               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.11.20.
            COM(2019) 913 final
            Ajánlás
            A TANÁCS HATÁROZATA
            a 2019. június 14-i tanácsi ajánlás nyomán Romániától várt eredményes intézkedések elmulasztásának megállapításáról
            {SWD(2019) 932 final}

               Ajánlás

               A TANÁCS HATÁROZATA

               a 2019. június 14-i tanácsi ajánlás nyomán Romániától várt eredményes intézkedések elmulasztásának megállapításáról

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 10. cikke (2) bekezdésének negyedik albekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               mivel:

               (1)2017 júniusában és 2018 júniusában a Tanács a Szerződés 121. cikke (4) bekezdésével összhangban megállapította, hogy 2016-ban és 2017-ben Romániában a középtávú költségvetési céltól vagy az ahhoz vezető kiigazítási pályától való jelentős, megfigyelhető eltérés állt fenn. A megállapított jelentős eltérések miatt a Tanács 2017. június 16-án
                  2
                és 2018. június 22-én
                  3
                ajánlásokat adott ki, amelyekben azt ajánlotta Románia számára, hogy hozza meg az eltérések kezeléséhez szükséges szakpolitikai intézkedéseket. A Tanács ezt követően megállapította, hogy Románia nem tett eredményes intézkedéseket az ajánlások nyomán, majd 2017. december 5-én
                  4
               , illetve 2018. december 4-én
                  5
                módosított ajánlásokat adott ki. A Tanács később megállapította, hogy Románia ez utóbbi ajánlások nyomán sem tett eredményes intézkedéseket.

               (2)A Tanács 2019. június 14-én megállapította, hogy Romániában 2018-ban ismét a középtávú költségvetési célhoz vezető kiigazítási pályától való jelentős eltérés következett be, és ajánlást adott ki Románia számára arról, hogy hajtsa végre az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája
                  6
                2019-ben ne haladja meg a 4,5 %-ot, 2020-ban pedig az 5,1 %-ot, ami 2019-ben a bruttó hazai termék (GDP) 1,0 %-át, 2020-ban pedig a GDP 0,75 %-át kitevő éves strukturális kiigazításnak felel meg
                  7
               . A Tanács továbbá azt is ajánlotta Romániának, hogy az összes rendkívüli bevételt a hiány csökkentésére használja fel, és költségvetési konszolidációs intézkedések révén növekedésbarát módon biztosítsa az államháztartás strukturális egyenlegének tartós javulását. A Tanács 2019. október 15-i határidőt tűzött ki Románia számára, hogy jelentést tegyen az említett ajánlás nyomán hozott intézkedésekről.

               (3)A Bizottság 2019. szeptember 25-én az 1466/97/EK rendelet –11. cikkének (2) bekezdése szerinti helyszíni ellenőrzés céljából fokozott [helyesen: megerősített] felügyeleti látogatást tett Romániában. A Bizottság, miután előzetes megállapításait megküldte a román hatóságoknak észrevételezésre, megállapításairól 2019. november 20-án jelentésben számolt be a Tanácsnak. E megállapításokat nyilvánosságra hozták. A Bizottság jelentése szerint a román hatóságok csak 2022-től terveznek strukturális kiigazítást végezni, tehát nem szándékoznak a 2019. június 14-i tanácsi ajánlás nyomán intézkedéseket tenni.

               (4)A román hatóságok 2019. október 15-én jelentést nyújtottak be a 2019. június 14-i tanácsi ajánlásra válaszul hozott intézkedésekről. A jelentés nem tartalmazza az egyedi költségvetési kategóriákra vonatkozó átfogó előrejelzést, sem az egyes említett intézkedések költségvetési hatását. A jelentés emiatt nem felel meg a Tanács által előírt jelentéstételi kötelezettségnek. A jelentésben a hatóságok megerősítették, hogy 2019-re továbbra is 2,8 %-os GDP-arányos államháztartási hiány a céljuk, ugyanaz, mint ami a 2019. évi konvergenciaprogramban szerepel. Ha ezt az államháztartási hiánycélt elérnék, az csupán az államháztartási hiány elhanyagolható mértékű csökkenését jelentené 2018-hoz képest, annak ellenére, hogy Romániában jelentős gazdasági növekedés tapasztalható. A hatóságok 2020-ra a GDP 2,9 %-át kitevő államháztartási hiányt tűztek ki célul, amely magasabb, mint a 2019. évi konvergenciaprogramban szereplő, a GDP 2,7 %-ának megfelelő cél. Összességében a jelentésben ismertetett intézkedések költségvetési hatása elmarad a 2019. június 14-i tanácsi ajánlás követelményétől.

               (5)A Bizottság 2019. őszi előrejelzése a nettó elsődleges államháztartási kiadások 12,8 %-os növekedését vetíti előre 2019-re, ami jóval meghaladja az ajánlott 4,5 %-os rátát (az eltérés a GDP 2,5 %-ának felel meg). A strukturális egyenleg a tervek szerint a GDP 0,8 %-ának megfelelő mértékben romlik, szemben az ajánlásban előírt, a GDP 1,0 %-át kitevő javulással (a GDP 1,8 %-ának megfelelő eltérés). Tehát mindkét pillér az ajánlott kiigazítástól való eltérést mutat. Az átfogó értékelés megerősíti az ajánlott kiigazítástól való eltérést 2019 tekintetében.

               (6)A Bizottság 2019. őszi előrejelzése a nettó elsődleges államháztartási kiadások 11,1 %-os növekedését vetíti előre 2020-ra, ami jóval meghaladja az ajánlott 5,1 %-os rátát (az eltérés a GDP 1,8 %-ának felel meg). A strukturális egyenleg a tervek szerint a GDP 0,8 %-ának megfelelő mértékben romlik, szemben az ajánlásban előírt, a GDP 0,75 %-át kitevő javulással (a GDP 1,6 %-ának megfelelő eltérés). Tehát mindkét pillér az előírt kiigazítástól való, hasonló nagyságrendű eltérés kockázatára utal. Az átfogó értékelés megerősíti az ajánlott kiigazítástól való eltérést 2020 tekintetében.

               (7)Továbbá a Bizottság 2019. őszi előrejelzése 2019 tekintetében a GDP 3,6 %-ának, 2020 tekintetében pedig a GDP 4,4 %-ának megfelelő államháztartási hiánnyal számol, ami meghaladja a Szerződésben a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaértéket.

               (8)A fenti megállapításokból az a következtetés vonható le, hogy a Románia által a 2019. június 14-i tanácsi ajánlás nyomán hozott intézkedések nem kielégítőek,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               Románia a 2019. június 14-i tanácsi ajánlás nyomán nem tett eredményes intézkedéseket.

               2. cikk

               Ennek a határozatnak Románia a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        HL C 216., 2017.7.6., 1. o.

                     (3)

                        HL C 223., 2018.6.27., 3. o.

                     (4)

                        HL C 439., 2017.12.20., 1. o.

                     (5)

                        HL C 460., 2018.12.21., 1. o.

                     (6)

                        A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

                     (7)

                        HL C 210., 2019.6.21., 1. o.


Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Litvánia 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Litvánia 2019. évi stabilitási programját


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.11.28.
            COM(2019) 608 final
            MELLÉKLET
            a következőhöz:
            Ajánlás - a Tanács határozata
            az afrikai, karibi és csendes-óceáni országokkal és régiókkal kötendő gazdasági partnerségi megállapodásokra vonatkozó tárgyalási irányelvek naprakésszé tételéről

               MELLÉKLET

               Az afrikai, karibi és csendes-óceáni országokkal és régiókkal kötendő gazdasági partnerségi megállapodásokra vonatkozó tárgyalási irányelvek

               1.Preambulum

               A Cotonoui Megállapodásra és az azt felváltó megállapodásra történő általános hivatkozáson kívül külön utalás történik egyebek között a következőkre:

               ·A felek elkötelezettsége az AKCS-államok gazdasági, kulturális és társadalmi fejlődésének előmozdítása és felgyorsítása iránt a béke, jólét és a biztonság megteremtéséhez való hozzájárulás, valamint a stabil és demokratikus politikai környezet elősegítése céljából.

               ·A felek elkötelezettsége az AKCS–EU partnerség lényeges elemét képező emberi jogok – többek között az alapvető munkajogok, a demokratikus elvek és a jogállamiság – tiszteletben tartása iránt, valamint az AKCS–EU partnerség alapvető elemét képező jó kormányzás iránt.

               ·A felek elkötelezettsége olyan nemzetközileg elfogadott elvek és szabályok iránt, amelyek célja a kölcsönösen támogató kapcsolat előmozdítása a kereskedelem és a fenntartható fejlődés között, ezen belül a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlődési menetrend (2030-ig tartó menetrend) és annak fenntartható fejlődési céljai, valamint az ENSZ Éghajlat-változási Keretegyezménye keretében létrejött Párizsi Megállapodás támogatása.

               ·A felek arra irányuló elkötelezettsége, hogy a partnerség központi eleme a szegénység csökkentésére és felszámolására irányuló célkitűzés legyen, az AKCS‑országok fenntartható fejlődésére és a világgazdaságba történő fokozatos integrációjára irányuló erőfeszítésekkel összhangban; és így az iránti elkötelezettsége, hogy az AKCS–EU gazdasági és kereskedelmi együttműködést az AKCS országok között már létező regionális integrációs kezdeményezésekre építik.

               ·Az AKCS–EU gazdasági és kereskedelmi együttműködés célja az AKCS-államok világgazdaságba való zökkenőmentes és fokozatos integrálásának előmozdítása, kellő tekintettel politikai választásukra és fejlesztési prioritásaikra, mindenekelőtt a saját szegénységcsökkentési stratégiáikra (nevezetesen a szegénységcsökkentési stratégiai programjaikra), ezáltal előmozdítva a fenntartható fejlődésüket, és hozzájárulva a szegénység felszámolásához az AKCS-országokban.

               ·A felek elkötelezettsége amellett, hogy támogassák a regionális integrációs folyamatot az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok csoportja körében és hogy az AKCS-országok világgazdaságba történő integrációjának kulcsfontosságú eszközeként előmozdítsák a regionális integrációt.

               ·A felek elkötelezettsége a gazdasági és kereskedelmi együttműködés megerősítése és az egymás közötti, új kereskedelmi dinamika kialakítása iránt, az AKCS-országok liberalizált világgazdaságba való átmenetének megkönnyítése érdekében.

               ·A felek elkötelezettsége amellett, hogy figyelembe veszik az AKCS-országok és térségek eltérő igényeit és fejlettségi szintjét.

               ·A felek elkötelezettsége amellett, hogy betartják a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) keretében vállalt kötelezettségeiket és előmozdítják a WTO célkitűzéseit.

               ·A felek közös célkitűzése az együttműködés fokozása a kereskedelem szempontjából releváns valamennyi területen, valamint az áruk és szolgáltatások kereskedelmének fokozatos és kölcsönös liberalizációja a WTO szabályaival összhangban, figyelembe véve az AKCS-országok fejlettségi szintjét, valamint az ezen országok előtt álló gazdasági, társadalmi és környezeti kényszerítő körülményeket.

               ·A felek elkötelezettsége annak biztosítása iránt, hogy a Cotonoui Megállapodás és az azt felváltó megállapodás keretében tett erőfeszítések, valamint a gazdasági partnerségi megállapodások keretében tett erőfeszítések kölcsönösen erősítik egymást.

               2.A megállapodások jellege és hatálya

               A gazdasági partnerségi megállapodások (GPM-k) célja az AKCS-államok zökkenőmentes és fokozatos integrálása a világgazdaságba, kellő tekintettel politikai választásaikra és fejlesztési prioritásaikra, előmozdítva ezáltal a fenntartható fejlődést, és hozzájárulva a szegénység felszámolásához az AKCS-országokban.

               A Cotonoui Megállapodás 36. cikke (1) bekezdésének rendelkezéseivel, és – amint alkalmazandóvá válik – az új AKCS–EU partnerségi megállapodás vonatkozó rendelkezésével összhangban a tárgyalások célja gazdasági partnerségi megállapodások létrehozása a Cotonoui Megállapodás 37. cikke (3) bekezdésének rendelkezéseivel, és – amint alkalmazandóvá válik – az új AKCS–EU partnerségi megállapodás vonatkozó rendelkezéseivel összhangban meghatározott AKCS-alcsoportokkal, figyelembe véve az AKCS-n belüli regionális integrációs folyamatokat.

               A gazdasági partnerségi megállapodások célja a felek közötti szorosabb gazdasági integráció a közöttük lévő kereskedelmi akadályok fokozatos megszüntetésével, valamint az együttműködés fokozásával a kereskedelem szempontjából releváns valamennyi területen, a WTO rendelkezéseivel teljes összhangban.

               A gazdasági partnerségi megállapodásoknak összhangban kell lenniük a Cotonoui Megállapodás és az annak helyébe lépő megállapodás célkitűzéseivel és elveivel, mindenekelőtt a 3. rész II. címében szereplő rendelkezésekkel. A gazdasági partnerségi megállapodásokra irányuló tárgyalások során ezért figyelembe kell venni a felek eltérő fejlettségi szintjét, valamint az AKCS-országok sajátos gazdasági, társadalmi és környezeti kényszerítő körülményeket, valamint alkalmazkodási képességeiket és gazdaságaik liberalizációs folyamathoz való igazodásának eltérő képességét.

               3.Árukereskedelem

               3.1.Célkitűzés

               A gazdasági partnerségi megállapodások célja szabadkereskedelmi övezetek létrehozása a felek között, a Cotonoui Megállapodás és az azt felváltó megállapodás fejlesztési célkitűzései alapján, a WTO rendelkezéseivel összhangban. A felek megállapodása szerint tehát az alábbi piacra jutási feltételek csak e GPM-k keretében lesznek majd elérhetők.

               3.2.Behozatali vámok

               ·Az Európai Unióba irányuló behozatalok

               A gazdasági partnerségi megállapodások a Cotonoui Megállapodás és az annak helyébe lépő megállapodás keretében jelenleg nyújtott piacra jutási feltételekre épülnek és azokat bővítik. A vámok lebontására vonatkozó konkrét rendelkezéseket a tárgyalások folyamán határozzák meg, figyelembe véve az AKCS-országok meglévő és potenciális exportérdekeit, valamint a kereskedelemliberalizációs intézkedéseknek különösen az AKCS-n belüli regionális integrációra gyakorolt hatását.

               ·Az AKCS-országokba irányuló behozatalok

               A fejlődés regionális gazdasági integráció és megfelelő szakpolitikák révén történő előmozdításának elsődleges céljával a tárgyalások törekvése (1) az EK-ból származó behozatalra vonatkozó vámok eltörlése egy átmeneti időszak alatt lényegében az kereskedelem egészének vonatkozásában, valamint (2) az összes vámokkal azonos hatású díj eltörlése a gazdasági partnerségi megállapodások hatálybalépésével.

               A vámok lebontásának ütemterve és az AKCS-országok kereskedelemliberalizációjának végső termékkörére tükrözni fogja azokat a gazdasági, társadalmi és környezeti kényszerítő körülményeket, amelyekkel az AKCS-országok szembesülnek, valamint azon kapacitásaikat, amelyek gazdaságaik liberalizációs folyamathoz való alkalmazkodásához rendelkezésükre állnak. Ezért az érintett AKCS-országok sajátos kényszerítő körülményeinek figyelembevétele érdekében a Cotonoui Megállapodás és az annak helyébe lépő megállapodás, valamint a WTO-szabályok célkitűzéseivel összeegyeztethető átmeneti időszak rugalmas alkalmazására kerül majd sor. Ugyanezt a rugalmasságot fogják alkalmazni a termékkörrel és az AKCS-országok liberalizációs kötelezettségvállalásainak menetrendjével/ritmusával kapcsolatban.

               Ebben az összefüggésben a felek eseti alapon fogják vizsgálni az export-visszatérítési mechanizmusoknak a kereskedelem liberalizálási folyamatára gyakorolt lehetséges hatását.

               A fentiek ellenére az AKCS-országok mindenkor legalább MFN-elbánást biztosítanak az Európai Unió számára. Ez nem vonatkozik az AKCS-országok között, vagy az AKCS-országok által más fejlődő országok számára regionális megállapodások vagy a WTO követelményeivel összeegyeztethető más kereskedelmi rendelkezések keretében nyújtott engedményekre.

               A tárgyalások során és az Európai Unió működéséről szerződés 349. cikkének, továbbá a Cotonoui Megállapodás és az annak helyébe lépő megállapodás keretében elért megállapodásoknak a fényében figyelembe kell venni az Európai Unió legkülső régióinak sajátos érdekeit is. Ebben az összefüggésben a gazdasági partnerségi megállapodások különös intézkedéseket írhatnak elő az ezekből a régiókból származó termékek javára, azzal a céllal, hogy a WTO-rendelkezéseivel összhangban biztosítsák e régiók rövid távon történő bekapcsolódását a régión belüli kereskedelem vérkeringésébe.

               Az AKCS-országok vállalják legalább azt, hogy az Európai Unió számára nyújtott elbánást automatikusan kiterjesztik az érintett gazdasági partnerségi megállapodás többi részes felére, lehetőleg az Európai Unióval szembeni kereskedelmi liberalizációt megelőzően.

               Ha komoly nehézségek merülnek fel a kereskedelem liberalizálása következtében, az AKCS-országok az Európai Unióval történő konzultációt követően ideiglenesen felfüggeszthetik a liberalizációs ütemterv alkalmazását, valamint adott esetben a WTO-rendelkezéseivel teljes összhangban átdolgozhatják a szabadkereskedelmi övezet végső létrehozásának ütemezését.

               Az AKCS-országok kereskedelmének liberalizálására irányuló tervek és ütemtervek a gazdasági partnerségi megállapodások részét képezik. A gazdasági partnerségi megállapodások tartalmazni fogják a megfelelő termékjegyzékeket és a vámlebontás ütemtervét is. E jegyzékeket és ütemterveket a tárgyalások során véglegesítik.

               ·Alapvámok

               Az alapvámok, amelyekre a megállapodás szerinti csökkentéseket alkalmazni kell, az AKCS-országok által a gazdasági partnerségi megállapodások aláírása napján ténylegesen alkalmazott legnagyobb kedvezményes vámok lesznek. Ezek meghatározására az egyes gazdasági partnerségi megállapodáshoz csatolt jegyzékben kerül sor.

               3.3.Általános rendelkezések

               Exportvámok. A felek közötti kereskedelemben alkalmazott exportvámokat egy közösen megállapított – tíz évet meg nem haladó – ütemezés szerint kell megszüntetni.

               A felek közötti kereskedelemben a kivitelre vagy behozatalra alkalmazott mennyiségi korlátozásokat és az azonos hatású intézkedéseket a gazdasági partnerségi megállapodások hatálybalépésekor meg kell szüntetni.

               Nemzeti elbánás és adóintézkedések. A gazdasági partnerségi megállapodások olyan standard nemzeti elbánásra vonatkozó rendelkezéssel egészülnek ki, amely biztosítja, hogy a felek termékei ne részesüljenek kevésbé előnyös elbánásban mint a nemzeti származású hasonló termékek. Bármilyen belső, már létező hátrányos adóügyi intézkedést vagy gyakorlatot megszűntetnek a gazdasági partnerségi megállapodások hatálybalépésével.

               Adókivételekre vonatkozó rendelkezések. A gazdasági partnerségi megállapodások a Cotonoui Megállapodás 52. cikkével és – amint alkalmazandóvá válik – az annak helyébe lépő megállapodás vonatkozó rendelkezésével összhangban az adókivételekre vonatkozó rendelkezéseket is tartalmaznak majd.

               Változó sebesség. Amennyiben az az érintett AKCS-régiók integrációs célkitűzéseivel összeegyeztethető, a gazdasági partnerségi megállapodások változó sebességről rendelkeznek a kereskedelem liberalizációja tekintetében, figyelembe véve az érintett AKCS-országok fejlettségi szintjét, valamint a régión belüli integráció esetlegesen eltérő intenzitását, a régió belső integrációs folyamatával összhangban.

               Élelmezésbiztonsági záradék. A megállapodás tartalmazzon az élelmezésbiztonság javítását célzó, a WTO-szabályokkal összhangban lévő rendelkezéseket.

               Védintézkedések. A védintézkedéseket a WTO vonatkozó rendelkezéseivel összhangban kell alkalmazni.

               Dömpingellenes intézkedések. Amennyiben az egyik fél úgy találja, hogy egy másik fél a GATT rendelkezéseinek értelmében kárt okozó dömpinget vagy támogatást valósít meg, megfelelő intézkedéseket hozhat e gyakorlat ellen a GATT/WTO szabályaival és gyakorlatával összhangban. Ezzel összefüggésben az Európai Unió különös figyelmet fordít az érintett AKCS-országok konkrét gazdasági és társadalmi helyzetére.

               A fennálló helyzet fenntartása. A felek megállapodnak abban, hogy a regionális csoportosulás és az EU közötti megállapodások hatálybalépését követően egyik fél sem vezet be új vámokat, nem növeli a meglévő vámokat, és nem vezet be új mennyiségi korlátozásokat vagy azzal azonos hatású intézkedéseket.

               Átláthatóság. Mindkét fél köteles lesz közölni a másikkal vámtarifa-jegyzékét és annak későbbi módosításait.

               Kivételekre vonatkozó záradék. A megállapodás egy kivételekre vonatkozó, standard záradékot fog tartalmazni, amely lehetővé teszi például a közrend, az emberi, állati vagy növényi élet vagy egészség védelmét, a kimerülő természeti erőforrások megőrzését stb., feltéve, hogy ezeket az intézkedéseket a WTO szabályaival összhangban alkalmazzák.

               Az áruk tarifális besorolása. A felek közötti kereskedelemben az áruk tarifális besorolására a Harmonizált Áruleíró- és Kódrendszert kell alkalmazni.

               3.4.Származási szabályok, igazgatási együttműködés és pénzügyi felelősség

               A származási szabályokról, az igazgatási együttműködésről és a pénzügyi felelősségről folytatott tárgyalásoknak az egységes uniós preferenciális származási szabályokon és az egyes gazdasági partnerségi megállapodások meglévő származási szabályain kell alapulniuk. Ebben az összefüggésben az Európai Uniónak értékelnie kell az AKCS-állam(ok) által benyújtott, a származási szabályok megváltoztatására irányuló konkrét kérelmeket, melyek célja a jelenleg érvényes szabályok egyszerűsítése és az AKCS-országokra jelenleg vonatkozó piacra jutási szabályok javítása

               A megállapodás felhatalmazza majd a szerződő feleket arra, hogy tegyenek megfelelő intézkedéseket az igazgatási együttműködés hiánya vagy a nem megfelelő kezelés esetén. A preferenciális behozatalok nem megfelelő kezeléséhez kapcsolódó vámveszteségek kérdését illetően egy horizontális tanácsi határozat alapján lehetne meghatározni a megfelelő intézkedéseket.

               3.5.Vámok, a kereskedelmi eljárások egyszerűsítése és a csalásellenes intézkedések

               A legmagasabb nemzetközi normákra építve és a WTO kereskedelmi eljárások egyszerűsítéséről szóló megállapodásával összhangban a tárgyalások során törekedni kell a behozatalhoz és kivitelhez kapcsolatos valamennyi követelmény és eljárás egyszerűsítésére, különös tekintettel a vámeljárásokra, az importengedélyezésre, a vámérték-megállapításra, az árutovábbítási szabályokra és az előzetes áruvizsgálatra. A megállapodás tartalmazni fog egy jegyzőkönyvet a vámügyekben történő kölcsönös igazgatási segítségnyújtásról. A vámkedvezményekkel való visszaélés megelőzése érdekében a megállapodás tartalmazni fog továbbá egy csalás elleni záradékot.

               4.Szolgáltatáskereskedelem és beruházások

               4.1.Alkalmazási kör

               A megállapodás rendelkezik a szolgáltatások kereskedelmének progresszív és kölcsönös liberalizálásáról, melynek célja, hogy kiegyenlített piaci hozzáférést biztosítson a vonatkozó WTO-szabályozással, különösen a GATS-egyezmény V. cikkével összhangban, az érintett AKCS-országok fejlettségi szintjét figyelembe véve. [A megállapodások rendelkeznek arról, hogy az audiovizuális szolgáltatásokat a felek közötti kulturális együttműködésről és partnerségről szóló egyedi megállapodások külön szabályozzák majd. E megállapodások biztosítják az Európai Unió és tagállamai, valamint az AKCS-országok számára azon jog fenntartásának lehetőségét, hogy kulturális sokféleségük megőrzése érdekében megőrizzék és továbbfejlesszék a kulturális és audiovizuális szakmapolitikájuk kialakításához és megvalósításához szükséges képességeiket, az AKCS-országok kulturális értékeinek és identitásának egyidejű elismerésével, megőrzésével és népszerűsítésével, hogy elősegítsék a kultúrák közötti párbeszédet ezen országok kulturális árui és szolgáltatásai piacra jutási lehetőségeinek javítása révén, a Cotonoui Megállapodás 27. cikkének rendelkezéseivel és – amint alkalmazandóvá válik – az annak helyébe lépő megállapodás vonatkozó rendelkezéseivel összhangban.

               A felek megállapodnak abban, hogy a regionális csoportosulás és az EU közötti megállapodások hatálybalépését követően egyik fél sem vezet be új vagy a korábbiaknál hátrányosabb megkülönböztető intézkedéseket.

               A liberalizációs folyamatra aszimmetrikus alapon kerül sor. Az AKCS-államok számára engedélyezett lesz bizonyos fokú rugalmasság általános fejlettségi szintjük, valamint a szektoraik és alszektoraik fejlettségének szintjétől függően a GATS rendelkezéseivel összhangban, különös tekintettel a fejlődő országok liberalizációs megállapodásokban való részvételére vonatkozó rendelkezésekre.

               Az Európai Unió esetében az átmeneti időszak nem haladja meg a 10 évet.

               Az AKCS esetében az érintett AKCS-országok sajátos kényszerítő körülményeinek figyelembevétele érdekében a Cotonoui Megállapodás és az annak helyébe lépő megállapodás, valamint a WTO-szabályok célkitűzéseivel összeegyeztethető átmeneti időszak rugalmas alkalmazására kerül sor.

               A gazdasági partnerségi megállapodásban részt vevő AKCS-országok legalább ugyanazokat a szabályokat alkalmazzák egymás között, mint amelyeket az Európai Unióra alkalmaznak.

               A gazdasági partnerségi megállapodások meg fogják erősíteni a Cotonoui Megállapodás 42. cikke és – amint alkalmazandóvá válik – az annak helyébe lépő megállapodás vonatkozó rendelkezései keretében tett kötelezettségvállalásokat.

               4.2.Gyakorlati intézkedések

               A tárgyalásokat el lehet halasztani, ha az AKCS-országoknál fellépő különleges gazdasági, szociális és környezeti kényszerítő körülmények azt indokolttá teszik. Ilyen esetben a felek rendszeresen értékelik a helyzetet a gazdasági partnerségi megállapodásra irányuló tárgyalások során. A felek biztosítják, hogy a tárgyalásokat előkészítő szakaszt aktívan felhasználják a tárgyalások előkészítésére, mindenekelőtt a szolgáltatások fejlesztésére irányuló megfelelő támogatás mobilizálásával, a Cotonoui Megállapodás 41. cikkének (5) bekezdésével és – amint alkalmazandóvá válik – az annak helyébe lépő megállapodás vonatkozó rendelkezéseivel összhangban.

               5.Folyó fizetések és tőkemozgások

               A gazdasági partnerségi megállapodások meg fogják erősíteni a Cotonoui Megállapodás II. mellékletének 12. cikke és – amint alkalmazandóvá válik – az annak helyébe lépő megállapodás vonatkozó rendelkezései keretében tett kötelezettségvállalásokat.

               A pénzügyi piacok megerősítése és fejlesztése céljából a felek törekednek arra, hogy tárgyalásokat folytassanak a tőkepiac további, a közvetlen külföldi tőkebefektetésen túlmutató megnyitásáról, ugyanakkor tiszteletben tartják a meglévő monetáris megállapodásokat és figyelembe veszik a megfelelő szabályozási keret kifejlesztésének szükségességét.

               A megállapodások tartalmaznak majd egy olyan záradékot, amely lehetővé teszi e fejezet esetleges felülvizsgálatát a gazdasági partnerségi megállapodások és a többi releváns megállapodás, ezen belül a GATS keretében vállalt kötelezettségek közötti koherencia biztosítása érdekében.

               6.Kereskedelemmel kapcsolatos területek

               6.1.Általános kérdések

               A gazdasági partnerségi megállapodások újólag megerősítik a Cotonoui Megállapodás
                  1
                és az annak helyébe lépő megállapodás keretében tett kötelezettségvállalásokat, különös tekintettel a versenypolitikára, a szellemitulajdon-jogok védelmére (ideértve a földrajzi árujelzőket), a szabványosításra és tanúsításra, az állat- és növényegészségügyi intézkedésekre, a kereskedelem a környezet kapcsolatára, a kereskedelmi és munkaügyi előírásokra, a fogyasztóvédelmi politikára és a fogyasztók egészségének védelmére. E rendelkezéseket felül kell majd vizsgálni a soron következő többoldalú kereskedelmi tárgyalások eredményeinek fényében.

               6.2.Konkrét területek

               Emellett az alábbiak vonatkoznak a következő területekre:

               Beruházások. „A szegénység csökkentésére és felszámolására irányuló, a fenntartható fejlődéssel összhangban lévő célkitűzéssel” összhangban (és tekintettel a Cotonoui Megállapodás 1., 29., 75–78. cikkére és II. mellékletére, és – amint alkalmazandóvá válik – az annak helyébe lépő megállapodás vonatkozó rendelkezéseire) a felek megállapodnak abban, hogy olyan szabályozási keretet hoznak létre, amely elősegíti és ösztönzi közöttük a kölcsönösen előnyös fenntartható beruházásokat. Ez a keret a megkülönböztetés tilalmának, a nyitottság, az átláthatóság és a stabilitás elvén fog alapulni.

               Ha mindkét fél tárgyalási területként jelöli meg, és további ország- vagy régióspecifikus tárgyalási irányelvek függvényében tárgyalni lehet olyan beruházásvédelemre vonatkozó rendelkezésekről, amelyek megerősítik az illetékes nemzetközi fórumokon vagy kétoldalúan elfogadott legjobb eredményeket. Ezeknek a rendelkezéseknek biztosítaniuk kell a beruházók és a beruházások erőteljes védelmét, ugyanakkor teljes mértékben meg kell őrizniük a felek azon jogát, hogy a legitim szakpolitikai célok elérése érdekében szabályozást vezessenek be a területükön.

               Közbeszerzés. A gazdasági partnerségi megállapodások célja, hogy minden kormányzati szinten biztosítsák a közbeszerzési szabályok és módszerek teljes átláthatóságát a közbeszerzésről szóló többoldalú megállapodás (WTO) elveinek megfelelően. Ezen túlmenően a felek törekednek közbeszerzési piacaik fokozatos liberalizálására a megkülönböztetés tilalmának elve alapján és fejlettségi szintjük figyelembevételével.

               Szabványok, műszaki előírások és megfelelőségértékelési eljárások. A gazdasági partnerségi megállapodásoknak tartalmazniuk kell egy, a kereskedelem technikai akadályairól szóló átfogó fejezetet, amely a kereskedelem technikai akadályairól szóló WTO-megállapodásra épül és azon túl is mutat.

               Állat és növényegészségügyi szabványok. A gazdasági partnerségi megállapodásoknak tartalmazniuk kell egy átfogó fejezetet az állat- és növényegészségügyi (SPS) szabványokról, a WTO SPS-megállapodását alapul véve.

               Adatvédelem. A gazdasági partnerségi megállapodások célul tűzik a személyes adatok szabad áramlása útjában álló – a személyes adatok megfelelő védelmének hiánya miatt létrejött – akadályok felszámolását, egyebek mellett információcsere és szakértők cseréje révén.

               Szellemitulajdon-jogok. A gazdasági partnerségi megállapodásoknak megfelelő, kiegyensúlyozott és hatékony védelmi szintet kell kialakítaniuk, továbbá a polgári és határokon történő jogérvényesítésre vonatkozó rendelkezéseket kell biztosítaniuk a szellemitulajdon-jogok területén, ideértve a földrajzi árujelzőket is.

               Kereskedelem és versenypolitika: A gazdasági partnerségi megállapodásoknak a versenypolitikára, a támogatásokra és az állami tulajdonban lévő vállalatokra vonatkozó rendelkezések révén a verseny torzulásainak minimalizálására kell törekedniük. E rendelkezések nem akadályozzák a közszolgáltatások nyújtását.

               Kereskedelem és fenntartható fejlődés: A gazdasági partnerségi megállapodásoknak követniük kell a következőkre vonatkozó nemzetközileg elfogadott elveket és szabályokat: munkaügy (ideértve a nemek közötti megkülönböztetés tilalmát), a kereskedelem környezeti tényezői és a fenntartható fejlődés, ezen belül a fenntartható halászat, továbbá az éghajlatváltozáshoz kapcsolódó elveket és szabályokat, különösen a Párizsi Megállapodást. A gazdasági partnerségi megállapodásoknak rendelkezéseket kell tartalmazniuk ezen szabályok hatékony végrehajtása és nyomon követése céljából, valamint a felek között felmerülő viták kezelését szolgáló mechanizmusra vonatkozóan.

               Mezőgazdasági párbeszéd: Mivel a mezőgazdasági ágazat fontos szerepet játszik az AKCS-országok társadalmi-gazdasági fejlődésében és élelmezésbiztonságában, a gazdasági partnerségi megállapodások (GPM) előirányozhatják a mezőgazdaságról szóló párbeszédet (mezőgazdasági partnerség), amely kiterjedhet olyan kérdésekre, mint a nyersanyagok és a regionális értékláncok, az új technológiák használata és a fenntartható élelmiszerrendszerek.

               6.3.Végrehajtás

               A GPM-tanács (lásd alább a 8. pontot) fogja nyomon követni e rendelkezések végrehajtását, amelynek munkáját tapasztalt szakértőkből álló végrehajtási vegyes bizottság segíti. A végrehajtási vegyes bizottság rendszeresen, legalább évente egy alkalommal összeül. Éves jelentéseket készít, amelyekben értékeli a megtett előrelépést és ajánlásokat fogalmaz meg a további eredményeket célzó intézkedésekre vonatkozóan, ezen belül a fejlesztési együttműködés biztosításához is a Cotonoui Megállapodás rendelkezéseivel és – amint alkalmazandóvá válik – az annak helyébe lépő megállapodás vonatkozó rendelkezéseivel összhangban.

               7.Kiegészítő jelleg

               A gazdasági partnerségi megállapodásoknak és az AKCS-partnerek fejlesztési stratégiáinak (nevezetesen a szegénységcsökkentési stratégiai dokumentumoknak) egymást kölcsönösen támogatniuk kell. A gazdasági partnerségi megállapodások céljai elérésének megkönnyítése érdekében az AKCS-országok vállalják különösen, hogy a GPM-eket teljes mértékben integrálják a fejlesztési stratégiáikba, az EU pedig hasonlóan jár el a fejlesztési együttműködési stratégiáinak keretén belül. Ebbe beletartozna a magánszektor – különösen a kis- és középvállalkozások (kkv-k) – fejlesztésének támogatása, ideértve annak nemi dimenzióját is. Az AKCS-partnerek vállalják, hogy megfelelő forrásokat különítenek el erre a célra a nemzeti és regionális indikatív programokon belül a Cotonoui Megállapodás rendelkezéseivel és – amint alkalmazandóvá válik – az annak helyébe lépő megállapodás vonatkozó rendelkezéseivel összhangban.

               8.Intézményi keret

               Minden egyes gazdasági partnerségi megállapodáshoz egy GPM vegyes tanácsot hoznak létre, amely a következő feladatokat látja el:

               –biztosítja a gazdasági partnerségi megállapodás megfelelő működését,

               –tanulmányozza a felek közötti gazdasági és kereskedelmi együttműködés fejlődését,

               –megfelelő módszereket keres a GPM hatálya alá tartozó területeken – mindenekelőtt a GPM fejlesztési célkitűzéseinek elérésével kapcsolatban – esetlegesen felmerülő problémák megelőzésére,

               –véleményt cserélnek és ajánlásokat tesznek a gazdasági és kereskedelmi együttműködéssel kapcsolatos bármely közös érdeklődésre számot tartó ügyben, ideértve a GPM megfelelő végrehajtását szolgáló jövőbeli intézkedéseket, különösen a fejlesztési együttműködés szükségességéről, a Cotonoui Megállapodás rendelkezéseivel és – amint alkalmazandóvá válik – az annak helyébe lépő megállapodás vonatkozó rendelkezéseivel összhangban.

               A GPM vegyes tanács összetételéről, üléseinek gyakoriságáról, napirendjéről és helyszínéről a felek közötti konzultáció útján kell megállapodni.

               A GPM vegyes tanács hatáskörrel rendelkezik majd arra, hogy döntéseket hozzon a GPM hatálya alá tartozó valamennyi kérdésben. A GPM vegyes tanács jelentést tesz a Cotonoui Megállapodás 15. cikkével és – amint alkalmazandóvá válik – az annak helyébe lépő megállapodás vonatkozó rendelkezéseivel összhangban létrehozott Miniszterek Tanácsának az AKCS-államok csoportjának egésze és az Európai Unió közös érdeklődésére számot tartó ügyekről.

               A gazdasági partnerségi megállapodásnak rendelkeznie kell a civil társadalommal folytatott rendszeres konzultációkról és kommunikációról.

               9.Záró rendelkezések

               A gazdasági partnerségi megállapodások a következőket tartalmazzák:

               –egy fejezet a vitarendezésről és egy nem teljesítési záradék, köztük a Cotonoui Megállapodás 96. és 97. cikkének és – amint alkalmazandóvá válik – az annak helyébe lépő megállapodás vonatkozó rendelkezéseinek megfelelő rendelkezések. A kereskedelemmel, illetve a kereskedelemmel kapcsolatos kérdésekkel összefüggő vitarendezési eljárásról szóló rendelkezések nem érintik a felek WTO-szabályok, különösen pedig a vitarendezés szabályairól és eljárásairól szóló egyetértés szerinti jogait és kötelezettségeit,

               –a jövőbeli fejleményekre vonatkozó záradék, amely arról rendelkezik, hogy a gazdasági partnerségi megállapodásokat – különösen csatlakozás révén – ki lehet terjeszteni vagy össze lehet vonni, a regionális integráció terén elért haladással összhangban,

               –a hatálybalépésükre, időtartamukra (korlátlan időre), a megszüntetésükre, a felmondáshoz szükséges értesítésre és a területi hatályra vonatkozó záradék.

               A gazdasági partnerségi megállapodások alkalmazásában az AKCS-országok részéről a „felek” a regionális csoportosulás vagy annak tagállamai, illetve a regionális csoportosulás és annak tagállamai, hatáskörüknek megfelelően. A gazdasági partnerségi megállapodások a felek területén működő bármely állami, regionális vagy helyi hatóság által hozott intézkedésre is alkalmazandók.

               10.A tárgyalások felépítése és megszervezése

               A Cotonoui Megállapodás vonatkozó rendelkezéseivel, és – amint alkalmazandóvá válik – az annak helyébe lépő megállapodás vonatkozó rendelkezéseivel összhangban a tárgyalások időszakát az AKCS-országok köz- és magánszektorában történő kapacitásépítésre is fel fogják használni azzal a céllal, hogy fokozzák a megfelelő regionális és többoldalú kereskedelmi stratégiák és szakpolitikák meghatározására és végrehajtására irányuló képességeiket. Ennek részét képezik majd a versenyképesség növelésére, a regionális szervezetek megerősítésére, valamint a regionális kereskedelmi kezdeményezések támogatására irányuló intézkedések, adott esetben a költségvetési kiigazítás és a fiskális reform segítésével, valamint az infrastruktúra modernizálására és a beruházások ösztönzésére szolgáló intézkedések. Ezen intézkedéseket a regionális előkészítő munkacsoportok fogják nyomon követni, amelyeket a GPM-tárgyalásokban részt vevő regionális csoportosulás és az Európai Unió közösen hoz létre a tárgyalások elején. A regionális előkészítő munkacsoportok egyebek mellett az Európai Unió és az AKCS-országok közötti nemzeti és regionális programozási párbeszéd keretében mérlegelendő javaslatokat tesznek.

               Megfelelő mechanizmusokat hoznak létre annak érdekében, hogy az EU-ban és az AKCS-országokban működő nem állami szereplőket tájékoztassák a tárgyalások tartalmáról és konzultáljanak velük, továbbá biztosítsák az EU és az AKCS-országok között folyamatban lévő párbeszédekkel való koordinációt.

                     (1)

                        A Cotonoui Megállapodás 45–51. cikke és 78. cikke, és – amint alkalmazandóvá válik – az annak helyébe lépő megállapodás vonatkozó rendelkezései.

    ---documentbreak---

               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.11.28.
            COM(2019) 608 final
            Ajánlás
            A TANÁCS HATÁROZATA
            az afrikai, karibi és csendes-óceáni országokkal és régiókkal kötendő gazdasági partnerségi megállapodásokra vonatkozó tárgyalási irányelvek naprakésszé tételéről

               INDOKOLÁS

               1.A JAVASLAT HÁTTERE

               •A javaslat indokai és céljai

               Az EU gazdasági partnerségi megállapodásokról folytatott tárgyalásokat az afrikai, karibi és csendes-óceáni országokkal és régiókkal 2002 és 2014 között. Az EU ezeket a tárgyalásokat a Tanács által 2002. június 12-én kiadott széles körű megbízatás és tárgyalási irányelvek (9930/02) alapján folytatta le.

               Ugyanakkor számos körülmény – többek között a partnerek részéről felmerülő kapacitási korlátok – miatt a megkötött és végrehajtott megállapodások jelenleg főleg csak az árukereskedelmet érintik. Egyéb területek (például a szolgáltatások, a beruházás és a kereskedelemmel kapcsolatos kérdések) nem szerepelnek a megállapodásokban, azonban az úgynevezett „időszakonkénti felülvizsgálati záradékok” a jövőbeni felülvizsgálatok tekintetében kifejezetten említést tesznek azokról. Ez a helyzet azt jelenti, hogy a jelenlegi gazdasági partnerségi megállapodások nem teljes mértékben igazodnak a 21. század kereskedelmi realitásaihoz, valamint az EU és az érintett partnerországok érdekeihez. Ezért lehetséges, hogy az elkövetkező években érdek fűződik majd e megállapodások „elmélyítéséhez”, azzal a céllal, hogy azok kiterjedjenek egyebek mellett a szolgáltatásokra, a beruházásokra, a kereskedelem és a fenntartható fejlődés kapcsolatára, a szellemi tulajdonjogokra, a versenypolitikára és a közbeszerzésre is.

               Jelenleg 31 ország hajt végre hét különböző gazdasági partnerségi megállapodást a különböző afrikai, karibi és csendes-óceáni országokban és régiókban.

               Ezek közül öt átmeneti gazdasági partnerségi megállapodást végrehajtó kelet- és dél-afrikai ország (a továbbiakban: ESA) (Mauritius, Madagaszkár, a Seychelle-szigetek, Zimbabwe és a közelmúltban a Comore-szigetek) a tárgyalások beindítását kérte az időszakonkénti felülvizsgálati záradék alapján. A cél egy olyan átfogó megállapodás létrehozása, amely segíti őket a globális értékláncokban rejlő lehetőségek megragadásában. Ilyen átfogó megállapodásra irányuló tárgyalások megindítására került sor 2019. október 2-án Mauritiuson.

               Az afrikai, karibi és csendes-óceáni országokkal és -régiókkal – köztük az ESA-val – további tárgyalásokra kerül majd sor a Tanács által 2002-ben megállapított, a tárgyalások megkezdésére vonatkozó felhatalmazást kísérő tárgyalási irányelvek alapján. A jelenleg érvényes 2002. évi irányelvek már átfogó jellegűek, és szinte minden kereskedelemmel kapcsolatos területet lefednek. Mindazonáltal, ezek az irányelvek részben elavultak a megfogalmazásukat, valamint a közelmúltbeli uniós szakpolitikai kezdeményezésekkel és prioritásokkal való összhangjukat tekintve, mivel a kereskedelem világszerte fejlődik, és a kereskedelmi és fenntartható fejlődési politikánk is erősödik.

               A Tanács ezért a 2002-ben elfogadott tárgyalási irányelvek aktualizálását kérte annak érdekében, hogy ezen irányelvek szövege és tartalma összhangba kerüljön a kereskedelemmel kapcsolatos területeken és szakpolitikákban a közelmúltban bekövetkezett fejleményekkel, különös tekintettel az Európai Bizottság „A mindenki számára előnyös kereskedelem” című 2015-ös közleményére, továbbá a 2030-ig tartó időszakra szóló menetrendre és annak 17 fenntartható fejlődési céljára, valamint a nemzetközi közösség által 2015-ben elfogadott, az éghajlatváltozás elleni küzdelemről szóló Párizsi Megállapodásra.

               A kezdeményezés tehát hozzájárul a mindenki számára előnyös kereskedelemről szóló közlemény végrehajtásához, ugyanakkor figyelembe veszi a Cotonou utáni partnerségi megállapodásról folyó tárgyalásokat is. Szintén tekintetbe veszi a Bizottság elnöke által 2018 szeptemberében elindított, fenntartható beruházásokra és munkahelyekre irányuló Afrika–Európa szövetséget, valamint annak fontos elemét, a külső beruházási tervet.

               E kezdeményezés közvetlen célja, hogy az AKCS-országokkal és -régiókkal kötendő gazdasági partnerségi megállapodásokra vonatkozóan aktualizált és a jelenlegi uniós tárgyalási gyakorlattal összhangban lévő tárgyalási irányelvekkel lássa el a Bizottságot, amelyek biztosítják, hogy az AKCS-országokkal és -régiókkal folytatott további tárgyalások figyelembe vegyék a jelenlegi kereskedelmi kihívásokat.

               Az általános célkitűzés az, hogy olyan naprakész és korszerű kereskedelmi megállapodásokat kössenek az AKCS-országokkal és régiókkal, amelyek fellendítik a kereskedelmet és a beruházásokat, és támogatják ezen országok világgazdaságba történő bekapcsolódását.

               •Összhang a szabályozási terület jelenlegi rendelkezéseivel

                  A fenti célkitűzések összhangban állnak az Európai Unióról szóló szerződéssel (EUSZ), amely úgy rendelkezik, hogy az Európai Unió „előmozdítja valamennyi ország bekapcsolódását a világgazdaságba, egyebek mellett a nemzetközi kereskedelemben érvényesülő korlátozások fokozatos megszüntetése révén”
                     1
                  .

                  A célkitűzések teljes mértékben összhangban vannak a Cotonoui Megállapodás célkitűzéseivel és az abban foglalt általános elvekkel is.

               •Összhang az Unió egyéb szakpolitikáival

                  A célkitűzések összhangban állnak egyéb uniós szakpolitikákkal.

               2.JOGALAP, SZUBSZIDIARITÁS ÉS ARÁNYOSSÁG

               •Jogalap

                  Az EUMSZ 207. cikke (4) bekezdésének első albekezdése, összefüggésben annak 218. cikke (3) és (4) bekezdésével.

                  A 207. cikk (4) bekezdése szerint a 207. cikk (3) bekezdésében említett megállapodások tárgyalása és megkötése tekintetében a Tanács minősített többséggel határoz.

                  Az EUMSZ 218. cikkének (3) bekezdése értelmében a Bizottság ajánlásokat nyújt be a Tanácsnak, amely a tárgyalások megkezdésére felhatalmazó határozatot fogad el.

                  Az EUMSZ 218. cikkének (4) bekezdése alapján a Tanács a főtárgyaló számára irányelveket határozhat meg, és egy különbizottságot jelölhet ki, amellyel a tárgyalások folytatása során egyeztetni kell.

                  Ami a gazdasági partnerségi megállapodást illeti, a Tanács már felhatalmazást adott a tárgyalások megkezdésére, és 2002-ben irányelveket bocsátott ki a Bizottság részére. A kereskedelem globális fejlődésével párhuzamosan azonban a tárgyalási irányelvek aktualizálása szükséges annak érdekében, hogy az EU közelmúltbeli szakpolitikai kezdeményezéseinek és prioritásainak fényében pontosabb keretbe legyenek foglalhatók az új tárgyalások. Ez többek között azt jelenti, hogy az irányelveknek tükrözniük kell az EU azon törekvéseit, hogy az uniós megállapodásokba nemzetközi szinten elfogadott munkaügyi és környezetvédelmi elveket és szabályokat foglaljanak bele, ideértve a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlődési menetrendre és az éghajlatváltozás elleni küzdelmet célzó Párizsi Megállapodásra való hivatkozást. A jelenleg érvényes irányelvek nem tükrözik ezen szabályok hatékony végrehajtását és nyomon követését célzó rendelkezések, sem pedig a felek között e területen felmerülő viták kezelését szolgáló mechanizmus szükségességét.

                  A Bizottság ennek megfelelően ajánlja a Tanácsnak, hogy az EUMSZ 218. cikke (3) és (4) bekezdésével összefüggésben értelmezett 207. cikke (4) bekezdésének első albekezdése alapján határozatot fogadjon el.

               •Szubszidiaritás (nem kizárólagos hatáskör esetén)

                  A közös kereskedelempolitika az EUMSZ 3. cikke szerint az EU kizárólagos hatáskörébe tartozó terület. Ennek megfelelően a szubszidiaritás elve nem alkalmazandó (az EUSZ 5. cikkének (3) bekezdése).

               •Arányosság

                  A Bizottság ajánlása összhangban van az arányosság elvével.

               •A jogi aktus típusának megválasztása

                  Az Európai Unió Tanácsának határozata az afrikai, karibi és csendes-óceáni országokkal és régiókkal kötendő gazdasági partnerségi megállapodásokra vonatkozó tárgyalási irányelvek naprakésszé tételéről.

               3.AZ UTÓLAGOS ÉRTÉKELÉSEK, AZ ÉRDEKELT FELEKKEL FOLYTATOTT KONZULTÁCIÓK ÉS A HATÁSVIZSGÁLATOK EREDMÉNYEI

               •A jelenleg hatályban lévő jogszabályok utólagos értékelése / célravezetőségi vizsgálata

                  A soron következő fenntarthatósági hatásvizsgálat a kelet- és dél-afrikai országokkal kötött jelenlegi átmeneti gazdasági partnerségi megállapodás végrehajtására vonatkozó utólagos értékelő szakasszal egészül ki.

               •Az érdekelt felekkel folytatott konzultációk

               A tervek szerint nem kerül sor a polgárokkal és az érdekelt felekkel folytatandó konzultációkra, mivel a szöveg módosítása nem jelentős.

               A Bizottság azonban konzultálni fog a polgárokkal és az érdekelt felekkel azon jövőbeli tárgyalásokról, amelyekre az aktualizált tárgyalási irányelvek alapján kerül sor.

               A kelet- és dél-afrikai országokkal (ESA) való gazdasági partnerségi megállapodások megkötésére irányuló soron következő tárgyalásokhoz fenntarthatósági hatásvizsgálat készül, amihez széleskörű konzultációra kerül majd sor az EU és az ESA régió polgáraival és érdekelt feleivel a megállapodásba foglalandó új kereskedelmi témák lehetséges hatásairól. A kezdeti megbeszélések 2019 októberében kezdődtek, és a fenntarthatósági hatásvizsgálatra a tárgyalásokkal párhuzamosan fog sor kerülni, a tárgyalási folyamatba történő visszacsatolás érdekében.

               A fenntarthatósági hatásvizsgálat az érdekelt felek és a kereskedelmi tárgyalók közötti rendszeres, mélyreható konzultációk révén megvalósuló párbeszéd platformja, amely minden érdekelt fél számára lehetőséget biztosít a részvételre.

               A fenntarthatósági hatásvizsgálat során a főbb érdekelt felekkel folytatandó konzultáció ki fog terjedni a közszférára, a nem kormányzati szervezetekre, a vállalkozásokra, a szociális partnerekre és a tudományos körökre.

                  Az EU és az ESA közötti gazdasági partnerségi megállapodáson túl ebben a szakaszban nem terveznek további tárgyalásokat más meglévő gazdasági partnerségi megállapodások elmélyítésére vagy kiterjesztésére. Bármely ilyen vállalást a lehetséges hatások régió- és országspecifikus értékelése, valamint az érdekelt felekkel folytatott átfogó konzultáció fog kísérni.

                  A Bizottság is rendszeres konzultációt folytat az érdekelt felekkel, többek között a kereskedelmi megállapodásokkal foglalkozó szakértői csoport
                     2
                  , valamint a civil társadalommal folytatott párbeszéd
                     3
                   keretében.

               •Szakértői vélemények beszerzése és felhasználása

                  Tárgytalan.

               •Hatásvizsgálat

                  Ebben a szakaszban nincs szükség hatásvizsgálatra, mivel az afrikai, karibi és csendes-óceáni országokkal és régiókkal kötendő gazdasági partnerségi megállapodásokra vonatkozó tárgyalások alapját a Tanács által 2002-ben a Bizottság számára kiadott meglévő felhatalmazás képezi. A tárgyalások tartalma nem új szakpolitikai terület; hanem az évek óta folyamatban lévő tárgyalások folytatása.

                  Továbbá, előzetes hatásvizsgálatra általában csak akkor kerül sor, ha támogatni kell azt a döntést, hogy egyes kereskedelmi partnerekkel tárgyalásokat kezdődjenek-e vagy sem, azaz mielőtt a Tanács felhatalmazást adna a tárgyalások megkezdésére. Ebben az esetben a Tanács már megerősítette, hogy nincs szükség új felhatalmazásra a kelet- és dél-afrikai országokkal kötött megállapodás elmélyítésére irányuló tárgyalásokhoz.

                  Mivel a jelenlegi tárgyalási irányelvek módosításainak hatóköre korlátozott, a hatás valószínűleg nem jelentős.

                  Amint az érdekelt felekkel folytatott konzultációkról szóló részben említettük, az Európai Bizottság fenntarthatósági hatásvizsgálatot tervez a kelet- és dél-afrikai országokkal kötendő új gazdasági partnerségi megállapodások megkötésére irányuló tárgyalásokhoz, amelyekre 2020 elején kerül majd sor. A hatásvizsgálat tartalmazni fog egy utólagos értékelési szakaszt, ami a jelenlegi gazdasági partnerségi megállapodás végrehajtására vonatkozik. Így oly módon értékelhetnénk a hatásokat, ami túlmutat a klasszikus fenntarthatósági hatásvizsgálatokon. Ugyanezt a megközelítést lehetne alkalmazni a többi meglévő gazdasági partnerségi megállapodás elmélyítésére irányuló jövőbeli tárgyalásokra is.

               •Célravezető szabályozás és egyszerűsítés

                  Tárgytalan.

               •Alapjogok

                  A kezdeményezés teljes mértékben tiszteletben tartja az Európai Unió Alapjogi Chartáját, és különösen a személyes adatok védelméről szóló 8. cikket.

               4.KÖLTSÉGVETÉSI VONZATOK

                  A kezdeményezésnek nincs költségvetési vonzata.

               5.EGYÉB ELEMEK

               •Végrehajtási tervek, valamint a nyomon követés, az értékelés és a jelentéstétel szabályai

                  Tárgytalan.

               •Magyarázó dokumentumok (irányelvek esetén)

                  Tárgytalan.

               •A javaslat egyes rendelkezéseinek részletes magyarázata

                  Tárgytalan.

               Ajánlás

               A TANÁCS HATÁROZATA

               az afrikai, karibi és csendes-óceáni országokkal és régiókkal kötendő gazdasági partnerségi megállapodásokra vonatkozó tárgyalási irányelvek naprakésszé tételéről

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikke (4) bekezdésének első albekezdésére, összefüggésben 218. cikke (3) és (4) bekezdésével,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               mivel:

               (1)2002. június 12-én az Európai Unió Tanácsa irányelveket fogadott el az afrikai, karibi és csendes-óceáni országokkal és régiókkal kötendő gazdasági partnerségi megállapodásokra irányuló tárgyalásokra vonatkozóan.

               (2)Az afrikai, karibi és csendes-óceáni országokkal és régiókkal kötött gazdasági partnerségi megállapodások időszakonkénti felülvizsgálati záradékokat tartalmaznak.

               (3)A kereskedelem globális fejlődésével párhuzamosan a tárgyalási irányelvek naprakésszé tétele szükséges annak érdekében, hogy pontosabb keretbe foglalhatók legyenek az új tárgyalások az EU közelmúltbeli szakpolitikai kezdeményezéseinek és prioritásainak fényében,

               ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:

               1. cikk

               A Bizottságnak címzett, az afrikai, karibi és csendes-óceáni országokkal és régiókkal kötendő gazdasági partnerségi megállapodásokra vonatkozó tárgyalási irányelvek a mellékletben foglaltak szerint módosulnak.

               2. cikk

               Ennek a határozatnak a Bizottság a címzettje.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        Az EUSZ 21. cikke (2) bekezdésének e) pontja.

                     (2)

                  http://ec.europa.eu/trade/trade-policy-and-you/expert-groups/

                     (3)

                  http://trade.ec.europa.eu/civilsoc/meetdetails.cfm?meet=11531