásba foglalt konkrét eljárási jogokat.

               (16)

               A fogyatékossággal élő személyek igazságszolgáltatáshoz való jogának hatékony érvényesítésére irányuló, megfelelő intézkedésekre vonatkozó, ezen ajánlásban szereplő hivatkozásokat a fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló 2006. évi ENSZ egyezményben és különösen annak 13. cikkében meghatározott célkitűzések fényében kell értelmezni.

               (17)

               Annak érdekében, hogy a kiszolgáltatott személyekkel kapcsolatba kerülő szakemberek ismerjék e személyek sajátos szükségleteit, az előbbieknek megfelelő képzésben kell részesülniük.

               (18)

               Ezen ajánlás tiszteletben tartja az alapvető jogokat, valamint az Európai Unió Alapjogi Chartája által elismert elveket. Ezen ajánlás különösen a szabadsághoz, a tisztességes eljáráshoz és a védelemhez való jog előmozdítására törekszik.

               (19)

               A tagállamoknak tájékoztatniuk kell a Bizottságot ezen ajánlás nyomon követéséről az arra vonatkozó értesítést követő (36 hónapon) belül. A Bizottságnak e tájékoztatás alapján figyelemmel kell kísérnie és értékelnie kell a tagállami intézkedéseket,

         AJÁNLJA, HOGY:
   1.   SZAKASZ

      TÁRGY ÉS HATÁLY

               1.

               Ez az ajánlás felszólítja a tagállamokat, hogy erősítsék meg a büntetőeljárás során a kiszolgáltatott gyanúsítottak és vádlottak, valamint az európai elfogatóparanccsal kapcsolatos eljárások hatálya alatt álló kiszolgáltatott személyek egyes eljárási jogait.

               2.

               A kiszolgáltatott személyek konkrét eljárási jogait attól az időponttól kezdve kell alkalmazni, amikor megvádolták őket bűncselekmény elkövetésével. E jogok az eljárás lezárásáig alkalmazandók.

               3.

               A kiszolgáltatott személyeket elsődleges érdekeiknek megfelelően be kell vonni eljárási jogaik gyakorlásába, figyelembe véve, hogy képesek-e megérteni az eljárásokat és hatékonyan részt venni azokban.

         2.   SZAKASZ

      A KISZOLGÁLTATOTT SZEMÉLYEK AZONOSÍTÁSA

               4.

               Gyorsan azonosítani kell a kiszolgáltatott személyeket, és el kell ismerni az állapotukat. A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy valamennyi illetékes hatóságnak lehetősége legyen arra, hogy független szakértő által végzett orvosi vizsgálat révén azonosítsa a kiszolgáltatott személyeket, határozza meg kiszolgáltatottságuk mértékét és sajátos szükségleteiket. Az említett szakértő indokolt véleményt adhat a kiszolgáltatott személlyel szemben hozott vagy tervezett intézkedések célszerűségéről.

         3.   SZAKASZ

      A KISZOLGÁLTATOTT SZEMÉLYEK JOGAI

      A megkülönböztetés tilalma

               5.

               A kiszolgáltatott személyekkel szemben a nemzeti jog alapján nem alkalmazható semmiféle hátrányos megkülönböztetés az ezen ajánlásban említett eljárási jogaik gyakorlása során.

               6.

               A büntetőeljárás folyamán tiszteletben kell tartani a kiszolgáltatott személyek számára biztosított eljárási jogokat, figyelembe véve kiszolgáltatottságuk jellegét és mértékét.

      A kiszolgáltatottság vélelme

               7.

               A tagállamoknak elő kell írniuk a kiszolgáltatottság vélelmezését különösen azon személyek esetében, akiket súlyos lelki, szellemi, fizikai vagy érzékszervi fogyatékosság, elmebetegség vagy kognitív zavar akadályoz abban, hogy megértsék az eljárást és hatékonyan részt vegyenek abban.

      A tájékoztatáshoz való jog

               8.

               A fogyatékossággal élő személyeket kérésre – számukra elérhető formában – tájékoztatni kell az eljárási jogaikról.

               9.

               A fogyatékos személyeket, valamint szükség esetén jogi képviselőjüket vagy egy megfelelő nagykorú személyt tájékoztatni kell az ezen ajánlásban említett konkrét eljárási jogokról, különösen azokról, amelyek a tájékoztatáshoz, az orvosi segítségnyújtáshoz, és az ügyvédi segítség igénybevételéhez való joggal, a magánélet tiszteletben tartásával, valamint adott esetben az előzetes letartóztatással összefüggő jogokkal kapcsolatosak.

               10.

               A jogi képviselőnek vagy a kiszolgáltatott személy, illetve az illetékes hatóság által, az adott személy segítése céljából kijelölt megfelelő nagykorú személynek jelen kell lennie a rendőrség épületében és a bírósági tárgyalások során.

      Az ügyvédi segítség igénybevételéhez való jog

               11.

               Ha a kiszolgáltatott személy nem képes megérteni és követni az eljárást, nem fosztható meg a 2013/48/EU irányelv szerinti, ügyvédi segítség igénybevételéhez való jogától.

      Az orvosi segítségnyújtáshoz való jog

               12.

               A kiszolgáltatott személyeknek szisztematikus és rendszeres orvosi segítséget kell kapniuk a büntetőeljárás során, amennyiben megfosztják őket a szabadságuktól.

      A kihallgatás rögzítése

               13.

               A kiszolgáltatott személyek kihallgatásait a tárgyalást megelőző nyomozati szakasz folyamán audiovizuális felvételen kell rögzíteni.

      Szabadságelvonás

               14.

               A tagállamoknak lépéseket kell tenniük annak érdekében, hogy a büntetőjogi felelősséget megállapító ítélet meghozatala előtt a kiszolgáltatott személyekkel szemben szabadságelvonással járó intézkedés alkalmazására a legvégső esetben, arányosan, és az adott személy szükségleteinek megfelelő feltételek mellett kerüljön sor. Megfelelő intézkedéseket kell hozni annak érdekében, hogy a kiszolgáltatott személyek – különleges szükségleteik figyelembevételével – megfelelő elhelyezést kapjanak, amennyiben megfosztják őket a szabadságuktól.

      A magánélet védelme

               15.

               Az illetékes hatóságoknak megfelelő intézkedéseket kell hozniuk a kiszolgáltatott személyek magánéletének, személyi sérthetetlenségének és személyes adatainak – köztük az orvosi adatoknak – védelmére a büntetőeljárás folyamán.

      Az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárások

               16.

               A végrehajtó tagállamnak gondoskodnia kell arról, hogy az ezen ajánlásban említett konkrét eljárási jogok letartóztatásuktól fogva megillessék az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárások hatálya alatt álló kiszolgáltatott személyeket.

      Képzés

               17.

               A rendőrtiszteknek, valamint a kiszolgáltatott személyekkel szemben folytatott büntetőeljárásokban illetékes bűnüldöző és igazságügyi hatóságoknak külön képzést kell kapniuk.

         4.   SZAKASZ

      NYOMON KÖVETÉS

               18.

               A tagállamoknak (36 hónappal az értesítést követően) tájékoztatniuk kell a Bizottságot az ezen ajánlás végrehajtását célzó intézkedésekről.

         5.   SZAKASZ

      ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

               19.

               Ennek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2013. november 27-én.

            a Bizottság részéről

         Viviane REDING

            alelnök

      (1)  HL C 115., 2010.5.4., 1. o.

      (2)  HL C 295., 2009.12.4., 1. o.

      (3)  Az Európai Parlament és a Tanács 2010. október 20-i 2010/64/EU irányelve a büntetőeljárás során igénybe vehető tolmácsoláshoz és fordításhoz való jogról, HL L 280., 2010.10.26., 1 o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2012. május 22-i 2012/13/EU irányelve a büntetőeljárás során a tájékoztatáshoz való jogról, HL L 142., 2012.6.1., 1. o.

      (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. október 22-i 2013/48/EU irányelve a büntetőeljárás során és az európai elfogatóparancshoz kapcsolódó eljárásokban ügyvédi segítség igénybevételéhez való jogról, valamint valamely harmadik félnek a szabadságelvonáskor történő tájékoztatásához való jogról és a szabadságelvonás ideje alatt harmadik felekkel és a konzuli hatóságokkal való kommunikációhoz való jogról, HL L 294., 2013.11.6., 1. o.

      (6)  A Tanács 2002. június 13-i 2002/584/IB kerethatározata az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról, HL L 190., 2002.7.18., 1. o.


title: A Bizottság ajánlása ( 2011. október 21. ) a Városi Európa – Globális városi kihívások, közös európai megoldások elnevezésű közös kutatási programozási kezdeményezésről

text:
               25.10.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 312/1

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2011. október 21.)
   a „Városi Európa – Globális városi kihívások, közös európai megoldások” elnevezésű közös kutatási programozási kezdeményezésről
   2011/C 312/01
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 181. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A globális tendenciák, például az urbanizáció fokozódásával az európai városi területek fenntartható fejlődése fontos társadalmi kérdéssé vált. Az előrejelzések szerint 2050-re a Föld lakosságának közel 70 %-a városokban fog élni, ami jelentős növekedés a mai 50 %-hoz képest. (1) Európa esetében ez az arány még magasabb: a várakozások szerint 2050-re a lakosság hozzávetőleg 83 %-a (közel 557 millió lakos) fog városokban élni.

               (2)

               Az urbanizáció egymással összefüggő kihívások széles körét érinti: ilyenek például a hátrányos társadalmi helyzet és a szegregáció, a terjeszkedő városi területek és a zsúfoltság, a biztonsággal összefüggő problémák, a környezet állapotromlása, a környezetszennyezés és az éghajlatváltozás hatásai. Ezek a fejlemények nyomást gyakorolnak a társadalomra és minden eddiginél nagyobb kihívás elé állítják Európa és a világ városi rendszereinek alkalmazkodóképességét, irányítását és igazgatását.

               (3)

               Európának ugyanakkor ki kell aknáznia az urbanizált térben rejlő lehetőségeket. A városi területek képezik az európai gazdaság növekedésének motorját. A városi agglomerációk és a hálózatba szerveződő városok a fejlődés fő húzóerejévé váltak nemcsak társadalmi-gazdasági, hanem technológiai és geopolitikai szempontból is. A városok maguk is innovációs központok, ahol a tudás, a politika és a gyakorlat találkozásából innovatív ötletek jönnek létre és új technológiák kerülnek alkalmazásra; a városok ezenkívül hasznosítani tudják a városfejlesztéssel kapcsolatos kihívások, mozgatóerők és megoldások újszerű szemléletét. Egyre több jel utal arra, hogy a jelentős városi központok hálózatai, amelyeket gyakran „globális városok”-nak hívnak, egyre nagyobb befolyásra tesznek szert nemzetközi szinten; ugyanakkor azonban a kis- vagy közepes méretű városok fontosságát is el kell ismerni, különösen a regionális fejlődésre gyakorolt hatásuk miatt. Európát a városok nagy népsűrűsége és a kis- és közepes méretű városok nagy száma jellemzi; ezeket az adottságokat gazdasági, társadalmi és kulturális szempontból is figyelembe kell venni.

               (4)

               Az Európa 2020 stratégia három, egymást kölcsönösen erősítő prioritást helyez előtérbe, nevezetesen az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedést (2). A fenntartható városfejlesztés jelentős mértékben hozzájárulhat e célok eléréséhez. „Az Európa 2020 stratégia kiemelt kezdeményezése – Innovatív Unió” című, 2010. október 6-i bizottsági közleményben (3) meghatározott, „Innovatív Unió” elnevezésű kiemelt kezdeményezés keretében a lehetséges innovációs partnerségek egyike az „energiahatékonyság, tiszta közlekedés és gyors internetkapcsolat jellemezte intelligens, élhetőbb városok” megteremtését célul kitűző projekt. A városok hozzájárulhatnak az inkluzív növekedéshez és különösen a társadalmi polarizáció és szegénység elleni küzdelem, a társadalmi szegregáció elkerüléséhez és az öregedéssel összefüggő kérdések kezeléséhez. A szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem európai platformja (4) azt az uniós célt tűzte ki, hogy a szegénységgel és társadalmi kirekesztéssel sújtott egyének számát legalább 20 millióval csökkentse 2020-ra. A platform segíteni fog a legjobb gyakorlati módszerek kiválasztásában és annak előmozdításában, hogy az önkormányzatok megoszthassák egymással tapasztalataikat.

               (5)

               A tényeken alapuló szakpolitikai döntések alátámasztása érdekében sürgősen meg kell szilárdítani az integrált városfejlesztésről rendelkezésre álló – a gazdaság, a társadalom, a mobilitás és az ökológia kutatási területeit összekötő – interdiszciplináris ismereteket.

               (6)

               A fentiekben említett kihívások kezelése, a kínálkozó lehetőségek kiaknázása és a magas színvonalú, tudományos következtetések megállapítására alkalmas kutatási együttműködés elősegítése érdekében összehangolt fellépésre van szükség, amely a gazdasági, technológiai, társadalmi és ökológiai alrendszerek nagyfokú egymásrautaltságával jellemezhető, hosszú távú kilátásokkal rendelkező és összetett hálózati rendszerként működő városi területek előnyére szolgál.

               (7)

               2010. május 26-i ülésén (5) a Versenyképességi Tanács egy sor lehetséges közös programozási kezdeményezést – köztük a „Városi Európa – Globális városi kihívások, közös európai megoldások” elnevezésű kezdeményezést – olyan területként határozott meg, ahol indoklása szerint a közös kutatási programozás a jelenlegi széttagolt tagállami, illetve a meglévő uniós erőfeszítésekhez képest számottevő hozzáadott értéket biztosítana. Ezért következtetéseket fogadott el, amelyekben megállapította, hogy e tárgyban közös programozási kezdeményezést kell indítani, és felkérte a Bizottságot, hogy vegyen részt ennek előkészítésében.

               (8)

               A tagállamok egy ilyen közös programozási kezdeményezésben való részvételre irányuló szándékukat az elkötelezettségüket alátámasztó hivatalos levélben erősítették meg.

               (9)

               A fenntartható városfejlesztéssel kapcsolatos közös kutatási programozás biztosíthatja az említett területen a kutatás és az innováció összehangolását, és jelentős mértékben hozzájárulhat a városfejlesztéssel összefüggő kutatásra és innovációra irányuló, teljes egészében működőképes Európai Kutatási Térség létrehozásához, illetve az e területen folytatott kutatások kapcsán Európa vezető szerepének és versenyképességének a megerősítéséhez.

               (10)

               A városfejlesztés a kutatásra és innovációra irányuló finanszírozási programok fontos interdiszciplináris témaköre. A szóban forgó közös programozási kezdeményezés keretében végzett tevékenységeket szorosan össze kell hangolni a kutatásra és innovációra irányuló, meglévő és jövőbeli finanszírozási programok és kezdeményezések összefüggésében végzett egyéb kapcsolódó tevékenységekkel.

               (11)

               Ezért az ebben az ajánlásban megállapított célok megvalósítása érdekében a tagállamoknak együtt kell működniük a Bizottsággal azért, hogy a kapcsolódó bizottsági kezdeményezések, például az „Intelligens városok”, az „Intelligens közösségek” és más kapcsolódó kezdeményezések vizsgálata révén – az átfedések és párhuzamosságok elkerülése céljából – biztosítható legyen az összhang és a szinergiák kialakítása a folyamatban lévő kutatási és innovációs programokkal.

               (12)

               Annak érdekében, hogy a Bizottság jelentést tudjon tenni az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a közös programozási kezdeményezésekkel kapcsolatosan elért eredményekről, a tagállamoknak rendszeresen be kell számolniuk a Bizottságnak e programozási kezdeményezés eredményeiről,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy dolgozzanak ki és tartsanak fenn egy közös jövőképet arra vonatkozóan, hogy az uniós szintű kutatás területén folytatott együttműködés és koordináció hogyan járulhat hozzá a városfejlesztés valamennyi formájának fenntarthatóvá tételéhez (6).

               2.

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy dolgozzanak ki stratégiai kutatási menetrendet, amely a fokozódó globalizáció összefüggésében rögzíti a közép- és hosszú távú kutatási célokat és szükségleteket a városfejlesztés terén. A stratégiai kutatási menetrendnek célszerű tartalmaznia egy olyan végrehajtási tervet, amely megállapítja a prioritásokat és a határidőket, és pontosan meghatározza a végrehajtáshoz szükséges intézkedéseket, eszközöket és forrásokat.

               3.

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy a stratégiai kutatási menetrendbe és a végrehajtási tervbe építsék be a következő intézkedéseket:

                           a)

                           a vonatkozó nemzeti programokkal és kutatási tevékenységekkel kapcsolatos információk meghatározása és megosztása;

                           b)

                           a közös előrejelzések és a technológiaértékelési kapacitások megerősítése;

                           c)

                           az információk, az erőforrások, a bevált gyakorlatok, a módszerek és az iránymutatások megosztása;

                           d)

                           azon területek vagy kutatási tevékenységek meghatározása, amelyek esetében az összehangolás és a koordináció továbbfejlesztése előnyös lehet;

                           e)

                           azon területek vagy kutatási tevékenységek meghatározása, amelyek esetében a közös ajánlati felhívások vagy az erőforrások összevonása előnyös lehet;

                           f)

                           az e) pontban említett területeken folytatandó közös kutatás szabályainak meghatározása;

                           g)

                           a koordináció biztosítása, szinergiák kialakítása az uniós kutatással és innovációval összefüggő, meglévő és jövőbeli finanszírozási programokkal és kezdeményezésekkel, valamint az e területen meglévő, illetve a jövőben kidolgozandó uniós kezdeményezésekkel való párhuzamosságok elkerülése;

                           h)

                           a városok és a városi lakosság változó igényeinek figyelembevétele a városfejlesztéssel kapcsolatos kutatási programok célkitűzéseinek megállapításakor;

                           i)

                           adott esetben a meglévő kutatási infrastruktúrák megosztása vagy új eszközök kialakítása, például összehangolt adatbankok vagy a városi folyamatok tanulmányozására szolgáló modellek nyilvántartásba vétele és kifejlesztése;

                           j)

                           a közszférán belüli, illetve a köz- és magánszféra közötti szorosabb együttműködés, továbbá a városfejlesztéshez kapcsolódó különböző kutatási tevékenységek, az oktatási és üzleti ágazat vonatkozásában megvalósuló nyitott innováció ösztönzése az érintettek, például a helyi hatóságok és a civil társadalom széleskörű részvételévek biztosítása mellett;

                           k)

                           a tudás, az innováció és az interdiszciplináris módszertani megközelítések exportálása és terjesztése, valamint a kutatási és innovációs rendszer azon akadályainak feltérképezése és kezelése, amelyek megakadályozzák a társadalmi előnyökkel járó innovatív megoldások gyors piacra jutását;

                           l)

                           a döntéshozatal helyi, regionális, nemzeti és uniós szintjének megfelelő tudományos információkkal való ellátása;

                           m)

                           a városfejlesztéssel foglalkozó kutatóintézetek közötti hálózatok kialakítása, beleértve az EKT-n kívül eső kutatóintézeteket is.

               4.

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy a városfejlesztés kihívásaival foglalkozó kutatás területén tartsanak fenn és fejlesszenek tovább egy hatékonyan működő közös irányítási struktúrát, amelynek feladata az együttműködésre és a koordinációra vonatkozó közös feltételek, szabályok és eljárások megállapítása, valamint a stratégiai kutatási menetrend végrehajtásának nyomon követése.

               5.

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy nemzeti kutatási programjaikon keresztül és a közös programozás keretfeltételeiről a közös programozással foglalkozó magas szintű tanácsi csoport által elfogadott iránymutatásokkal összhangban közösen hajtsák végre a stratégia kutatási menetrendet (7).

               6.

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy működjenek együtt a Bizottsággal olyan, kapcsolódó bizottsági kezdeményezések feltérképezésében, amelyek segítséget nyújthatnak számukra a stratégiai kutatási menetrend kidolgozásában és végrehajtásában, továbbá a közös programoknak az e területet érintő más uniós kezdeményezésekkel – például a kutatásra és innovációra irányuló finanszírozási programok által támogatott, különösen a társadalom-gazdaságtan, a humán tudományok, a közlekedés, az energia, a környezet, az IKT, a biztonság és az egészség területén végzett K+F-fel, valamint más kutatási és innovációs kezdeményezésekkel és a kapcsolódó közös programozási kezdeményezésekkel, az ETI tudás- és innovációs közösségeivel és az európai technológiai platformokkal – való összehangolásában.

               7.

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy a stratégiai kutatási menetrend lehetséges nemzetközi vonatkozásainak kialakítása és végrehajtása terén tartsanak fenn szoros kapcsolatot a nemzetközi tudományos és technológiai együttműködés stratégiai fórumával (SFIC) (8), és biztosítsák a SFIC kezdeményezéseivel való összhangot a harmadik országok tekintetében.

               8.

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy éves jelentések formájában rendszeresen számoljanak be a Bizottságnak a közös programozási kezdeményezéssel kapcsolatosan elért eredményekről.

      Kelt Brüsszelben, 2011. október 21-én.

            a Bizottság részéről

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

            a Bizottság tagja

      (1)  http://www.un.org/esa/population/unpop.htm

      (2)  A Bizottság közleménye: „Európa 2020 – Az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedés stratégiája”, Brüsszel, COM(2010) 2020.

      (3)  COM(2010) 546.

      (4)  A Bizottság közleménye: A szegénység és társadalmi kirekesztés elleni küzdelem európai platformja – A szociális és területi kohézió európai keretrendszere, Brüsszel, COM(2010) 758 végleges.

      (5)  10246/10.

      (6)  http://www.jpi-urbaneurope.eu

      (7)  ERC-GPC 1311/10. Közös programozás a kutatásban a 2008–2010-es időszakban és azon túl – A magas szintű csoport Tanács számára készített jelentése a közös programozásról. 2010. november 12., II. melléklet.

      (8)  A SFIC-ről először a 2008 decemberi tanácsi következtetésekben esik szó: ebben a dokumentumban a Tanács felszólította a tagállamokat és a Bizottságot arra, hogy új partnerséget hozzanak létre a nemzetközi tudományos és technológiai együttműködés érdekében. A SFIC-et a Tanács hozza létre az ERAC erre a célra felállított szakcsoportjaként.


|

52011DC0324

/* COM/2011/0324 végleges - */  A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAK az Energiaközösséget létrehozó szerződés módosításairól az Európai Unió nevében folytatandó tárgyalásokkal összefüggésben a Bizottságnak adandó felhatalmazásról  A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAK az Energiaközösséget létrehozó szerződés módosításairól az Európai Unió nevében folytatandó tárgyalásokkal összefüggésben a Bizottságnak adandó felhatalmazásról

	A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAKaz Energiaközösséget létrehozó szerződés módosításairól az Európai Unió nevében folytatandó tárgyalásokkal összefüggésben a Bizottságnak adandó felhatalmazásrólINDOKOLÁSAz Energiaközösséget létrehozó szerződés 11. cikkének meghatározása szerint „az energiaszektorra vonatkozó közösségi vívmányok” alatt a következők értendők:– az Európai Parlament és a Tanács 2003/54/EK irányelve (2003. június 26.) a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 96/92/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről,– az Európai Parlament és a Tanács 2003/55/EK irányelve (2003. június 26.) a földgáz belső piacára vonatkozó közös szabályokról és a 98/30/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről, valamint– az Európai Parlament és a Tanács 1228/2003/EK rendelete (2003. június 26.) a villamos energia határokon keresztül történő kereskedelme esetén alkalmazandó hálózati hozzáférési feltételekről.Az Energiaközösség Miniszteri Tanácsának 2007. december 18-i 2007/06/MC-EnC határozata értelmében a szerződő feleknek a földgázszállító hálózatokhoz való hozzáférés feltételeiről szóló, 2005. szeptember 28-i 1775/2005/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet is végre kell hajtaniuk.Az Európai Unióban az említett négy jogi aktus 2011. március 3-án hatályát vesztette, és helyükbe az egyformán 2009. július 13-án elfogadott 2009/72/EK és 2009/73/EK irányelv, valamint 714/2009/EK és 715/2009/EK rendelet lépett. Az Energiaszabályozók Együttműködési Ügynöksége (ACER) létrehozásáról szóló, 2009. július 13-i 713/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel együtt ezek az új uniós jogi aktusok alkotják az EU „harmadik belső energiapiaci jogszabálycsomagját”.Az Energiaközösséget létrehozó szerződés 20. cikke a következőképpen rendelkezik: „A Szerződő Felek e szerződés életbe lépésétől számított egy éven belül eljuttatják az Európai Bizottsághoz a belső villamosenergia-piacon a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia támogatásáról szóló, 2001. szeptember 27-i 2001/77/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, valamint a közlekedési ágazatban a bioüzemanyagok, illetve más megújuló üzemanyagok használatának előmozdításáról szóló, 2003. május 8-i 2003/30/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv végrehajtására vonatkozó tervüket. Az Európai Bizottság valamennyi Szerződő Fél tervét a Miniszteri Tanács elé terjeszti elfogadásra.”Az Energiaközösség szempontjából „a megújuló energiaforrásból előállított energiára vonatkozó vívmányok” közé tartozó mindkét említett irányelvet módosította a megújuló energiaforrásból előállított energia támogatásáról, valamint a 2001/77/EK és a 2003/30/EK irányelv módosításáról és azt követő hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. április 23-i 2009/28/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv.Az Energiaközösségről a 2006/500/EK határozat 7. cikke alapján összeállított, 2011. március 10-én elfogadott jelentésében a Bizottság – mint a régiónak az egységes európai energiapiacba való integrációja felgyorsításának egyik eszközét – az Energiaközösség prioritásaként jelölte meg a harmadik belső energiapiaci jogszabálycsomag és a 2009/28/EK irányelv átvételét és végrehajtását.Az Energiaközösséget létrehozó szerződésnek az Energiaközösség Szabályozó Testületére vonatkozó 59. cikke szerint a testületben az Európai Uniót „az Európai Bizottság képviseli, valamennyi Résztvevő egy-egy képviselőjének, valamint a villamosenergia- és gázipari szabályozó hatóságok európai csoportja (ERGEG) egy képviselőjének támogatásával.”A villamosenergia- és gázipari szabályozó hatóságok európai csoportja (ERGEG) eddigi feladatait az ACER vette át, és az ERGEG 2011. július 1-jei hatállyal megszűnik.A Bizottság 2011. május 6-án határozatot fogadott el a 2009/72/EK irányelv, a 2009/73/EK irányelv, a 714/2009/EK rendelet és a 715/2009/EK rendelet végrehajtásáról, valamint az Energiaközösséget létrehozó szerződés 11. és 59. cikkének módosításáról szóló, az Energiaközösség Miniszteri Tanácsának címzett bizottsági javaslat kialakításáról.Az Energiaközösséget létrehozó szerződés Európai Közösség általi megkötéséről szóló, 2006. május 29-i 2006/50/EK tanácsi határozat 5. cikkének (2) bekezdése megállapítja az EU által az Energiaközösséget létrehozó szerződés módosításával (100. cikk i. pont) kapcsolatban az Energiaközösség intézményeiben képviselendő álláspont kialakításának eljárását.A fentiek alapján a Bizottság ajánlást fogalmaz meg arra vonatkozóan, hogy a Tanács adjon felhatalmazást az Energiaközösségi intézményein belüli, az Energiaközösséget létrehozó szerződés szükséges kiigazításával összefüggő tárgyalások lefolytatására.AJÁNLÁSA fentiek fényében a Bizottság a következő ajánlást fogalmazza meg:-  A Tanács hatalmazza fel a Bizottságot arra, hogy az Európai Unió nevében tárgyalásokat folytasson az Energiaközösséget létrehozó szerződés szükséges módosításairól.-  A Szerződéssel összhangban a tárgyalásokon az Európai Uniót a Bizottság képviselje azzal, hogy az Energiaközösséget létrehozó szerződés módosítására irányuló tárgyalásokon a tárgyalási irányelvekben meghatározottak szerint kell eljárnia.-  A Tanács jelölje ki azt a bizottságot, amellyel a Bizottságnak a tárgyalások során konzultálnia kell.-  A Tanács bocsássa ki a mellékelt tárgyalási irányelveket.MELLÉKLETIrányelvek az Energiaközösséget létrehozó szerződés módosításaira vonatkozó tárgyalásokhoz„Az energiaszektorra vonatkozó közösségi vívmányok”Az Európai Unió nevében elfogadandó módosítások legyenek összhangban a Bizottság 2011. május 6-i határozatában javasolt módosításokkal.„A MEGÚJULÓ ENERGIAFORRÁSBÓL ELőÁLLÍTOTT ENERGIÁRA VONATKOZÓ VÍVMÁNYOK”Az Európai Unió nevében elfogadandó módosítások utaljanak a Szerződő Feleknek a megújuló energiaforrásból előállított energia támogatásáról, valamint a 2001/77/EK és a 2003/30/EK irányelv módosításáról és azt követő hatályon kívül helyezéséről szóló 2009/28/EK irányelv átvételére vonatkozó kötelezettségére.AZ ENERGIAKÖZÖSSÉG SZABÁLYOZÓ TESTÜLETEAz Európai Unió nevében elfogadandó módosítások legyenek összhangban a Bizottság 2011. május 6-i határozatában javasolt módosításokkal.