Fontos jogi nyilatkozat

|

52005SC0144

Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikke harmadik bekezdésével összhangban Franciaország 2004–2008-re szóló aktualizált stabilitási programjáról  /* SEC/2005/0144 végleges */

	Brüsszel, 2.2.2005SEC(2005) 144 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikke harmadik bekezdésével összhangban Franciaország 2004–2008-re szóló aktualizált stabilitási programjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSA költségvetési egyenleg felügyeletének, valamint a gazdaságpolitikák felügyeletének és összehangolásnak megerősítéséről szóló, 1466/97/EK tanácsi rendelet[1] szerint a részt vevő, tehát az egységes valutát bevezető tagállamok 1999. március 1-jéig stabilitási programot nyújtanak be a Tanácsnak és a Bizottságnak. A rendelet 5. cikke értelmében a Tanács – a Bizottság és a Szerződés 114. cikke alapján létrejött bizottság (a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság) által elkészített értékelés alapján – minden stabilitási programot megvizsgál. A Tanács a Bizottság ajánlása alapján és a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményét kikérve megvizsgálta a programot, és elkészítette a véleményét. A rendelet értelmében a tagállamok benyújtják stabilitási programjuk éves aktualizálását, amelyet a Tanács ugyanezen eljárások szerint szintén megvizsgálhat.Tekintettel arra, hogy Franciaországban az államháztartási hiány 2002-ben meghaladta a GDP 3 %-át, a Tanács 2003. június 3-án megállapította, hogy Franciaországban túlzott hiány áll fenn, és azt javasolta, hogy a túlzott hiányt legkésőbb 2004-re korrigálja. A Bizottság „a Bíróság ítélete nyomán a túlzott hiány esetén követendő eljárás szerint Németország és Franciaország kötelezettségével kapcsolatban ezen országok helyzetéről” szóló, 2004. december 14-én elfogadott, a Tanácsnak címzett közleményében[2] arra a következtetésre jutott, hogy a túlzott hiány korrekciójára 2005. a megfelelő határidő. A Bizottság a 2005. évi költségvetésben részletezett intézkedések és a Bizottság szolgálatainak 2004. őszi előrejelzései alapján a közleményben megállapította, hogy a francia hatóságok intézkedései nagyjából megfelelőek a túlzott hiány 2005-ig való korrekciójához, és jelenleg nincs szükség a túlzott hiány esetén követendő eljárás szerint további lépésekre. Hozzátette azonban, hogy amennyiben a későbbiekben mulasztások merülnének fel a tervezett kiigazítás végrehajtásában, úgy a Bizottságnak javasolnia kellene a Tanácsnak a költségvetési felügyelet megerősítését és a szükséges intézkedések meghozatalát a Szerződés rendelkezéseinek, valamint a Stabilitási és Növekedési Paktum keretein belül.Franciaország első, az 1999–2002 közötti időszakra vonatkozó stabilitási programját 1999. január 18-án nyújtotta be, és azt a Tanács 1999. március 15-én értékelte. Ezt követően az aktualizálásokat minden évben benyújtotta, legutóbb 2004. december 7-én. A Bizottság szolgálatai az aktualizálást szakmai szempontból értékelték, melynek során figyelembe vették saját 2004. őszi gazdasági előrejelzéseiket és a magatartási kódexet[3], a potenciális kibocsátás és a ciklikusan igazított mérlegek becslésére közösen elfogadott módszertant, a 2003–2005 időszakra vonatkozó átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokban foglalt ajánlásokat és a költségvetési politikák összehangolásának erősítéséről a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek szóló, a Tanács által elfogadott, 2002. november 27-i bizottsági közleményben lefektetett elveket[4]. Az értékelés a következő:-  Franciaország 2004. december 7-én nyújtotta be a Bizottságnak 2004. évi aktualizált stabilitási programját. Az aktualizálás a 2004–2008 időszakra vonatkozik, és nagyjából megfelel a „stabilitási és konvergenciaprogramok tartalmára és formájára vonatkozó magatartási kódexben” szereplő adatkövetelményeknek. A programban azonban nem a nemzetgazdasági mérleg definíciója szerinti összesített foglalkoztatási növekedés előrejelzése szerepel – ahogy az kötelező lenne –, hanem csak a magánszektor foglalkoztatási növekedésére vonatkozó előrejelzések. További nem kötelező adatok is hiányoznak, melyek hasznosak lettek volna a program értékeléséhez.-  A 2004–2008 közötti időszakra a program évi 2,5 %-os reál GDP-növekedéssel számol. A Bizottság közösen elfogadott módszertana alapján a programban megadott adatokkal számolva a reál GDP növekedés valamivel a potenciális fölött lesz. A kibocsátási rés azonban 2008-ig negatív lesz. A Bizottság szolgálatainak 2004–2006 közötti időszakra vonatkozó előrejelzései valamivel kevésbé kedvezőek a programban szereplőnél, a szolgálatok a reál GDP növekedést 2004-ben 2,4 %-ra, 2005-ben és 2006-ban pedig 2,2 %-ra tervezik. Bár a program makrogazdasági előrejelzései kissé magasak, valószínűnek tekinthetők.-  A program célja 2005-ben az államháztartási hiány GDP 3 %-a alá történő csökkentése, és a következő években a folyamatos csökkenés további biztosítása. A 2005. évi hiánycsökkentést – 2004-ben a GDP 3,6 %-áról 2005-ben a GDP 2,9 %-ára – a GDP 0,4 %-ának megfelelő egyszeri bevételi tétellel[5] tervezik elérni. A következő években a hiány a program szerint évente a GDP 0,6–0,7 százalékával csökken, és 2008-ban a GDP 0,9 %-a lesz. Az előző aktualizáláshoz képest a jelenlegi általában megerősíti a tervezett kiigazítást valamivel kedvezőbb makrogazdasági forgatókönyvnél. Az elsődleges egyenleg, amely 2004-ben a GDP 0,7 %-át kitevő hiányt mutatott, a tervek szerint 2008-ban a GDP 2,2 %-át kitevő többletre javul. Az aktualizálás előrejelzései és a közösen megállapított módszertan alapján a Bizottságnál végzett számítások szerint a konjunktúraciklusok fázisaihoz igazított egyenleg 2005-től szintén évi 0,6–0,7 százalékkal javul, és 2008-ra eléri a GDP -0,7 %-át. A középtávú költségvetési stratégia a korábbi aktualizálásokhoz hasonlóan a kormányzati kiadások reálértéken vett növelését kitűző többéves célok kijelölésén alapul, melynek következtében csökkenne a kiadások GDP-hez viszonyított aránya. A bevételek GDP-hez viszonyított aránya nagyjából változatlan maradna.-  A jelenlegi információ alapján úgy tűnik, hogy a francia hatóságok intézkedései elégségesek ahhoz, hogy a hiány 2005-ben a GDP 3 %-ára csökkenjen. A költségvetési helyzet azonban továbbra is ingatag, és bármilyen makrogazdasági vagy költségvetési fejlemény veszélyeztetheti a túlzott hiány 2005-ben történő kiigazítását. A 2005. utáni évekre tervezett költségvetési kiigazítás jelentős, melyet a költségvetési helyzet súlyossága indokol. A terveket azonban néhány tényező veszélyezteti, és néhány ponton nincsenek kellően dokumentálva. Nevezetesen a 2006-ra tervezett hiánycsökkentés a jelenlegi gazdaságpolitika mellett nem tűnik megvalósíthatónak. A program szerint a hiány 2005-ben a GDP 2,9 %-áról 2006-ban a GDP 2,2 %-ára csökken, bár a GDP 0,2 %-ának megfelelő adócsökkentéseket jelentettek be, az egyszeri bevételek pedig meg fognak szűnni. A programban nem szerepel elegendő információ arról, hogy milyen intézkedéseket terveznek e fejlemények kompenzálására. A Bizottság szolgálatainak 2004. őszi előrejelzései azzal számolnak, hogy változatlan gazdaságpolitika esetén 2006-ban az államháztartási hiány 3,0 %-ról 3,3 %-ra nő. Ez azt jelenti, hogy a jelenlegi növekedési feltételezések mellett olyan intézkedéseket kell hozni a program céljainak elérésére, amelyekkel 2006-ban körülbelül a GDP 1 százalékával csökkenthető a hiány. Ezenkívül a 2006–2008 közötti időszakra kitűzött államháztartási kiadásokra vonatkozó cél – évi 1,2 %-os reál növekedés – a jelenlegi tendenciákhoz képest jelentős lassulást jelentene, ez pedig a jelenlegi gazdaságpolitika mellett valószínűleg nehezen elérhető. A 2003-ban és 2004-ben végrehajtott strukturális reformok – a nyugdíj- és egészségügyi reformok – egyértelműen jó irányban haladnak, de nem tűnnek elégségesnek a tervezett kiadáscsökkentés biztosításához. Kétséges a kiadási célok hitelessége is, mivel a korábbi aktualizálásokban szereplő célokat közel sem sikerült elérni. E kockázatértékelés alapján úgy tűnik, hogy a tervezett kiigazítás, bár jelentős, nem nyújt elégséges biztonsági sávot 2007-ig a GDP 3 %-ában megszabott küszöb túllépése ellen normális makrogazdasági fluktuációk esetén. Elégtelennek tűnik a Stabilitási és Növekedési Paktum középtávú célkitűzésének eléréséhez is, azaz a programidőszak alatt az egyensúlyközeli költségvetési helyzet eléréséhez.-  Miután az adósság a GDP százalékos arányában kifejezett aránya 2001 és 2004 között 8 százalékkal emelkedett, és elérte a GDP 64,8 %-át, az előrejelzések szerint a teljes programidőszak alatt a GDP 60 %-a fölött marad (2008-ban 62 %). Fokozatos csökkenés csak 2006-ban várható, amit a névleges GDP növekedés és az elsődleges többletek felé való elmozdulás vált majd ki. Az adósság tervezett alakulása ugyanolyan bizonytalan, mint a hiányé.-  Az aktualizálás áttekinti a francia hatóságok nemrégiben bevezetett strukturális reformjait. A program részletesen bemutatja az egészségbiztosítási rendszer 2004 nyarán végrehajtott reformját, melynek célja az egészségügyi szolgáltatások színvonalának megőrzése mellett az egészségbiztosítási rendszer költségvetési egyensúlyának 2007-re történő megteremtése (2004-ben a hiány még a GDP 0,8 %-a lesz). A – többek között – a rendszer általános irányításának javítását célzó reform során létrejött egy független készenléti bizottság, melynek feladata a hivatalos célkitűzéstől való eltérés kockázata esetén javaslatok megfogalmazása. Az egészségügyi reform előzménye a nyugdíjrendszer 2003. évi reformja volt, amely jelentősen emelte a törvényben előírt nyugdíjkorhatár eléréséig, illetve azt követően történő aktív munkavállalást serkentő pénzügyi ösztönzőket. Végül a program kiemeli, hogy az állami szektorra vonatkozó új költségvetési keret („Loi Organique relative aux Lois de Finances”) további előrelépést tesz lehetővé a kormányzati kiadási programok minőségének és hatékonyságának javításában, miközben elősegíti a költségvetési célok megvalósítását is. Bár ezek a reformok valószínűleg nem elégségesek az aktualizálásban kitűzött kiadási célok eléréséhez és az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosításához, jó irányban haladnak.-  Az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát veszélyezteti, hogy az előrejelzés szerint az öregedő lakosság nagy költségeket ró a költségvetésre. Ez annak ellenére igaz, hogy 2003-ban, illetve 2004-ben a nyugdíj- és az egészségügyi rendszerben jelentős strukturális reformokra került sor. Egyéb reformok hiányában a következő években további konszolidációra lesz szükség.-  Összességében elmondható, hogy az aktualizálásban bemutatott gazdaságpolitikák az államháztartás területén részben összhangban állnak az adott országra vonatkozó átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. Franciaország jelentős strukturális reformokat hajtott végre a nyugdíj- és az egészségügyi rendszer területén, melyeknek köszönhetően könnyebben szembeszállhat a lakosság elöregedésének következményeivel. A konjunktúraciklusok fázisaihoz igazított hiány azonban 2004-ben jóval alacsonyabb lesz az ajánlottnál, Franciaország pedig a növekedési feltételek javulásával egy időben nem hozott intézkedéseket a konjunktúraciklusok fázisaihoz igazított hiány csökkenésének felgyorsítására. Ezenkívül bár a 2004. évi aktualizálásban tervezett középtávú kiigazítás jelentős lesz, mégsem lesz elegendő az aktualizálásban szereplő időszakon belüli egyensúlyközeli költségvetési helyzet eléréséhez, és bizonytalanságok övezik.-  A fenti értékelés alapján Franciaország teendői a következők: (i) 2005-ben a túlzott hiány korrekciója érdekében meg kell tennie a szükséges lépéseket; (ii) biztosítania kell a költségvetési konszolidáció 2005 utáni folytatását, melynek segítségével 2008-ra elérhető az egyensúlyközeli költségvetési helyzet; és (iii) a programban leírt többéves kiadási célok elérése érdekében folytatnia kell a strukturális reformokat, és féken kell tartania a kiadásokat.* * *Ezen értékelés alapján a Bizottság elfogadta a Franciaország aktualizált stabilitási programjáról szóló, tanácsi véleményre vonatkozó csatolt ajánlást, és azt továbbítja a Tanácsnak.AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikke harmadik bekezdésével összhangban Franciaország 2004–2008-re szóló aktualizált stabilitási programjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[6] és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT HOZTA:1.  A Tanács [2005. február 17-én] vizsgálta meg Franciaország 2004–2008-ra szóló aktualizált stabilitási programját. A program nagyjából megfelel az átdolgozott „stabilitási és konvergenciaprogramok tartalmi és formai magatartási kódexe” adatkövetelményeinek. Azonban a teljes foglalkoztatottsági növekedésre nem a nemzetgazdasági mérleg definíciója szerint ad előrejelzést – ahogy az kötelező lenne –, és hiányzik néhány nem kötelező változó. Ennek megfelelően a Tanács felkéri Franciaországot, hogy az adatkövetelményeknek teljes egészében feleljen meg.2.  A program alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv szerint a reál GDP növekedés 2004 és 2008 között a potenciális növekedést kis mértékben meghaladva 2,5 % lesz. A jelenleg rendelkezésre álló információ szerint ez a forgatókönyv valószínű növekedési feltételezéseket tükröz, bár némileg eltúlzott. A program inflációs tervei is valószerűnek tűnnek.3.  A Tanács 2003. június 3-án megállapította, hogy Franciaországban túlzott hiány áll fenn, és azt ajánlotta, hogy azt legkésőbb 2004-re korrigálja. A Bizottság „a Bíróság ítélete nyomán a túlzott hiány esetén követendő eljárás szerint Németország és Franciaország kötelezettségével kapcsolatban ezen országok helyzetéről” szóló, 2004. december 14-én elfogadott, a Tanácsnak címzett közleményében[7] arra a következtetésre jutott, hogy a túlzott hiány korrekciójának megfelelő határideje 2005, mivel a 2003. novemberi tanácsi következtetések bírósági megsemmisítésükig jogi hatállyal bírtak. A program költségvetési stratégiájának elsődleges célja 2005-re a hiánynak a GDP 3 %-a alá történő csökkentése. A program további célja a következő években az államháztartási hiány folyamatos csökkentésének biztosítása. 2005-től a hiány a tervek szerint évente folyamatosan, a GDP 0,6–0,7 százalékával csökken, és 2008-ban eléri a GDP 0,9 %-át. Az előző programhoz képest a jelenlegi valamivel kedvezőbb makrogazdasági forgatókönyvnél általában véve megerősíti a tervezett kiigazítást. A program előrejelzései és a közösen megállapított módszertan alapján a Bizottságnál végzett számítások szerint a konjunktúraciklusok fázisaihoz igazított egyenleg 2005-től szintén évi mintegy 0,6–0,7 százalékkal javul, és 2008-ra eléri a GDP -0,7 %-át. A középtávú költségvetési stratégia a korábbi aktualizálásokhoz hasonlóan a kormányzati kiadások reálértéken vett növelésére kitűzött többéves célok kijelölésén alapul, melynek következtében csökkenni fog a kiadások GDP-hez viszonyított aránya. A bevételek GDP-hez viszonyított aránya a tervek szerint nagyjából változatlan marad, és ezzel párhuzamosan csökken a hiány.4.  A jelenlegi információk alapján úgy tűnik, hogy a francia hatóságok intézkedései elégségesek ahhoz, hogy a hiány 2005-ben a GDP 3 %-ára csökkenjen. Franciaország költségvetési helyzete azonban továbbra is ingatag. A túlzott hiány korrekciójához az összes tervezett intézkedést végre kell hajtani, sőt, kedvezőtlen fejlemények esetén további intézkedésekre is szükség van. Ezenkívül, mivel a hiány 2005-re tervezett csökkenése a GDP ½%-át kitevő egyszeri kifizetésből adódik, a 2005-re tervezett megfelelő költségvetési kiigazítás viszonylag szerény. A 2005-öt követő években a költségvetési eredmény a programban tervezettnél rosszabb lehet. Különösen a 2006. évi hiányra vonatkozó célkitűzés tűnik veszélyeztetettnek a jelenlegi gazdaságpolitikák mellett, mivel erre az évre adócsökkentéseket jelentettek be, és jelentős egyszeri bevételek fognak megszűnni. Ezenkívül úgy tűnik, hogy a jelenlegi gazdaságpolitikák alapján a 2006–2008-ra kitűzött kiadási célokat nehéz lesz elérni, bár az elmúlt években végrehajtott strukturális reformok egyértelműen jó irányban haladnak. Kétséges a kiadási célok hitelessége, mivel a korábbi aktualizálásokban kitűzött célok teljesítése jócskán elmaradt a tervezettől.5.  E kockázatértékelés alapján úgy tűnik, hogy a programban felvázolt költségvetési irány nem nyújt elégséges biztonsági sávot normális makrogazdasági fluktuációk mellett a 3 %-os hiányküszöb átlépése ellen 2007. előtt, és ahhoz sem elegendő, hogy biztosítsa a Stabilitási és Növekedési Paktum középtávú célkitűzéseinek – egyensúlyközeli költségvetési helyzet – elérését a programidőszakon belül.6.  Az adóssághányad a becslések szerint 2004-ben a GDP 64,8 %-a volt, azaz meghaladta a Szerződésben előirányzott referenciaértéket (a GDP 60 %-a). A program 2006-tól az adóssághányad csökkenésével számol, és a becslések szerint 2008-ra eléri a GDP 62 %-át. Az adóssághányad alakulását ugyanazok a tényezők veszélyeztetik, mint a hiányra vonatkozó célkitűzéseket.7.  Franciaországban az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát veszélyeztetheti, hogy a lakosság elöregedése várhatóan nagy költségeket ró a költségvetésre. Ez annak ellenére igaz, hogy 2003-ban, illetve 2004-ben a nyugdíj- és egészségügyi rendszerben jelentős strukturális reformokra került sor. Egyéb reformok hiányában a következő években további költségvetési konszolidációra lesz szükség az államháztartás fenntarthatóságának biztosítására.8.  A 2004. évi aktualizálásban bemutatott gazdaságpolitikák részben összhangban állnak az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatások ajánlásaival, különösen a költségvetés területén. Franciaország jelentős strukturális reformokat hajtott végre a nyugdíj és az egészségügy területén, melyeknek köszönhetően könnyebben szembeszállhat a lakosság elöregedésének következményeivel. A konjunktúraciklusok fázisaihoz igazított hiány azonban 2004-ben jóval alacsonyabb lesz az ajánlottnál, Franciaország pedig a növekedési feltételek javulása idején nem hozott intézkedéseket a konjunktúraciklusok fázisaihoz igazított hiány csökkenésének felgyorsítására. Ezenkívül bár a 2004. évi aktualizálásban tervezett középtávú kiigazítás jelentős, de bizonytalanság övezi, és az aktualizálásra vonatkozó időszakon belül nem fog egyensúlyközeli költségvetési helyzethez vezetni.* * *A fenti értékelés alapján a Tanács véleménye szerint Franciaország teendői a következők:(i) megtenni a szükséges lépéseket a túlzott hiány 2005. évi korrekciójára;(ii) biztosítani, hogy a költségvetési konszolidáció 2005. után is folytatódjon, és 2008-ra egyensúlyközeli költségvetési helyzet alakuljon ki; továbbá(iii) a programban szereplő többéves kiadási célkitűzések betartása érdekében folytatnia kell a strukturális reformokat, és féken kell tartania a kiadásokat.Táblázat: Főbb makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reál GDP (változás %-ban) | SP 2004. dec. | 2,5 | 2,5 | 2,5 | 2,5 | 2,5 |COM 2004. okt. | 2,4 | 2,2 | 2,2 | – | – |SP 2003. dec. | 1,7 | 2,5 | 2,5 | 2,5 | – |HICP infláció (%) | SP 2004. dec. | 2,2 | 1,8 | 1,5 | 1,5 | 1,5 |COM 2004. okt. | 2,3 | 2,0 | 1,8 | – | – |SP 2003. dec. | 1,5 | 1,5 | 1,5 | 1,5 | – |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2004. dec. | -3,6 | -2,9 | -2,2 | -1,6 | -0,9 |COM 2004. okt. | -3,7 | -3,0 | -3,3 | – | – |SP 2003. dec. | -3,55 | -2,9 | -2,2 | -1,5 | – |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2004. dec. | -0,7 | 0,1 | 0,8 | 1,5 | 2,2 |COM 2004. okt. | -0,7 | -0,1 | -0,4 | – | – |SP 2003. dec. | -0,6 | 0,1 | 0,9 | 1,6 | – |Ciklikusan igazított egyenleg (a GDP %-ában) | SP 2004. dec.1 COM 2004. okt. SP 2003. dec.1 | -3,4 -3,5 -3,2 | -2,7 -2,8 -2,6 | -2,0 -3,1 -1,9 | -1,4 – -1,3 | -0,7 – – |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | SP 2004. dec. | 64,8 | 65,0 | 64,6 | 63,6 | 62,0 |COM 2004. okt. | 64,9 | 65,5 | 66,3 | – | – |SP 2003. dec. | 62,8 | 63,2 | 62,8 | 61,8 | – |Megjegyzés: 1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. Források: Stabilitási program; a Bizottság szolgálatainak 2004. őszi gazdasági előrejelzése; a Bizottság számításai. |[1] HL L 209, 1997.8.2. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] COM(2004) 813, 2002.12.14.[3] A Gazdasági és Pénzügyi Bizottságnak az ECOFIN Tanács által 2001.7.10-én elfogadott, a stabilitási és konvergencia programok tartalmáról és formájáról szóló felülvizsgált véleménye.[4] COM(2002) 668, 2002.11.27.[5] A 2005. évi költségvetés-tervezet előterjesztésekor, 2004. szeptemberében ez az egyszeri kifizetés a GDP 0,5 %-ára módosult. A módosítás szerepel a Bizottság szolgálatainak őszi előrejelzésében, ám a program továbbra is az eredeti 0,4°%-os becslést veszi alapul.[6] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[7] COM(2004) 813, 2002.12.14.


title: A Tanács ajánlása ( 2011. július 12. ) Olaszország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és a Tanács véleménye Olaszország 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról

text:
               21.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 215/4

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2011. július 12.)
   Olaszország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és a Tanács véleménye Olaszország 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási programjáról
   2011/C 215/02
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az EU-ban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első európai szemeszterét.

               (4)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács 2011. február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban és a Bizottság éves növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció és a strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget élvez majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.

               (5)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én arra is felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási és konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.

               (6)

               Olaszország 2011. május 6-án benyújtotta a 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó, 2011. évi aktualizált stabilitási programját, valamint 2011. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (7)

               Az olasz gazdaságot már jóval a jelenlegi globális gazdasági és pénzügyi válság előtt is strukturális gyengeségek jellemezték. 2001 és 2007 között a reál-GDP átlagos növekedése 1 % körül volt, azaz az euróövezeti átlag mindössze felét érte el, aminek oka elsősorban a termelékenység lassú növekedése volt. Mivel ezek a változások az ország egészét érintették, a régiók közötti jelentős gazdasági egyenlőtlenségek nem csökkentek. Bár a gazdaságot nem jellemezte nagy egyensúlyhiány a magánszektoron belül, azt komolyan érintette a globális válság. A kivitelek – majd azt követően a beruházások – terén tapasztalt visszaesés a reál-GDP jelentős, mintegy 7 %-os csökkenését eredményezte 2008 második negyedéve és 2009 második negyedéve között. A bruttó államadósság mértéke – az elmúlt évtizedben bekövetkezett tartós csökkenés után – 2010 végére 119 %-ra emelkedett, ami szintén a GDP jelentős visszaesését tükrözi. A foglalkoztatási ráta ennél jóval kisebb mértékben csökkent: azt a ledolgozott munkaórák csökkentésére irányuló, a kormány által támogatott program segítette, és így a munkanélküliségi ráta csak kismértékben emelkedett 2008–2009-ben. A gazdaság az exporttevékenység által vezetve 2009 második felében lassan ugyan, de fellendülésnek indult. A munkaerő-piaci helyzet sérülékeny maradt 2010-ben, és a munkanélküliségi ráta az év végén 8,5 % körül stabilizálódott. Tekintettel az államadósság nagyon magas arányára, Olaszország a válság ideje alatt kellően megfontolt költségvetési politikát folytatott, és tartózkodott a jelentős fiskális ösztönző intézkedések vállalásától, és így az államháztartási hiányt 2009–2010-ben az euróövezeti átlag alatt tartotta.

               (8)

               Az 1466/97/EK rendeletnek megfelelően az aktualizált stabilitási program értékelése alapján a Tanács véleménye szerint a programot alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A program előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2012-ig a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték alá csökken, méghozzá a kiadások további visszafogása, valamint az adózási morál javításának köszönhetően keletkező kiegészítő bevételek révén. A program a túlzott hiány megszüntetését követően a strukturális értelemben vett kiegyensúlyozott költségvetési egyenlegre vonatkozó középtávú célkitűzés megvalósítását vetíti előre a programidőszak végéig (2014), amit az elsődleges kiadások további korlátozására vonatkozó vállalás is alátámaszt. A program szerint az államadósság aránya 2011-ben lesz a legmagasabb, majd ezt követően az elsődleges többlet növekedésének megfelelően növekvő iramban csökkenni fog. A 2010–2012-es időszakra tervezett átlagos éves költségvetési erőfeszítés meghaladja a Tanács által a túlzott hiány esetén követendő eljárás keretében ajánlott, a GDP 0,5 %-át kitevő értéket, és a kiigazítás tervezett üteme 2012 után jóval meghaladja a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezései szerinti mértéket. Ahhoz, hogy a tényleges hiány és adósság mértéke elérje a fenti szintet, a költségvetés szigorú végrehajtására van szükség, míg a program hitelességének növelése szempontjából további információk kellenek a 2013-ra és 2014-re tervezett konszolidációs intézkedésekkel kapcsolatban.

               (9)

               Tekintettel a rendkívül magas, 2011-ben a GDP mintegy 120 %-át kitevő államadósságra, Olaszország számára kulcsfontosságú prioritást jelent a tartós és hiteles konszolidáció végrehajtása és a növekedés fokozására irányuló strukturális intézkedések elfogadása. A Bizottság legfrissebb értékelésének megfelelően az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának kockázatai közepesek. A már elfogadott intézkedések teljes körű megvalósítása meghatározó a 2012-ig tartó időszak, az államháztartási hiányra vonatkozóan a stabilitási programban megállapított célkitűzések teljesítése és így a túlzott hiány 2012-ig történő megszüntetése szempontjából. További fellépésre lesz szükség, ha például az adózási morál javítása miatt keletkező bevételek a költségvetésben tervezettnél alacsonyabb mértékűek lesznek, vagy ha nehézségek merülnek fel a tőkekiadások tervezett korlátozásának teljesítése során. A 2013–2014-es időszakra vonatkozóan az új hároméves költségvetési keret előírja, hogy a konszolidációs törekvéseket alátámasztó konkrét intézkedéseket 2011 októberéig kell elfogadni. Bár a költségvetési keret jelentősen megerősödött az elmúlt években, a kiadásokra vonatkozóan megállapított érvényesíthető felső határok bevezetése és a költségvetési nyomon követés további javítása az összes államháztartási alszektorban a költségvetési fegyelem előmozdítását és a középtávú költségvetési stratégia hitelességének erősítését szolgálja.

               (10)

               Annak ellenére, hogy a válságot megelőző időszakban viszonylag jelentős volt a munkahelyteremtés mértéke, Olaszország munkaerőpiaca jelenleg szerkezeti gyengeségek jeleit mutatja. A határozatlan idejű szerződésekkel rendelkező munkavállalók nagyobb védelmet élveznek, mint az atipikus szerződéssel foglalkoztatottak. Az előzőek tekintetében az elbocsátások szigorú szabályok és nehézkes eljárások alá esnek. Az utóbbiak tekintetlben figyelembe kell venni az önfoglalkoztatás dinamikáit, amely alárendelt munkavállalói kapcsolatokat fedhet el. Annak ellnére, hogy a válság alatt a jövedelemtámogatás kiterjesztésére és a munkanélküliség védelmére új ad hoc intézkedéseket tettek, a jelenlegi munkanélküli ellátási rendszer i töredezett marad. A munkanélküliség szintje a 25 év alattiaknál 2010-ben elérte a 27,8 %-ot, és az országon belüli eloszlás egyenlőtlen volt: a déli régiókban élő fiatalok munkanélkülisége kétszerese volt az északi régiókban élő társaikénál. A gyakorlati és szakképzés szerepét tovább kell erősíteni. Bár nagyon hasznos és fontos lenne, jelenleg – a regionális rendszerek megsokszorozásától eltekintve – nincs a szakismeret igazolására és a szakmai és képzési követelmények elfogadására szolgáló olyan egységes rendszer, amelyet az országban mindenütt elismernének, ami Olaszország egészében negatívan befolyásolja a munkavállalók mobilitását és a foglalkoztatási lehetőségeket. Lenne még mit tenni a foglalkoztatási szolgáltatások hatékonyságának növelése érdekében, különösen azokban a régiókban, ahol magas a munkanélküliség szintje. Emellett Olaszországban tekintélyes mértéket ölt a be nem jelentett munkavégzés.

               (11)

               Kiemelt jelentősége van a bérszabályozás termelékenységnövekedéssel való összehangolásának, tekintettel arra, hogy Olaszországnak az 1990-es évek óta a versenyképesség állandó gyengülésével kell szembenéznie. Ezzel összefüggésben a vállalati szintű bértárgyalások fontos szerepet játszhatnak, és segíthetnek a munkaerőpiac régiók közötti egyenlőtlenségeinek kezelésében. A bértárgyalási keret 2009-es reformja többek között bevezette a nyitó klauzula (az országos szinten elfogadott ágazati bértől való eltérés) lehetőségét, azonban annak használata mostanáig még nem terjedt el.

               (12)

               A nők foglalkoztatási rátája általánosságban, de a régiók között jelentős eltéréseket mutatva több mint 20 százalékponttal a férfiaké mögött marad. A viszonylag alacsonyabb aktivitási és a magasabb munkanélküliségi ráta miatt a déli régiókban a 20 és 64 év közötti nők alig harmada volt foglalkoztatva 2009-ben. A munkát terhelő olaszországi adók viszonylag magas szintje visszafogja a munkaerő-kínálatot, különösen a háztartáson belüli második pénzkeresők esetében, és hátrányosan befolyásolja a társaságok munkaerő-keresletét. A nemzeti reformprogram a nők foglalkoztatásának előmozdítása terén a 2010-ben elfogadott tervre támaszkodik, amelynek célja a munka és a családi élet összeegyeztethetőségére irányuló törekvéseknek a különböző kormányzati szintek közötti összehangolása. A kormány a magas munkanélküliségi rátával küzdő régiókban nemrég adóösztönzőt vezetett be a hátrányos helyzetű munkavállalókat alkalmazó vállalkozások számára, ideértve azokat a munkavállalókat, akik olyan ágazatban vagy szakmában dolgoznak, ahol kiemelten magas a nemek közötti egyensúlyhiány. A program emellett bejelenti az adórendszer reformját is, amelynek célja az adóteher fokozatos elmozdítása a munkáról a fogyasztás irányába, ami segítheti a foglalkoztatás növelését.

               (13)

               Az üzleti környezet javítására és a közigazgatás teljesítményorientációjának és elszámoltathatóságának fokozására irányuló nem régi intézkedések ellenére az európai uniós szinthez képest még mindig költséges üzleti tevékenységet folytatni Olaszországban, különösen a déli régiókban. A termék- és szolgáltatási piacokon (és különösen a szakmai szolgáltatások terén) még számtalan jogszabályi és adminisztratív akadályt kell felszámolni. A versenykörnyezet és a fogyasztóvédelem támogatása érdekében 2009-ben jogszabályi eszközként bevezették az éves versenyjogi törvényt, annak elfogadására azonban még nem került sor. Az olaszországi üzleti környezet további gyengesége, hogy hosszasak a szerződések betartatására irányuló eljárások. A vállalkozásfejlesztés bankszektoron kívüli finanszírozása még mindig viszonylag ritka Olaszországban, különösen a kis- és középvállalatok (kkv-k) esetében. A sajáttőke-finanszírozás és a kockázati tőke továbbra is csak korlátozott szerepet játszanak annak ellenére, hogy jelentős potenciált jelentenek a társaságok méretének növelése, az új globális piacokra való kilépés, valamint a vállalatirányítás javítása terén.

               (14)

               A kutatás és fejlesztésre (K+F) fordított kiadások csak mérsékelten emelkedtek az elmúlt tíz évben. Következésképpen a K+F intenzitása továbbra is alacsony (a GDP körülbelül 1,27 %-át teszi ki), és jóval elmarad az uniós átlagtól (1,90 %). Ez a rés elsősorban az ipari kutatás alacsony szintjének a következménye, mivel az üzleti K+F intenzitása a GDP 0,64 %-a, szemben az EU-27 1,23 %-os átlagával. A kockázati tőke intenzitása ugyancsak alacsony szintű maradt. A nemzeti reformprogram számos intézkedést bemutat (köztük az egyetemek vagy közszektorbeli szervezetek által megvalósított kutatási projektekbe beruházó vállalkozásoknak nyújtott, időben korlátozott adókedvezményeket), de a K+F intenzitása vonatkozásában meghatározott, a GDP 1,53 %-át kitevő célkitűzés a 2006–2008-as időszakra vonatkozóan kivetített átlagos éves növekedési arányból ered és figyelembe veszi az ország költségvetési stabilitási megszorításait.

               (15)

               Olaszország a harmadik az EU kohéziós politikájához tartozó alapokból részesülő kedvezményezettek sorában: a 2007–2013 közötti időszakra a teljes uniós kohéziós politikai költségvetés mintegy 8 %-át ez az ország kapta. A programidőszak felénél az uniós alapokból ténylegesen igénybe vett előirányzatok aránya csak 16,8 %, és a déli konvergenciarégiók esetében ez a szám ennél jóval alacsonyabb.

               (16)

               Olaszország számos vállalást tett az Euró Plusz Paktum keretében. A nemzeti reformprogram említ néhány nemrégen elfogadott intézkedést, és körvonalaz az államháztartás fenntarthatóságára, a pénzügyi stabilitásra, a versenyképesség előmozdítására, valamint a foglalkoztatás javítására vonatkozó jövőbeni reformterveket, amelyek összhangban vannak az Euró Plusz Paktum elveivel. Kifejezetten a Paktumra válaszul tett jelentős új vállalás a kormány azon szándéka, hogy alkotmánymódosítás révén javítsa a költségvetési fegyelmet. Sor került ezeknek az elemeknek az értékelésére és az ajánlásban való figyelembevételükre.

               (17)

               A Bizottság értékelte Olaszország stabilitási programját és nemzeti reformprogramját, valamint az Euró Plusz Paktum keretében tett vállalásait. Figyelembe vette nemcsak a programok Olaszország fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél az uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását. Ennek fényében a Bizottság úgy ítéli meg, hogy Olaszországnak a 2011–2014 közötti időszakra szóló konszolidációs terve 2012-ig hiteles, ugyanakkor a 2013–2014-es időszakra azt konkrét intézkedésekkel kell alátámasztani annak érdekében, hogy a nagyon magas államadósság tartósan csökkenő pályára kerüljön. A nemzeti reformprogram az Európa 2020 stratégia minden aspektusára kitérő kezdeményezések átfogó készletét vázolja, azonban további intézkedések szükségesek a régi keletű és a válság által súlyosbított strukturális gyengeségek kezeléséhez. Olaszország növekedésének és munkahely-teremtési potenciáljának fokozása, valamint a déli régiók felzárkózásának előmozdítása érdekében további intézkedéseket kell hozni 2011–2012-ben a munkaerőpiac működésének javítása, a szolgáltatási és termékpiacoknak a nagyobb verseny előtt való megnyitása, az üzleti környezet javítása, a kutatási és innovációs szakpolitika megerősítése, valamint az európai uniós kohéziós pénzeszközök gyorsabb és jobb felhasználása céljából.

               (18)

               Ezen értékelés fényében és figyelembe véve a 2010. június 2-i, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 126. cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlást, a Tanács megvizsgálta Olaszország 2011. évi aktualizált stabilitási programját; arról alkotott véleményét (3) az alábbi (1) ajánlás tükrözi. Figyelembe véve az Európai Tanács 2011. március 25-i következtetéseit, a Tanács megvizsgálta Olaszország nemzeti reformprogramját,

         AJÁNLJA, HOGY Olaszország 2011–2012-ben tegyen intézkedéseket a következő pontoknak megfelelően:

               1.

               Hajtsa végre a tervezett költségvetési konszolidációt 2011-ben és 2012-ben a túlzott hiány megszüntetése érdekében összhangban a túlzotthiány-eljárásokra vonatkozó tanácsi ajánlásokkal, csökkenő pályára terelve ezáltal a magas államadóssági arányt. A nemrég jóváhagyott jogszabályokon alapulva fordítson minden vártnál jobb gazdasági vagy költségvetési eredményt a gyorsabb hiány- és adósságcsökkentésre, és álljon készen arra, hogy megakadályozza a túlköltekezéseket a költségvetés végrehajtása során. A 2013–2014 közötti időszakra szóló célkitűzéseket és a középtávú cél 2014-ig történő elérését 2011 októberéig támassza alá konkrét intézkedésekkel az új többéves költségvetési keretnek megfelelően. Erősítse tovább a keretet azáltal, hogy érvényesíthető felső határokat vezet be a kiadásokra vonatkozóan, és javítja a nyomon követést az összes államháztartási alszektorban.

               2.

               Erősítse meg az intézkedéseket a munkaerő-piaci szegmentáció felszámolására a foglalkoztatásvédelmi jogszabályok egyes szempontjainak felülvizsgálata révén, ideértve az elbocsátási szabályokat és eljárásokat, valamint a munkanélküli ellátások jelenleg töredezett rendszerének áttekintését figyelembe véve a költségvetési megszorításokat. Fokozza a be nem jelentett munkavégzés elleni küzdelem terén tett erőfeszítéseket. Emellett tegyen lépéseket a nők jelentősebb munkaerő-piaci részvételének előmozdítása érdekében azáltal, hogy az ország egész területén növeli a gyermekgondozási létesítmények rendelkezésre állását, és költségvetési szempontból semleges pénzügyi ösztönzést nyújt a második keresők számára a munkavállalásoz.

               3.

               A kollektív bértárgyalási keret reformját megvalósító 2009-es megállapodás alapján és a szociális partnerekkel a nemzeti gyakorlatnak megfelelően konzultálva tegyen további lépéseket annak érdekében, hogy a bérnövekedés jobban tükrözze a termelékenység alakulását, valamint a helyi és vállalati feltételeket, ideértve azokat a rendelkezéseket, amelyek lehetővé teszik az olyan vállalati szintű egyztetéseket, amelyek ebbe az irányba mutatnak.

               4.

               Terjessze ki a szolgáltatási ágazat további verseny előtti megnyitására vonatkozó eljárást, ideértve a szakmai szolgáltatások területét. A versenyhivatal ajánlásainak figyelembevétele mellett 2011-ben fogadja el az éves versenyjogi törvényt. Rövidítse le a szerződések betartatására irányuló eljárások időtartamát. Erősítse tovább az intézkedéseket annak érdekében, hogy a jogszabályi korlátok felszámolása és a költségek csökkentése révén előmozdítsa a kkv-k hozzáférését a tőkepiacokhoz.

               5.

               Javítsa a magánszektorbeli beruházás kereteit a kutatás és fejlesztés terén azáltal, hogy kiterjeszti a jelenlegi költségvetési ösztönzőket, javítja a kockázati tőke feltételeit, és támogatja az innovatív közbeszerzési rendszereket.

               6.

               Tegyen lépéseket a kohéziós politikához tartozó alapokból társfinanszírozott, növekedést ösztönző kiadások költséghatékony módon történő felgyorsítása érdekében, azért, hogy csökkentse a régiók között állandó jelleggel fennálló egyenlőtlenségeket az adminisztratív kapacitás és a politikai kormányzás javítása révén. Teljesítse a nemzeti stratégiai referenciakeret keretében a források összege és a kiadások minősége tekintetében tett vállalásait.

      Kelt Brüsszelben, 2011. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A 2011. évre érvényben tartotta a Tanács a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2011. május 19-i 2011/308/EU határozata (HL L 138., 2011.5.26., 56. o.).

      (3)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikke (3) bekezdésének megfelelően.


title: A Tanács ajánlása ( 2010. február 16. ) az Európai Fejlesztési Alap (hetedik EFA) 2008. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről

text:
               20.2.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 45/14

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2010. február 16.)
   az Európai Fejlesztési Alap (hetedik EFA) 2008. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről
   (2010/101/EU)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel az 1995. november 4-én Mauritiuson aláírt megállapodással (1) módosított, 1989. december 15-én Loméban aláírt negyedik AKCS–EGK-egyezményre (2),
   tekintettel a negyedik AKCS–EGK-egyezmény szerinti közösségi támogatás finanszírozásáról és kezeléséről szóló belső megállapodásra (3) (a továbbiakban: a belső megállapodás), amely létrehozta többek között a hetedik Európai Fejlesztési Alapot (hetedik EFA) és különösen annak 32. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel a negyedik AKCS–EGK-egyezmény szerinti fejlesztésfinanszírozási együttműködésre alkalmazandó 1991. július 29-i pénzügyi szabályzatra (4) és különösen annak 69–77. cikkére,
   megvizsgálva a hetedik EFA műveleteire vonatkozó 2008. december 31-i bevétel- és kiadáskimutatást, illetve eredménykimutatást, valamint a Számvevőszéknek a 2008. pénzügyi évre vonatkozó jelentését, a Bizottság válaszaival együtt (5),
   mivel:

               (1)

               A belső megállapodás 32. cikkének (3) bekezdése szerint a hetedik EFA pénzgazdálkodása tekintetében az Európai Parlamentnek kell megadnia a Tanács ajánlása alapján a Bizottságnak a mentesítést.

               (2)

               A 2008. pénzügyi év során a Bizottság a hetedik EFA műveleteit összességében kielégítően hajtotta végre,

         AJÁNLJA, hogy az Európai Parlament mentesítse a Bizottságot a hetedik EFA 2008. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2010. február 16-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         E. SALGADO

      (1)  HL L 156., 1998.5.29., 3. o.

      (2)  HL L 229., 1991.8.17., 3. o.

      (3)  HL L 229., 1991.8.17., 288. o.

      (4)  HL L 266., 1991.9.21., 1. o.

      (5)  HL C 269., 2009.11.10., 257. o.


title: A Bizottság (EU) 2017/1140 ajánlása (2017. június 23.) a határokon átterjedő súlyos egészségügyi veszélyekkel kapcsolatban a fertőzöttekkel való érintkezés nyomon követését célzó intézkedések koordinálása céljából az 1082/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozat alapján létrehozott korai figyelmeztető és gyorsreagáló rendszeren keresztül cserélhető személyes adatokról (az értesítés a C(2017) 4197. számú dokumentummal történt) (EGT-vonatkozású szöveg. )

text:
               27.6.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 164/65

         A BIZOTTSÁG (EU) 2017/1140 AJÁNLÁSA
   (2017. június 23.)
   a határokon átterjedő súlyos egészségügyi veszélyekkel kapcsolatban a fertőzöttekkel való érintkezés nyomon követését célzó intézkedések koordinálása céljából az 1082/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozat alapján létrehozott korai figyelmeztető és gyorsreagáló rendszeren keresztül cserélhető személyes adatokról

         (az értesítés a C(2017) 4197. számú dokumentummal történt)

   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A 2119/98/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (1) a Bizottság és tagállamok illetékes egészségügyi hatóságai közötti állandó kommunikációs hálózatként egy korai figyelmeztető és gyorsreagáló rendszert hozott létre bizonyos kategóriájú fertőző betegségek megelőzése és felügyelete érdekében. A korai figyelmeztető és gyorsreagáló rendszer működésére vonatkozó eljárásokat a 2000/57/EK bizottsági határozat (2) állapítja meg.

               (2)

               A 2119/98/EK határozatot hatályon kívül helyezte és felváltotta a 1082/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozat (3). Az új határozat újra létrehozta a korai figyelmeztető és gyorsreagáló rendszert. Emellett kiterjesztette az állandó kommunikációs hálózat hatáskörét más típusú, biológiai eredetű veszélyekre, valamint más típusú, határokon át terjedő súlyos egészségügyi veszélyekre, többek között a vegyi, környezeti vagy ismeretlen eredetű veszélyekre. Megállapította továbbá a határokon át terjedő súlyos egészségügyi veszélyek járványügyi felügyeletére, monitoringjára, korai előrejelzésére és az ellenük való küzdelemre vonatkozó szabályokat.

               (3)

               A 2000/57/EK határozatot hatályon kívül helyezte és felváltotta az (EU) 2017/253 bizottsági végrehajtási határozat (4).

               (4)

               Az 1082/2013/EU határozat 9. cikke (3) bekezdésének i) pontja szerint a korai figyelmeztető és gyorsreagáló rendszeren keresztül a határokon át terjedő súlyos egészségügyi veszélyekkel kapcsolatosan kiadott riasztásoknak tartalmazniuk kell a fertőzöttek azonosítását lehetővé tevő szükséges adatokat, valamint a potenciális veszélyben lévő egyének adatait („a fertőzöttekkel való érintkezés nyomon követéséhez szükséges adatok”). Az említett határozat 16. cikke (9) bekezdésének b) pontjával összhangban, valamint az ilyen riasztások hatékonyságának és egységes alkalmazásának biztosítása érdekében helyénvaló ajánlást tenni olyan személyes adatokat tartalmazó indikatív jegyzékre vonatkozóan, amelyeket a korai figyelmeztető és gyorsreagáló rendszer terén illetékes hatóságok közölhetnek.

               (5)

               A személyes adatok korai figyelmeztető és gyorsreagáló rendszeren keresztül történő cseréjét a 95/46/EK európai parlamenti és a tanácsi irányelvnek (5) és a 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (6) megfelelően kell elvégezni. Bár a 95/46/EK irányelv és a 45/2001/EK rendelet a főszabályként kizárja a különleges adatkategóriák feldolgozását, beleértve az egyének egészségére vonatkozó adatokat, az ilyen adatfeldolgozás mindazonáltal engedélyezett, amennyiben az az érintett létfontosságú érdekeinek védelméhez szükséges a 95/46/EK irányelv 8. cikke (2) bekezdése c) pontjának és a 45/2001/EK rendelet 10. cikke (2) bekezdése c) pontjának megfelelően, illetve az uniós vagy tagállami jogban a 95/46/EK irányelv 8. cikkének (4) bekezdése és a 45/2001/EK rendelet 10. cikkének (4) bekezdése szerint meghatározott alapvető közérdekből is, a megfelelő garanciák nyújtása mellett.

               (6)

               Csak a fenti célokból szükséges, az egyes esetekben meghatározott személyes adatok cserélhetők a korai figyelmeztető és gyorsreagáló rendszeren keresztül és ez az ajánlás nem szolgálhat engedélyezésként a személyi adatok összes, az ajánlásban foglalt típusának cseréjére vonatkozóan.

               (7)

               Az európai adatvédelmi biztossal a 45/2001/EK rendelet 28. cikkének (2) bekezdésével összhangban konzultációt folytattak; a biztos 2015. augusztus 24-én nyilvánított véleményt (C 2015-0629).

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               A fertőzöttekkel való érintkezés nyomon követését célzó intézkedések koordinálása céljából cserélhető személyes adatok indikatív jegyzékét ezen ajánlás melléklete tartalmazza.

               2.

               Ennek az ajánlásnak a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2017. június 23-án.

            a Bizottság részéről

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            a Bizottság tagja

      (1)  Az Európai Parlament és a Tanács 2119/98/EK határozata (1998. szeptember 24.) a Közösségben a fertőző betegségek járványügyi felügyeleti és ellenőrzési hálózatának létrehozásáról (HL L 268., 1998.10.3., 1. o.).

      (2)  A Bizottság 2000/57/EK határozata (1999. december 22.) a fertőző betegségek járványügyi felügyeleti és ellenőrzési hálózatának létrehozásáról szóló 2119/98/EK európai parlamenti és tanácsi határozat szerinti korai figyelmeztető és gyorsreagáló rendszerről (HL L 21., 2000.1.26., 32. o.).

      (3)  Az Európai Parlament és a Tanács 1082/2013/EU határozata (2013. október 22.) a határokon átterjedő súlyos egészségügyi veszélyekről és a 2119/98/EK határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 293., 2013.11.5., 1. o.).

      (4)  A Bizottság (EU) 2017/253 végrehajtási határozata (2017. február 13.) az 1082/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozat szerint a korai figyelmeztető és gyorsreagáló rendszer keretében a határokon át terjedő súlyos egészségügyi veszélyekkel kapcsolatos riasztások kiadására, valamint az ilyen veszélyekkel kapcsolatos információcserére, konzultációra és a reagálás koordinációjára vonatkozó eljárások megállapításáról (HL L 37., 2017.2.14., 23. o.).

      (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 95/46/EK irányelve (1995. október 24.) a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról (HL L 281., 1995.11.23., 31. o.).

      (6)  Az Európai Parlament és a Tanács 45/2001/EK rendelete (2000. december 18.) a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról (HL L 8., 2001.1.12., 1. o.).

      MELLÉKLET

         A fertőzöttekkel való érintkezés nyomon követését célzó intézkedések koordinálása céljából cserélhető személyes adatok indikatív jegyzéke

      1.   SZEMÉLYES ADATOK

                  —

                  Utónév és vezetéknév,

                  —

                  állampolgárság, születési idő, nem,

                  —

                  Lakóhely/székhely szerinti ország,

                  —

                  Személyazonosító okmány típusa, száma és a kibocsátó hatóság,

                  —

                  Jelenlegi lakcím (utca és házszám, település, ország, irányítószám),

                  —

                  Telefonszámok (mobil, otthoni, munkahelyi),

                  —

                  E-mail (privát, hivatalos).

            2.   UTAZÁSI INFORMÁCIÓK

                  —

                  Közlekedési eszközre vonatkozó adatok (pl. járatszám, repülés napja és hossza, hajó neve, rendszám),

                  —

                  Ülésszám(ok),

                  —

                  Kabinszám(ok).

            3.   KAPCSOLATTARTÁSI ADATOK

                  —

                  A meglátogatott személyek neve/tartózkodási helyek,

                  —

                  A tartózkodás időpontja és a tartózkodási helyek címe (utca, házszám, település, ország, irányítószám),

                  —

                  Telefonszámok (mobil, otthoni, munkahelyi),

                  —

                  E-mail (privát, hivatalos).

            4.   A KÍSÉRŐ SZEMÉLYEK ADATAI

                  —

                  Utónév és vezetéknév,

                  —

                  Állampolgárság,

                  —

                  Lakóhely/székhely szerinti ország,

                  —

                  Személyazonosító okmány típusa, száma és a kibocsátó hatóság,

                  —

                  Jelenlegi lakcím (utca és házszám, település, ország, irányítószám),

                  —

                  Telefonszámok (mobil, otthoni, munkahelyi),

                  —

                  E-mail (privát, hivatalos).

            5.   VÉSZHELYZET ESETÉN ÉRTESÍTENDŐ SZEMÉLYEK ADATAI

                  —

                  Az értesítendő személy neve,

                  —

                  Lakcím (utca és házszám, település, ország, irányítószám),

                  —

                  Telefonszámok (mobil, otthoni, munkahelyi),

                  —

                  E-mail (privát, hivatalos).