title: A Tanács ajánlása ( 2013. július 9. ) Svédország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Svédország 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről

text:
               30.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/86

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2013. július 9.)
   Svédország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Svédország 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről
   2013/C 217/21
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikkének (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (3), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállamok állam- és kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               A Tanács 2012. július 10-én ajánlást (4) fogadott el Svédország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Svédország 2012–2015-ös időszakra vonatkozó konvergenciaprogramját.

               (5)

               A Bizottság 2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindítja a gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. A Bizottság továbbá az 1176/2011/EU rendelet alapján 2012. november 28-án elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Svédországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK tanácsi rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2013. február 7-én elfogadta a 2013. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2013. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (8)

               A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke értelmében 2013. április 10-én közzétette a Svédországra vonatkozó részletes vizsgálatának eredményeit. A Bizottság elemzése arra enged következtetni, hogy Svédországban makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn, amely nyomon követést és szakpolitikai intézkedéseket igényel. A továbbiakban is figyelemmel kell lenni különösen a magánszektor eladósodottságával és a hitelállomány-leépítéssel kapcsolatos makrogazdasági fejleményekre, a lakáspiacon továbbra is fennálló hiányosságokkal együtt. Noha a folyó fizetési mérleg nagy többlete a nagy hiányokkal ellentétben nem emeli a kockázatot, a Bizottság továbbra is nyomon követi a svédországi folyó fizetési mérleggel kapcsolatos fejleményeket.

               (9)

               2013. április 19-én Svédország benyújtotta a 2012–2017 közötti időszakra vonatkozó konvergenciaprogramját és 2013. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (10)

               A konvergenciaprogramnak az 1466/97/EK rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv 2013-ra megalapozott. A kormány 2013-ban 1,2 %-os, 2014-ben pedig 2,2 %-os GDP-növekedéssel számol, míg a Bizottság 1,5 %-os és 2,5 %-os növekedést vár. A konvergenciaprogramban körvonalazott költségvetési stratégia célja az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának a svéd költségvetési keretszabályok betartása mellett történő biztosítása, többek között az államháztartás nettó hitelnyújtása terén a GDP 1 %-át kitevő átlagos többlet elérése az üzleti ciklus során. Az államháztartási egyenleg 2011-ben a GDP 0,2 %-át kitevő csekély többletet követően 2012-ben már 0,5 %-os hiányt mutatott. A konvergenciaprogram megerősíti a GDP –1,0 %-ára vonatkozó korábbi középtávú költségvetési célt. A középtávú költségvetési cél összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel. A konvergenciaprogram a strukturális államháztartási egyenleg tekintetében – a Bizottság által újraszámolt adatok alapján – azzal számol, hogy a 2012–13-ban tapasztalt mintegy 0,4 %-os csekély mértékű hiány után 2014-ben és azt követően többlet alakul ki. Ezért a középtávú költségvetési cél valószínűleg teljesíthető a programidőszak alatt. A konvergenciaprogramban foglalt információk szerint az államháztartási kiadások növekedési rátája – a diszkrecionális bevételi intézkedések nélkül – 2012-ben és 2013-ban felülmúlja a középtávú potenciális GDP-növekedésre vonatkozó referenciaértéket, de 2014-ben alatta lesz. A költségvetési célkitűzéseket érintő kockázatok korlátozottak, még további 2014. évi expanzív diszkrecionális intézkedések lehetőségének figyelembevételével is. A konvergenciaprogram szerint a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték alatt lévő adósságráta az előrejelzések szerint 2013-ban ideiglenesen a GDP 42 %-ára fog emelkedni, de 2015-ben a GDP 40 %-ára esik majd vissza. A Bizottság előrejelzései szerint az adósságráta 2014-ben 39 %-ra fog csökkenni.

               (11)

               A magánszektor nagyarányú eladósodottsága (2012-ben a GDP 235 %-a) továbbra is aggodalomra ad okot. A háztartásoknak a GDP 80 %-a, illetve a rendelkezésre álló jövedelem nagyjából 170 %-a körül mozgó adósságállománya csak a közelmúltban stabilizálódott, és – tekintve a hitelállomány további bővülését és a jelzáloghitelek lassú törlesztési ütemét – nem valószínű, hogy a közeljövőben csökkenni fog. A kamatfizetések jelenlegi levonhatósága az adóból és a csekély mértékű rendszeresített ingatlanadó hozzájárul a svéd ingatlanadózás terén tapasztalható túlzott torzuláshoz, amelynek eredményeképp jelentős adósságok keletkeznek. Ezenfelül az új beruházásokra fordított tőke és a lakáscélú hitelek marginális effektív adókulcsa közötti viszonylag nagy különbség miatt a társaságoknál továbbra is jellemző lesz az adósságfinanszírozás túlsúlya. Svédország a közelmúltban korlátozta a csoporton belüli kamatköltségeket, de nem rendelkezik átfogó rendszerrel az adósság-sajáttőke adókülönbségeinek ellentételezésére. A GDP 149 %-át kitevő vállalati hitelek továbbra is jelentősek.

               (12)

               Jóllehet a svéd lakáspiac a közelmúltban stabilnak mutatkozott, előfordulhat, hogy a későbbiekben az instabilitás forrása lesz. A kínálati oldalt illetően a svéd lakáspiacot bizonyos hiányosságok jellemzik, ami hozzájárulhat ahhoz, hogy megemelkedjenek a lakásárak és az kedvezőtlen bezáródási hatást vált ki. A svéd építőipari befektetések a többi skandináv ország befektetéseinek csupán felét teszik ki, a GDP és a népesség arányában egyaránt. Jelenleg a hosszas, önkormányzati hivatali eljárások miatt egy új projekt beindítása gyakran több évet vesz igénybe. E folyamatok ésszerűsítése fokozná a lakáskínálat rugalmasságát, előmozdítaná a versenyt az építőiparban és csökkentené az építési költségeket. További reformok szükségesek a bérleti díjak meghatározásának rendszerében annak érdekében, hogy a piaci szereplők megfelelő áron alakíthassák ki a bérlemények optimális kínálatát. A lakáspiac elégtelenségeinek kezelése valószínűleg elősegíti majd a háztartások adósságszintjének csökkentését, mivel ezek szorosan összefüggnek.

               (13)

               Svédországban a munkanélküliségi ráta a fiatalok, a migráns háttérrel rendelkezők és az alacsony képzettségű munkavállalók körében általában messze a munkaképes korú népesség többi részénél tapasztalható arány és az uniós átlag felett marad. E probléma megoldására Svédország számos új intézkedést tett. A migráns háttérrel rendelkezők munkaerőpiacra történő bevonását célzó intézkedések kezdeti eredményeként a munkanélküliségi ráta csökkent, de további erőfeszítésekre van szükség a közöttük és a népesség többi része közötti különbségek visszaszorítása érdekében. A fiatalok eddig nem részesültek számottevően az említett intézkedések előnyeiből. Számos ígéretes intézkedés született vagy van folyamatban; többek között olyan, a munkaerőpiacra történő bevezetésre vonatkozó megállapodások, amelyek teljesen független szociális partnerek által köttetnek a svéd bérmegállapítási modell alapján. A tanulószerződéses gyakorlati képzések és a munkahelyi környezetben történő szakképzés egyéb típusainak megszilárdítására irányuló erőfeszítések is teljes mértékben relevánsak, de a kívánt hatás elérése érdekében még ambiciózusabbnak kell lenniük. További előrelépésre lenne mód a foglalkoztatásvédelmi jogszabályok felülvizsgálata és a fiatalokra vonatkozó munkahelyi garanciák előnyeinek kihasználása révén. Az általános állami támogatások helyett a leginkább rászorulókra irányuló, konkrétabb intézkedéseket kellene előtérbe helyezni. A svéd munkahelyi garanciák keretében az Állami Foglalkoztatási Szolgálaton keresztül munkát kereső és legalább 90 napja munkanélküli fiatalok számára célzott szolgáltatásokat nyújtanak, hogy elősegítsék esélyeik javítását a kívánt munkahely megtalálása és az oktatási lehetőségek terén. A garanciák jelenleg azonban kevésbé hatékonyan célozzák meg azon fiatalokat, akik nem vesznek részt az oktatásban vagy a képzésben, illetve nincsenek bejelentve az Állami Foglalkoztatási Szolgálatnál. A 2012. évi ajánlással összhangban Svédország tanulmányt készíttetett az éttermek és vendéglátó-ipari szolgáltatások esetében alkalmazott csökkentett héakulcsnak az árakra, munkabérekre és a fiatalok foglalkoztatására gyakorolt hatásának felülvizsgálatáról, amelynek előzetes eredményei 2014 januárjában, végkövetkeztetései pedig 2016-ban születnek meg. E felülvizsgálat lényeges lesz, tekintve ezen intézkedés költséghatékonysága kapcsán felmerült aggályokat.

               (14)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Svédország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot, és részletes vizsgálatot végzett. Figyelembe vette nemcsak a programok Svédország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. A Bizottságnak az európai szemeszter keretében megfogalmazott ajánlásait az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi.

               (15)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot, és arról alkotott véleményét (5) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

               (16)

               A Bizottság részletes vizsgálata és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a konvergenciaprogramot. Az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait különösen az alábbi 2. és 3. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Svédország a 2013–2014-es időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Hajtsa végre a szükséges intézkedéseket a növekedést elősegítő költségvetési politika folytatása érdekében és őrizze meg szilárd költségvetési pozícióját, biztosítva a középtávú költségvetési célnak való megfelelést a programidőszakban.

               2.

               Továbbra is kezelje a magánszektor eladósodottságával kapcsolatos kockázatokat a túlzott adókedvezmények csökkentése révén a lakáspiaci adózás terén azáltal, hogy fokozatosan megszünteti a jelzáloghitelekre vonatkozó kamatfizetések adóból történő levonhatóságát vagy/és növeli az ingatlanadót. Tegyen további intézkedéseket az óvatos hitelezés ösztönzése érdekében a jelzáloghitelek törlesztését előmozdító intézkedések révén. Csökkentse tovább a társasági adók terén bekövetkezett torzulások mértékét.

               3.

               Javítsa a lakáspiac hatékonyságát a bérleti díjak meghatározási rendszere további reformjainak megszüntetése, valamint a lakók és a lakástulajdonosok közötti szerződési szabadság biztosítása révén. Mozdítsa elő a fokozott versenyt az építőiparban és vizsgálja felül a tervezési, övezetkialakítási és jóváhagyási eljárásokat a célból, hogy fokozódjék az átláthatóság, lerövidüljenek az átfutási időtartamok és csökkenjenek az építőipari vállalkozások piacra lépését gátló korlátok.

               4.

               Szigorúbb és célzottabb intézkedések révén erősítse meg az alacsony képzettségű fiatal munkavállalók és a migráns háttérrel rendelkezők munkaerőpiacra történő bevonását foglalkoztathatóságuk és az e csoport iránti munkaerő-piaci kereslet javítása érdekében. Fokozza a képzésből a munkába való átmenet elősegítésére irányuló erőfeszítéseket, egyebek mellett a munkahelyi környezetben történő tanulás, a tanulószerződéses gyakorlati képzések vagy a foglalkoztatást és az oktatást összekapcsoló egyéb szerződésfajták szélesebb körű alkalmazása révén. Valósítsa meg az ifjúsági garanciát, hogy az kiterjedjen az oktatásban vagy képzésben nem részesülő fiatalokra is. Fejezze be a munkahelyteremtés támogatása tekintetében az éttermek és vendéglátó-ipari szolgáltatások esetében jelenleg alkalmazott csökkentett héakulcs hatékonyságának felülvizsgálatát és vonja le a következtetéseket.

      Kelt Brüsszelben, 2013. július 9-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         R. ŠADŽIUS

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2013. április 22-i 2013/208/EU tanácsi határozat (HL L 118., 2013.4.30., 21. o.) alapján 2013-ra is érvényben marad.

      (4)  HL C 219., 2012.7.24., 85. o.

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése értelmében.


title: A Bizottság (EU) 2017/84 ajánlása (2017. január 16.) az élelmiszerekben és az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagokban előforduló ásványolaj-szénhidrogének nyomon követéséről (EGT-vonatkozású szöveg. )

text:
               17.1.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 12/95

         A BIZOTTSÁG (EU) 2017/84 AJÁNLÁSA
   (2017. január 16.)
   az élelmiszerekben és az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagokban előforduló ásványolaj-szénhidrogének nyomon követéséről
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az ásványolaj-szénhidrogének főként nyersolajból származó vegyületek, de szintetikus úton is előállíthatóak szénből, földgázból vagy biomasszából. Az ásványolaj-szénhidrogének bekerülhetnek az élelmiszerekbe környezetszennyezés útján, de bejuthatnak a betakarítás vagy az élelmiszer-feldolgozás során alkalmazott gépek kenőanyagaiból, technológiai segédanyagokból, élelmiszer-adalékanyagokból és az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagokból is. Az ásványolaj-szénhidrogének élelmiszer-minőségű termékeit olyan kezelésnek vetik alá, amitől minimálisra csökken aromás szénhidrogéntartalmuk.

               (2)

               2012-ben az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (EFSA) élelmiszerláncba bekerülő szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testülete (CONTAM panel) arra a következtetésre jutott (1), hogy az ásványolaj-szénhidrogénekhez sorolható anyagcsoportok emberi egészségre gyakorolt potenciális hatásai igen eltérőek egymástól. Az ásványolajok aromás szénhidrogénjei genotoxikus rákkeltő hatást fejthetnek ki, az ásványolajok egyes telített szénhidrogénjei pedig az emberi szövetekben felhalmozódva májkárosodást okozhatnak. Mivel az ásványolajok egyes aromás szénhidrogénjei mutagén és rákkeltő anyagoknak számítanak, az étrendi expozíció fő forrásainak tekintett élelmiszerekben az ásványolajok aromás és telített szénhidrogénjeinek relatív jelenlétének pontosabb ismerete érdekében fontos megszervezni az ásványolaj-szénhidrogének nyomon követését.

               (3)

               Mivel feltételezhető, hogy az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagokból – például papír, karton – való kioldódás jelentősen hozzájárul a teljes expozícióhoz, a nyomon követésnek ki kellene terjednie az előre csomagolt élelmiszerekre, a csomagolóanyagra, a funkcionális barrierek jelenlétére, valamint a tároláshoz és a feldolgozáshoz alkalmazott eszközökre. Egyes paraméterek – például a tárolási idő és tárolási feltételek – növelhetik az ásványolaj-szénhidrogének a csomagolóanyagokból az élelmiszerekbe való kioldódását. Mivel az ásványolaj-szénhidrogének kimutatása könnyebb, ha nagyobb mennyiségben vannak jelen, a mintavételi stratégiának a legmagasabb kioldódás mellett kell figyelembe vennie az említett paramétereket.

               (4)

               Az analitikai adatok megbízhatóságának biztosítása érdekében a tagállamoknak gondoskodniuk kell a megfelelő analitikai felszerelésről, és az analitikai eredmények létrehozása előtt elegendő tapasztalatot kell szerezniük az élelmiszerekben és az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagokban jelen lévő ásványolaj-szénhidrogének elemzése terén.

               (5)

               Ezen ajánlás egységes alkalmazásának biztosítása érdekében az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagokkal foglalkozó uniós referencialaboratóriumnak további iránymutatásokkal kell ellátnia a tagállamok illetékes hatóságait és a többi érdekelt felet, többek között a vizsgálatok során begyűjthető információk, valamint a mintavételi és analitikai módszerek vonatkozásában.

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               A tagállamoknak az élelmiszer-vállalkozók, valamint az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagok gyártói, feldolgozói és forgalmazói és a többi érdekelt fél aktív bevonásával 2017 és 2018 folyamán nyomon kell követniük az ásványolaj-szénhidrogének jelenlétét az élelmiszerekben. A nyomon követésnek ki kell terjednie az állati zsiradékokra, a kenyér- és zsemlefélékre, a finompékárukra, a reggeli gabonapelyhekre, az édesipari termékekre (beleértve a csokoládét), a kakaóra, a halhúsra, a haltermékekre (halkonzerv), az emberi fogyasztásra szánt magvakra, a fagylaltokra és desszertekre, az olajos magvakra, a tésztákra, a gabonatermékekre, a hüvelyesekre, a kolbászfélékre, a fán termő csonthéjas gyümölcsűekre, a növényi olajokra továbbá az említett termékekkel mint élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagokra.

               2.

               Ezen ajánlás egységes alkalmazása, valamint a nyomon követési eredmények megbízhatóságának és összehasonlíthatóságának biztosítása érdekében követni kell az ajánlás keretében az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagokkal foglalkozó uniós referencialaboratórium által kidolgozott egyedi iránymutatásokat (a továbbiakban: „iránymutatások”). Mivel még nem áll rendelkezésre ilyen iránymutatás, a tagállamoknak együtt kell működniük a referencialaboratóriummal egy olyan iránymutatás közös kialakításán, amely megfelel analitikai kapacitásaik kialakításával kapcsolatos szükségleteiknek.

               3.

               A tagállamoknak élelmiszermintákat kell venniük a 333/2007/EK bizottsági irányelv (2) rendelkezéseivel összhangban. A mintáknak arányos számú előre csomagolt élelmiszert kell tartalmazniuk. Az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagokból való mintavételt az iránymutatásban a meghatározott anyagokra vagy árucikkekre vonatkozóan ismertetett bevált módszerekkel összhangban kell végezni. Meg kell vizsgálni az ellátási láncon belül – például a tárolás és a feldolgozás során – az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő egyéb anyagok alkalmazása tekintetében az ásványolaj-szénhidrogének egyéb lehetséges forrásait, ha egyértelmű jel mutat arra, hogy azok hozzájárulnak az említett anyagok jelenlétéhez. Az előre csomagolt élelmiszerekből való mintavételnél a minőségmegőrzési idő végéhez közelítő, illetve a viszonylagos melegben tárolt vagy feldolgozott árukra kell összpontosítani.

               4.

               A mintákat a forgalomba hozatalkor kell elemezni. Az előre csomagolt élelmiszerek esetében mind az élelmiszerben, mind az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagban meg kell határozni az ásványolaj-szénhidrogének szintjét, ha felmerül annak gyanúja, hogy egy kimutatott szénhidrogén az élelmiszerrel érintkezésbe kerülő anyagból származik. Az adatok megbízhatóságának és összehasonlíthatóságának biztosítása érdekében kiemelt figyelmet kell szentelni az ásványolajok telített és aromás szénhidrogénjei szénhidrogénjei közötti különbségre és az analitikai eredmények értelmezésére. Azok a tagállamok, amelyek elemezni kívánják az élelmiszerekben és az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagokban az ásványolajok telített és aromás szénhidrogénjei szénhidrogénjei jelenlétét, technikai segítséget kérhetnek ehhez az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagokkal foglalkozó uniós referencialaboratóriumtól.

               5.

               Amennyiben egy adott élelmiszerben kimutatták az ásványolaj-szénhidrogének jelenlétét, a tagállamoknak a lehetséges forrás vagy források meghatározása érdekében további vizsgálatokat kell végezniük az érintett élelmiszeripari létesítményekben. A vizsgálatoknak – lehetőség szerint – foglalkozniuk kell az élelmiszer-vállalkozó által működtetett olyan rendszerekkel, amelyek befolyásolhatják vagy ellenőrizhetik a szennyeződést (például termelési és feldolgozási módszerek, veszélyelemzés és kritikus szabályozási pontok vagy egyéb hasonló, az említett anyagok jelenlétének megelőzésére szolgáló rendszerek és intézkedések).

               6.

               Amennyiben az ásványolaj-szénhidrogének jelenléte az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagokban kimutatható vagy bizonyíthatóan onnan ered, a tagállamoknak adatokat kell gyűjteniük a szóban forgó élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagokról (például a csomagolóanyag típusa és összetétele, funkcionális barrier jelenléte, a csomagolt élelmiszer eltarthatósága) és az iránymutatásnak megfelelően további vizsgálatokat kell végezniük az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagok gyártóinak, feldolgozóinak és forgalmazóinak létesítményeiben az érintett vállalkozás által működtetett rendszerek meghatározása érdekében (például az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagoknak a gyártási és feldolgozási módszerei, valamint a 2023/2006/EK bizottsági rendeletben (3) a helyes gyártási gyakorlatra vonatkozóan előírt dokumentáció).

               7.

               A tagállamokban az élelmiszer-vállalkozóknak, az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagok gyártóinak, feldolgozóinak és forgalmazóinak, valamint az egyéb érdekelt feleknek egy egységes adatbázisba történő felvétel céljából meg kell küldeniük az EFSA számára a teljes tömeg alapján kifejezett ellenőrző adatokat a megfelelő információk kíséretében, az EFSA által meghatározott elektronikus jelentéstételi formában. A tagállamoknak lehetőség szerint 2017. október 1-jéig, majd 2018. október 1-jéig kell elküldeniük az ellenőrző adatokat. Az utolsó eredményeket 2019. február 28-ig kell továbbítani. Az esetleg rendelkezésre álló, még nem továbbított 2016-os adatokat a lehető leghamarabb továbbítani kell az említett módon.

      Kelt Brüsszelben, 2017. január 16-án.

            a Bizottság részéről

         Vytenis ANDRIUKAITIS

            a Bizottság tagja

      (1)  Az EFSA-nak az élelmiszerláncba bekerülő szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testülete: Scientific Opinion on Mineral Oil Hydrocarbons in Food (Tudományos szakvélemény az ásványolajok szénhidrogénjeinek élelmiszerekben való jelenlétéről). EFSA Journal 2012;10(6):2704, 185. o. doi:10.2903/j.efsa.2012.2704.

      (2)  A Bizottság 333/2007/EK rendelete (2007. március 28.) az élelmiszerek ólom-, kadmium-, higany-, szervetlen vegyületben lévő ón-, 3-MCPD- és benzo(a)pirén-tartalmának hatósági ellenőrzése céljából végzett mintavétel és vizsgálat módszereinek megállapításáról (HL L 88., 2007.3.29., 29. o.).

      (3)  A Bizottság 2023/2006/EK rendelete (2006. december 22.) az élelmiszerekkel rendeltetésszerűen érintkezésbe kerülő anyagokra és tárgyakra vonatkozó helyes gyártási gyakorlatról (HL L 384., 2006.12.29., 75. o.).


title: Az Európai Központi Bank ajánlása ( 2013. április 17. ) az Európai Unió Tanácsa számára az Oesterreichische Nationalbank külső könyvvizsgálóiról (EKB/2013/8)

text:
               23.4.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 115/1

         AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA
   (2013. április 17.)
   az Európai Unió Tanácsa számára az Oesterreichische Nationalbank külső könyvvizsgálóiról
   (EKB/2013/8)
   2013/C 115/01
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára, és különösen annak 27.1. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Központi Bank („EKB”) és azon tagállamok, amelyek pénzneme az euro nemzeti központi bankjainak beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt, és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

               (2)

               Egy módosítást követően az Oesterreichische Nationalbankról szóló törvény 37. cikkének (1) bekezdése lehetővé teszi azt, hogy az Oesterreichische Nationalbank közgyűlése évente egy külső könyvvizsgálót, továbbá egy helyettes külső könyvvizsgálót válasszon a két külső könyvvizsgáló, továbbá a két helyettes külső könyvvizsgáló helyett. A helyettes külső könyvvizsgálót kizárólag abban az esetben bízzák meg, ha a külső könyvvizsgáló nem képes elvégezni az ellenőrzést.

               (3)

               Az Oesterreichische Nationalbank jelenlegi külső könyvvizsgálóinak, valamint a jelenlegi helyettes külső könyvvizsgálóinak megbízatása a 2012-es pénzügyi év vizsgálatát követően megszűnt. Ezért külső könyvvizsgálók kinevezése szükséges a 2013-as pénzügyi évtől.

               (4)

               Az Oesterreichische Nationalbank a 2013-as pénzügyi évre a KPMG Wirtschaftsprüfungs- und Steuerberatungs AG-t választotta külső könyvvizsgálójának, továbbá a PwC Wirtschaftsprüfung GmbH-t választotta helyettes külső könyvvizsgálójának.

               (5)

               A külső könyvvizsgáló, továbbá a helyettes külső könyvvizsgáló megbízatása évente megújítható, de az összességében egyik esetben sem haladhatja meg az öt évet,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

               1.

               Ajánlott, hogy a 2013-as pénzügyi évre az Oesterreichische Nationalbank külső könyvvizsgálójaként a KPMG Wirtschaftsprüfungs- und Steuerberatungs AG-t jelöljék ki.

               2.

               Ajánlott, hogy a 2013-as pénzügyi évre az Oesterreichische Nationalbank helyettes külső könyvvizsgálójaként a PwC Wirtschaftsprüfung GmbH-t jelöljék ki.

               3.

               A külső könyvvizsgáló, továbbá a helyettes külső könyvvizsgáló megbízatása évente megújítható. A megbízatások összességében egyik esetben sem haladhatják meg az öt évet, azok legkésőbb a 2017-es pénzügyi évvel véget érnek.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2013. április 17-én.

            az EKB elnöke

         Mario DRAGHI


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION With a view to bringing an end to the situation of an excessive government deficit in Ireland

text:
   HU
HU    HU
 ---pagebreak---     EURÓPAI BIZOTTSÁG
                                       Brüsszel, 2010.12.3.
                                       SEC(2010) 1515 végleges
                             Ajánlás:
                   A TANÁCS AJÁNLÁSA
   Írországnak a túlzott költségvetési hiány megszüntetéséről
                   (a Bizottság előterjesztése)
HU                                                             HU
 ---pagebreak---                                                 Ajánlás:
                                       A TANÁCS AJÁNLÁSA
                      Írországnak a túlzott költségvetési hiány megszüntetéséről
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 126. cikke (7)
   bekezdésére, összefüggésben 126. cikke (13) bekezdésével,
   tekintettel a Bizottság ajánlására,
   mivel:
   (1) Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSz.) 126. cikkének (1) bekezdése
   szerint a tagállamoknak kerülniük kell a túlzott költségvetési hiányt.
   (2) A Stabilitási és Növekedési Paktum a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik,
   amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható
   növekedés feltételei javításának eszköze.
   (3) A Stabilitási és Növekedési Paktum 2005-ös reformja a Paktum eredményességének és
   közgazdasági megalapozottságának fokozását és az államháztartás hosszú távú
   fenntarthatóságának védelmét tűzte ki célul, továbbá azt, hogy a túlzott hiány esetén
   követendő eljárás (EDP) valamennyi szakaszában vegyék teljes mértékben figyelembe
   mindenekelőtt a gazdasági és költségvetési hátteret. A Stabilitási és Növekedési Paktum így
   támogatja azokat az állami intézkedéseket, amelyek a gazdasági helyzet figyelembevétele
   mellett a költségvetés stabilitásának mihamarabbi visszaállítását célozzák.
   (4) Az 1467/97/EK tanácsi rendelet 3. cikkének (5) bekezdése szerint amennyiben a
   Szerződés 126. cikkének (7) bekezdésével összhangban lévő ajánlásnak megfelelő
   eredményes intézkedésekre került sor, és az ajánlás elfogadását követően az államháztartásra
   jelentős negatív hatással lévő, előre nem látható kedvezőtlen gazdasági események
   következnek be, a Tanács a Szerződés 126. cikke (7) bekezdésének megfelelően a Bizottság
   ajánlása alapján határozhat az ajánlás módosított változatának elfogadásáról.
   (5) 2009. április 27-én a Tanács az Európai Közösséget létrehozó szerződés (EKSz.) 104.
   cikkének (6) bekezdésével összhangban úgy határozott, hogy Írországban túlzott hiány áll
   fenn, és ajánlásokat bocsátott ki a túlzott hiány legkésőbb 2013-ig történő megszüntetésére. A
   Tanács 2009. október 27-ét jelölte meg az eredményes intézkedések megtételének
   határidejeként.
   (6) 2009. december 2-án a Tanács arra a következtetésre jutott, hogy az ír hatóságok a 2009.
   április 27-i tanácsi ajánlásokkal összhangban eredményes intézkedéseket hoztak, ám úgy
   tekinthető, hogy Írországban az államháztartásra jelentős negatív hatással lévő, előre nem
   látható kedvezőtlen gazdasági események következtek be. A Tanács ezért a Szerződés 126.
   cikke (7) bekezdésének értelmében elfogadta az ajánlások módosított változatát és a túlzott
   hiány megszüntetésének határidejét 2014-ig meghosszabbította.
HU                                                  2                                             HU
 ---pagebreak---    (7) 2010. július 13-án a Tanács arra a következtetésre jutott, hogy az ír hatóságok a tanácsi
   ajánlásokkal összhangban eredményes intézkedéseket hoztak.
   (8) A Tanács által a Szerződés 104. cikke (7) bekezdésének értelmében 2009 decemberében
   Írországnak kibocsátott ajánlások alapjául szolgáló, 2009. őszi bizottsági szolgálati
   előrejelzések szerint 2010-ben a reál GDP 1,4 %-os csökkenése, majd ezt követően 2011-ben
   2,6 %-os növekedése volt várható. A Bizottság szolgálatainak 2010. őszi előrejelzései,
   valamint a bizottsági szolgálatok legfrissebb értékelése alapján 2010-ben a teljesítmény
   csökkenése várhatóan csak 0,2 % lesz. A gazdasági kilátások azonban romlottak az elmúlt
   hónapokban, a Bizottság szolgálatainak 2010. őszi előrejelzésében 2011-re 0,9 %-os, 2012-re
   pedig 1,9 %-os reál GDP-növekedés szerepel. Ezenfelül a pénzügyi szektor válságának hatása
   a vártnál sokkal erősebbnek bizonyult. A pénzügyi stabilitás megőrzéséhez és a bankszektor
   iránti bizalom helyreállításához – és ezáltal a gazdaság fenntartható növekedéshez való
   visszatérésének támogatásához – szükségesnek ítélt támogató intézkedések nagyon nagy
   pótlólagos költségvetési költséggel járnak. A bankszektornak nyújtott, előre nem látott
   tőkeinjekciók és az állami finanszírozási költségek emelkedése következtében a
   kamatkiadások GDP-hez viszonyított mértéke 2014-ig várhatóan 2,3 százalékponttal lesz
   magasabb a 2009. decemberi stabilitási programban előrejelzettnél.
   (9) Következésképpen az államháztartás helyzete lényegesen rosszabb a vártnál – a Bizottság
   szolgálatainak 2010. őszi előrejelzése szerint a teljes államháztartási hiány 2010-ben eléri a
   GDP 32,3 %-át. Ez a bankszektornak nyújtott egyszeri, nagy támogató intézkedéseket tükrözi.
   Ezen intézkedések nélkül a hiány 2010-ben várhatóan a GDP 12,5 %-át tette volna ki. Ez
   rosszabb a stabilitási program 2009. decemberi aktualizált változatában előrejelzett 11,6 %-
   nál, jelentősen jobb azonban, mint a Tanács 2009. decemberi ajánlásainak alapjául szolgáló,
   2009. őszi bizottsági szolgálati előrejelzésben szereplő, változatlan politikát feltételezve
   számított 14,7 %. A szakpolitika változatlanságának kontextusában és a 2009. decemberi
   tanácsi ajánlásokkal összhangban a GDP 2,5 %-át kitevő költségvetés-konszolidációs
   csomagot építettek be a 2010. évi költségvetésbe, és azt teljes egészében végre is hajtották. Az
   egyszeri hatásoktól megtisztított, ciklikusan kiigazított hiány a becslések szerint 1,25
   százalékponttal nőtt 2010-ben, a GDP mintegy 11 %-ára. Ez azonban inkább a bevételek
   rugalmasságának alakulását tükrözi súlyos válság idején, semmint a diszkrecionális
   intézkedések hatását, 2008 közepe óta ugyanis nagy konszolidációs csomagok kerültek
   elfogadásra, amelyek 2009–2010-ben a GDP mintegy 9 %-át tették ki.
   (10) Az előrejelzések szerint az ír gazdaság növekedési rátája közvetlenül a válságot követő
   időszakban alacsonyabb lesz, mint a válságot megelőző fellendülés időszakában volt. A
   Bizottság szolgálatainak 2010. őszi előrejelzése szerint a reál GDP növekedése 2011-ben
   0,9 % lesz, 2012-ben pedig 1,9 %. A jelenlegi bizottsági előrejelzések alapján 2013-ban
   2,5 %-os, 2014-ben és 2015-ben pedig 3,0 %-os reál GDP-növekedés várható. A várakozások
   szerint az árak alakulása is visszafogott lesz. A nominális GDP a Bizottság szolgálatainak
   2010. őszi előrejelzése szerint 1,3 %-kal növekszik 2011-ben és 2,7 %-kal 2012-ben, míg a
   legfrissebb bizottsági előrejelzések szerint 2013-ra 3,8 %-os, 2014-re 4,6 %-os, 2015-re pedig
   4,8 %-os növekedés várható. Tekintettel e makrogazdasági feltételezésekre, ahhoz, hogy az
   államháztartási hiány 2015-ig a GDP 3 %-a alá csökkenhessen, a strukturális egyenlegnek
   legalább a GDP 9,5 %-ával kell javulnia a 2011–2015 közötti időszakban.
   (11) A fentiek fényében összességében megállapítható, hogy az államháztartásra jelentős
   negatív hatást gyakorló, előre nem látható kedvezőtlen gazdasági események következtek be a
   Szerződés 126. cikkének (7) bekezdése szerinti ajánlás elfogadása után. Ezenfelül továbbra is
   érvényben marad az a 2010. július 13-i tanácsi következtetés, miszerint Írország a túlzott
HU                                                 3                                                HU
 ---pagebreak---    hiány megszüntetése felé tett megfelelő előrehaladást jelentő intézkedéseket tett. Végül pedig
   az államháztartási hiány magasabb kiindulási pontja, a rosszabb makrogazdasági kilátásokkal
   és a vártnál magasabb kamatkiadásokkal együtt kivitelezhetetlenné teszik az eredeti
   hiánycsökkentési pályát. Mindezek fényében indokolt a Szerződés 126. cikkének (7)
   bekezdése szerinti, módosított ajánlásokat adni, amelyek a túlzott hiány megszüntetésének
   határidejét egy évvel, 2015-ig meghosszabbítják.
   (12) A 2007-ben a GDP 25 %-át kitevő bruttó államadósság 2009 végére a GDP 65,5 %-ára
   emelkedett, megsértve ezzel a Szerződésben rögzített, a GDP 60 %-ában megállapított
   referenciaértéket. A Bizottság szolgálatainak 2010. őszi előrejelzései szerint ez az arány 2010
   végére várhatóan a GDP 97,4 %-ára nő. A válság előtti alacsony szinthez viszonyított
   növekedést egy nagyméretű, a válság során keletkezett elsődleges államháztartási hiány
   táplálta. A sérülékeny bankszektor támogatását célzó intézkedések jelentős mértékben
   hozzájárultak a hiány és az adósságállomány növekedéséhez 2009–2010 során, ami összesen
   GDP-arányosan mintegy 22,5 százalékpontot tett ki. A kamatfizetések növekedése ugyancsak
   hatással van az adósságállomány alakulására. Ahhoz, hogy egy módosított, a hiányt 2015-re a
   GDP 3 %-a alá csökkentő pálya követhető legyen, az adósságrátának 2013-ban
   stabilizálódnia, azt követően pedig csökkennie kell. Az adósság dinamikáját számos vonal
   alatti művelet befolyásolja, amelyek az előrejelzés szerint 2011-ben GDP-arányosan 5,3
   százalékponttal, 2010-ben 0,8 százalékponttal növelik az adósság GDP-hez viszonyított
   arányát, majd 2013-ban 1,3 százalékponttal, 2014-ben 1,1 százalékponttal, 2015-ben pedig 1
   százalékponttal csökkentik azt. E vonal alatti műveletek közé tartozik a bankok számára
   2011-re tervezett tőkeinjekció, a készpénztartalékok csökkentése, valamint a felhalmozott
   kamatok és a készpénzkamatok kifizetése közötti különbség csökkentése.
   (13) 2010. november 24-én az ír hatóságok átfogó, a 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó
   nemzeti helyreállítási tervet tettek közzé, amely olyan részletes költségvetés-konszolidációs
   terveket rögzít, amelyek a bruttó államadósságot a hiánynak a terv teljes időtartama alatti
   csökkentése révén kívánják stabilan csökkenő pályára állítani. Az időszakra összesen
   15 milliárd EUR összegű konszolidációs intézkedéseket irányoztak elő, ami gyakorlatilag a
   stabilitási program 2009. decemberi változatában szereplő 7,5 milliárd EUR összegű
   kiigazítás megduplázását jelenti. A kiigazítás egyértelműen az időszak elejére összpontosít,
   2011-re 6 milliárd EUR-s konszolidációs csomagot terveztek. A tervek szerint a kiigazítások
   kétharmadát a kiadási oldalon hajtják végre. A terv emellett tartalmazza a munkaerőpiac
   strukturális reformját is. A hatóságok továbbá átfogó stratégiát dolgoztak ki a pénzügyi
   szektor alapos felülvizsgálatára. A stratégia célja – megfelelő feltőkésítési intézkedések
   segítségével – a pénzügyi szektor iránti bizalom helyreállítása, a szektor méretének jelentős
   csökkentése, a rendszer életképes részeinek elkülönítése és visszatérés a szektor egészséges
   működéséhez.
   (14) A középtávú konszolidációs stratégia hitelességének további erősítése érdekében
   alapvető jelentőségű a költségvetési keret problémáinak kezelése. Írországnak el kell fogadnia
   és végre kell hajtania azt a költségvetési szabályt, miszerint 2011–2015 között a nem tervezett
   többletbevételeket a hiány és az adósság csökkentésére kell fordítani. A 2011–2014 közötti
   időszakra vonatkozó nemzeti helyreállítási tervben meghatározott javaslattal összhangban
   Írországnak költségvetési tanácsadó testületet kell létrehoznia, amely független értékelést ad a
   kormány költségvetési helyzetéről és előrejelzéseiről. Végül a tervezett kiigazítást a
   költségvetési felelősségről szóló törvény elfogadása támogatná – a törvény középtávú kiadási
   keretet hoz létre minden területen kötelező többéves kiadási felső határértékekkel. Ezt az
   uniós szintű módosított gazdaságirányítási reformok figyelembevételével és a már folyó
   reformokra építve kell végrehajtani.
HU                                                 4                                                HU
 ---pagebreak---    (15) A népesség elöregedésének költségvetésre gyakorolt hosszú távú hatása Írországban
   meghaladja az uniós átlagot, főként a nyugdíjkiadásoknak a következő évtizedekben várható,
   viszonylag jelentős növekedése miatt. A 2010. évi költségvetési egyenleg súlyosbítja a
   népesség elöregedésének a fenntarthatósági résre gyakorolt költségvetési hatását. Az
   elsődleges egyenleg középtávú javítása és a további reformok hozzájárulnak az államháztartás
   hosszú távú fenntarthatóságát érintő kockázatok csökkentéséhez.
   (16) A túlzott hiány esetén követendő eljárás alatti fokozott felügyelet érdekében – ami a
   hiány megszüntetésére kitűzött határidőre tekintettel is szükségesnek tűnik – rendszeresen és
   kellő időben nyomon kell követni a költségvetési konszolidációs stratégia végrehajtásában
   elért előrehaladást. Ezzel összefüggésben célszerű lenne, ha Írország 2009 és 2015 között
   készülő aktualizált stabilitási programjaiban külön fejezetet szentelnének erre a célra.
   Ezenfelül a költségvetési célok figyelemmel kísérésére az Írországnak nyújtott pénzügyi
   támogatási program rendelkezéseivel összhangban kerül sor, ahogy azt az Írországnak
   címzett, uniós pénzügyi támogatás nyújtásáról szóló, 2010. december [7]-i tanácsi határozat is
   rögzíti.
   AJÁNLJA:
   1.         Elismerve, hogy Írország 2010. évi rosszabb költségvetési pozícióját a válság által az
              államháztartás bevételeire és a pénzügyi szektorra gyakorolt hatás okozta, ami a
              pénzügy szektornak nyújtandó igen nagyszabású támogatási intézkedések
              végrehajtását tette szükségessé, az ír hatóságoknak 2015-ig meg kell szüntetniük a
              jelenlegi túlzott hiányt.
   2.         Az ír hatóságoknak középtávú intézkedésekkel hiteles és fenntartható módon a GDP
              3 %-a alá kell csökkenteniük az államháztartási hiányt. Írország hatóságainak ezért:
              a) olyan intézkedéseket kell végrehajtaniuk, amelyek eredményeként az
              államháztartási hiány 2011-ben nem haladja meg az előrejelzett GDP 10,6 %-át,
              2012-ben a GDP 8,6 %-át, 2013-ban a GDP 7,5 %-át, 2014-ben a GDP 5,1 %-át és
              2015-ben a GDP 2,9 %-át, és a hiány előre jelzett éves pályája nem tartalmazza a
              kormány által a gazdaság- és pénzügypolitikáról szóló nyilatkozatban meghatározott
              és a Bizottság és az ír hatóságok között kötendő egyetértési megállapodásban
              részletezett pénzügyi ágazati stratégiával összefüggő esetleges banktámogatási
              intézkedések lehetséges közvetlen hatását. Írországnak készen kell állnia arra, hogy
              további konszolidációs intézkedéseket tegyen annak érdekében, hogy a hiányt 2015-
              re a GDP 3 %-a alá csökkentse, amennyiben a hiánycéllal kapcsolatban lefelé mutató
              kockázatok megvalósulnak. Emellett az említett pálya összhangban van az Eurostat
              által az Anglo Irish Bank számára1 a saját váltók után fizetendő kamat számbavételi
              idejének ESA 95 szerinti számviteli kezelésére vonatkozóan adott előzetes
              véleményével, így e vélemény felülvizsgálata a hiánypálya módosítását
              eredményezné;
              b) a 2011–2015 közötti időszakban a strukturális egyenleg legalább 9,5 %-os
              javulását kell elérniük.
   1
            Lásd:
            http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/government_finance_statistics/methodology/advice_
            member_states.
HU                                                         5                                                      HU
 ---pagebreak---    3.       Emellett az ír hatóságoknak minden – többek között a kedvezőbb gazdasági
            feltételekből adódó – alkalmat meg kell ragadniuk arra, hogy felgyorsítsák a bruttó
            államadósság arányának csökkenését a GDP 60%-ában meghatározott
            referenciaérték felé.
   4.       A kiigazítással kapcsolatos kockázatok korlátozása érdekében Írországnak
            költségvetési tanácsadó testületet kell létrehoznia, amely független értékelést ad a
            kormány költségvetési helyzetéről és előrejelzéseiről. Írországnak el kell fogadnia a
            költségvetési felelősségről szóló törvényt, amely középtávú kiadási keretet hoz létre
            minden területen kötelező többéves kiadási felső határértékekkel.
   5.       Az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok
            csökkentése érdekében az ír hatóságoknak folytatniuk kell a szociális biztonsági
            rendszer reformját.
   6.       A Tanács az ír kormány számára a szükséges eredményes intézkedések
            megtételének, valamint a túlzott hiány megszüntetése irányába tett előrelépéshez
            szükséges intézkedések meghatározásának határidejeként 2011. június 7-ét tűzi ki. A
            meghozott intézkedések vizsgálata figyelembe fogja venni a Bizottság szolgálatainak
            2010. őszi előrejelzésében szereplő gazdasági kilátásokhoz képest bekövetkezett
            gazdasági fejleményeket.
   Az ír hatóságoknak stabilitási programjuk 2011 és 2015 között készített aktualizálásában
   külön fejezetben kell tárgyalniuk az említett ajánlások végrehajtása terén tett előrelépést.
   Emellett a Tanács felkéri az ír hatóságokat arra, hogy a potenciális GDP-növekedés erősítése
   céljából hajtsanak végre reformokat. Emellett Írországot felkérik arra, hogy a
   termelékenységet erősítő intézkedésekkel és megfelelő bérpolitikával – amelyek
   hozzájárulnak a versenyképesség helyreállításához – támogassa a fenntartható középtávú
   növekedés irányába ható gyors kiigazítást.
   Ennek az ajánlásnak Írország a címzettje.
   Kelt Brüsszelben,
                                                a Tanács részéről
                                                az elnök
HU                                                 6                                              HU


Fontos jogi nyilatkozat

|

52008DC0070

A Bizottság ajánlása A Tanácsnak az Egyesült Nemzetek Környezetvédelmi programja (UNEP) kormányzótanácsának 24/3. határozata alapján a higany tekintetében létrehozandó, jogilag kötelező érvényű eszközre vonatkozó tárgyalásokon az Európai Közösseg részvételéről  /* COM/2008/0070 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 12.2.2008COM(2008) 70 véglegesA BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA A TANÁCSNAKaz Egyesült Nemzetek Környezetvédelmi Programja (UNEP) kormányzótanácsának 24/3. határozata alapján a higany tekintetében létrehozandó, jogilag kötelező érvényű eszközre vonatkozó tárgyalásokon az Európai Közösség részvételérőlA. INDOKOLÁS1. CÉLKITűZÉSEKAz ajánlás célja az Egyesült Nemzetek Környezetvédelmi Programja (UNEP) kormányzótanácsának 24. ülésszakán (a vegyi anyagok kezeléséről szóló 24/3. határozattal) elindított, a higanyra vonatkozó, jogilag kötelező érvényű nemzetközi eszköz elfogadására irányuló folyamatban a Közösség által követendő megbízható, következetes és hatékony tárgyalási pozíció kialakítása.2. ÁLTALÁNOS HÁTTÉRAz UNEP már 2003-ban elismerte, hogy a higanyból és vegyületeiből származó jelentős globális káros hatásokkal kapcsolatban elegendő bizonyíték áll rendelkezésre ahhoz, hogy a higanynak és vegyületeinek a környezetbe jutása következményeként kialakuló, az emberi egészséget és a környezetet érintő kockázatok csökkentése érdekében további nemzetközi lépések váljanak szükségessé. „A higannyal kapcsolatos nemzetközi cselekvési program” létrehozásáról rendelkező határozat azonban nem irányozott elő a higanyra vonatkozóan jogilag kötelező érvényű nemzetközi eszközt.Az UNEP kormányzótanácsának 23. ülésszakán elfogadták a 23/9. határozatot, amely a következő ülésszak feladatául tűzte ki annak értékelését, hogy „szükség van-e a higannyal kapcsolatos további fellépésre, fontolóra véve a lehetőségek széles skáláját, beleértve a jogilag kötelező érvényű eszközt, a partnerségek kialakítását és egyéb fellépéseket.”Az UNEP kormányzótanácsának 24. ülésszakán újra napirendre került a jogilag kötelező érvényű nemzetközi eszközzel kapcsolatos vita. A témával kapcsolatban a mai napig nem született megállapodás. A kormányzótanács ugyanakkor egy listát állított össze a legfontosabb problémákból, beleértve a higanykereslet és -kínálat nemzetközi szintű csökkentését, és felállított egy nyitott, eseti munkacsoportot, amely arra kapott megbízást, hogy vizsgálja meg minden egyes problémára vonatkozóan a rendelkezésre álló válaszintézkedéseket és stratégiákat, az önkéntes, illetve a jogilag kötelező érvényű megközelítések megvalósíthatóságát és hatékonyságát, a megvalósítási lehetőségeket, valamint a válaszintézkedések és stratégiák költségeit és előnyeit[1].A nyitott, eseti munkacsoport programja két ülést irányozott elő: az elsőt az UNEP kormányzótanácsának 10. rendkívüli ülésszaka előtt, a 2007. november 12-vel kezdődő hétre, a másodikat pedig a rendkívüli ülésszak és az UNEP kormányzótanácsának 2009 februárjára tervezett 25. rendes ülésszaka közötti időszakra. A munkacsoport azt a feladatot kapta, hogy a rendkívüli ülésszak számára számoljon be az ügy előrehaladásáról, a kormányzótanács 25. rendes ülésszakán pedig mutasson be egy, a lehetőségeket és konszenzussal elfogadott ajánlásokat felvázoló végleges jelentést.EU-szinten a Bizottság 2005-ben fogadta el a higanyra vonatkozó közösségi stratégiát[2]. A stratégia 5. intézkedése a következőket tartalmazza: „… az elsődleges higanytermelés fokozatos megszüntetésére, illetve a higanyfeleslegek újbóli piacra kerülésének megakadályozására irányuló, világszinten szervezett és javasolt erőfeszítéshez való tevékeny hozzájárulásként a Bizottság javaslatot kíván tenni …, miszerint a higany Közösségből történő kivitelét 2011-ig fokozatosan be kell szüntetni.” A 20. intézkedés a következőket tartalmazza: „A higanykínálat nemzetközi csökkentése érdekében a Közösségnek síkra kell szállnia az elsődleges termelés világszinten történő fokozatos leállítása mellett, és … arra kell ösztönöznie a többi országot, hogy megakadályozzák a higanyfeleslegek újbóli piacra kerülését.” A stratégiára válaszul 2005. június 16-án kiadott állásfoglalásában a Tanács hangsúlyozta az intézkedés fontosságát, azonban azt is kijelentette, hogy az „nem elegendő ahhoz, hogy az emberi egészség és a környezet a környezetbe juttatott higany negatív hatásai ellen védelmet nyújtson” , és ezért „egy további, nemzetközi kötelezettségvállalás is szükséges, kötelező erejű eszközről történő megállapodás céljából” .Az EU ezt az álláspontot képviselte az UNEP kormányzótanácsának 24. ülésszakán is (2007. február 5–9.). Afrika és Dél-Amerika egyes országai támogatásukat fejezték ki egy kötelező erejű nemzetközi eszközzel kapcsolatban, míg mások, köztük az Egyesült Államok, Kanada, Kína és India – legalábbis egyelőre – ellenezte a kötelező erejű eszközre irányuló megközelítést.Egyértelmű tehát, hogy az UNEP által most kialakított, a fentiekben ismertetett négylépéses szerkezet döntő fontosságú lesz a nemzetközi közösség arra irányuló elkötelezettsége szempontjából, hogy további intézkedéseket tegyen akár kötelező erejű, akár más eszköz formájában. Annak ellenére, hogy a munkacsoport hivatalosan nem tárgyalási fórum, a kormányzótanács legutóbbi ülései alapján egyértelmű, hogy a munkafolyamat első szakaszában a csoport működése igen hasonló lesz egy nemzetközi tárgyalóbizottságéhoz. A Közösség azon törekvését tehát, hogy a higany tekintetében létrejöjjön egy jogilag kötelező érvényű nemzetközi eszköz, következetes és meggyőző módon kell előterjeszteni és alátámasztani. Abban, hogy a folyamathoz a Közösség minél magasabb színvonalon járulhasson hozzá, különösen fontos szerepe lesz a megerősített együttműködésnek.3. MEGLÉVő KÖZÖSSÉGI ELőÍRÁSOKA higany szabályozására vonatkozóan közösségi szinten már most is számos jogi aktus létezik. A higanyra vonatkozó közösségi vívmányok körülbelül tíz irányelvet és határozatot tartalmaznak, amelyek (a kozmetikai termékektől az elemekig) bizonyos termékek higanytartalmának, illetve a higanyt tartalmazó termékek forgalmazásának és használatának korlátozásáról rendelkeznek. A higannyal kapcsolatos közösségi jogszabályokat áttekintő jelleggel a fémhigany kiviteli tilalmáról és biztonságos tárolásáról nemrégiben előterjesztett rendeletjavaslathoz mellékelt hatásvizsgálat 5.3. fejezete sorolja fel [3]. Egy másik fontos – jelenleg még jogalkotási folyamatban lévő – közösségi jogszabály a bizonyos higanytartalmú mérőeszközök forgalomba hozatalát érintő korlátozásokról szóló irányelvjavaslat[4]. E javaslathoz, csakúgy, mint magához a higanyra vonatkozó stratégiához, hatásvizsgálat kapcsolódik.B. AJÁNLÁSA fentiek fényében a Bizottság az alábbiakat javasolja:a) a Tanács hatalmazza fel a Bizottságot arra, hogy az Európai Közösség nevében – a közösségi hatáskörbe tartozó ügyekben eljárva – részt vegyen az UNEP kormányzótanácsának 24/3. határozata alapján a higany tekintetében létrehozandó, jogilag kötelező érvényű eszközre vonatkozó tárgyalásokon, ezen belül pedig először a határozat keretében létrehozott, nyitott, eseti munkacsoport munkájában;b) a Tanács hatalmazza fel a Bizottságot arra, hogy ezeket a tárgyalásokat az Európai Közösség nevében, a mellékletben szereplő tárgyalási irányelvek alapján a Tanács által kijelölt különbizottsággal konzultálva folytassa le;c) ha a tárgyalás olyan kérdéseket érint, amelyekben a Közösség és a tagállamok megosztott hatáskörrel rendelkeznek, a Bizottság és a tagállamok a tárgyalási folyamat során szorosan működjenek együtt annak érdekében, hogy nemzetközi szinten egységesen képviselhessék az Európai Közösséget.MELLÉKLETTárgyalási irányelvek1. A Bizottság biztosítsa, hogy az UNEP égisze alatt zajló értékelési és tárgyalási folyamat során a higannyal kapcsolatos kockázatok globális kezelésére szolgáló intézkedések és rendelkezésre álló lehetőségek teljes skáláját vizsgálják meg, különös tekintettel az elsődleges higanytermelésre, a fémhigany-kereskedelmet érintő korlátozásokra, a higanyt tartalmazó termékekre és a higanynak a klóralkáliiparban történő felhasználására. A Bizottság törekedjen arra, hogy ezekben a kérdésekben a világpiac releváns szereplőire kiterjedően minél hamarabb sor kerüljön megfelelő kötelező erejű eszközök elfogadására.2. A Bizottság gondoskodjon arról, hogy a higany tekintetében létrehozandó, jogilag kötelező érvényű eszköz rendelkezései összhangban legyenek a közösségi jogszabályokkal, a nemzetközi kötelezettségvállalásokkal és a közösségi politikák célkitűzéseivel, különös tekintettel a higanyra vonatkozó közösségi stratégiára.3. A Bizottság gondoskodjon arról, hogy a higany tekintetében létrehozandó, jogilag kötelező érvényű eszköz tervezete olyan rendelkezéseket tartalmazzon, amelyek lehetővé teszik a Közösség számára, hogy szerződő féllé váljon.4. A Bizottság tegyen jelentést a Tanácsnak a tárgyalások végeredményéről és minden olyan problémáról, amely a tárgyalások során esetleg felmerül.[1] Az UNEP kormányzótanácsának 2007. február 9-i 24/3. határozata.[2] COM(2005) 20 végleges, 2005.1.28.[3] COM(2006) 636 végleges, 2006.10.26.[4] COM(2006) 69 végleges, 2006.2.21.


				|

		52014PC0077

			Ajánlás A TANÁCS HATÁROZATA az egyrészről az Európai Közösségek és azok tagállamai, másrészről a Szerb Köztársaság közötti stabilizációs és társulási megállapodáshoz csatolt, a Horvát Köztársaság Európai Unióhoz történő csatlakozásának figyelembevétele céljából készült jegyzőkönyv Bizottság általi, az Európai Atomenergia-közösség nevében történő megkötésének jóváhagyásáról /* COM/2014/077 final */

			   	INDOKOLÁS
2012. szeptember 24-én a Tanács
felhatalmazta a Bizottságot, hogy az Európai Unió és tagállamai, valamint a
Horvát Köztársaság nevében tárgyalásokat kezdjen Szerbiával az egyrészről az
Európai Közösségek és azok tagállamai, másrészről a Szerb Köztársaság közötti
stabilizációs és társulási megállapodáshoz csatolt, a Horvát Köztársaság
Európai Unióhoz történő csatlakozásának figyelembevétele céljából készült
jegyzőkönyv megkötéséről.
A tárgyalások két fordulójára 2013. január
28-án és 2013. március 13-án került sor, amelyet további technikai pontosítások
és levelezés követett. A jegyzőkönyvet a Bizottság és Szerbia kormánya 2013.
december 10-én parafálta. A jegyzőkönyvtervezet szövegét a melléklet
tartalmazza.
A Bizottság javasolja, hogy a
Tanács határozzon a jegyzőkönyv Európai Unió nevében történő aláírásáról és
ideiglenes alkalmazásáról, és kösse meg a jegyzőkönyvet az Európai Unió és
annak tagállamai nevében. Az Európai Atomenergia-közösség (Euratom) is részes
fele a stabilizációs és társulási megállapodásnak. A jegyzőkönyvnek az Európai
Atomenergia-közösség nevében történő megkötése érdekében a Bizottság azt
javasolja, hogy a Tanács adja jóváhagyását a jegyzőkönyv megkötéséhez az
Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés 101. cikke második
bekezdésének megfelelően.
Az Európai
Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés 101. cikke szerint a megállapodás
aláírásáról szóló határozatot a Bizottság fogadja el, a megállapodás
megkötéséről szóló határozatot pedig a Bizottság fogadja el a Tanács
jóváhagyásával. Ezért különböző határozatok elfogadása szükséges a
jegyzőkönyvnek az EU és az Európai Atomenergia-közösség általi aláírásáról és
megkötéséről.
A jegyzőkönyvnek az Európai
Atomenergia-közösség nevében történő megkötése érdekében a Bizottság azt
javasolja, hogy a Tanács:
–
adja jóváhagyását a jegyzőkönyv megkötéséhez az
Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés 101. cikke második
bekezdésének megfelelően.
Ajánlás
A TANÁCS HATÁROZATA
az egyrészről az Európai Közösségek és azok
tagállamai, másrészről a Szerb Köztársaság közötti stabilizációs és társulási
megállapodáshoz csatolt, a Horvát Köztársaság Európai Unióhoz történő
csatlakozásának figyelembevétele céljából készült jegyzőkönyv Bizottság általi,
az Európai Atomenergia-közösség nevében történő megkötésének jóváhagyásáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget
létrehozó szerződésre és különösen annak 101. cikke második bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
mivel:
(1)
2012. szeptember 24-én a Tanács felhatalmazta a
Bizottságot, hogy tárgyalásokat kezdjen a Szerb Köztársasággal az egyrészről az
Európai Közösségek és azok tagállamai, másrészről a Szerb Köztársaság közötti
stabilizációs és társulási megállapodáshoz csatolt, a Horvát Köztársaság
Európai Unióhoz történő csatlakozásának figyelembevétele céljából készült
jegyzőkönyv (a továbbiakban: jegyzőkönyv) megkötéséről.
(2)
E tárgyalások 2013. december 10-én a jegyzőkönyv
parafálásával sikeresen lezárultak.
(3)
Jóvá kell hagyni a jegyzőkönyv Bizottság általi
megkötését az Európai Atomenergia-közösség hatáskörébe tartozó vonatkozásokat
illetően.
(4)
A jegyzőkönyv aláírása és megkötése külön eljárás
tárgyát képezi az Unió és a tagállamok hatáskörét illető kérdések tekintetében,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
Egyetlen cikk
Jóváhagyásra kerül az egyrészről az Európai
Közösségek és azok tagállamai, másrészről a Szerb Köztársaság közötti
stabilizációs és társulási megállapodáshoz csatolt, a Horvát Köztársaság Európai
Unióhoz történő csatlakozásának figyelembevétele céljából készült jegyzőkönyv
(a továbbiakban: a jegyzőkönyv) Bizottság általi, az Európai
Atomenergia-közösség nevében történő megkötése.
A jegyzőkönyv
szövegét az aláírásáról szóló határozat melléklete tartalmazza.
Kelt Brüsszelben,
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök


title: A Tanács ajánlása ( 2014. július 8. ) a hivatalos pénznemként az eurót használó tagállamok gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatások végrehajtásáról

text:
               29.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 247/141

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2014. július 8.)
   a hivatalos pénznemként az eurót használó tagállamok gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatások végrehajtásáról
   2014/C 247/27
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésével együtt értelmezett 136. cikkére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az euróövezet jelenlegi gazdasági környezetét a fokozatos, ám egyelőre törékeny gazdasági élénkülés jellemzi. Az euróövezetben 2013-ban és 2014 elején lényegesen csökkent az infláció, és csupán fokozatos növekedésére lehet számítani az előrejelzési időszakban, ami a jelenlegi gyenge keresletet, a sérülékeny gazdaságokban zajló relatívár-alkalmazkodást és az euró árfolyamának múltbeli emelkedését tükrözi. Továbbá, miközben a fellendülés egyre szélesebb alapú, a hivatalos pénznemként az eurót használó tagállamok (az euróövezeti tagállamok) közötti különbségek továbbra is jelentősek.

               (2)

               Az euróövezet több, mint pusztán tagjainak összessége. A gazdasági és pénzügyi válság nyomán egyértelműen a felszínre kerültek az euróövezeten belüli szoros kölcsönhatások, és megerősítést nyert, hogy az euróövezeti tagállamok között a költségvetési, pénzügyi és strukturális politikák erősebb koordinációjára van szükség, amely koherens szakpolitikai irányvonalat biztosít az euróövezet egészében. Az euróövezeti tagállamok a gazdasági és monetáris unióbeli stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló szerződés 2012. március 2-i aláírásával kötelezettséget vállaltak egy sor nagy horderejű politikai reformra és a szakpolitikai koordinációra. A második gazdasági kormányzási csomaghoz (kettes csomag) fűződő rendeletek (3) 2013-as hatálybalépése nyomán még inkább elmélyült az euróövezeten belüli költségvetési és gazdaságpolitikai koordináció. Az euróövezeti tagállamoknak különös felelősségük van az új kormányzási keret hatékony végrehajtásában. Ez szükségessé teszi, hogy a tagállamok erősebb „csoportnyomást” gyakoroljanak egymásra, ezáltal támogatva a nemzeti reformok végrehajtását és a prudens költségvetési politika alkalmazását, a nemzeti reformok értékelésében az euróövezeti perspektíva fokozottabb érvényesítését, a potenciális tovagyűrűző hatások internalizálását és a GMU megfelelő működéséhez elengedhetetlen szakpolitikák kialakítására való ösztönzést. Szükségessé teszi továbbá, hogy megfelelő kommunikáció folyjon az euróövezeti stratégiáról.

               (3)

               Az euróövezeti tagállamok közötti szoros kölcsönös függőségből adódóan potenciálisan jelentős tovagyűrűző hatások kapcsolódnak a strukturális reformok végrehajtásához, amit figyelembe kell venni a szakpolitikák optimális kialakítása és végrehajtása érdekében, mind az egyes euróövezeti tagállamokat, mind az euróövezet egészét illetően. A reformok összehangoltabb végrehajtása például elősegítené a szükséges konvergenciát a tagállamok között. Az euróövezeti tagállamok reformterveinek meglévő gyakorlatokon alapuló, korai szakaszban történő megvitatása és a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárás hatékony végrehajtása egyaránt kulcsfontosságú ebben az összefüggésben.

               (4)

               Az euróövezet előtt álló fő kihívások egyike, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési politikák érvényesítése révén csökkentse az államadósságot, ugyanakkor serkentse az euróövezet növekedési potenciálját, és megoldást találjon a válság szociális következményeire. Az elmúlt években megvalósult konszolidációs törekvéseknek köszönhetően az euróövezet költségvetési helyzete javult, viszont számos euróövezeti tagállamnak továbbra is folytatnia kell a költségvetési kiigazítást a rendkívül magas adósságszint mérséklése érdekében. Valamennyi euróövezeti tagállamnak javítania kell az államháztartás minőségét a termelékenység és a foglalkoztatási helyzet fellendítése céljából.

               (5)

               Az euróövezeti beruházások a válság kezdeti szakaszában erősen visszaestek, és egyelőre még nem álltak vissza a szokásos hosszú távú átlagszintre. A lomha beruházási tendenciák hátterében a magánszektor hitelállomány-leépítésének, a pénzügyi töredezettségnek, valamint az állami beruházások csökkenését előidéző szükséges költségvetési konszolidációnak az együttes hatása áll. Az infrastruktúrát és a készségeket célzó beruházások növelése meghatározó jelentőségű az élénkülés fenntartása és a potenciális növekedés serkentése szempontjából. A beruházások nagy részének a magánszférából kell érkeznie, mindazonáltal a hatóságok is jelentős szerepet játszhatnak a kedvező feltételek kialakításában.

               (6)

               Az euróövezetben változatlanul visszafogott a reálgazdaságba irányuló hiteláramlás, a pénzügyi piacok pedig – az állampapírokat érintő nyomás enyhülése ellenére is – erősen fragmentáltak. A forráshoz jutás – különösen a kkv-k számára – több tagállamban még mindig problémát jelent, ami veszélyeztetheti a gazdasági fellendülést. Kezdeményezésekre van tehát szükség a hiteláramlás helyreállítása, a tőkepiacok mélységének fokozása és a gazdaság hosszú távú finanszírozásának előmozdítása céljából. Az olyan intézkedéseknek köszönhetően, mint például a bankok mérlegének további javítása, szükség esetén a sajáttőke-pufferek folytatólagos megerősítése, az eszközminőség-elemzések és a stressztesztek, könnyebb meghatározni a még fennmaradt sebezhető pontokat, és következésképpen megerősödik az ágazat egésze iránti bizalom. A bankunió tekintetében számottevő előrelépés történt, különösen az egységes felügyeleti mechanizmus létrehozása és az egységes szanálási mechanizmusról született megállapodás révén.

               (7)

               A pénzügyi válság feltárta a gazdasági és monetáris unió struktúrájának hiányosságait. A Bizottság 2012. november 28-án előterjesztette a valódi, szoros gazdasági és monetáris unió tervezetéről szóló közleményét, amelyet európai vitaindítónak szánt. Az Európai Tanács elnöke 2012. december 5-én közzétette az Európai Bizottság elnökével, az eurócsoport elnökével és az Európai Központi Bank elnökével szoros együttműködésben készített jelentését, amely számos elképzelést átvett a Bizottság tervezetéből és a gazdasági és monetáris unió kiteljesítéséhez vezető szakaszos folyamat részleteit és ütemtervét is tartalmazta. Az Európai Parlament 2012. november 20-i állásfoglalásában kifejtette nézeteit. Azóta több fontos lépésre is sor került: Az Európai Tanács 2013 decemberében további szempontokkal járult hozzá a folyamathoz. A GMU továbbfejlesztése lépésenkénti megközelítést tesz szükségessé, amelyben a fegyelem a szolidaritással ötvöződik. A gazdasági kormányzásról szóló hatos (4) és kettes csomag 2014 végére irányozza elő a benne foglaltak végrehajtására vonatkozó első felülvizsgálat elvégzését.

         AJÁNLJA, hogy az euróövezeti tagállamok – a tagállamok gazdaságpolitikájának koordinálására vonatkozó tanácsi hatáskör sérelme nélkül és mindenekelőtt az eurócsoporton belüli gazdaságpolitikai koordináció keretében – a 2014 és 2015 közötti időszakban egyenként vagy csoportosan hozzanak intézkedéseket a következők tekintetében:

               1.

               A Bizottsággal szorosan együttműködve segítsék elő és kövessék nyomon a strukturális reformok végrehajtását az euróövezet zökkenőmentes működése szempontjából legfontosabb területeken, hogy ezáltal ösztönözzék a növekedést és a konvergenciát, valamint a belső és külső egyensúlyhiányok kiigazítását. Mérjék fel és ösztönözzék a túlzott egyensúlyhiánnyal küzdő euróövezeti tagállamokban a reformvállalások teljesítése terén, illetve a határozott beavatkozást igénylő egyensúlyhiányokkal küzdő euróövezeti országokban a reformok végrehajtása terén tett előrelépéseket, hogy ezáltal csökkentsék az euróövezet más részeibe tovagyűrűző negatív hatásokat. A pozitív tovagyűrűző hatásokhoz való hozzájárulás céljából mozdítsák elő a megfelelő szakpolitikák érvényesítését a folyó fizetési mérleg jelentős többletével rendelkező országokban. Rendszeresen tartsanak tematikus megbeszéléseket azokról a munkaerő-, illetve termékpiaci strukturális politikai reformokról, amelyek potenciálisan erőteljes tovagyűrűző hatásokkal rendelkeznek, és e megbeszélések keretében összpontosítsanak a munka nagy adóékének csökkentésére és a szolgáltatáspiacok reformjára.

               2.

               A Bizottsággal szorosan együttműködve koordinálják az euróövezeti tagállamok költségvetési politikáit, különösen a költségvetésiterv-javaslatok értékelése keretében, hogy ezáltal biztosítsák az egységes és növekedésbarát költségvetési irányvonal érvényesülését az euróövezet egészében. Javítsák az államháztartás minőségét és fenntarthatóságát azáltal, hogy nemzeti és uniós szinten elsőbbséget biztosítanak a tárgyi és immateriális beruházások számára. Gondoskodjanak a nemzeti költségvetési keretek – és azok részeként a nemzeti költségvetési tanácsok – szilárdságáról.

               3.

               Teremtsék meg a bankrendszer ellenálló képességét, különösen az eszközminőség-elemzések és stressztesztek nyomán szükséges lépések megtétele, valamint a bankunióra vonatkozó rendeletek végrehajtása és az egységes szanálási mechanizmus átmeneti időszakára előirányzott további munkában való előrelépés révén. Ösztönözzék a magánberuházásokat és növeljék a gazdaságba irányuló hiteláramlást a kkv-k hitelhez jutásának javítását célzó intézkedések, a tőkepiacok mélységének fokozása és az értékpapírosítási piac újbóli megélénkítése révén, összhangban az európai gazdaság hosszú távú finanszírozásáról szóló bizottsági közleménnyel, illetve az abban felvázolt ütemezéssel.

               4.

               Vigyék tovább a gazdasági és monetáris unió elmélyítésére irányuló munkát, és a 2014 végére tervezett felülvizsgálat keretében járuljanak hozzá a gazdasági felügyeleti keret tökéletesítéséhez.

      Kelt Brüsszelben, 2014. július 8-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. C. PADOAN

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o., magyar nyelvű különkiadás, 10. fejezet, 1. kötet, 89. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. május 21-i 472/2013/EU rendelete a pénzügyi stabilitásuk tekintetében súlyos nehézségekkel küzdő vagy súlyos nehézségek által fenyegetett euróövezeti tagállamok gazdasági és költségvetési felügyeletének megerősítéséről (HL L 140., 2013.5.27., 1. o.); az Európai Parlament és a Tanács 2013. május 21-i 473/2013/EU rendelete a költségvetésiterv-javaslatok monitoringjára és értékelésére, valamint az euróövezeti tagállamok túlzott hiánya kiigazításának biztosítására vonatkozó közös rendelkezésekről (HL L 140., 2013.5.27., 11.o.).

      (4)  A Tanács 2011. november 8-i 1177/2011/EU rendelete a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról szóló 1467/97/EK rendelet módosításáról (HL L 306., 2011.11.23., 33. o.); A Tanács 2011. november 8-i 2011/85/EU rendelete a tagállamok költségvetési keretrendszerére vonatkozó követelményekről (HL L 306., 2011.11.23., 41. o.); az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1173/2011/EU rendelete a költségvetési felügyelet euróövezetbeli eredményes érvényesítéséről (HL L 306., 2011.11.23., 1. o.); az Európai Parlament és a Tanács 1174/2011/EU rendelete a túlzott makrogazdasági egyensúlytalanságoknak az euróövezeten belüli kiigazítására vonatkozó végrehajtási intézkedésekről (HL L 306., 2011.11.23., 8. o.); az Európai Parlament és a Tanács 1175/2011/EU rendelete a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet módosításáról (HL L 306., 2011.11.23., 12. o.); az Európai Parlament és a Tanács 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).


Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikke (3) bekezdése értelmében Spanyolország aktualizált, 2004–-2008-ra szóló stabilitási programjáról


title: A Tanács ajánlása ( 2014. július 8. ) – Litvánia 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Litvánia 2014. évi konvergenciaprogramját

text:
               29.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 247/67

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2014. július 8.)
   Litvánia 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Litvánia 2014. évi konvergenciaprogramját
   2014/C 247/13
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállamok állam-, illetve kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az „Európa 2020” stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               A Tanács 2013. július 9-én ajánlást fogadott el (3) Litvánia 2013. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Litvánia 2012–2016-os időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját.

               (5)

               A Bizottság 2013. november 13-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2014. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2013. november 13-án a Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Litvániát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Tanács 2013. december 20-án elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (7)

               Litvánia 2014. április 1-jén benyújtotta 2014. évi nemzeti reformprogramját, 2014. április 22-én pedig 2014. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)

               A 2014. évi konvergenciaprogramban felvázolt költségvetési stratégia célja a középtávú költségvetési cél teljesítése 2015-ig, és a konvergenciaprogram végéig, 2017-ig a GDP 0,9 %-ának megfelelő strukturális többlet elérése. A konvergenciaprogram megerősíti a GDP ‐ 1 %-ának megfelelő, előző középtávú költségvetési célt, ami tükrözi a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeit. Az (újraszámított) strukturális költségvetési egyenleg alapján a középtávú költségvetési cél felé történő éves előrelépés 2014-ben és 2015-ben a GDP legalább 0,5 %-ának felel meg. Ugyanakkor fennáll annak a kockázata, hogy 2015-ben az ország eltér a kiadási referenciaértéktől. Összességében a középtávú költségvetési cél eléréséhez vezető kiigazítási pálya nagyjából összhangban áll a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel. A konvergenciaprogram szerint az adósság a programidőszakban jelentősen csökken és 2017-re körülbelül 35 % lesz. A konvergenciaprogram költségvetési előrejelzéseit alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv nagyjából megalapozott. Ugyanakkor a 2015 és 2017 közötti időszakra még konszolidációs intézkedéseket kell meghatározni. A Bizottság szolgálatai által készített 2014. tavaszi előrejelzés szerint a strukturális kiigazítás 2014-ben várhatóan a GDP 0,2 %-ának, 2015-ben pedig 0,6 %-ának felel meg, és így 2014-ben a GDP 0,3 %-ának megfelelő mértékben elmarad a GDP 5 %-ával megegyező mértékű előírt szigorítástól. Emellett 2014-ben fennáll a kiadási referenciaértéktől való jelentős eltérés kockázata és 2015-ben további, bár csekélyebb eltérés várható. A Tanács a konvergenciaprogramnak és a bizottsági előrejelzésnek az 1466/97/EK rendelet értelmében általa végzett értékelése alapján úgy véli, hogy 2014-től fennáll a középtávú költségvetési cél eléréséhez vezető kiigazítási pályától való jelentős eltérés kockázata.

               (9)

               Az adók relatív jelentősége a növekedés szempontjából nem túl nagy, mivel az ingatlan- és a környezetvédelmi adók alacsonyak maradnak. Az adóbevételeket nagymértékben a közvetett adók és a munkára kivetett adók határozzák meg, míg a környezetvédelmi adók aránya továbbra is csekély. A növekedést elősegítő adókból származó többletbevétel felhasználható lenne az alacsony jövedelmű, mindenekelőtt az alacsony képzettségű munkavállalók adóterheinek enyhítésére. 2013 elején sor került az adórendszer részleges felülvizsgálatára, és a kormány a tőkeadók kiigazításáról, az adóköteles jövedelemre vonatkozó küszöbértéknek – a személyi jövedelemadó mértékének az alacsony jövedelmű munkavállalók számára előnyös, fokozottan progresszív megállapítása mellett történő – emeléséről, valamint a dohány és az alkohol jövedéki adójának emeléséről döntött. Ezek az intézkedések azonban összességében inkább negatív hatást gyakorolnak a bevételekre. Ezért változatlanul alapvető fontosságúak az államháztartás fenntarthatóságának javítását és a bevételi oldal erősítését célzó további lépések. A 2013. évi országspecifikus ajánlást követően nem került sor jelentős intézkedésekre a környezetvédelmi adózás terén. A költségvetési keret megerősítése korlátozott eredményekkel járt, mivel a kiadási korlátok továbbra sem kötelező jellegűek és még nem hagyták jóvá a jogszabályi módosításokat. Litvánia továbbra is kihívásokkal kerül szembe az adózási fegyelem tekintetében, különösen, ami a héacsalásnak többek között a kockázatkezelési intézkedések megerősítésével történő leküzdését illeti. Az adózási fegyelemre vonatkozó 2013‐2014. évi cselekvési tervet végrehajtották és az első becslések szerint pozitív hatásokkal járt. 2013-ban számos intézkedésre került sor annak érdekében, hogy a héa és a jövedéki adók terén megerősítsék az adózási fegyelmet. A 2014 és 2015 közötti időszakra új, célzott stratégia került bevezetésre.

               (10)

               A kedvezőtlen demográfiai fejlemények kétségessé teszik Litvánia költségvetésének hosszú távú fenntarthatóságát. Az előrejelzések szerint a nyugdíjakkal kapcsolatos kiadások jelentősen növekednek és várhatóan 50 év távlatában az uniós átlag csaknem kétszeresét érik el. A kötelező nyugdíjkorhatár 2012-ben megkezdett fokozatos emelése nem elegendő a szűkülő munkaerő-állomány és a növekvő várható élettartam kezeléséhez. Emellett a nyugdíjak megfelelőségének problémáira utal az, hogy nő a szegénységben és súlyos anyagi nélkülözésben élő időskorúak száma. Litvánia fontos, ugyanakkor elszigetelt intézkedéseket tett a helyes irányba és nincs szükség jelentősebb módosításokra ahhoz, hogy átfogó reformra kerüljön sor. Befejezte a második nyugdíjpillér reformját, de nem elterjedt sem a foglalkoztatóinyugdíj-rendszerek, sem az önkéntes nyugdíjjárulék-fizetés igénybevétele. A kötelező nyugdíjkorhatár emelése mellett szükség van az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságát és az időskorúak igényeihez igazított környezetet biztosító intézkedésekre is.

               (11)

               A munkanélküliség általánosságban csökkent, de a strukturális munkanélküliség továbbra is magas, ami a készségkereslet és -kínálat közötti eltérésekre utal, különösen az alacsony képzettségűek körében. Csökkenőben van, de még mindig magas az ifjúsági munkanélküliségi ráta, valamint a nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő fiatalok aránya. Az aktív munkaerő-piaci intézkedések korlátozott hatóköre továbbra is problémát jelent, eredményességüket és időszerűségüket javítani kell. Az előrejelzések szerint a szakképzett munkaerő hiánya a jövőben még hangsúlyosabbá válik. A fiatalok foglalkoztathatóságának előmozdítása céljából alapvető a szakképzés és a felsőoktatás munkaerő-piaci jelentőségének, valamint a tanulószerződéses gyakorlati képzési programok és a munkaalapú tanulás minőségének a javítása, a magánszektor, többek között a kkv-k közreműködésével. Továbbra sem megfelelő mértékű az egész életen át tartó tanulásban való részvétel előmozdítása. A munkajogi törvény szociális partnerek bevonásával történő teljes körű felülvizsgálatára van szükség ahhoz, hogy megoldásokat találjanak a munkaadók adminisztratív terheinek enyhítésére. Először is alapvető azoknak a szükségtelen korlátozásoknak a megállapítása és megszüntetése, amelyek akadályozzák a rugalmas munkaszerződések, az elbocsátásra vonatkozó rugalmas előírások és a rugalmas munkaidő-beosztás kialakítását.

               (12)

               A legutóbbi javulás ellenére a munkaképes korú lakosság körében a szegénység továbbra is az uniós átlag fölött van. A havi minimálbér és az adómentességre vonatkozó küszöbérték növelése hozzájárult a szegénység csökkentéséhez. Az elmúlt években azonban meredeken nőtt a szegénységben és súlyos anyagi nélkülözésben élő időskorúak száma. 2012–2013-ban a pénzbeli szociális segélyezés reformjára irányuló kísérleti projekt eredményeként csökkent a szociális kedvezményezettek száma és a pénzbeli szociális juttatásokra fordított kiadás. A kísérleti projektet 2014-ben valamennyi önkormányzatra kiterjesztették. Biztosítani kell a reform leginkább rászorulókra gyakorolt hatásának ellenőrzését és értékelését. Az aktivizálási intézkedések hatóköre a tartósan munkanélküli, szociális támogatásban részesülő kedvezményezettek esetében nem megfelelő. Emellett az intézkedések még mindig a közmunkaprogramokra összpontosítanak, és így jövedelemtámogatást biztosítanak, de nem járulnak hozzá a kedvezményezettek foglalkoztathatóságának előmozdításához. Meg kell vizsgálni a reformnak az alacsony jövedelműekre gyakorolt hatását. Litvánia elfogadta a társadalmi befogadás előmozdítására irányuló, a 2014‐2020-as időszakra szóló cselekvési tervet. Azonban meg kell még határozni a fő célcsoportokat, a költségvetést és a konkrét intézkedéseket, meg kell állapítani a célok elérésének, valamint a cselekvési tervet végrehajtó különböző minisztériumok, helyi önkormányzatok és civiltársadalmi szereplők együttműködésének módját.

               (13)

               A kormány 2010-ben megkezdte az állami vállalatok ambiciózus reformját. 2013 decemberében fogadták el a végleges jogi aktusokat, amelyek módosítják az átláthatóságra vonatkozó iránymutatásokat és előírják az állami vállalatok számára, hogy 2014-től éves beszámolóikban különítsék el a kereskedelmi és nem kereskedelmi tevékenységekre vonatkozó adatokat. Az említett bontásnak megfelelő első beszámoló 2014 augusztusára készül el, és lehetővé kell tennie e módosítás eredményének részletesebb értékelését. Emellett az állami vállalatok esetében a független igazgatótanácsi tagok száma továbbra is csekély, részben az állami és önkormányzati vállalatokra alkalmazandó jogi korlátok miatt. Olyan jogszabályi módosítások előterjesztésére került sor, amelyek lehetővé tennék a független tagok számára, hogy valamennyi állami vállalat igazgatótanácsába kinevezésre kerülhessenek. A teljes körű végrehajtást követően értékelni kell a kereskedelmi és nem kereskedelmi tevékenységek elkülönítésének eredményességét és az igazgatótanács szakmai színvonalának növelését.

               (14)

               Továbbra is fejletlen a szomszédos tagállamokkal való villamosenergia- és gázösszeköttetés, ami korlátozott versenyt és magas energiaárakat eredményez. A gáz- és villamosenergia-piacok liberalizációja fokozta a versenyt a belföldi piacon, de a fogyasztók eddig nem használták ki a szolgáltatóváltáshoz való jogukat. Bár a kormány prioritássá tette az energiahálózatok összekapcsolását, ezt még meg kell valósítani. Üzembe helyeztek egy fontos gázvezetéket, és a tervek szerint 2014 decemberére működőképes lesz az LNG-terminál Klaipedában. Némi előrelépés történt a litván energiahálózatnak az uniós energiapiaccal való összekapcsolása terén. Emellett javítani kell az energiahatékonyságot. Litvánia ért el eredményeket az épületek energiahatékonyságának javítása tekintetében, ideértve a JESSICA holdingalap keretében végzett beruházásokat. 2013-ban jogalkotási intézkedésekre került sor a holdingalap eszközei felhasználásának gyorsítása céljából. 2014 elején egyes projekteket véglegesítettek és jelentős mértékben nőtt a kezdeti alkalmazások száma. A jogszabályi módosítások közé tartozik, hogy amennyiben a lakók nem járulnak hozzá a felújításhoz, az a fűtéstámogatás csökkenésével jár, a cél a felújítások ösztönzését hátráltató tényezők megszüntetése.

               (15)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Litvánia gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a nemzeti reformprogramot és a konvergenciaprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Litvánia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–6. ajánlás tükrözi a Bizottság által az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat.

               (16)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta Litvánia konvergenciaprogramját, és arról alkotott véleményét (5) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Litvánia 2014‐2015-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Erősítse meg a 2014. évi költségvetési intézkedéseket, tekintettel arra, hogy a kiadásnövekedés meghaladja a kiadási referenciaértéket és a Bizottság szolgálatai által készített 2014. évi tavaszi előrejelzés alapján a strukturális intézkedések terén a GDP 0,3 %-ának megfelelő eltérés alakul ki, ami arra utal, hogy fennáll a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágának követelményeitől való jelentős eltérés kockázata. 2015-ben szilárdítsa meg a költségvetési stratégiát, hogy biztosítsa a középtávú költségvetési cél elérése irányába mutató, a GDP 0,5 %-ának megfelelő előírt kiigazítást. Ezt követően biztosítsa a középtávú cél betartását. Egészítse ki a költségvetési stratégiát egy olyan költségvetési kerettel, amelyet tovább erősít azáltal, hogy a középtávú költségvetési keretben kötelező kiadási korlátokat határoz meg. Folytassa az adórendszer vizsgálatát és az adózási fegyelem további javításával egyidejűleg mérlegelje a növekedést legkevésbé veszélyeztető adók – így a rendszeresített ingatlanadó és a környezetvédelmi adó – emelését.

               2.

               Fogadja el és alkalmazza a nyugdíjrendszer átfogó reformjára vonatkozó jogszabályt. Mindenekelőtt a kötelező nyugdíjkorhatárt hozza összhangba a várható élettartammal, korlátozza a korai nyugdíjba vonulás lehetőségét, állapítson meg világos szabályokat a nyugdíjak indexálására vonatkozóan, illetve ösztönözze a kiegészítő megtakarítási rendszerekbe történő belépést. Támassza alá a nyugdíjreformot az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságát elősegítő intézkedésekkel.

               3.

               Az aktív munkaerő-piaci intézkedéseket irányítsa nagyobb mértékben az alacsony képzettségűekre és a tartósan munkanélküliekre. Javítsa az álláskeresési járadékok alkalmazási körét és megfelelőségét, és kapcsolja össze azokat az aktivizálással. Az oktatás munkaerő-piaci hasznosíthatóságának javításával, többek között készségigény-előrejelző rendszerek segítségével kezelje a tartós strukturális munkaerőhiányt és mozdítsa elő az egész életen át tartó tanulást. A fiatalok foglalkoztathatóságának fokozása céljából kezelje kiemelt területként a minőségi tanulószerződéses gyakorlati képzést és a munkaalapú tanulás egyéb formáit, és erősítse a magánszektorral fennálló partnerséget. A szociális partnerek bevonásával vizsgálja felül a munkajogi szabályozás megfelelőségét mindenekelőtt a rugalmas munkaszerződéseket és a munkaidő-beosztást biztosító keret tekintetében.

               4.

               Biztosítsa, hogy az intézkedések megfelelően kiterjedjenek a leginkább rászorulókra és folytassa a pénzbeli szociális juttatások és az aktivizálási intézkedések összekapcsolásának megerősítését.

               5.

               A terveknek megfelelően fejezze be az állami vállalatok reformjának végrehajtását, mindenekelőtt a kereskedelmi és nem kereskedelmi tevékenységek elkülönítésének véglegesítése és az igazgatótanács szakmai színvonalának növelése révén és szorosan kövesse nyomon a reform előírásainak betartását.

               6.

               Erősítse meg az épületek energiahatékonyságának javítását szolgáló intézkedéseket a holdingalap gyors kiépítése révén. Folytassa a határokon átnyúló, a szomszédos tagállamokra irányuló összeköttetések fejlesztését mind a villamosenergia-, mind a gázellátás terén, hogy a balti energiapiacok jobb integrációja révén diverzifikálja az energiaforrásokat és előmozdítsa a versenyt.

      Kelt Brüsszelben, 2014. július 8-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. C. PADOAN

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) alapján 2014-re is érvényben marad.

      (3)  HL C 217., 2013.7.30., 51. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.)

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.