title: A Tanács ajánlása (2019. július 9.) Magyarország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Magyarország 2019. évi konvergenciaprogramját

text:
               5.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/101

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2019. július 9.)
      Magyarország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Magyarország 2019. évi konvergenciaprogramját
      (2019/C 301/17)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellően figyelembe vette az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérét. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Magyarországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

                  (2)

                  A Magyarországra vonatkozó 2019. évi országjelentést 2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások (3) végrehajtása terén Magyarország által elért eredményeket, az előző években elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Magyarország által elért eredményeket.

                  (3)

                  Magyarország 2019. április 30-án benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját és 2019. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

                  (4)

                  A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (5)

                  Magyarország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az adósságszabály hatálya alá tartozik. 2019. évi konvergenciaprogramjában a kormány azt tervezi, hogy az államháztartási hiány a 2018. évi 2,2 %-ról 2019-ben a bruttó hazai termék (GDP) 1,8 %-ára csökken. A tervek szerint a hiány 2021-ig fokozatosan 1,2 %-ra javul, és 2023-ra kiegyensúlyozott lesz az államháztartás egyenlege. Az újraszámított strukturális egyenleg (5) alapján Magyarország 2022-ben közel állna a középtávú költségvetési céljához – amely 2019-ben a GDP 1,5 %-át, majd 2020-tól a GDP 1,0 %-át kitevő strukturális hiány –, és azt a következő évben érné el. A konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság 2022 végére fokozatosan 60 % alá csökken. Az ezeket a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv 2019 tekintetében megalapozott, 2020-tól azonban kifejezetten optimista, ami a hiánycélok megvalósítása tekintetében kockázatot hordoz. Ugyanakkor 2020-tól kezdődően a tervezett hiánycélok elérésének támogatásához szükséges intézkedések nincsenek kellőképpen kidolgozva.

                  (6)

                  A Tanács 2018. június 22-én az Európai Unió működéséről szóló szerződés 121. cikkének (4) bekezdésével összhangban megállapította, hogy Magyarországon 2017-ben a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való jelentős, megfigyelhető eltérés következett be. Tekintettel a megállapított jelentős eltérésre, a Tanács 2018. június 22-én egy ajánlást (6) bocsátott ki, amelyben azt ajánlotta Magyarországnak, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások (7) nominális növekedési rátája 2018-ban ne haladja meg a 2,8 %-ot; ez a GDP 1,0 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Tanács 2018. december 4-én elfogadta az (EU) 2018/2028 határozatot (8), amelyben megállapította, hogy Magyarország a neki címzett 2018. június 22-i ajánlás nyomán nem tett eredményes intézkedéseket, és a Tanács felülvizsgált ajánlást (9) bocsátott ki. A 2018. december 4-i ajánlásban a Tanács felkérte Magyarországot, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg a 3,3 %-ot, ami a GDP 1,0 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Tanács 2019. június 14-én elfogadta az (EU) 2019/1003 határozatot (10), amelyben megállapította, hogy Magyarország a 2018. december 4-i tanácsi ajánlás nyomán nem tett eredményes intézkedéseket. Ezen túlmenően a 2018. évi eredményadatokból megállapítást nyert, hogy Magyarország 2018-ban jelentős mértékben eltért az ajánlott kiigazítástól.

                  (7)

                  A Szerződés 121. cikkének (4) bekezdésével és az 1466/97/EK rendelet 10. cikkének (2) bekezdésével összhangban a Bizottság 2019. június 5-én figyelmeztetést adott ki Magyarország számára, mely szerint 2018-ban jelentős eltérés volt megfigyelhető a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától. A Tanács a 2019. június 14-én elfogadott következő ajánlásában (11) megerősítette, hogy Magyarországnak meg kell tennie a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2019-ben ne haladja meg a 3,3 %-ot, ami a GDP 1,0 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2019-ben Magyarország eltér az említett ajánlástól.

                  (8)

                  A 2019. június 14-i ajánlásában a Tanács azt ajánlotta Magyarországnak, hogy hajtsa végre az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedése 2020-ban ne haladja meg a 4,7 %-ot, ami a GDP 0,75 %-át kitevő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Ez Magyarországot a középtávú költségvetési célhoz vezető, megfelelő kiigazítási pályára állítaná. A Bizottság változatlan szakpolitikát feltételező, 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy 2020-ban Magyarország eltér az említett követelménytől. Összességében a Tanács úgy véli, hogy 2019-től jelentős további intézkedésekre lesz szükség a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés érdekében, összhangban a 2019. június 14-i tanácsi ajánlással, a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való jelentős, megfigyelhető eltérés korrekciója céljából.

                  (9)

                  A teljes foglalkoztatási ráta jelentős mértékben javult az erős gazdasági expanzió közepette, de a javulás nem egyenlő mértékben érintette az egyes társadalmi csoportokat. A képzettségi csoportok, illetve a nők és a férfiak közötti foglalkoztatási és bérkülönbségek továbbra is nagyobbak az uniós átlagnál. A nemek közötti foglalkoztatási különbség részben abból fakad, hogy a jó minőségű gyermekgondozási ellátások kínálata szűkös. A különböző kiszolgáltatott csoportok, köztük a romák és a fogyatékossággal élő személyek tekintetében gyengék a munkaerőpiaci eredmények. Bár mérete csökkent, továbbra is jelentős a közfoglalkoztatási program, amely nem tereli hatékonyan az elsődleges munkaerőpiac felé a résztvevőit. A munkanélküliek és inaktívak álláskeresését és képzését segítő egyéb szakpolitikák nem eléggé célzottak. A digitális készségek fejlesztése hozzájárulhat a foglalkoztathatóság javításához. A közelmúltban hozott intézkedések célja a nyugdíjba vonult munkavállalók ismételt bevonása a munkaerőpiacra, és a nyugdíjas munkavállalók számának fokozatos növelése. Az általános szegénységi helyzet 2013 óta javul Magyarországon. Az álláskeresési járadékok időtartama az Unióban a legrövidebb, legfeljebb három hónap, amely jóval a munkakeresés átlagos időtartama alatt van.

                  (10)

                  A szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya csökken. A hangsúly a szociális ellátásokról egyértelműen a munkához kötött családtámogatásokra és természetbeni juttatásokra tevődött át, amelyek azonban nem kellőképpen célozzák a szegényeket. A lakásvásárlási támogatások bővültek, de a szociális lakások kínálata terén nem történt javulás.

                  (11)

                  Az oktatási eredmények elmaradnak az uniós átlagtól, és jelentős területi egyenlőtlenségeket mutatnak. A korai iskolaelhagyás magasabb, a felsőfokú végzettséggel rendelkezők aránya alacsonyabb az uniós átlagnál. Az oktatási rendszer akadályozza a társadalmi mobilitást. Korán eldől, hogy a tanulók a különféle, rendkívül eltérő oktatási eredményeket produkáló és foglalkoztatási pályákat kínáló iskolatípusok között melyikbe kerülnek. Azoknak az általános iskoláknak az aránya, ahol többségben vannak a roma tanulók, a 2008. évi 10 %-ról 2017-re 15 %-ra nőtt. A hátrányos helyzetű tanulók iskolák közötti egyenletes eloszlását célzó, közelmúltban hozott intézkedések hatása korlátozott, mivel a nem állami iskolák mentesülnek a hátrányos helyzetű tanulók elhelyezésének követelménye alól. A hátrányos helyzetű gyermekek jellemzően olyan szakközépiskolákban koncentrálódnak, ahol alacsonyabb az alapkészségek szintje, magasabb a lemorzsolódási arány és alacsonyabbak a fizetési kilátások, illetve rosszabbak a karrierlehetőségek. A hátrányos helyzetű csoportok, különösen a romák alacsony részvétele a minőségi oktatásban a humán tőkeképzés szempontjából elszalasztott lehetőségnek tekinthető. A tanárhiány továbbra is kihívást jelent. A tanárok fizetése az elmúlt években nőtt, de a más felsőfokú végzettséggel rendelkezőkéhez képest még mindig viszonylag alacsony. A felsőoktatásban részt vevő diákok alacsony száma nincs összhangban sem a magasan képzett munkavállalók iránti erős kereslettel, sem a felsőfokú végzettséggel rendelkezők bérelőnyével, ami az Unióban a legmagasabb. A magyar felsőoktatási intézmények rendelkeznek a legalacsonyabb pénzügyi önállósággal az Unióban. Ezen túlmenően a felsőoktatási törvény 2017. áprilisi módosítása, amely további követelményeket írt elő a nemzetközi egyetemek magyarországi működéséhez, újabb aggályokat vetett fel a tudományos élet szabadságával kapcsolatban. 2018-ban a nemzetközileg legmagasabban rangsorolt magyar egyetem jelezte azon szándékát, hogy elhagyja az országot az e módosítás által teremtett szabályozási bizonytalanság miatt.

                  (12)

                  Az egészségügyi eredmények rosszabbak, mint a legtöbb más tagállamban; ez részben az egészségtelen életmódot, részben az egészségügyi ellátás korlátozott hatékonyságát tükrözi. A dohányzás, az alkoholizmus és az elhízás elterjedtsége az egyik legmagasabb az Unióban. Az Unióban a magyarok a leginkább érintettek között vannak a rossz levegőminőség miatti korai elhalálozás tekintetében. Az elkerülhető halálesetek száma az egyik legmagasabb az Unióban, részben a szűrővizsgálati rendszer és az alapellátás irányításának hiányosságai miatt. Jelentős társadalmi-gazdasági különbségek vannak a minőségi ellátáshoz való hozzáférés terén. Az egészségügyre fordított állami kiadások az uniós átlag alatt vannak, és a polgárok a minőségi ellátást közvetlenül fizetett térítések révén veszik igénybe, ami tovább növeli az egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés tekintetében meglévő társadalmi-gazdasági szakadékot. A rendszer továbbra is erősen kórházközpontú; hiányosságok észlelhetők az alapellátás és különösen a krónikus betegségek korai észlelése és megelőzése terén. A szegényebb területeken az egészségügyi dolgozók – különösen a háziorvosok és az ápolók – jelentős mértékű hiánya akadályozza az ellátáshoz való hozzáférést.

                  (13)

                  A kutatási és innovációs kapacitások növelése javíthatja Magyarország szerény innovációs teljesítményét, és növelheti a termelékenységet. Az intellektuáliseszköz-felhalmozás alacsony szintjét a szabadalmak, védjegyek és formatervezési minták alacsony bejelentési száma, az innovatív vállalkozások csekély száma, valamint a kis- és középvállalkozások nemzetköziesítésének alacsony mértéke is tükrözi. A kisebb vállalkozások körében különösen alacsony szintű az innováció, ami gátolja a globális értékláncban való részvételüket. A magánszektor K+F tevékenysége néhány nagy, főleg külföldi tulajdonú vállalatra koncentrálódik, és nagyvonalú kormányzati támogatásban részesül. A tudomány és a vállalkozások közötti együttműködés támogatása hozzájárulna az innovációs teljesítmény és a technológiaátadás javításához. A közfinanszírozású kutatás minősége a rossz hatékonyságú K+F-politika és az alulfinanszírozás miatt alacsony; az állami szektor K+F kiadásai jóval az uniós átlag alatt vannak. A közelmúltbeli szakpolitikai intézkedések, amelyek célja a finanszírozás csökkentése és a tudományos-kutatási fórumok függetlenségének korlátozása, bizonytalanságot teremtenek e fórumok körében, ami a legtehetségesebb kutatók elvándorlásához és a kutatás minőségének tartós csökkenéséhez vezethet.

                  (14)

                  A helyi tömegközlekedési összeköttetések hiányosságai és a magas ingázási költségek növelik a munkanélküliséget a hátrányos helyzetű térségekben. A közúti és vasúti hálózatok rossz állapota hátráltatja a mobilitást, és csökkenti az utasbiztonságot. A közúti hálózat több mint fele rossz állapotban van, különösen a hátrányos helyzetű régiókban. A közlekedési hálózatok Budapest-központúak, míg a helyi hálózatok és az országot átszelő keresztirányú összeköttetések nem elég fejlettek. A közutak túlterheltsége egyre nagyobb kihívást jelent, és akadályozza a termelékenység növelését Magyarország városi területein. Ezenkívül az elmúlt 5 évben jelentősen nőtt a közúti közlekedésből származó üvegházhatásúgáz-kibocsátás.

                  (15)

                  A lakóingatlanok energiahatékonysága továbbra is gyenge. A villamosenergia-hálózatot fel kell készíteni a decentralizált megújuló villamosenergia-termelés növekvő szerepére. Magyarország területének fele jelentős mértékben ki van téve az éghajlatváltozás okozta kockázatoknak, köztük aszálynak és áradásoknak, ami szükségessé teszi a fő folyókon a vízgazdálkodásba történő beruházást. A légszennyezés és a vízminőség továbbra is aggodalomra ad okot. A szennyezés fő forrásai a háztartások által elégetett szilárd tüzelőanyagokból, a mezőgazdaságból és a közlekedésből származó kibocsátások. A körforgásos gazdaság megvalósítása továbbra is kezdeti szakaszában van, a települési hulladékok újrahasznosítása fejletlen, és a gazdasági eszközök nem elegendőek a magyarországi környezeti kihívások kezeléséhez.

                  (16)

                  Továbbra is aggályos a korrupció megelőzése és büntetőeljárás alá vonása. Számos mutató arra utal, hogy az elmúlt években Magyarországon fokozódott a korrupció kockázata. A korrupciós kockázatok és a favoritizmus torzítják a források elosztását, mivel így azokat nem a legtermelékenyebb vállalkozások kapják. Az ügyészség működése alapvető fontosságú a korrupció elleni küzdelem szempontjából. Bár úgy tűnik, hogy az alacsony szintű korrupcióval szembeni küzdelmet célzó intézkedések némi sikerrel jártak, még mindig hiányoznak azok a határozott intézkedések, amelyek alapos gyanú esetén a magas beosztású tisztviselőkkel vagy azok közvetlen körével kapcsolatos korrupció üldözésére irányulnának. Aggodalomra ad okot a vizsgálatok lezárására vonatkozó döntésekkel kapcsolatos elszámoltathatóság kérdése, mivel nem áll rendelkezésre hatékony jogorvoslat az ilyen döntések megtámadására. A korrupció megelőzését a közintézmények által alkalmazott korlátozások, például az információhoz való hozzáférésért felszámított, visszatartó erejű díjak is akadályozzák.

                  (17)

                  Az üzleti vállalkozások számára vonzó környezet megteremtése és a gazdasági növekedés elősegítése szempontjából kulcsfontosságú tényező az igazságszolgáltatás függetlensége, hatékonysága és minősége. Az igazságszolgáltatás függetlenségének biztosítása szempontjából döntő fontosságú fékeket és ellensúlyokat illetően az a vélemény fogalmazódott meg, hogy ezekre további nyomás nehezedik a rendes bírósági rendszerben. Az Országos Bírói Tanács számára egyre nagyobb kihívást jelent az Országos Bírósági Hivatal elnöke hatásköreinek az ellensúlyozása. Kérdések merültek fel azzal kapcsolatban, hogy ez milyen következményekkel jár az igazságszolgáltatás függetlenségére nézve. Ami a közigazgatási bíróságokról szóló jogot illeti, meg kell jegyezni, hogy a kormány 2019. május 30-án a közigazgatási bíróságokról szóló törvény hatálybalépéséről és egyes átmeneti szabályokról szóló törvény hatályon kívül helyezésére vonatkozó törvényjavaslatot nyújtott be.

                  (18)

                  Az elmúlt években javult a közbeszerzési rendszer, de a versenyt továbbra is több tényező akadályozza. Idetartoznak például a korlátozottan nyilvános eljárások alkalmazása és a pályáztatási eljárások során rendszeresen előforduló szabálytalanságok, amelyek különösen a nem megfelelő kiválasztási és odaítélési szempontokhoz, valamint az ajánlattevőkkel szembeni egyenlőtlen bánásmódhoz kapcsolódnak. Bár néhány mutató javulást mutat, továbbra is magas az egyetlen ajánlattevővel induló eljárások száma. Az e-közbeszerzés hatékony alkalmazása tovább növelhetné a hatékonyságot és az átláthatóságot.

                  (19)

                  A szociális párbeszéd struktúrái és folyamatai továbbra sem kielégítőek, és nem teszik lehetővé a szociális partnerek érdemi részvételét a szakpolitikák kialakításában és végrehajtásában. Az érdekelt felek bevonásával kapcsolatos hiányosságok és a korlátozott átláthatóság aláássák a politikai döntéshozatal tényalapját és minőségét. Ez a szabályozások gyakori és előre nem látható változását eredményezi, és visszatartja a magas hozzáadott értékű beruházásokat.

                  (20)

                  Magyarország több intézkedést hajtott végre az adórendszer továbbfejlesztése érdekében, de néhány probléma változatlanul fennáll. A munka adóterhe csökkent, de továbbra is magas az alacsony jövedelműek esetében. Az ágazatspecifikus adók és számos kisebb adó bonyolulttá teszi az adórendszert, és – különösen a kisebb cégek esetében – növeli a megfelelési költségeket.

                  (21)

                  A szabályozási akadályok és a termékpiacokon való állami részvétel akadályozzák a hatékony vállalkozások kiválasztódását, és korlátozzák a versenyt. A hatóságok továbbra is állami vállalkozásokat vagy kifejezetten erre a célra létrehozott magánvállalkozásokat bíznak meg bizonyos szolgáltatások működtetésével. Az egyes személyre szabott jogszabályok és intézkedések, valamint a versenyellenőrzés alóli eseti mentességek akadályozzák a piac működését, és hátráltatják a beruházásokat. A jogi keret kiszámíthatatlansága további problémát jelent, különösen a kiskereskedelmi ágazatban, amelynek szabályozását az elmúlt években gyakran módosították. Az elmúlt évben jogszabályt fogadtak el, mely újabb különleges engedélyhez köti a kiskereskedelmi létesítmények rendeltetésének vagy kialakításának módosítását. A szabályozott szakmákra vonatkozó szabályozás továbbra is restriktív. Ezen ágazatokban a verseny hiánya hátrányosan érintheti az innovációt és a hatékonyságot.

                  (22)

                  Az agresszív adótervezés elleni küzdelem elengedhetetlen a hatékonyabb és méltányosabb adórendszer kialakításához. Az adózók agresszív adótervezési stratégiáinak a tagállamok között átgyűrűző hatásai az uniós jogszabályokat kiegészítő, koordinált fellépést kívánnak meg a nemzeti szakpolitikák részéről. Magyarország intézkedéseket hozott az agresszív adótervezés ellen, ám esetében viszonylag jelentősek az olyan tőkebeáramlások és -kiáramlások, amelyeket semmilyen vagy csekély reálgazdasági szereppel bíró különleges célú gazdasági egységek bonyolítanak le. A Magyarországon működő vállalkozások által külföldre (azaz az Unióban rezidens adóalanyok által harmadik országban rezidens adóalanyok számára) utalt osztalék-, kamat- és jogdíjfizetésekre vonatkozó forrásadó hiánya miatt e kifizetések teljes mértékben adózatlanok maradhatnak, amennyiben azok a kedvezményezett országában, illetve területén sem adókötelesek.

                  (23)

                  A 2021 és 2027 közötti időszakra vonatkozó uniós alapok programozása hozzájárulhat az ajánlásokban azonosított egyes hiányosságok kezeléséhez, különösen a 2019. évi országjelentés D. mellékletében ismertetett területeken. Ez lehetővé tenné Magyarország számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

                  (24)

                  A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a magyar gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi konvergenciaprogramot, a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Magyarországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak ezek Magyarország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintettel arra az igényre, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (25)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi konvergenciaprogramot, és véleményét (12) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

            AJÁNLJA, hogy Magyarország 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

         1.

            Biztosítsa a Tanács 2019. június 14-i ajánlásának való megfelelést a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való jelentős eltérés korrekciója céljából.

         2.

            Folytassa a legkiszolgáltatottabb csoportok munkaerőpiaci integrációját, különösen továbbképzés révén, valamint javítsa a szociális támogatások és az álláskeresési járadékok megfelelőségét. Javítsa az oktatási eredményeket, és növelje a hátrányos helyzetű csoportok, különösen a romák részvételét a minőségi többségi oktatásban. Javítsa az egészségügyi eredményeket a megelőző egészségügyi intézkedések támogatásával és az alapellátás megerősítésével.

         3.

            Állítsa a beruházásorientált gazdaságpolitika középpontjába a kutatást és az innovációt, az alacsony szén-dioxid-kibocsátású energiagazdaságot, a közlekedési infrastruktúrát, a hulladékgazdálkodást, valamint az energia- és erőforrás-hatékonyságot, figyelembe véve a regionális különbségeket is. Javítsa a versenyt a közbeszerzések terén.

         4.

            Erősítse meg a korrupcióellenes keretet, többek között az ügyészségi munka és a közérdekű információkhoz való hozzáférés javítása révén, valamint erősítse meg az igazságszolgáltatás függetlenségét. Javítsa a döntéshozatali folyamat minőségét és átláthatóságát a hatékony szociális párbeszéd, az egyéb érdekelt felek bevonása, valamint rendszeres és megfelelő hatásvizsgálatok révén. Folytassa az adórendszer egyszerűsítését, és erősítse azt meg az agresszív adótervezés kockázatával szemben. Javítsa a versenyt és a szabályozás kiszámíthatóságát a szolgáltatási ágazatban.

         Kelt Brüsszelben, 2019. július 9-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            M. LINTILÄ

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 1176/2011/EU rendelete (2011. november 16.) a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

         (3)  HL C 320., 2018.9.10., 72. o.

         (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (5)  A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

         (6)  A Tanács ajánlása (2018. június 22.) Magyarország középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való jelentős, megfigyelhető eltérésének korrekciójáról (HL C 223., 2018.6.27., 1. o.).

         (7)  A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

         (8)  A Tanács (EU) 2018/2028 határozata (2018. december 4.) a 2018. június 22-i tanácsi ajánlás nyomán Magyarországtól várt eredményes intézkedések elmulasztásának megállapításáról (HL L 325., 2018.12.20., 29. o.).

         (9)  A Tanács ajánlása (2018. december 4.) Magyarország középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való jelentős, megfigyelhető eltérésének korrekciójáról (HL C 460., 2018.12.21., 4. o.).

         (10)  A Tanács (EU) 2019/1003 határozata (2019. június 14.) a 2018. december 4-i tanácsi ajánlás nyomán Magyarországtól várt eredményes intézkedések elmulasztásának megállapításáról (HL L 163., 2019.6.20., 64. o.).

         (11)  A Tanács ajánlása (2019. június 14.) Magyarország a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való jelentős, megfigyelhető eltérésének korrekciójáról (HL C 210., 2019.6.21., 4. o.).

         (12)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása (2019. július 9.) Málta 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Málta 2019. évi stabilitási programját

text:
               5.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/107

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2019. július 9.)
      Málta 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Málta 2019. évi stabilitási programját
      (2019/C 301/18)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. Kellően figyelembe vette az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Máltát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (3) (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlás), amely öt ajánlást fogalmaz meg az euroövezetre vonatkozóan (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlások).

                  (2)

                  mivel Málta pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Máltának gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlást, melyet az alábbi 2. és 3. ajánlás tükröz. Mindenekelőtt a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitikának a meghatározott területekre történő összpontosítása, valamint adóintézkedések fogják elősegíteni a beruházások támogatására és az agresszív adótervezés elleni küzdelemre irányuló második euroövezeti ajánlás teljesítését.

                  (3)

                  A Máltára vonatkozó 2019. évi országjelentést 2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások (4) végrehajtása terén Málta által elért eredményeket, az előző években elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Málta által elért eredményeket.

                  (4)

                  Málta 2019. április 16-án benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját, 2019. április 30-án pedig 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

                  (5)

                  Az európai strukturális és beruházási alapoknak (esb-alapok) a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az esb-alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (6)

                  Málta jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. 2019. évi stabilitási programjában a kormány azt tervezi, hogy az államháztartási többlet a 2018-ban a bruttó hazai termék (GDP) 2 %-ának megfelelő értékről 2019-ben a GDP 0,9 %-ára csökken, majd 2020-ban kismértékben, a GDP 1,0 %-ára, 2021-ben és 2022-ben pedig a GDP 1,1 %-ára nő. Az újraszámított strukturális egyenleg (6) alapján a középtávú költségvetési célt – azaz a strukturális értelemben kiegyensúlyozott költségvetést – Málta továbbra is, a programidőszak egésze során túlteljesíti. A stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság mértéke várhatóan a Szerződésben rögzített, a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték alatt marad, majd a GDP 46 %-ának megfelelő 2018-as szintről 2022-ig fokozatosan mintegy 33 %-ra csökken. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg 2019-ben várhatóan a GDP 0,6 %-ának, 2020-ban pedig a GDP 0,8 %-ának megfelelő többletet mutat majd, vagyis meghaladja a középtávú költségvetési célt. Összességében a Tanács véleménye az, hogy Málta az előrejelzések szerint 2019-ben és 2020-ban meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. Ugyanakkor rövid és középtávon szorosan nyomon kell követni a kiadások alakulását, különösen a bevételek stabilitását veszélyeztető lehetséges jövőbeli kockázatok fényében.

                  (7)

                  Az idős korral összefüggő közkiadások növekedése kockázatot jelent az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága tekintetében. A nyugdíj- és az egészségügyi rendszerben az idős korral összefüggő közkiadások várhatóan jelentősen növekedni fognak a többi tagállammal összehasonlítva, ami hosszú távon a növekvő eladósodás kockázatát jelzi. Számos intézkedés irányul a nyugdíjak megfelelőségének növelésére, többek között a magánnyugdíj-megtakarításokra és az önkéntes foglalkoztatói nyugdíjakra irányuló ösztönzők megerősítése révén. A folyamatos erőfeszítések elősegítették a munkaerő-kínálat növekedését és a munkával töltött életszakasz meghosszabbodását, ami kedvező hatást gyakorolt a nők és az idősebb munkavállalók foglalkoztatási rátájára. A kormány 2018-ban olyan kiigazításokat eszközölt, amelyek lehetővé tették a nyugdíjkorhatár elérését követő hozzájárulások beszámítását, továbbá azt, hogy a 65 év alatti önfoglalkoztató és részmunkaidőben dolgozó nyugdíjasok a jövedelmükkel arányos hozzájárulást fizessenek, ezáltal ösztönözve a munkával töltött életszakasz meghosszabbítását. A törvényben előírt nyugdíjkorhatár azonban – amely a jelenlegi 63 évről fokozatosan nőni fog – a várható élettartam további előre jelzett növekedése ellenére 2027 után is változatlanul 65 év marad. A 2018-ban létrehozott, nyugdíjstratégiával foglalkozó csoport várhatóan 2020 decemberében jelentést tesz közzé, amelyben a nyugdíjrendszer megfelelőségének és fenntarthatóságának javítását célzó ajánlásokat fogalmaz meg. Az egészségügyi ellátás terén folyamatos intézkedések történnek, amelyek a szolgáltatásoknak a kórházakból az alapellátásba történő decentralizálására, valamint a tartós ápolási-gondozási szolgáltatások nyújtásának javítására irányulnak. Az állami kórházakban a kórházi járóbeteg-szakellátás kapacitásának bővítésére irányuló jelenlegi tervek elősegíthetik az egyes szakterületeken tapasztalható hosszú várólisták okozta problémák kezelését. Mindazonáltal eddig nem kerültek teljes mértékben kiaknázásra azok az egyéb intézkedések, amelyek célja a szakorvosokhoz történő szükségtelen beutalások arányának csökkentése és a sürgősségi ellátás indokolatlan igénybevételének a járóbeteg-szakellátásba való átirányítása, ami így megakadályozza a rendszer hatékonyságának javítását. Folyamatban van az alapellátást nyújtó központokra vonatkozó új koncepció megvalósítása és az e-egészségügy alkalmazásának fokozatos kiterjesztését célzó beruházások végrehajtása, amelyek célja a szolgáltatásoknak a kórházakból az alapellátás területére történő decentralizálása. A tartós ápolás-gondozás iránti növekvő igényt tükrözve 2017–2018 folyamán új típusú közösségi alapú és otthoni ápolás-gondozási szolgáltatások kerültek bevezetésre. A nyugdíjak és az egészségügyi ellátás területén hozott intézkedéseknek a költségvetési fenntarthatóságra kifejtett hatása – az ezen intézkedésekben rejlő lehetőségek ellenére – még nem mutatkozott meg.

                  (8)

                  Az elmúlt évtizedben Máltán markáns elmozdulás figyelhető meg a szolgáltatási ágazat felé, és nagy hangsúly helyeződött a nemzetközi irányultságú területekre, így például a pénzügyi szolgáltatásokra, a turizmusra és az online szerencsejátékokra. A szolgáltatási ágazat bővülése hozzájárult a gazdasági növekedés fellendítéséhez és a folyó fizetési mérleg jelentős többletéhez. Ugyanakkor a pénzügyi integritási kockázatok tekintetében sebezhetőnek tekintett ágazatokra való egyre nagyobb mértékű támaszkodás kihívást jelent az irányítási keret számára, és nyomást gyakorol a felügyeleti és a végrehajtási kapacitásra. Különösen a pénzügyi és a szerencsejáték-ágazat volumene és a kriptovaluta-üzemeltetők vonzására irányuló erőfeszítések a pénzmosással szembeni hatékony fellépést igényelnek. A Pénzügyi Információelemző Osztály humán és költségvetési erőforrásainak közelmúltbeli növekedése, valamint eljárásainak és folyamatainak javulása kedvező lépést jelentenek. Az irányítási hiányosságok – különösen a korrupció elleni küzdelem terén – szintén kedvezőtlen hatást gyakorolhatnak az üzleti környezetre, és negatívan befolyásolhatják a beruházásokat. Különösen a kormányzat különböző szintjein áll fenn az összeférhetetlenség kockázata. Emellett a rendőrség gazdasági bűncselekményekre szakosodott egysége jelenleg létszámhiánnyal küzd. Ebben az összefüggésben fontos, hogy a megerősített jogszabályi keret kellő időben és megfelelő alapossággal kerüljön végrehajtásra. Az irányítási keret javítása és a hatékony végrehajtás biztosítása kulcsfontosságú Málta vonzerejének megőrzése és gazdaságának a hírnevével kapcsolatos kockázatokkal szembeni védelme szempontjából.

                  (9)

                  A biztosítási ágazat a passzív felügyelet kockázatainak van kitéve, és esetében elengedhetetlen a belföldi és a külső felügyelő hatóságok közötti együttműködés. A bankszektorral ellentétben a biztosítási ágazat leányvállalatainak felügyeletét belföldi hatóság végzi, azaz a Máltán bejegyzett és más országokban üzleti tevékenységet folytató biztosítók a máltai szabályozó közvetlen felügyelete alá tartoznak. A felügyeleti kapacitás azonban még nem erősödött meg kellőképpen. Ezen túlmenően a biztosítási üzleti modellek és termékek összetettsége, valamint a speciális biztosítási eszközök létrehozása és kiterjesztése iránti megnövekedett érdeklődés szigorú felügyeletet igényel.

                  (10)

                  Folyamatban vannak a bírósági és az igazságszolgáltatási rendszer függetlenségének további javítására irányuló reformok. Ezek közé tartozik különösen egy a legfőbb ügyésztől és a rendőrségtől független új ügyészi szolgálat létrehozása, amit az Európa Tanács Jog a Demokráciáért Bizottsága (Velencei Bizottság) is ajánlott a 2018 decemberében elfogadott, Máltáról szóló véleményében. Ezen túlmenően a megerősített irányítási keret – ideértve a hatékony igazságszolgáltatási és korrupcióellenes végrehajtást is – előfeltétele annak, hogy a beruházásokból fakadó előnyök teljes mértékben kiaknázhatók legyenek.

                  (11)

                  Az innovatív vállalkozások aránya továbbra is alacsony. Az intelligens szakosodás révén meg kell erősíteni a kutatási és innovációs teljesítményt azért, hogy az hozzájárulhasson a termelékenység növekedéséhez. Málta még nem alakított ki olyan koherens, átfogó és hosszú távú versenyképességi stratégiát, amely lehetővé tenné, hogy a belföldi gazdaság feljebb lépjen az értékláncban. Figyelembe véve Málta szakosodását a gyorsan növekvő szolgáltatásokra, valamint a blokklánc-technológia iránti törekvéseit, döntő fontosságú az igazgatási és felügyeleti kapacitásokba való beruházás még további növelése. Emellett Málta innovációs teljesítményének növelése további beruházásokat tesz szükségessé az immateriális javak tekintetében, beleértve a kutatás-fejlesztést (K+F), a készséghiány és -hiányosságok kezelését, valamint a tudomány és az üzleti élet közötti kapcsolatok elősegítését; mindez a kutatási és innovációs rendszer hatékonyabb irányítása keretében valósítandó meg.

                  (12)

                  Máltának elő kell mozdítania egy fenntarthatóbb és erőforrás-hatékonyabb gazdaság felé történő elmozdulást, például az energiahatékonyság és a megújuló energiaforrások kiaknázatlan lehetőségeibe, a vízkezelési ciklusba és a hulladékgazdálkodásba történő beruházások, a légkondicionálásból származó, egyre növekvő kibocsátások kezelése, éghajlat-politikai intézkedések és a közúti közlekedésből származó kibocsátásokat csökkentő fenntartható mobilitás révén. Mivel az autóhasználatnak csak korlátozott közlekedési és ingázási alternatívái vannak, továbbá a személygépkocsik nagymértékű elterjedése miatt a közutak túlterheltsége Málta üzleti környezetének egyik leggyengébb pontja, és továbbra is komoly kihívást jelent. Ezenkívül az elmúlt 5 évben nőtt a közúti közlekedésből származó üvegházhatásúgáz-kibocsátás. A megújuló energiák részaránya az energiaszerkezetben 2017-ben 7,2 %-ra nőtt, ami némileg meghaladja a 2017–2018-ra vonatkozó 6,5 %-os ütemterv-előirányzatot. Málta végsőenergia-fogyasztása azonban folyamatosan nő. Rövid távon további, ágazatokon átívelő beruházásokra van szükség annak érdekében, hogy teljesüljenek a megújuló energiára és az energiahatékonyságra vonatkozó 2020-as nemzeti célkitűzések. A környezetvédelemmel és az éghajlatváltozással kapcsolatos új/továbbfejlesztett technológiák kidolgozása érdekében K+F finanszírozási, illetve támogatási intézkedéseket kell végrehajtani. Az ingatlanpiaci fellendülés környezeti és társadalmi költségei szorosabb nyomon követést igényelnek. A körforgásos gazdaság elveit alkalmazni kell az építési hulladékok ártalmatlanítása során e hulladékok környezeti hatásának korlátozása érdekében. A lakhatási költségek emelkedésének gazdasági és társadalmi következményei figyelmet igényelnek.

                  (13)

                  A máltai foglalkoztatási ráta, amely jelenleg az uniós átlag felett van, továbbra is növekszik. E tekintetben különös hangsúlyt lehetne helyezni a fogyatékossággal élő személyekre. A nemek közötti foglalkoztatási különbség továbbra is a legnagyobb az Unióban, és – nagyrészt gondozási feladataik miatt – 40 éves életkoruk után csökken a nők munkaerőpiaci részvétele. A munkanélküli házi gondozók munkaerőpiaci támogatásának fokozása orvosolhatná ezt a hiányosságot. A munkaerő- és szakemberhiány orvoslása érdekében Málta egyre nagyobb mértékben támaszkodik a külföldi munkaerőre, ami társadalmi és fenntarthatósági kihívásokat teremt. A munkaerőpiac, a készségek és a társadalmi befogadás terén tett szakpolitikai kezdeményezések tekintetében előnyös lehet a megfelelőbb nyomon követés és értékelés.

                  (14)

                  Málta viszonylag magas összegeket fektet be az oktatásba és a képzésbe, és bár az oktatásban való átfogó részvétel javult és az iskolázottsági szint emelkedett, ez egyelőre nem jelent mindenki számára jobb eredményeket. A befektetési stratégia tekintetében kedvezőbb lenne a szociális hátrányok kiigazításának fokozottabb előtérbe helyezése, biztosítva az összhangot a szociális jogok európai pillérének a minőségi és inkluzív oktatásra vonatkozó elvével. A korai iskolaelhagyás csökkentésére irányuló, az elmúlt évtizedben hozott intézkedések ellenére ennek aránya továbbra is az egyik legmagasabb az Unióban. A közelmúltban hozott intézkedésekkel Málta törekszik a felsőfokú oktatás inkluzív jellegének javítására is, de a felsőfokú iskolai végzettség aránya az uniós átlag alatt marad, ami a készségekkel kapcsolatos kihívásokat okoz. Nő a felnőttoktatásban való részvétel, ugyanakkor továbbra is alacsony szinten van az alacsony képzettségűek és az inaktívak esetében.

                  (15)

                  Ahogy azt az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlás is megállapítja, az agresszív adótervezés elleni küzdelem elengedhetetlen ahhoz, hogy az adórendszerek hatékonyabbá és méltányosabbá váljanak. Az adózók agresszív adótervezési stratégiáinak a tagállamok között átgyűrűző hatásai az uniós jogszabályokat kiegészítő, koordinált fellépést kívánnak meg a nemzeti szakpolitikák tekintetében. Málta intézkedéseket hozott az agresszív adótervezés visszafogására, de az osztalék- és jogdíjfizetések magas GDP-arányos szintje azt jelzi, hogy az ország adózási szabályait kihasználják azok a vállalkozások, amelyek agresszív adótervezést folytatnak. A Máltán működő vállalkozások által külföldre (azaz az Unióban rezidens adóalanyok által harmadik országban rezidens adóalanyok számára) utalt osztalék-, kamat- és jogdíjfizetésekre vonatkozó forrásadó hiánya miatt e kifizetések teljes mértékben adózatlanok maradhatnak, amennyiben azok a kedvezményezett országában sem adókötelesek. Míg Málta fiktívkamat-levonási rendszere elősegíti a hitelfinanszírozás adóelőnyének csökkentését, a rendszer visszaélés elleni szabályai – a nagyvonalú adókulcs és a részvényalapú rendszer mellett – az agresszív adótervezéssel való mindenféle visszaélés megelőzése érdekében szigorú nyomon követést tesznek szükségessé. Bár a máltai egyéni befektetői program, valamint a máltai tartózkodási és vízumprogram nem biztosít automatikusan adóügyi illetőséget, bizonyos követelmények teljesülése esetén a jövedelem – amennyiben nem utalják át Máltára – a fizikai jelenlétre vonatkozó különösebb követelmények nélkül adómentességet kaphat a „nem belföldi” rendszer keretében. E programok elősegíthetik az agresszív adótervezési gyakorlatokat, és az OECD jegyzéke szerint a számlainformációk automatikus cseréjének kijátszása tekintetében potenciálisan magas visszaélési kockázatot jelentenek.

                  (16)

                  Az uniós alapoknak a 2021 és 2027 közötti időszakra vonatkozó programozása elősegítheti az ajánlásokban megjelölt hiányosságok egy részének orvosolását, különösen a 2019. évi országjelentés D. mellékletében szereplő területeken. Ez lehetővé tenné Málta számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat.

                  (17)

                  A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a máltai gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Máltának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak ezek Málta fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintettel arra az igényre, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (18)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és azt a véleményt (7) fogalmazta meg, hogy Málta várhatóan megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek,

            AJÁNLJA, hogy Málta 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

         1.

            Biztosítsa az egészségügyi és a nyugdíjrendszer fenntarthatóságát, egyebek mellett a korengedményes nyugdíjba vonulás oly módon történő korlátozásával és a törvényben előírt nyugdíjkorhatár oly módon történő kiigazításával, hogy azok figyelembe vegyék a várható élettartam növekedését.

         2.

            Kezelje az adórendszer azon jellemzőit, amelyek elősegíthetik, hogy magánszemélyek és multinacionális vállalatok – különösen a külföldre irányuló kifizetések révén – agresszív adótervezést folytassanak. Erősítse meg az átfogó irányítási keretet, többek között a korrupció feltárására és üldözésére irányuló erőfeszítések folytatása révén. Folytassa a pénzmosás elleni küzdelem keretrendszerének megerősítése terén elért folyamatos előrelépéseket, különösen a végrehajtás tekintetében. Erősítse meg az igazságszolgáltatás függetlenségét, különösen a bírósági kinevezésekre és elbocsátásokra vonatkozó biztosítékokat, és hozzon létre külön ügyészséget.

         3.

            Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába a kutatást és az innovációt, a természeti erőforrásokkal való gazdálkodást, az erőforrás- és energiahatékonyságot, a fenntartható közlekedést, a forgalmi torlódások mérséklését, valamint az inkluzív oktatást és képzést.

         Kelt Brüsszelben, 2019. július 9-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            M. LINTILÄ

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 1176/2011/EU rendelete (2011. november 16.) a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

         (3)  HL C 136., 2019.4.12., 1. o.

         (4)  HL C 320., 2018.9.10., 76. o.

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (6)  A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

         (7)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása (2019. július 9.) Hollandia 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Hollandia 2019. évi stabilitási programját

text:
               5.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/112

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2019. július 9.)
      Hollandia 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Hollandia 2019. évi stabilitási programját
      (2019/C 301/19)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellően figyelembe vette az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Hollandiát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (3) (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlás), amely öt ajánlást fogalmaz meg az euroövezetre vonatkozóan (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlások).

                  (2)

                  mivel Hollandia pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Hollandiának gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlást, melyet az alábbi 1. és 3. ajánlás tükröz. Mindenekelőtt a beruházási intézkedések és a bérnövekedést támogató intézkedések elő fogják segíteni az euroövezet egyensúlyának helyreállítására irányuló első euroövezeti ajánlás teljesítését, az adóügyi intézkedések előmozdítják az agresszív adótervezés elleni küzdelemre vonatkozó második euroövezeti ajánlás teljesítését, és a háztartások eladósodását ösztönző szabályok megszüntetése hozzájárul az adórendszer eladósodásra ösztönző elemeinek visszaszorítására irányuló negyedik euroövezeti ajánlás teljesítéséhez.

                  (3)

                  A Hollandiára vonatkozó 2019. évi országjelentést 2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások (4), végrehajtása terén Hollandia által elért eredményeket, az előző években elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Hollandia által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, melynek eredményeit szintén 2019. február 27-én tették közzé. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Hollandiában makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. Mindenekelőtt a magánszektor nagy adósságállománya és a nagymértékű folyófizetésimérleg-többlet határon átnyúló jelentőségű egyensúlyhiányok forrását jelenti. A magánszektor GDP-arányos adósságállománya a gazdasági növekedés eredményeként mind a vállalatok, mind a háztartások esetében továbbra is csökkenő tendenciát mutat, bár még mindig magas. Mindazonáltal a háztartások nominális adósságállománya a lakásárak emelkedése miatt némileg növekedni kezdett.

                  (4)

                  Hollandia 2019. április 29-én benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját és 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

                  (5)

                  Az európai strukturális és beruházási alapoknak (esb-alapok) a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (6)

                  Hollandia jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. A 2019. évi stabilitási program szerint a kormány azzal számol, hogy a bruttó hazai termék (GDP) 1,5 %-ának megfelelő 2018. évi államháztartási többlet 2022-re a GDP 0,0 %-ára csökken. Az újraszámított strukturális egyenleg (6) alapján Hollandia folytatja a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiányként meghatározott középtávú költségvetési cél túlteljesítését a programidőszak egésze során. A 2019. évi stabilitási program előrejelzése szerint a GDP-arányos államadósság-ráta a 2018. évi 52,4 %-ról 2022-re 44,6 %-ra mérséklődik. Az ezeket a költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg a GDP 0,8 %-át kitevő 2018. évi többletről 2019-ben várhatóan a GDP 0,7 %-ának, 2020-ban pedig a GDP 0,2 %-ának megfelelő többletre csökken, vagyis meghaladja a középtávú költségvetési célt. Az államadósság az előrejelzés szerint stabil csökkenő pályán marad. Összességében a Tanács véleménye az, hogy Hollandia az előrejelzések szerint 2019-ben és 2020-ban meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. Ugyanakkor, a középtávú célkitűzés tiszteletben tartása mellett fontos lenne felhasználni a költségvetési és strukturális politikát a beruházások bővülésének támogatására.

                  (7)

                  A költségvetési fenntarthatóság tekintetében a tartós ápolás-gondozásra fordított közkiadások előre jelzett növekedése hosszú távon közepes kockázatot jelent a fenntarthatóságra nézve. 2015-ben a kormány a tartós ápolás-gondozás rendszerének jelentős részét az önkormányzatok hatáskörébe utalta a hatékonyság javítása és a közkiadások visszafogása érdekében. E reform költségvetési fenntarthatóságra gyakorolt hatását figyelemmel kell kísérni.

                  (8)

                  2018 novemberétől a független jogi személyként működő betétbiztosítási alap pénzeszközeit a holland központi bank elkülönített számlájáról a pénzügyminisztériumnál vezetett számlára helyezték át. A holland betétbiztosítási alapot fokozatosan töltötték fel, és eddig mintegy 1 milliárd EUR-t halmozott fel, a tervek szerint a bankok 2024-ig további 4 milliárd EUR összegű befizetést teljesítenének, mely összeget az Európai Parlament és a Tanács 2014. április 16-i 2014/49/EU irányelvével (7) (a betétbiztosítási rendszerekről szóló irányelvvel) összhangban alacsony kockázatú eszközök diverzifikált portfóliójába kellett volna befektetni. Az alap számlájának áthelyezése csökkenti a bruttó adósság szintjét, de nincs hatással az államháztartási hiányra. E transzfert követően a pénzügyminisztérium igénybe tudja venni ezt az alapot kormányzati kiadások finanszírozására, azonban a betéteseknek teljesítendő kifizetésekre, vagy jogi megbízatásának megfelelően a pénzügyi stabilitást befolyásoló beavatkozások finanszírozására rendelkezésre kell bocsátania azt.

                  (9)

                  A holland háztartásokra a lakástulajdonhoz és a nyugdíj-megtakarításokhoz kapcsolódó jelentős illikvid eszközállomány és magas eladósodottság jellemző. A háztartások gyenge mérlege megnöveli a pénzügyi és gazdasági sokkhatásokkal szembeni sebezhetőséget. A háztartások magas adósságállománya a jelzáloghitel-kamatokra biztosított nagyvonalú adókedvezmény következménye, továbbá azzal magyarázható, hogy a bérlakáspiacon hiányzik a jól működő középszegmens, és jelentős mértékűek a kötelező nyugdíj-megtakarítások. A háztartások nagymértékű eladósodottságának kezelése során kulcsfontosságú kihívást jelent a lakáspiaci helyzet, ahol az évtizedek során kialakult merev rendszer és a torzító ösztönzők formálják az ingatlanfinanszírozási és ágazati megtakarítási mintákat. 2012 óta már számos szakpolitikai intézkedést végrehajtottak, amelyek részben kezelik e problémát. Bejelentették, hogy felgyorsítják a jelzáloghitel-kamatok adóból való leírhatóságának mérséklését, elkészült az erre vonatkozó törvény, amelynek végrehajtása 2020-ban megkezdődik. Ennek ellenére a jelzáloghitelek továbbra is jelentős adókedvezményben részesülnek, és ez fenntartja a háztartások jelentős eladósodottságát. Ugyanakkor a lakóingatlan-állomány 13 %-át kitevő magánbérlemények piaca, az egyetlen nem támogatott szegmensként továbbra is alulfejlett. A bérlakáspiacon a jól működő középszegmens hiánya arra ösztönzi a háztartásokat, hogy a lakásbérlés helyett inkább vásároljanak, így magas a jövedelemarányos eladósodottság és a pénzügyi sebezhetőség.

                  (10)

                  A nyugdíjrendszer a megfelelőség és a költségvetési fenntarthatóság tekintetében jól teljesít, ugyanakkor hiányosságok mutatkoznak a generációk közötti méltányosság, a nyugdíjjogosultságok átláthatósága és a rugalmasság terén. Emellett a foglalkoztatóinyugdíj-járulékok magasak és a nyugdíjalapok teljesítménye függvényében ingadoznak. Ez pedig prociklikus hatást gyakorolhat a háztartások kiadásaira. A nyugdíjrendszer reformja hozzájárulhat ahhoz, hogy a teljes életciklus során alacsonyabbak legyenek a kötelező nyugdíjjárulékok és stabilabbá váljon a fogyasztás (úgynevezett fogyasztássimítás). A kormány tervei között szerepel a második nyugdíjpillér alapvető reformja, amelynek célja, hogy a pillér átfogóbbá, a rendszer pedig átláthatóbbá, rugalmasabbá és biztosításmatematikai szempontból méltányosabbá váljon. A lakáspiaci intézmények és a nyugdíjrendszer egyidejű reformja hozzájárulhat a háztartások mérlegeinek javításához, továbbá a háztartási szektor pénzügyi és gazdasági sokkhatásokkal szembeni sebezhetőségének enyhítéséhez, ami kedvezően hat a makrogazdasági ellenálló képességre és a gazdasági növekedésre.

                  (11)

                  Az alacsony munkanélküliség, a betöltetlen álláshelyek magas aránya és a növekvő munkaerőhiány ellenére a nominális bérnövekedés eddig mérsékelt maradt (2017-ben 1,1 %, 2018-ban pedig 2,4 %). A kollektív szerződésekbe foglalt bérek 2018-ban átlagosan 2,1 %-kal nőttek, a közszféra bérei azonban gyorsabban emelkedtek (2018 második felében 3 %-kal). Emellett a bérmegállapodások eredményeként két éven belül a központi kormányzat valamennyi köztisztviselője esetében 7 %-os nominális béremelkedés valósul meg. További források állnak rendelkezésre az általános iskolai tanárok bérének emeléséhez. Emellett a kormány több költségvetési intézkedést is elfogadott, amelyek csökkentik a munkát terhelő adókat és amelyek célja, hogy növekedjen a háztartások rendelkezésére álló nettó jövedelem a munkaviszonyban lévő személyek esetében. Fellendítené a belföldi keresletet és hozzájárulna az euroövezetben az egyensúly helyreállításához a háztartások rendelkezésére álló nettó jövedelem azon feltételek megerősítése révén való további növelése, amelyek előmozdítják a bérnövekedést és a nyugdíjrendszer második pillérének megreformálását, hogy azt még átláthatóbbá, a különböző generációk számára méltányosabbá és a sokkhatásokkal szemben ellenállóbbá tegyék.

                  (12)

                  Az agresszív adótervezés elleni küzdelem elengedhetetlen ahhoz, hogy az adórendszerek hatékonyabbá és méltányosabbá váljanak, ahogy azt az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlás is elismeri. Az adózók agresszív adótervezési stratégiáinak a tagállamok között átgyűrűző hatásai az uniós jogszabályokat kiegészítő, koordinált fellépést kívánnak meg a nemzeti szakpolitikák részéről. Hollandia intézkedéseket hozott az agresszív adótervezés visszafogására, de a Hollandián keresztül megvalósuló osztalék-, jogdíj- és kamatfizetések magas szintje azt sugallja, hogy egyes vállalatok agresszív adótervezést alkalmazva kihasználják az ország adózási szabályait. A közvetlen külföldi befektetések állományának tulajdonosai döntő többségben „különleges célú gazdasági egységek”. A külföldre (azaz az Unióban rezidens adóalanyok által harmadik országban rezidens adóalanyok számára) utalt jogdíj- és kamatfizetésekre vonatkozó forrásadók hiánya miatt e kifizetések teljes mértékben adózatlanok maradhatnak, amennyiben a kedvezményezett joghatóságában sem adókötelesek. Az adózási reformprogramra vonatkozó bejelentés, ideértve a visszaélés vagy alacsony adómértéket alkalmazó joghatóságoknak tett kifizetések esetén a jogdíj- és kamatfizetésekre kivetett forrásadókat, előrelépést jelent az agresszív adótervezés visszafogása felé, és szorosan nyomon kell követni.

                  (13)

                  A foglalkoztatás közelmúltbeli növekedése elsősorban az ideiglenes foglalkoztatásnak és az önfoglalkoztatásnak köszönhető, bár a határozatlan idejű szerződéssel rendelkező munkavállalók foglalkoztatottságának növekedése az utóbbi időben meghaladta az ideiglenes foglalkoztatás bővülését. Ugyanakkor a rugalmas foglalkoztatás aránya továbbra is magas, és a munkaerőpiac jelentős részét teszi ki. A határozott idejű munkaszerződések nagy arányának, valamint az alkalmazottak nélküli önfoglalkoztatás gyors bővülésének hátterében az állhat, hogy nagy különbségek mutatkoznak az alkalmazandó munkaügyi és munkavédelmi szabályok terén, valamint az adózás és a társadalombiztosítás jogi szabályozása is eltéréseket mutat. Intézkedéscsomag elfogadására került sor (a kiegyensúlyozott munkaerőpiacra vonatkozó törvény – „Wet Arbeidsmarkt in Balans”) az állandó alkalmazottak felvételének megkönnyítése és a rugalmas munkaszerződések feltételeinek kevésbé képlékennyé tétele céljából. Az említett (várhatóan 2020-ban hatályba lépő) intézkedések végrehajtását szorosan nyomon kell követni. Intézkedéseket jelentettek be továbbá a munkaadók azon kötelezettségének enyhítése érdekében, hogy betegség esetén két évig folytatniuk kell a bérfizetést. Eddig azonban nem került sor más konkrét intézkedések elfogadására. Következésképpen az említett intézményi tényezők némelyike továbbra is pénzügyi ösztönzőt jelent a munkavállalók számára ahhoz, hogy önfoglalkoztatóvá váljanak, vagy előnyben részesítsék az alkalmazottak nélküli önfoglalkoztató státusz használatát. Az önfoglalkoztatók körében gyakoribb, hogy nem rendelkeznek megfelelő biztosítással a munkaképtelenség és a munkanélkülivé válás esetére, és alulbiztosítottak a nyugdíj szempontjából is, ami hosszú távon hatással lehet a szociális biztonsági rendszer fenntarthatóságára. Ezen túlmenően a színlelt önfoglalkoztatás kezelésére irányuló intézkedések végrehajtását 2020-ig felfüggesztették.

                  (14)

                  Annak ellenére, hogy a munkaerőpiac összességében jól teljesít, a foglalkoztatási esélyegyenlőség és az aktív befogadás előmozdítása továbbra is fontos kihívást jelent, különösen a migráns háttérrel rendelkezők, a munkaerőpiac perifériájára került személyek és a gazdaságilag inaktív személyek esetében. Emellett még mindig van kihasználatlan munkaerő-potenciál, különös tekintettel a részmunkaidőben dolgozó nők nagy számára.

                  (15)

                  A technikai és digitális készségek, valamint a képzett szakemberek alapvető fontosságúak a holland gazdaság innovációs kapacitása és a termelékenység növelése szempontjából. Ez megerősíti a képzésre, többek között a digitális készségek elsajátítására irányuló beruházások növelésének, valamint a rugalmas továbbképzési és átképzési lehetőségek biztosításának szükségességét. A társadalom innovációs képességének javításához a tudományok, a technológia, a mérnöki tudományok és a matematika oktatásának támogatására irányuló beruházásokra is szükség van. Emellett a készségekbe, az oktatásba és képzésbe történő beruházás bővítése alapvető fontosságú a munkaerőpiachoz való hozzáférés és a munkaerőpiac perifériájára került személyek foglalkoztathatóságának javításához, és ezzel párhuzamosan az esélyegyenlőség és az aktív befogadás előmozdításához.

                  (16)

                  Bár a kutatás-fejlesztés terén a beruházási intenzitás Hollandiában 2 % fölé emelkedett, még mindig jóval elmarad a 2,5 %-os nemzeti céltól, és a legjobban teljesítők szintjétől. A termelékenység tekintetében Hollandia számos ágazatban az egyik legjobban teljesítő ország. A további termelékenységjavulás ezért nagymértékben függ az innovációtól, amihez hozzájárulna a kutatás-fejlesztésre és az innovációra fordított beruházások további növelése, különösen a magánszektorban.

                  (17)

                  Az energetikai átalakulás és az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának visszafogása jelentős beruházásokat tesz szükségessé a fenntarthatóbb és erőforrás-hatékonyabb gazdasági fejlődés biztosításához. Hollandia valószínűleg túlteljesíti az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentésére vonatkozó 2020-as célkitűzéseit, a 2030-ra kitűzött célok eléréséhez azonban további intézkedésekre lesz szükség. A primerenergia-hatékonyságra és a megújuló energiára vonatkozóan 2020-ra kitűzött célok megvalósítása kiegészítő intézkedések nélkül nem lehetséges. Hollandia megújuló energiára vonatkozó, a holland energiaügyi megállapodásban meghatározott 2023-as célkitűzésének teljesítése az offshore szélparkokra fordított beruházásoknak köszönhetően elérhető közelségbe került. A kormány 2019 végéig nemzeti energia- és éghajlat-politikai tervet kíván elfogadni, amely áttekintést nyújt az energiaunió különböző dimenzióival – többek között a megújuló energiával, az energiahatékonysággal, az ellátásbiztonsággal, valamint az éghajlatváltozás mérséklésével és az ahhoz való alkalmazkodással – összefüggésben a 2030-ig tartó időszakban jelentkező beruházási igényeiről.

                  (18)

                  Az úthálózat túlterheltsége továbbra is kihívást jelent Hollandiában, amely sűrűn lakott és jó infrastruktúrájú ország, emellett Rotterdam, a legnagyobb uniós kikötő, továbbá Schiphol, az egyik legnagyobb uniós repülőtér révén kulcsfontosságú az uniós logisztikai ágazatban. További infrastrukturális projektek végrehajtásával sikerült enyhíteni a problémát, de továbbra is fennáll a kihívás, amely magas szociális költségekkel és a forgalmi torlódások okozta időveszteséggel kapcsolódik össze.

                  (19)

                  Az uniós alapoknak a 2021 és 2027 közötti időszakra vonatkozó programozása elősegítheti az ajánlásokban megjelölt hiányosságok egy részének orvosolását, különösen a 2019. évi országjelentés D. mellékletében szereplő területeken. Ez lehetővé tenné Hollandia számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat.

                  (20)

                  A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a holland gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Hollandiának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak ezek Hollandia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintettel arra az igényre, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (21)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és azt a véleményt fogalmazta meg (8), hogy Hollandia várhatóan megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

                  (22)

                  A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi nemzeti reformprogramot és a 2019. évi stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1. és 3. ajánlás tükrözi. Ezek az ajánlások hozzájárulnak az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlás, különösen az első és a negyedik euroövezeti ajánlás végrehajtásához is. A 3. ajánlásban említett költségvetési politikák hozzájárulnak többek között a folyó fizetési mérleg jelentős többletéhez kapcsolódó egyensúlytalanságok kezeléséhez,

            AJÁNLJA, hogy Hollandia 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

         1.

            Csökkentse a háztartások túlzott eladósodottságát és a lakáspiac torzulásait, többek között azáltal, hogy támogatja a magánbérlemények ágazatának fejlesztését. Biztosítsa, hogy a nyugdíjrendszer második pillére átláthatóbbá, a különböző generációk számára méltányosabbá és a sokkhatásokkal szemben ellenállóbbá váljon. Hajtson végre intézkedéseket a háztartások rendelkezésére álló jövedelem növelése érdekében, többek között – a szociális partnerek szerepének figyelembevétele mellett – a bérnövekedést alátámasztó feltételek megerősítésével. Mindenekelőtt a bejelentett intézkedések végrehajtásával kezelje az adórendszer azon jellemzőit, amelyek – különösen a külföldre irányuló kifizetések révén – megkönnyíthetik az agresszív adótervezést.

         2.

            Csökkentse az alkalmazottakkal nem rendelkező önfoglalkoztatók ösztönzőit, miközben előmozdítja az önfoglalkoztatók megfelelő szociális védelmét és kezeli a színlelt önfoglalkoztatást. Erősítse meg az átfogó, egész életen át tartó tanulást és a készségfejlesztést, elsősorban a munkaerőpiac perifériájára került személyek és az inaktív csoportok esetében.

         3.

            A középtávú költségvetési cél betartása mellett, a költségvetési és a strukturális politika révén támogassa a beruházások bővülését. Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába a kutatás-fejlesztést, különös tekintettel a magánszektorra, a megújuló energiát, az energiahatékonyságot és az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentését célzó stratégiákat, valamint a közlekedési szűk keresztmetszetek megszüntetését.

         Kelt Brüsszelben, 2019. július 9-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            M. LINTILÄ

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

         (3)  HL C 136., 2019.4.12., 1. o.

         (4)  HL C 320., 2018.9.10., 80. o.

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (6)  A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

         (7)  Az Európai Parlament és a Tanács 2014/49/EU irányelve (2014. április 16.) a betétbiztosítási rendszerekről (HL L 173., 2014.6.12., 149. o.).

         (8)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.