               2021.10.6.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 404/240

      P9_TA(2020)0281
      Ajánlás a Tanácshoz és a Bizottság alelnökéhez/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjéhez a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásáról szóló szerződés 10. felülvizsgálati eljárásának, a nukleáris fegyverzet ellenőrzésének és a nukleáris fegyverzet leszerelési lehetőségeinek előkészítéséről
      Az Európai Parlament 2020. október 21-i ajánlása a Tanácshoz és a Bizottság alelnökéhez/az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjéhez, a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásáról szóló szerződés 10. felülvizsgálati eljárásának, a nukleáris fegyverzet ellenőrzésének és a nukleáris fegyverzet leszerelési lehetőségeinek előkészítéséről (2020/2004(INI))
      (2021/C 404/15)

         Az Európai Parlament,

                  —

                  tekintettel az INF-szerződés jövőjéről és az Európai Unióra gyakorolt hatásról szóló, 2019. február 14-i állásfoglalására (1),

                  —

                  tekintettel a Tanács 2000. április 13-i, a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásáról szóló szerződés részes feleinek 2000. évi felülvizsgálati konferenciájáról szóló közös álláspontjára (2), valamint 2005. április 25-i, a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásáról szóló szerződés részes feleinek 2005. évi felülvizsgálati konferenciájáról szóló közös álláspontjára (3),

                  —

                  tekintettel a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásáról szóló szerződés szerződő feleinek 2010. évi felülvizsgálati konferenciáján az Európai Unió által képviselendő álláspontról szóló, 2010. március 29-i 2010/212/KKBP tanácsi határozatra (4),

                  —

                  tekintettel a Tanács 2015. április 20-i, a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásáról szóló szerződés részes feleinek kilencedik felülvizsgálati konferenciájáról szóló következtetéseire,

                  —

                  tekintettel a tömegpusztító fegyverek elterjedése elleni, 2003. december 12-én elfogadott uniós stratégiára,

                  —

                  tekintettel a Tanács Iránról szóló, 2019. február 4-i következtetéseire,

                  —

                  tekintettel a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásáról szóló szerződés részes felei 2020. évi felülvizsgálati konferenciájának előkészítését célzó tevékenységek uniós támogatásáról szóló, 2019. április 15-i (KKBP) 2019/615 tanácsi határozatra (5),

                  —

                  tekintettel a nukleáris fegyverektől, valamint minden más tömegpusztító fegyvertől mentes közel-keleti övezet létrehozásához vezető bizalomépítési folyamat támogatásáról szóló, 2019. június 6-i (KKBP) 2019/938 tanácsi határozatra (6),

                  —

                  tekintettel a tömegpusztító fegyverek elterjedése elleni uniós stratégia végrehajtásával kapcsolatban 2018-ban elért eredményekről szóló, 2019. június 14-i éves jelentésre,

                  —

                  tekintettel az atomsorompó-szerződésben foglalt kötelezettségekre, amelyek értelmében minden részes állam köteles a nukleáris leszerelés jóhiszemű folytatására és a nukleáris fegyverkezési verseny leállítására,

                  —

                  tekintettel a nukleáris fegyverek tilalmáról szóló szerződésre (TPNW), amelyet az ENSZ 2017. július 7-én fogadott el és 2017. szeptember 20-án nyitottak meg aláírásra,

                  —

                  tekintettel a NATO 2016. évi varsói csúcstalálkozóján elfogadott közleményre,

                  —

                  tekintettel az Észak-atlanti Tanács 2017. szeptember 20-i, a nukleáris fegyverek tilalmáról szóló szerződésről szóló, nyilatkozatára,

                  —

                  tekintettel a NATO főtitkárának a közepes hatótávolságú nukleáris erőkről szóló szerződésről szóló, 2019. augusztus 2-i nyilatkozatára,

                  —

                  tekintettel az Egyesült Államok és az Oroszországi Föderáció által aláírt és 2011. február 5. óta hatályos új START-szerződésre,

                  —

                  tekintettel a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásáról szóló szerződésben részes felek 2000. évi felülvizsgálati konferenciáján elfogadott záróokmányra,

                  —

                  tekintettel a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásáról szóló szerződésben részes felek 2010. évi felülvizsgálati konferenciáján elfogadott záróokmányra,

                  —

                  tekintettel az ENSZ főtitkárának 2018. évi, „Közös jövőnk biztosítása: leszerelési program” című informális dokumentumára,

                  —

                  tekintettel az atomsorompó-szerződés 10. felülvizsgálati konferenciájának előkészítő bizottságához Svédország által benyújtott, „A leszerelési diplomácia felszabadítása a »lépésenkénti haladás« megközelítése révén” című munkadokumentumra,

                  —

                  tekintettel az atomsorompó-szerződés 10. felülvizsgálati konferenciájának előkészítő bizottságához az Amerikai Egyesült Államok által benyújtott, „A nukleáris leszerelési környezet kialakítására irányuló kezdeményezés végrehajtása” című munkadokumentumra,

                  —

                  tekintettel az atomsorompó-szerződés 10. felülvizsgálati konferenciájának előkészítő bizottságához az Európai Unió által benyújtott, „Az atomsorompó-szerződés 50 éve: rövid értékelés az Európai Unió részéről” című munkadokumentumra,

                  —

                  tekintettel az atomsorompó-szerződés 10. felülvizsgálati konferenciájának előkészítő bizottságához a nonproliferációs és leszerelési kezdeményezés országai (Ausztrália, Kanada, Chile, Németország, Japán, Mexikó, Hollandia, Nigéria, Fülöp-szigetek, Lengyelország, Törökország és az Egyesült Arab Emírségek) által benyújtott, „A nonproliferációs és leszerelési kezdeményezés által a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásáról szóló szerződés felülvizsgálati folyamatának megerősítése érdekében tett javaslatok” című munkadokumentumra,

                  —

                  tekintettel a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség (NAÜ) főigazgatójának, az Iráni Iszlám Köztársaság alelnökének és az Iráni Atomenergia-szervezet (AEOI) vezetőjének 2020. augusztus 26-i együttes nyilatkozatára,

                  —

                  tekintettel a NAÜ-nek a biztosítéki intézkedések Koreai Népi Demokratikus Köztársaságban történő alkalmazásáról szóló, 2018. augusztus 20-i, 2019. augusztus 19-i és 2020. szeptember 3-i jelentéseire,

                  —

                  tekintettel arra, hogy az Egyesült Államok 2020. május 22-én bejelentette, hogy kilép a Nyitott Égbolt Szerződésből,

                  —

                  tekintettel eljárási szabályzata 118. cikkére,

                  —

                  tekintettel a Külügyi Bizottság jelentésére (A9-0020/2020),

                  A.

                  ivel az elmúlt 50 évben kétségtelenül az atomsorompó-szerződés volt a nukleáris rendszer szabályozásának legfontosabb nemzetközi eszköze; mivel ez a globális stratégiai stabilitás sarokköve, és pótolhatatlan biztosíték a nukleáris fegyverek elterjedésének kockázata ellen; mivel jelentősen hozzájárult a nukleáris arzenál csökkentéséhez és az atomenergia békés célú felhasználásának megkönnyítéséhez; mivel ez egy kiforrott és pragmatikus szerződés, amely szinte univerzális, és amelyet széles körben betartanak; mivel 1995-ben az atomsorompó-szerződés részes felei megállapodtak abban, hogy határozatlan időre meghosszabbítják a szerződést; mivel – tekintettel arra, hogy 2015-ben nem sikerült érdemi záródokumentumról megállapodni – rendkívül fontos, hogy a 10. felülvizsgálati konferencia sikeres legyen;

                  B.

                  mivel az atomsorompó-szerződés 1968 óta ahhoz vezetett, hogy Európában, Latin-Amerikában, Afrikában, Ázsiában és a csendes-óceáni térségben számos ország lemondott a nukleáris fegyverekről; mivel ez lehetővé tette az atomenergia békés fejlesztését; mivel ez a hidegháború óta a nukleáris fegyverek arzenáljának drasztikus csökkenéséhez vezetett; mivel csak néhány állam fejlesztett ki arzenálokat az atomsorompó-szerződésen kívül;

                  C.

                  mivel az atomsorompó-szerződés három pillére — az atomsorompó, a leszerelés és az atomenergia békés felhasználása – kiegészíti egymást, kölcsönösen erősíti egymást és elválaszthatatlanul kapcsolódik egymáshoz; mivel ezért a leszerelés és a nukleáris fegyverek teljes felszámolása felé történő bármely jövőbeli előrelépés megköveteli az ilyen fegyverek elterjedése elleni jelenlegi normák megőrzését; mivel az atomsorompó-szerződés lehetővé tette egy nemzetközi biztosítéki rendszer létrehozását;

                  D.

                  mivel az atomsorompó-szerződés időszakos felülvizsgálati konferenciáinak célja az atomsorompó-szerződés végrehajtásának értékelése és a további előrehaladás fokozatos megközelítésen alapuló ütemtervének kidolgozása; mivel a felülvizsgálati folyamat ötévente lehetőséget kínál a részes államok számára, hogy fenntartsák és megerősítsék az atomsorompó-rendszert;

                  E.

                  mivel a 2010. évi felülvizsgálati konferenci megismételte, hogy a végső cél a globális nonproliferációs rendszer megerősítése, az atomsorompó-szerződés államai pedig újra elkötelezték magukat az atomsorompó-szerződés alapvető rendelkezései mellett, és elfogadtak egy 64 pontból álló cselekvési tervet, amely többek között a nonproliferációval, a leszereléssel és az atomenergia békés felhasználásával kapcsolatos konkrét cselekvési terveket tartalmaz, amelyeket a részes államok a három pillér támogatása érdekében konkrét és mérhető intézkedésekkel fognak alátámasztani;

                  F.

                  mivel a nukleáris leszerelésről szóló szakaszban a részes államok, köztük az elismerten atomfegyverrel rendelkező államok első alkalommal vállalták, hogy felgyorsítják a tényleges előrelépést a leszerelés terén, és végső soron megvalósítják a telepített és a nem telepített nukleáris arzenáljaik teljes körű felszámolását; mivel a nonproliferációs pillér keretében elfogadott fellépések olyan kérdések széles körét foglalják magukban, mint a biztosítékok megerősítése, a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség (NAÜ) támogatása, a nukleáris anyagok fizikai védelme, kiegészítő jegyzőkönyvek megkötése és hatálybaléptetése, a nukleáris vonatkozású exportra vonatkozó biztosítékok, a nukleáris technológia átadása és a nukleáris terrorizmus;

                  G.

                  mivel az átláthatóság elve a nukleáris leszerelés nélkülözhetetlen eleme, hiszen hozzájárul a meglévő arzenálok tisztázásához, és alátámasztja az ellenőrzési folyamatot; mivel az átláthatóság segít a bizalomépítésben és a párbeszéd közös alapjának megteremtésében, ami a nukleáris fegyverek csökkentésének és végső soron megszüntetésének egyik előfeltétele; mivel a NAÜ Kormányzótanácsának benyújtott jelentések fontos eszközt jelentenek az átláthatóság biztosításában az atomsorompó-kötelezettségek nukleáris fegyverrel nem rendelkező államok általi teljesítése tekintetében;

                  H.

                  mivel az atomsorompó-szerződés rendelkezései fenntartják az államok azon jogát, hogy nukleáris energiát használjanak békés célokra, valamint hogy részt vegyenek az atomenergia békés felhasználásával kapcsolatos berendezések, anyagok és tudományos és technológiai információk cseréjében, ugyanakkor kedvezményes elbánásban részesítik az atomfegyverrel nem rendelkező államokat, és kellően figyelembe veszik a fejlődő országok szükségleteit;

                  I.

                  mivel a tesztelés tilalmával kapcsolatos norma a nonproliferációs és a leszerelési pillért egyaránt támogatja, ezáltal segít megakadályozni, hogy az érintett államok nukleáris fegyvereket fejlesszenek ki és szerezzenek be; mivel a részes államok elkötelezettek amellett, hogy az Átfogó Atomcsendszerződés (CTBT) hatálybalépéséig tartózkodnak mindenféle nukleáris robbantástól és az új nukleárisfegyver-technológiák alkalmazásától; mivel valamennyi nukleáris fegyverrel rendelkező állam vállalta, hogy haladéktalanul ratifikálja a CTBT-t; mivel valamennyi állam egyetértett abban is, hogy haladéktalanul meg kell kezdeni a nukleáris fegyverekben felhasználandó hasadóanyagok előállításának tilalmáról szóló szerződésre irányuló tárgyalásokat;

                  J.

                  mivel az atomsorompó-szerződés lefektette a nukleáris fegyverektől mentes övezetek létrehozásának alapjait világszerte; mivel a nukleáris fegyverektől mentes közel-keleti övezet (MENWFZ) létrehozása az EU egyik régóta fennálló célja; mivel az EU a közelmúltban költségvetést különített el a szakértők és a politikai döntéshozók közötti inkluzív párbeszéd előmozdítását célzó tevékenységekre azzal a céllal, hogy előmozdítsa a tömegpusztító fegyverektől mentes közel-keleti övezet (WMDFZ) létrehozására irányuló kötelezettségvállalást;

                  K.

                  mivel a nukleáris fegyverektől, valamint minden más tömegpusztító fegyvertől mentes közel-keleti övezet (WMD) létrehozásáról szóló, 2019 novemberében New Yorkban tartott konferencia első ülésén az EU 28 tagállamának tartózkodása mellett elfogadott politikai nyilatkozatban a többi résztvevő állam vállalta, hogy folytatják a nukleáris fegyverektől és más tömegpusztító fegyverektől mentes közel-keleti övezet létrehozásáról szóló, jogilag kötelező erejű szerződés kidolgozását;

                  L.

                  mivel az atomsorompó-szerződés 1970-es hatálybalépése óta a felülvizsgálati konferenciák fele nem ért el konszenzust érdemi zárónyilatkozatról, az utolsó zárónyilatkozatot pedig a 10. felülvizsgálati konferencián fogadták el;

                  M.

                  mivel a 10. felülvizsgálati konferenciára különösen nehéz nemzetközi biztonsági körülmények között kerül majd sor a Koreai-félsziget nukleáris leszerelése terén elért előrehaladás hiánya, az USA-nak az Iránnal közös átfogó cselekvési tervből (JCPOA) való kilépése, az Irán által állítólagosan elkövetett jogsértések és az ezek miatt az átfogó közös cselekvési terv keretében Franciaország, az Egyesült Királyság és Németország által válaszul tett, az átfogó közös cselekvési terv vitarendezési mechanizmusát elindító hivatalos panaszok, az INF-szerződés összeomlása, valamint az Oroszország és az Egyesült Államok közötti, az új START-szerződés meghosszabbítására irányuló tárgyalásokon kialakult patthelyzet miatt. mivel az atomsorompó-szerződés 191, atomfegyverrel rendelkező vagy nem rendelkező részes fele között a nukleáris fegyverek csökkentésére és felszámolására irányuló legjobb megközelítés tekintetében fennálló jelenlegi nézeteltérés és megosztottság további kihívást jelent majd a vita számára;

                  N.

                  mivel több nukleáris fegyverrel rendelkező állam tervezi nukleáris fegyvereinek vagy hordozóeszközeinek modernizálását, vagy jelenleg modernizálja azokat, és mivel némelyikük csökkenti az ezek használatára vonatkozó küszöbértékeket a nemzeti katonai doktrínájában;

                  O.

                  mivel az Ukrajna, Oroszország, az Egyesült Államok és az Egyesült Királyság által aláírt 1994. évi budapesti megállapodás biztonsági garanciákat nyújtott az Ukrajna területi integritása vagy politikai függetlensége elleni fenyegetésekkel vagy erőszakkal szemben, Ukrajna pedig cserében lemondott nukleáris arzenáljáról és csatlakozott az atomsorompó-szerződéshez; mivel az, hogy Oroszország nem tartotta tiszteletben a budapesti megállapodás révén Ukrajnának nyújtott biztonsági garanciákat, és megsértette a nemzetközi jogot, a nukleáris leszereléssel és a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásával kapcsolatos tárgyalások légkörére is kedvezőtlen hatást gyakorolt;

                  P.

                  mivel a globális biztonsági környezet romlását tovább súlyosbítja az országok közötti bizalmatlanság fokozódása, és az arzenálok korszerűsítését olyan új technológiák mozdítják elő, amelyek növelik a globális biztonsági kockázatokat, különösen a nukleáris fegyverek, az azok feletti parancsnoklás, azok ellenőrzése és a hozzájuk kapcsolódó korai figyelmeztetési rendszerek elleni esetleges kibertámadásokkal, valamint a nukleáris fegyvereknek a nemzeti politikákban, stratégiákban és doktrínákban betöltött növekvő szerepével, aminek következtében fennáll egy új globális nukleáris fegyverkezési verseny kockázata; mivel egyre több ország törekszik harctéren bevethető nukleáris fegyverek kifejlesztésére;

                  Q.

                  mivel jelentős a kockázata annak, hogy a nagy katonai hatalmak már nem a fegyverzetellenőrzéshez és a leszereléshez folyamodnak a nemzetközi feszültségek enyhítése és a globális biztonsági környezet javítása érdekében, ami miatt végső soron a nukleáris fegyverek ismét kiemelt stratégiai szerepet kapnak és világszerte növekednek a nukleáris kockázatok;

                  R.

                  mivel a világ nukleáris arzenálja közel 14 000 nukleáris robbanófejet tesz ki, aminek több mint 90 %-át és az Egyesült Államok és Oroszország birtokolja; mivel még a nukleáris fegyverek korlátozott használata is katasztrofális humanitárius következményekkel járna, és egyetlen állam vagy nemzetközi szervezet sem lenne képes kezelni egy ilyen támadás közvetlen következményeit és megfelelő segítséget nyújtani az áldozatoknak;

                  S.

                  mivel a stratégiai stabilitás megőrzésének és az új fegyverkezési verseny megfékezésének kulcseleme lenne az USA és az Oroszországi Föderáció közötti kétoldalú új START-szerződés meghosszabbítása, amelynek elsődleges célja a hidegháború alatti fegyverkezési verseny eredményeként létrehozott nukleárisfegyver-készletek ellenőrizhető módon történő további csökkentése, és amely a 2021. februári lejáratig 1 550-re korlátozza a két fél által telepített stratégiai nukleáris robbanófejek számát;

                  T.

                  mivel az Egyesült Államok bejelentette, hogy 2020. november 22-i hatállyal kilép a Nyitott Égbolt Szerződésből; mivel a Nyitott Égbolt Szerződés fontos fegyverzet-ellenőrzési eszköz, amely hozzájárult a bizalomépítéshez;

                  U.

                  mivel a NATO határozottan támogatta az atomsorompó-szerződés teljes körű végrehajtását, és elkötelezte magát amellett, hogy az atomsorompó-szerződés rendelkezéseivel teljes összhangban, fokozatos megközelítés alapján megteremti a nukleáris fegyverektől mentes világ feltételeit;

                  V.

                  mivel az Egyesült Államok által vezetett, a nukleáris leszerelési környezet kialakítására irányuló kezdeményezés, amely rögzíti a leszerelés környezetének megteremtése érdekében teljesítendő feladatokat, azt a célt tűzte ki, hogy túllépjen a biztonsági környezet jelenlegi romlásának kezelésére irányuló hagyományos, lépésről lépésre haladó megközelítésen;

                  W.

                  mivel a Svédország által előterjesztett „lépésenkénti haladás” megközelítése fokozatos, könnyebben megvalósítható lépéseket vezet be négy fő területen, amelyek célja az együttműködési szokások kialakítása, a nukleáris fegyverek elterjedésének csökkentése, az átláthatóság növelése és a nukleáris kockázatok csökkentése, ami lehetővé tenné a meglévő leszerelési célkitűzések elérését;

                  X.

                  mivel a különféle kibertámadási módszerek, például az adatok manipulálása, a digitális zavarás és a hamisításos támadások (spoofing) veszélyeztethetik a kommunikáció integritását, ami a döntéshozatal bizonytalanságának növekedéséhez vezethet; mivel válságok idején a nukleáris fegyverrendszerek elleni kibertámadások eszkalálódáshoz, és akár szándékolatlan nukleáris kilövéshez is vezethetnek;

                  Y.

                  mivel a többoldalú párbeszéd és a diplomácia hatékony eszköznek bizonyult a proliferációs válság és a konfliktusok eszkalálódásának megelőzésében, amint azt az átfogó közös cselekvési terv is mutatja, amely történelmi jelentőségű eredménynek és a globális nonproliferációs rendszerhez való kulcsfontosságú hozzájárulásnak minősül;

                  Z.

                  mivel a tömegpusztító fegyverek tekintetében változatlan a helyzete a Koreai Népi Demokratikus Köztársaságnak (KNDK), amely 2003-ban kilépett a Szerződésből, és az erős nemzetközi szankciók ellenére megszerezte a nukleáris fegyverek gyártására való képességet; mivel a NAÜ 2018. és 2019. évi éves jelentése szerint Phenjan folytatta nukleáris tevékenységét; mivel 2020 folyamán többször is a KNDK nukleáris telephelyeinek aktivitására utaló jeleket jelentettek; mivel a KNDK állítólag egy nagy, folyékony hajtóanyagú rakétahajtómű földi tesztelését végezte el 2019. december 7-én; mivel 2020. január 1-jén a KNDK bejelentette azon szándékát, hogy visszavonja az interkontinentális ballisztikus rakéták (ICBM) fellövésére és a nukleáris kísérletekre vonatkozó moratóriumot; mivel a régió rövid távú nukleáris leszerelésére irányuló konkrét lépésekre kicsi az esély; mivel Észak-Korea még mindig nukleáris és ballisztikus fenyegetést jelent a régióra és a világra nézve;

                  AA.

                  mivel az elmúlt évtizedben jelentősen nőtt az északi sarkkörön belüli atommeghajtású hajók száma; mivel a radiológiai és nukleáris anyagok jelenléte az Északi-sarkvidéken súlyos incidensek vagy balesetek kockázatát hordozza magában;

                  AB.

                  mivel az atomsorompó-szerződés 2020. évi felülvizsgálati konferenciáját, amelyre eredetileg 2020. április 27. és május 22. között került volna sor, a koronavírus-világjárvány miatt el kellett halasztani;

                  1.

                  a következő ajánlásokat fogalmazza meg a Tanács, illetve a Bizottság alelnöke / az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője felé:

                              a)

                              emlékeztessenek arra, hogy a hatékony multilateralizmus és a szabályokon alapuló nemzetközi rend a nukleáris fegyverek elterjedése elleni küzdelem és a nukleáris leszerelés előmozdításának előfeltétele; ismételten erősítsék meg, hogy az atomsorompó-szerződés a nukleáris nonproliferációs és leszerelési rendszer sarokköve, a nukleáris proliferáció kockázatával szembeni létfontosságú biztosíték, valamint a béke és a biztonság világszerte történő fenntartásának és megerősítésének pótolhatatlan kerete;

                              b)

                              ismételten jelentse ki, hogy az EU és tagállamai teljes mértékben támogatják az atomsorompó-szerződést és annak mindhárom, egymást kölcsönösen erősítő pillérét (a nonproliferációt, a leszerelést és az atomenergia békés felhasználását), valamint erősítse meg a korábbi felülvizsgálati eljárások során, különösen 1995-ben, 2000-ben és 2010-ben tett kötelezettségvállalásokon alapuló fokozatos megközelítés érvényességét; hangsúlyozza, hogy a három pillér egyensúlyára összpontosító megközelítés elengedhetetlen ahhoz, hogy a 10. felülvizsgálati konferencia sikereket hozzon, és hogy olyan konkrét, hatékony és konszenzuson alapuló intézkedések kerüljenek elfogadásra, amelyek lehetővé tehetik a korábbi kötelezettségvállalásokra építést; hangsúlyozza az EU fontos szerepét a békeorientált politikák elősegítésében és a nemzetközi stabilitás előmozdításában;

                              c)

                              haladéktalanul biztosítsa az atomsorompó-szerződés felülvizsgálati konferenciájára vonatkozó uniós közös álláspontot hivatalossá tevő tanácsi határozat elfogadását;

                              d)

                              hangsúlyozza, hogy az atomsorompó-szerződés immár öt évtizede a világ békéjének és biztonságának elengedhetetlen támasza;

                              e)

                              továbbra is támogassa, hogy az atomsorompó-szerződés 10. felülvizsgálati konferenciáját előkészítő tevékenységek 1,3 millió EUR összegű pénzügyi hozzájárulást kapjanak tájékoztatási tevékenységekhez, amelyek a leszereléssel, a nonproliferációval és az atomenergia békés felhasználásával foglalkozó három pillérrel foglalkozó három tematikus szemináriumból, négy regionális találkozóból és két kísérő rendezvényből állnak; továbbra is támogassa az uniós tevékenységek fő céljait, különösen a bizalomépítés, az akadályokra és a konvergencia lehetséges területeire való figyelemfelhívás, valamint a 10. felülvizsgálati folyamat sikeres kimenetelére vonatkozó ütemterv kidolgozása tekintetében;

                              f)

                              ismételten hangsúlyozza, hogy az államok közötti különbségek bármely további fokozása az atomsorompó-szerződés (mint megbízható globális jogi eszköz) fokozatos hitelvesztéséhez és a globális leszerelési rendszer sorvadásához vezetne, ami növeli a globális nukleáris fegyverek további terjedésének kockázatát; figyelmezteti a részes államokat, hogy sem a 2015. évi felülvizsgálati konferencián, sem az előkészítő bizottságokban nem alakult ki konszenzus, ezért az atomsorompó-szerződés jövőjét a részes államok egyértelmű kötelezettségvállalása nélkül már nem lehet magától értetődőnek tekinteni;

                              g)

                              emlékeztesse a részes államokat arra, hogy az atomsorompó-szerződés 50. évfordulója (amely egybeesik a 10. felülvizsgálati konferenciával), jó alkalmat kínál ahhoz, hogy őszinte és eredményorientált párbeszéd kezdődjön a kölcsönös bizalom helyreállítása érdekében, gyarapodjanak a megegyezés közösen elfogadható vonatkozásai, és a felek közös nevezőre jussanak a további tárgyalások lefolytatása tekintetében, amelyek végső célja olyan dokumentum elfogadása, amely az atomsorompó-szerződés VI. cikkével összhangban közös célként ismeri el a nukleáris leszerelést és a nukleáris fegyverek teljes felszámolását;

                              h)

                              kérje, hogy erélyes politikai vezetés támogassa az atomsorompó-szerződés felülvizsgálati konferenciáját; üzenje azt az atomsorompó-szerződés részes feleinek, hogy az állam- és kormányfők részvétele az atomsorompó-szerződés konferenciáján azt mutatná, hogy az államok valóban nagy jelentőséget tulajdonítanak az atomsorompó-szerződésnek és a felülvizsgálati folyamatnak; szólítsa fel a részes államok képviselőit, hogy a felülvizsgálati konferencia kínálta lehetőséget használják fel annak kinyilvánítására, hogy „atomháborút nem lehet megnyerni, és sohasem szabad vívni”;

                              i)

                              hangsúlyozza, hogy ha egyes részes államok szelektív módon alkalmazzák az atomsorompó-szerződést, illetve ha nem felelnek meg az arról szóló megállapodásoknak, akkor ez az atomsorompó-szerződés egész rendszerébe vetett bizalmat veszélyezteti; szólítsa fel az atomsorompó-szerződés valamennyi aláíróját, hogy biztosítsák az általuk vállalt kötelezettségek betartását;

                              j)

                              adjon hangot elégedettségének amiatt, hogy immár 72 éve nem került sor atomfegyverek bevetésére; figyelmeztesse az atomsorompó-szerződés részes államait, hogy az olyan helyzetek gyarapodása, amelyekben nukleáris fegyverek használata számításba jön, súlyosan veszélyezteti a globális stratégiai stabilitást és az atomfegyverek használatától való tartózkodás gyakorlatát;

                              k)

                              szólítson fel minden államot, hogy a nukleáris fegyverek és az azokhoz kapcsolódó hordozóeszköz-technológia tekintetében a nukleáris fegyverek ellenőrzésére, leszerelésére és elterjedésének megakadályozására hivatott rendszereket ismerjék el a nemzetközi biztonsági környezet romlásának megfékezésére szolgáló, és ezáltal a nagy államközi háborúk megelőzéséhez, valamint a békét és a biztonság megőrzéséhez jelentősen hozzájáruló kulcsfontosságú eszközöknek;

                              l)

                              hangsúlyozza, hogy a nukleáris leszerelés hathatós ellenőrzése a nukleáris fegyverektől mentes világ megteremtésének elengedhetetlen feltétele; hangsúlyozza továbbá a biztonsági, a védelmi és a nonproliferációs követelmények betartásának ellenőrzésével kapcsolatos kihívások kezelésére irányuló erőfeszítések folytatásának és fokozásának fontosságát, többek között nemzetközi és regionális szervezetekkel és a civil társadalommal együttműködésben; ismételten hangsúlyozza ki, hogy csak egy realista fegyverkorlátozási és bizalomerősítő folyamat járulhat hozzá a stratégiai egyensúlyhoz és a kölcsönös biztonsághoz;

                              m)

                              nyomatékosan szólítja fel a részes államokat, hogy tegyenek meg minden tőlük telhetőt annak érdekében, hogy további előrelépést érjenek el a fegyverzet-ellenőrzési és a nukleáris leszerelési folyamatok terén (különösen a nukleáris fegyverek globális készletének általános csökkentése révén), és biztosítsák, hogy a nukleáris arzenál 1986-os csúcsértéke óta tapasztalható folyamatos csökkenési tendencia ne fordulhasson vissza; közvetítsen olyan üzenetet, amely szerint az atomsorompó-szerződést az e tekintetben tett diplomáciai erőfeszítések platformjaként kell felhasználni;

                              n)

                              sürgesse az Egyesült Államokat és Oroszországot a kölcsönös bizalom megerősítésére annak érdekében, hogy újrainduljon a párbeszéd az új fegyverzet-ellenőrzési kapcsolat kiépítésének lehetséges módjairól; hangsúlyozza, hogy ha az atomsorompó-szerződés 10. felülvizsgálati konferenciáját megelőzően Oroszország és az Egyesült Államok egyértelműen elkötelezné magát az új START-szerződés 2021. február előtti meghosszabbítása mellett, ez fontos hozzájárulást jelentene a felülvizsgálati konferenciához; határozottan bátorítsa mindkét felet egy olyan új eszköz megtárgyalására, amely egyaránt kiterjedne a telepített és nem telepített, valamint a stratégiai és nem stratégiai fegyverekre, Kína bevonásával (tekintettel erőteljes rakétaépítési programjára); adjon hangot aggodalmának amiatt, hogy Oroszország a közelmúltban az orenburgi régióban Avangard típusú hiperszonikus sebességű, manőverező harci részt vetett be; emlékeztesse Oroszországot, hogy minden telepített Avangard hiperszonikus harci rész az új START-szerződés hatálya alá kerül, amely összesen 1 550 robbanófej-határértéket és a kapcsolódó ellenőrzési rendelkezéseket tartalmazza majd;

                              o)

                              juttassa ismételten kifejezésre az EU mély sajnálatát az INF-szerződés közelmúltbeli összeomlása miatt – ami a nukleáris képességekkel rendelkező, mobil és nehezen észlelhető SSC-8 rakétarendszer Oroszország általi telepítése miatt következett be, és csökkenti a nukleáris fegyverek fegyveres konfliktusokban való alkalmazására vonatkozó küszöbértéket –, és emellett hangsúlyozza, hogy ez súlyos hatást gyakorol majd az európai biztonságra és a nukleáris fegyverek stratégiai ellenőrzési struktúrájára; szólítsa fel az INF-szerződés mindkét aláíróját, hogy folytassák a párbeszédet a rövid és közepes hatótávolságú rakétákra vonatkozó új, jogilag kötelező erejű eszköz megteremtésének lehetséges módjairól; támogassa ezen eszköz multilaterálissá tételét az ilyen fegyverekkel rendelkező más országok, többek között Kína számára is;

                              p)

                              hívja fel a figyelmet az INF-szerződés megszűnésével kapcsolatos veszélyekre, többek között arra, hogy a közepes hatótávolságú rakéták különösen alkalmasak eszkalálódás kockázatának fokozására az európai kontinensen;

                              q)

                              bátorítsa annak a lehetőségnek a megvitatását, hogy az USA és Oroszország közötti INF-szerződésen túllépő, többoldalú ballisztikusrakéta-szerződés jöjjön létre, más felek bevonásával;

                              r)

                              hívja fel az Egyesült Államokat és Oroszországot, hogy bocsássanak az atomsorompó-szerződés többi részes felének és az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsának rendelkezésére nyilatkozatot, amelyben meghatározzák, hogy milyen lépéseket tesznek az INF-szerződésből való kilépésüket követően annak érdekében, hogy biztosítsák az atomsorompó-szerződés VI. cikke szerinti kötelezettségeik teljesítését; kéri, hogy e célból az Unió nevében kerüljön sor a szükséges intézkedésekre;

                              s)

                              szólítsa fel Oroszországot, hogy tartsa be a budapesti megállapodásban foglalt kötelezettségvállalását, és tartsa tiszteletben az Ukrajnának nyújtott biztonsági garanciákat;

                              t)

                              juttassa kifejezésre, hogy a nukleárisfegyver-ellenőrzési rendszerekből való kilépés, illetve az ilyen rendszerek felbomlása az atomsorompó-szerződés szempontjából is veszélyes precedens; hívja fel a figyelmet arra, hogy az atomsorompó-szerződés részes felei az ilyen eseményeket nemzetbiztonsági fenyegetésnek tekinthetik, ami az atomsorompó-szerződés egészét destabilizálhatja;

                              u)

                              kérje, hogy ezeket az aggályokat vessék fel az atomsorompó-szerződés 10. felülvizsgálati konferenciáján; kéri a közepes hatótávolságú nukleáris fegyverek által az Európai Unióra és tagállamaira jelentett közvetlen veszély elhárításához szükséges diplomáciai és politikai lépések megtételét;

                              v)

                              hangsúlyozza a NATO-államok fontos hozzájárulását az atomsorompó-szerződés keretében vállalt kötelezettségeik teljesítéséhez, miszerint a hidegháború végén fennálló állapotokhoz képest 95 %-kal csökkentik a nukleáris fegyverek állományát, eltekintenek azok konkrét célpontokra irányításától, valamint csökkentik azok készenléti státuszát és leépítik a védelemben nekik szánt szerepet; kérje a NATO-t és az atomsorompó-szerződést aláíró többi államot, hogy az atomsorompó-szerződéssel teljes összhangban folytassák erőfeszítéseiket a nukleáris fegyverek további csökkentése érdekében, a nemzetközi stabilitást és biztonságot előmozdító fokozatos megközelítés alapján;

                              w)

                              megjegyzi, hogy az atomfegyver-tilalmi egyezmény 122 ország általi elfogadása – amelyet jelenleg 84 állam írt alá és 47-ig ratifikált – a nukleáris fegyverektől mentes világ célkitűzésének elérésére irányuló szándék bizonyítéka; hangsúlyozza, hogy a nukleáris leszerelést nem lehet elválasztani a kollektív biztonságtól és csak stratégiai összefüggések figyelembevételével lehet elérni, ezért lépcsőzetes folyamat részét kell képeznie, amely mindenki számára garantálja a zavartalan biztonságot és megakadályozza az új fegyverkezési versenyt; emlékeztessen arra, hogy a hasadóanyag-tilalmi szerződés a nukleáris fegyverállományok számszerű gyarapításának megelőzésének egyik eszköze, így létfontosságú és pótolhatatlan lépés a nukleáris fegyverektől mentes világ felé;

                              x)

                              erősítse meg az atomsorompó-szerződés részes feleinek elidegeníthetetlen jogát az atomenergia békés célú felhasználására, hogy az atomsorompó-szerződés rendelkezéseivel összhangban kielégítsék hosszú távú energiaszükségleteiket; működjön együtt azokkal az országokkal, amelyek kapacitásokat kívánnak fejleszteni a nukleáris energia felelősségteljes, kizárólag békés célú felhasználása terén, feltéve, hogy minden biztonsági, védelmi és nonproliferációs feltétel teljesül; mérlegelje megfelelő intézkedések meghozatalát azokban az esetekben, ha ilyen országok nem működnek együtt, és nem tartják be az összes biztonsági, védelmi és nonproliferációs feltételt; nyújtson segítséget az atomenergia békés célú felhasználása terén kapacitásokat kiépíteni kívánó országok számára, ugyanakkor kötelezze azokat erős nukleáris biztonsági kultúra kialakítására, és ismerje el a NAÜ és biztosítékrendszere szerepét és értékét az atomsorompó-szerződés végrehajtásában és a nukleáris biztonsági keret megerősítésében;

                              y)

                              korlátozza az atomfegyverek elterjedéséhez kapcsolódó nukleáris technológia átadását az atomsorompó-szerződés azon részes feleinek, amelyek a NAÜ teljes hatókörű biztosítékait megkötötték és végrehajtják, ezáltal támogatva az atomsorompó-szerződés 1995. évi felülvizsgálati konferenciáján hozott határozatot, amely szerint az érzékeny nukleáris technológia átadására vonatkozó új ellátási szabályoknak szükséges előfeltételként meg kell követelniük a NAÜ teljes hatókörű biztosítékainak elfogadását, valamint a nukleáris fegyverek és más nukleáris robbanóeszközök beszerzésének megtagadására vonatkozó, nemzetközi jogilag kötelező erejű kötelezettségvállalásokat;

                              z)

                              folytassa erőfeszítéseit annak érdekében, hogy a Közel-Keleten az 1995. évi határozattal összhangban a nukleáris fegyverektől és minden más tömegpusztító fegyvertől mentes övezet jöjjön létre; folytassa a kezdeményezéseket annak érdekében, hogy az inkluzív párbeszéd megerősítésének köszönhetően bizalom épüljön ki a szakértők és a politikai döntéshozók között, a projektek végrehajtására szánt 2,86 millió eurós pénzügyi keret igénybe vételével;

                              aa)

                              támogassa a regionális megközelítést, mint a leszerelés és a nonproliferáció előmozdításának egyik fontos módját; hívja fel a figyelmet a közel-keleti atomfegyvermentes övezet létrehozásáról szóló konferencia első ülésének eredményeire; bátorítsa a részt vevő államokat, hogy a konferencia második ülésszakán tegyenek meg minden tőlük telhetőt e törekvés előmozdítása érdekében;

                              ab)

                              támogassa a „fokozatos megközelítésre” vonatkozóan Svédország által előterjesztett javaslatot, amelynek célja a globális leszerelési rendszerrel kapcsolatos pragmatikus, rövid távú és megvalósítható kötelezettségvállalások politikai támogatásának kiépítése, ennek általános rendeltetése pedig a bizalom helyreállítása, valamint támogassa azokat az intézkedéseket, amelyek középpontjában a nukleáris fegyverek gyarapodásának megfékezése, az államok közötti együttműködés javítása, a nukleáris kockázatok csökkentése és az átláthatóság növelése áll, ezek ugyanis a részes államok kötelezettségeinek teljesítéséhez hozzájáruló közvetítő lépések;

                              ac)

                              szólítsa fel a részes államokat, hogy dolgozzanak ki és léptessenek életbe olyan intézkedéseket, amelyek csökkentik annak kockázatát, hogy akár szándékosan, akár véletlenül nukleáris fegyverek kerüljenek bevetésre; kérje, hogy az intézkedések foglalják magukba a kommunikációs csatornák és protokollok, valamint a kiberbiztoság javítását, a hagyományos és a nukleáris eszközök egyértelmű megkülönböztetését, valamint a hibrid fenyegetésekkel és a kibertámadásokkal szembeni ellenálló képesség fokozását és a válságos helyzetekben rendelkezésre álló döntéshozatali idő meghosszabbítását;

                              ad)

                              támogassa az atomfegyverrel rendelkező államok azon kötelezettségvállalását, hogy az atomsorompó-szerződés 2000. évi felülvizsgálati konferenciáján a leszereléssel kapcsolatban elfogadott 13 lépéssel összhangban fokozzák az átláthatóságot; emlékeztessen arra, hogy a jelentéstételi mechanizmusnak a nukleáris fegyverekkel rendelkező államok jelentéstételi kereteinek rendszerezése révén történő további javítása hozzájárulna ezen államok azonos szintű átláthatóságához; hívja fel ezzel összefüggésben az EU-t, hogy fordítson különös figyelmet az atomsorompó- és leszerelési kezdeményezés azon javaslataira, amelyek célja az átláthatóság növelése az atomsorompó-szerződés felülvizsgálati folyamatának megerősítése érdekében;

                              ae)

                              fejezze ki, hogy tudomásul veszi az USA által a 10. felülvizsgálati konferencia előkészítő bizottságához benyújtott, „A működöképesség biztosítása és a nukleáris leszereléshez szükséges környezet kialakítása” című javaslatot, amelynek célja a nemzetközi biztonsági környezet azon tényezőinek azonosítása és kezelése, amelyek akadályozzák a leszerelés további előrehaladását, valamint a leszerelés pragmatikusabb megközelítésének kialakítása és a 2020. évi felülvizsgálati konferencia sikeres kimeneteléhez való pozitív hozzájárulás; szorgalmazza, hogy a javaslat a 10. felülvizsgálati konferencia keretében és azt követően is képezze további viták tárgyát;

                              af)

                              szólítsa fel az összes államot, hogy további késedelem nélkül kezdjenek megbeszéléseket az egyik lezáratlan prioritás, a nukleáris fegyverekhez szükséges hasadóanyag gyártásának tilalmáról szóló szerződés tető alá hozásának lehetséges módozatairól, e szerződés ugyanis a nukleáris fegyverkezés terén vívott verseny elszabadulásával kapcsolatos kockázatok elhárításának elengedhetetlen eszköze, és létfontosságú lépés a nukleáris fegyverek végleges felszámolása felé;

                              ag)

                              kérje annak biztosítását, hogy az EU továbbra is határozottan támogassa az Átfogó Atomcsend-szerződést (CTBT) és az Átfogó Atomcsend-szerződés Szervezetét (CTBTO); emlékeztessen továbbá, hogy új fegyverek kifejlesztésének megelőzése érdekében mihamarabb gondoskodni kell a CTBT hatályba lépéséről;

                              ah)

                              ismételten erősítse meg, hogy az EU továbbra is elkötelezett az átfogó közös cselekvési terv mellett, mert ez egyrészt a lehető legjobb eszköz annak szavatolására, hogy Irán kizárólag békésen használja fel az atomenergiát, másrészt létfontosságú a közel-keleti stabilitás és biztonság fokozásához; hangsúlyozza továbbra is, hogy az EU fontos szerepet játszik abban, hogy sikerüljön tető alá hozni a nukleáris megállapodást; ismételten juttassa kifejezésre az EU sajnálatát amiatt, hogy az Egyesült Államok kilépett az átfogó közös cselekvési tervből, valamint a szankciók visszaállítása miatt; üdvözölje, hogy Franciaország, Németország és az Egyesült Királyság (E3) ellenezte az Egyesült Nemzetek Szervezetében az Egyesült Államoknak az ENSZ BT 2231. sz. határozata szerinti, Iránnal szembeni szankciók újbóli bevezetésére irányuló indítványát, mivel az Egyesült Államok már nem részes fele az átfogó közös cselekvési tervnek; üdvözölje az AEOI és a NAÜ 2020. augusztus 26-i együttes nyilatkozatát a NAÜ által meghatározott biztosíték-végrehajtási kérdések jóhiszemű rendezéséről, amelynek értelmében Irán hozzáférést biztosít a NAÜ számára az ügynökség által meghatározott két helyszínhez, és elősegíti a NAÜ ellenőrzési tevékenységeit; emlékeztessen a NAÜ mint a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásával kapcsolatos kötelezettségvállalások nyomon követéséért és ellenőrzéséért felelős egyetlen független nemzetközi szervezet kulcsfontosságú szerepére; szólítsa fel Iránt, hogy biztosítsa az átfogó közös cselekvési terv és az atomsorompó-szerződés szerinti nukleáris vonatkozású kötelezettségvállalásainak maradéktalan teljesítését;

                              ai)

                              adjon hangot sajnálatának amiatt, hogy Irán erőszakos nem állami szereplőket támogat, valamint segíti az egész Közel-Keletet destabilizáló ballisztikusrakéta-képességek fejlesztését és használatát;

                              aj)

                              ismételten jelentse ki, hogy az EU az ENSZ Biztonsági Tanácsának vonatkozó határozataival összhangban maradéktalanul támogatja a KNDK teljes, ellenőrizhető és visszafordíthatatlan nukleáris leszerelésére irányuló célkitűzést; nyomatékosan kérje a KNDK-t, hogy hagyjon fel nukleárisfegyver-programjával, és a NAÜ biztosítékait elismerve térjen vissza az atomsorompó-szerződés rendelkezéseinek tiszteletben tartásához; továbbra is támogassa a folyamatban lévő párbeszéd folyamatát, és az EU diplomáciai szakértelmére építve törekedjen aktívabb részvételre a tárgyalásokon; emlékeztet arra, hogy a KNDK továbbra is regionális és nemzetközi nukleáris és ballisztikus fenyegetést jelent;

                              ak)

                              továbbra is szálljon síkra amellett, hogy fenn kell tartani és érvényre kell juttatni az atomsorompó-szerződést, és a nemzetközi béke és biztonság szavatolása érdekében e kulcsfontosságú többoldalú eszköz egyetemessé tételét elő kell mozdítani, megerősítve annak három – egyformán fontos és egymást kölcsönösen erősítő – pillérét; bátorítsa az atomsorompó-szerződésben részes valamennyi államot, hogy újítsák meg az egymással folytatott együttműködésre irányuló erőfeszítéseiket, és hangsúlyozza az atomsorompó-szerződés átfogó, teljes körű és kiegyensúlyozott végrehajtása iránti kötelezettségvállalás megújításának fontosságát;

                              al)

                              szólítsa fel azokat az államokat, amelyek még nem tették meg, hogy nukleáris fegyverrel nem rendelkező államokként írják alá és ratifikálják az atomsorompó-szerződést, és a csatlakozásig tartsák be annak feltételeit és kötelezzék el magukat annak atomsorompó és leszerelési célkitűzései mellett, többek között bizonyítékot szolgáltatva arról, hogy nem vesznek részt nukleáris technológia átadásában, valamint megerősítik a nukleáris anyagok fizikai védelméről szóló egyezményt;

                              am)

                              emlékeztessen rá, hogy a nukleáris leszerelést realista és fokozatos módon kell lefolytatni mindenki biztonsági érdekeinek tiszteletben tartásával, hogy a nukleáris fegyverzethez kapcsolódó stratégiai kockázatok csökkentésének a nukleáris doktrínák, a felelős politikusok és katonák párbeszéde, a válságkommunikációs eszközök és megnyugtató intézkedések transzparenciáján kell alapulnia;

                  2.

                  utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az ajánlást a Tanácsnak és a Bizottság alelnökének / az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének.

         (1)  Elfogadott szövegek, P8_TA(2019)0130.

         (2)  HL L 97., 2000.4.19., 1. o.

         (3)  HL L 106., 2005.4.27., 32. o.

         (4)  HL L 90., 2010.4.10., 8. o.

         (5)  HL L 105., 2019.4.16., 25. o.

         (6)  HL L 149., 2019.6.7., 63. o.


title: A Tanács (EU) 2021/1782 ajánlása (2021. október 8.) az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 ajánlás módosításáról

text:
                  2021.10.11.

                  HU

                  Az Európai Unió Hivatalos Lapja

                  L 360/128

         A TANÁCS (EU) 2021/1782 AJÁNLÁSA
         (2021. október 8.)
         az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 ajánlás módosításáról
         AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
         tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 77. cikke (2) bekezdése b) és e) pontjára, valamint 292. cikke első és második mondatára,
         mivel:

                     (1)

                     A Tanács 2020. június 30-án elfogadta az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló ajánlást (1) (a továbbiakban: a tanácsi ajánlás).

                     (2)

                     Az említett időpont óta a Tanács elfogadta az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 tanácsi ajánlást módosító (EU) 2020/1052 (2), (EU) 2020/1144 (3), (EU) 2020/1186 (4), (EU) 2020/1551 (5), (EU) 2020/2169 (6), (EU) 2021/89 (7), (EU) 2021/132 (8), (EU) 2021/767 (9), (EU) 2021/892 (10), (EU) 2021/992 (11), (EU) 2021/1085 (12), (EU) 2021/1170 (13), (EU) 2021/1346 (14), (EU) 2021/1459 (15) és (EU) 2021/1712 (16) ajánlást.

                     (3)

                     A Tanács 2021. május 20-án elfogadta az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 ajánlás módosításáról szóló (EU) 2021/816 tanácsi ajánlást (17), hogy naprakésszé tegye azokat a kritériumokat, amelyek alapján értékelik, hogy a harmadik országokból kiinduló, nem alapvetően szükséges utazások biztonságosak és engedélyezhetők-e.

                     (4)

                     A tanácsi ajánlás értelmében a tagállamoknak 2020. július 1-jétől kezdődően fokozatosan és koordinált módon fel kell oldaniuk az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó ideiglenes korlátozást a tanácsi ajánlás I. mellékletében felsorolt harmadik országok lakosai tekintetében. Az I. mellékletben említett harmadik országok jegyzékét a Tanácsnak kéthetente felül kell vizsgálnia, illetve adott esetben naprakésszé kell tennie a Bizottsággal és az érintett uniós ügynökségekkel és szolgálatokkal való szoros konzultációt követően, a tanácsi ajánlásban említett módszereken, kritériumokon és információkon nyugvó általános értékelés alapján.

                     (5)

                     A Tanács az azóta eltelt időszakban – a Bizottsággal és az érintett uniós ügynökségekkel és szolgálatokkal szoros konzultációt folytatva – megbeszéléseket tartott a tanácsi ajánlás I. mellékletében szereplő harmadik országok jegyzékének az (EU) 2021/816 ajánlással módosított tanácsi ajánlásban meghatározott kritériumok és módszerek alkalmazásával történő felülvizsgálatáról. E tárgyalások eredményeként az I. mellékletben szereplő harmadik országok jegyzékét módosítani kell. Különösen, fel kell venni a jegyzékbe Bahreint és az Egyesült Arab Emírségeket.

                     (6)

                     A határellenőrzés nem csupán azoknak a tagállamoknak az érdeke, amelyek külső határainál azt elvégzik, hanem valamennyi olyan tagállamé, amely megszüntette a belső határellenőrzést. A tagállamoknak ezért biztosítaniuk kell a külső határokon megtett intézkedések koordinációját, hogy szavatolják a schengeni térség megfelelő működését. Ennek érdekében 2021. október 8-tól kezdődően a tagállamoknak folytatniuk kell az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásának koordinált feloldását az ezen ajánlással módosított tanácsi ajánlás I. mellékletében felsorolt harmadik országok, különleges közigazgatási területek, valamint egyéb entitások és területi hatóságok lakosai tekintetében.

                     (7)

                     Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az EUMSZ-hez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt ennek az ajánlásnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó. Mivel ez az ajánlás a schengeni vívmányokon alapul, Dánia az említett jegyzőkönyv 4. cikkének megfelelően az ezen ajánlásról szóló tanácsi döntést követő hat hónapos időszakon belül határoz arról, hogy azt végrehajtja-e.

                     (8)

                     Ez az ajánlás a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek alkalmazásában Írország a 2002/192/EK tanácsi határozattal (18) összhangban nem vesz részt. Ennélfogva Írország nem vesz részt ennek az ajánlásnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.

                     (9)

                     Izland és Norvégia tekintetében ez az ajánlás az Európai Unió Tanácsa, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság közötti, az utóbbiaknak a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK tanácsi határozat (19) 1. cikkének A. pontjában említett területhez tartoznak.

                     (10)

                     Svájc tekintetében ez az ajánlás az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozatnak (20) a 2008/146/EK tanácsi határozat (21) 3. cikkével együtt értelmezett 1. cikke A. pontjában említett területhez tartoznak.

                     (11)

                     Liechtenstein tekintetében ez az ajánlás az Európai Unió, az Európai Közösség, a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség közötti, a Liechtensteini Hercegségnek az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodáshoz való csatlakozásáról szóló jegyzőkönyv értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK határozatnak (22) a 2011/350/EU határozat (23) 3. cikkével együtt értelmezett 1. cikke A. pontjában említett területhez tartoznak,

               ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
         Az (EU) 2020/1052, az (EU) 2020/1144, az (EU) 2020/1186, az (EU) 2020/1551, az (EU) 2020/2169, az (EU) 2021/89, az (EU) 2021/132, az (EU) 2021/767, az (EU) 2021/816, az (EU) 2021/892, az (EU) 2021/992, az (EU) 2021/1085, az (EU) 2021/1170, az (EU) 2021/1346, az (EU) 2021/1459 és az (EU) 2021/1712 ajánlással módosított, az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazások ideiglenes korlátozásáról és e korlátozás esetleges feloldásáról szóló (EU) 2020/912 tanácsi ajánlás a következőképpen módosul:

                     1.

                     A tanácsi ajánlás 1. pontjának első bekezdése helyébe a következő szöveg lép:

                                 „1.

                                 A tagállamoknak 2021. október 8-tól kezdődően fokozatosan és koordinált módon fel kell oldaniuk az Európai Unióba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó ideiglenes korlátozást az I. mellékletben felsorolt harmadik országok lakosai tekintetében.”

                     2.

                     Az ajánlás I. mellékletének helyébe a következő szöveg lép:

                           „I. MELLÉKLET
                           Azon harmadik országok, különleges közigazgatási területek, valamint egyéb entitások és területi hatóságok, amelyek lakosait nem érintheti az EU-ba irányuló, nem alapvetően szükséges utazásokra vonatkozó, a külső határokon alkalmazott ideiglenes korlátozás:

                                       I.

                                       ÁLLAMOK

                                                   1.

                                                   AUSZTRÁLIA

                                                   2.

                                                   BAHREIN

                                                   3.

                                                   KANADA

                                                   4.

                                                   CHILE

                                                   5.

                                                   JORDÁNIA

                                                   6.

                                                   KUVAIT

                                                   7.

                                                   ÚJ-ZÉLAND

                                                   8.

                                                   KATAR

                                                   9.

                                                   RUANDA

                                                   10.

                                                   SZAÚD-ARÁBIA

                                                   11.

                                                   SZINGAPÚR

                                                   12.

                                                   DÉL-KOREA

                                                   13.

                                                   UKRAJNA

                                                   14.

                                                   EGYESÜLT ARAB EMÍRSÉGEK

                                                   15.

                                                   URUGUAY

                                                   16.

                                                   KÍNA (*1)

                                       II.

                                       A KÍNAI NÉPKÖZTÁRSASÁG KÜLÖNLEGES KÖZIGAZGATÁSI TERÜLETEI

                                                   Hongkong Különleges Közigazgatási Terület

                                                   Makaói Különleges Közigazgatási Terület

                                       III.

                                       OLYAN ENTITÁSOK ÉS TERÜLETI HATÓSÁGOK, AMELYEKET LEGALÁBB EGY TAGÁLLAM NEM ISMER EL ÁLLAMKÉNT

                                                   Tajvan

                        (*1)  a kölcsönösségre vonatkozó megerősítés függvényében"

            Kelt Luxembourgban, 2021. október 8-án.

                  a Tanács részéről

                  az elnök

               M. DIKAUČIČ

            (1)  HL L 208I., 2020.7.1., 1. o.

            (2)  HL L 230., 2020.7.17., 26. o.

            (3)  HL L 248., 2020.7.31., 26. o.

            (4)  HL L 261., 2020.8.11., 83. o.

            (5)  HL L 354., 2020.10.26., 19. o.

            (6)  HL L 431., 2020.12.21., 75. o.

            (7)  HL L 33., 2021.1.29., 1. o.

            (8)  HL L 41., 2021.2.4., 1. o.

            (9)  HL L 165I., 2021.5.11., 66. o.

            (10)  HL L 198., 2021.6.4., 1. o.

            (11)  HL L 221., 2021.6.21., 12. o.

            (12)  HL L 235., 2021.7.2., 27. o.

            (13)  HL L 255., 2021.7.16., 3. o.

            (14)  HL L 306., 2021.8.31., 4. o.

            (15)  HL L 320., 2021.9.10., 1. o.

            (16)  HL L 341., 2021.9.24., 1. o.

            (17)  HL L 182., 2021.5.21., 1. o.

            (18)  A Tanács 2002/192/EK határozata (2002. február 28.) Írországnak a schengeni vívmányok egyes rendelkezései alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről (HL L 64., 2002.3.7., 20. o.).

            (19)  HL L 176., 1999.7.10., 31. o.

            (20)  HL L 53., 2008.2.27., 52. o.

            (21)  A Tanács 2008/146/EK határozata (2008. január 28.) az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodásnak az Európai Közösség nevében történő megkötéséről (HL L 53., 2008.2.27., 1. o.).

            (22)  HL L 160., 2011.6.18., 21. o.

            (23)  A Tanács 2011/350/EU határozata (2011. március 7.) az Európai Unió, az Európai Közösség, a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség közötti, a Liechtensteini Hercegségnek az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló, különösen a belső határokon történő ellenőrzés megszüntetéséhez és a személyek mozgásához kapcsolódó társulásáról szóló megállapodáshoz való csatlakozásáról szóló jegyzőkönyvnek az Európai Unió nevében történő megkötéséről (HL L 160., 2011.6.18., 19. o.).


title: Az Európai Központi Bank ajánlása (2022. május 17.) az Európai Unió Tanácsa számára a Banco de Portugal külső könyvvizsgálóiról (EKB/2022/24) 2022/C 210/01

text:
               2022.5.25.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 210/1

      AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA
      (2022. május 17.)
      az Európai Unió Tanácsa számára a Banco de Portugal külső könyvvizsgálóiról
      (EKB/2022/24)
      (2022/C 210/01)
      AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
      tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 27.1. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  Az Európai Központi Bank (EKB) és azon tagállamok, amelyek pénzneme az euro, nemzeti központi bankjainak beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

                  (2)

                  A Banco de Portugal jelenlegi külső könyvvizsgálójának, a Deloitte & Associados — Sociedade de Revisores Oficiais de Contas S.A.-nak a megbízatása a 2021. pénzügyi év ellenőrzését követően megszűnt. Ezért külső könyvvizsgáló kinevezése szükséges a 2022. pénzügyi évtől.

                  (3)

                  A Banco de Portugal a PriceWaterhouseCoopers & Associados - Sociedade de Revisores Oficiais de Contas Lda-t választotta külső könyvvizsgálójaként a 2022–2026. pénzügyi évekre,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
      Ajánlott, hogy a 2022–2026. pénzügyi évekre a Banco de Portugal külső könyvvizsgálójaként a PriceWaterhouseCoopers & Associados - Sociedade de Revisores Oficiais de Contas Lda-t jelöljék ki.

         Kelt Frankfurt am Mainban, 2022. május 17-én.

               az EKB elnöke

            Christine LAGARDE


title: A Bizottság (EU) 2022/822 ajánlása (2022. május 18.) a megújulóenergia-projektek engedélyezési eljárásainak felgyorsításáról és az energiavásárlási megállapodások elősegítéséről

text:
               2022.5.25.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 146/132

      A BIZOTTSÁG (EU) 2022/822 AJÁNLÁSA
      (2022. május 18.)
      a megújulóenergia-projektek engedélyezési eljárásainak felgyorsításáról és az energiavásárlási megállapodások elősegítéséről
      AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  A megújuló energia az európai zöld megállapodás célkitűzéseinek eléréséhez, az energia megfizethetővé tételéhez, valamint az Unió fosszilis tüzelőanyagoktól és energiaimporttól való függőségének csökkentéséhez szükséges tiszta energiára való átállás központi eleme.

                  (2)

                  A megújuló energia számos előnnyel jár az Unió polgárai számára: hozzájárul az éghajlatváltozás kezelésére irányuló erőfeszítésekhez, elősegíti környezetünk védelmét, a növekedést és a munkahelyteremtést, megerősíti az Unió technológiai és ipari vezető szerepét, valamint ellenállóbbá teszi az Unió gazdaságát.

                  (3)

                  Az Unió teljes üvegházhatásúgáz-kibocsátásának több mint 75 %-áért az energiaágazat felel. A megújulóenergia-létesítmények fejlesztéséből és telepítéséből származó energiatermelés felgyorsítása ezért döntő fontosságú a megújuló energiára vonatkozó 2030-as uniós célkitűzés eléréséhez, és az (EU) 2021/1119 európai parlamenti és tanácsi rendelettel (1) összhangban 2030-ra kitűzött, legalább 55 %-os ÜHG-kibocsátáscsökkentési cél megvalósulásához.

                  (4)

                  A magas energiaárak problémájának kezeléséhez elengedhetetlen a megújuló energia arányának gyors növelése. A megújuló energia alacsonyabb állandó költségei és nullához közeli változó költségei miatt a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia költségei stabilabbak és alacsonyabbak voltak, mint a fosszilis tüzelőanyagok költségei. A megújuló energiaforrások alkalmazásának felgyorsítása révén az Unió kevésbé fog függeni a – főként importált – fosszilis tüzelőanyagoktól.

                  (5)

                  Amint azt a „REPowerEU: Közös európai fellépés a megfizethetőbb, biztonságosabb és fenntarthatóbb energiáért” című bizottsági közlemény (2) (a továbbiakban: REPowerEU közlemény) elismeri, a megújulóenergia-használat gyors növelése alapvető fontosságú az Unió fosszilis tüzelőanyagoktól való függőségének csökkentése és az oroszországi gáz fogyasztásának fokozatos megszüntetése szempontjából. A REPowerEU terv ennek megvalósítását célzó intézkedéseket tartalmaz, csakúgy, mint az európai szemeszter, amelynek keretében az egyes tagállamok körülményeihez igazított, országspecifikus ajánlások születtek a projektek engedélyezéséről.

                  (6)

                  A REPowerEU közlemény egy hidrogénakcelerátor-kezdeményezést is bevezetett, amely megkétszerezné a megújuló hidrogénre vonatkozó 2030-as célértékeket, csökkentve az Unió külső függőségét a fosszilis tüzelőanyagok behozatalától. 10 millió tonna megújuló hidrogén előállításához az Uniónak 2030-ig további 80 GW megújulóenergia-kapacitásra lesz szüksége.

                  (7)

                  A megújulóenergia-projekteknek főszabály szerint engedélyt kell kapniuk ahhoz, hogy be tudják tölteni tervezett rendeltetésüket. Az engedélyezési eljárások hozzájárulnak annak garantálásához, hogy a projektek biztonságosak és védettek legyenek. Ezen eljárások összetettsége, sokfélesége és túlságosan hosszú időtartama azonban jelentős akadályt gördít a megújuló energia szükséges ütemben történő bevezetése, valamint a megfizethetőbb, biztonságosabb és fenntarthatóbb uniós energiarendszer megvalósítása elé.

                  (8)

                  A projektengedélyek feldolgozásának késedelmessége veszélyezteti az energia- és éghajlat-politikai célok időben történő elérését, és megnöveli az ehhez szükséges projektek költségeit. Egy dinamikus innovációs környezetben a késedelem kevésbé hatékony megújulóenergia-létesítmények telepítéséhez is vezethet.

                  (9)

                  Ezeket az akadályokat már a 2001/77/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) is azonosította, amely előírta a tagállamok számára az engedélyezési eljárások értékelését a megújuló energiaforrásokból származó villamos energia előállítása előtt álló szabályozási és nem szabályozási akadályok csökkentése érdekében. A 2009/28/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) követelményeket vezetett be a megújulóenergia-fejlesztőkre vonatkozó adminisztratív eljárások egyszerűsítésére. Az (EU) 2018/2001 európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) megerősíti ezeket a követelményeket. A szóban forgó követelmények valamennyi tagállam általi teljes körű és gyors átültetése – mely jelentősen hozzájárulna a közigazgatási eljárások lerövidüléséhez – kiemelt fontosságú, sürgős ügy.

                  (10)

                  A Bizottság a technikai támogatási eszközön (6) keresztül támogatja a tagállamokat: testre szabott technikai szakértelmet biztosít a reformok megtervezéséhez és végrehajtásához, ideértve a megújuló energiával kapcsolatos projektek engedélyezési eljárásainak egyszerűsítését, valamint a vállalati energiavásárlási megállapodások megújuló energiára való alkalmazásának előmozdítását. A technikai támogatás magában foglalja például az igazgatási kapacitás megerősítését, a jogszabályi keretek harmonizálását és a vonatkozó bevált gyakorlatok megosztását.

                  (11)

                  Az (EU) 2018/2001 irányelv által az engedélyezési eljárások tekintetében meghatározott határidők az alkalmazandó uniós környezetvédelmi jogban foglalt kötelezettségek sérelme nélkül alkalmazandók a bírósági fellebbezési és egyéb jogorvoslati eljárásokra, és más, bíróság vagy törvényszék előtt folyamatban lévő eljárásokra, valamint alternatív vitarendezési mechanizmusokra, beleértve a panaszkezelési eljárásokat, a nem bírósági fellebbezéseket és jogorvoslatokat; a szóban forgó határidők ezen eljárások időtartamával meghosszabbíthatók.

                  (12)

                  A megújulóenergia-projektek társadalmi elfogadottságának hiánya szintén a végrehajtás jelentős akadályát jelenti számos tagállamban. E probléma kezelése érdekében figyelembe kell venni a polgárok és a társadalmi érdekcsoportok igényeit és szempontjait a megújulóenergia-projektek fejlesztésének minden szakaszában – a szakpolitika kidolgozásától a területrendezésig és a projektfejlesztésig –, valamint ösztönözni kell azokat a bevált gyakorlatokat, amelyek révén a létesítmények helyi lakosságot érintő különféle hatásai igazságos módon oszlanak el.

                  (13)

                  A megújuló energiával kapcsolatos projektek engedélyezésével és a kapcsolódó hálózati infrastruktúrával összefüggő akadályok többsége, valamint az ezek leküzdésére szolgáló bevált gyakorlatok tagállami szinten kerülnek azonosításra.

                  (14)

                  Az adminisztratív akadályok nagyobb súllyal esnek latba, mivel az egyéb akadályok elhárítása terén javulás mutatkozik: az elmúlt tíz évben például jelentősen mérséklődtek a technológiai költségek, a finanszírozási problémákat enyhítette a költségek csökkenése és a megújuló energiára vonatkozó vállalati energiavásárlási megállapodások növekvő száma.

                  (15)

                  Ez az ajánlás a meglévő aggályokkal foglalkozik, és a meglévő jogi kereten belül fellelhető megoldásokra összpontosít. Nem érinti sem az uniós jogot – ideértve különösen az energia és a környezetvédelem területét –, sem az abból eredő kötelezettségeket. Nem érinti továbbá az uniós versenyszabályokat sem, különösen nem az Európai Unió működéséről szóló szerződés 101., 102. és 106. cikkét, valamint a Bizottságnak az uniós versenyszabályok végrehajtására vonatkozó határozathozatali gyakorlatát.

                  (16)

                  Ezzel az ajánlással párhuzamosan jogalkotási javaslatot fogadtak el az (EU) 2018/2001 irányelv közigazgatási eljárásokkal kapcsolatos rendelkezéseinek módosítására és megerősítésére. Mivel a megújulóenergia-projektek bevezetése sürgető feladat, a tagállamoknak az engedélyezésről szóló (EU) 2018/2001 irányelv módosítására irányuló javaslat 15b. cikkével összhangban mihamarabb meg kell kezdeniük a megfelelő szárazföldi és tengeri területek kiválasztását, valamint a különösen alkalmas területekre („megújuló energiaforrások hasznosítására kijelölt célterületek”) vonatkozó tervek elkészítését.

                  (17)

                  A tengeri területrendezés kulcsfontosságú eszköz a megújuló energia kiaknázására alkalmas leendő területek kiválasztásához, valamint a tengeri térség többcélú hasznosításának előmozdításához, ideértve a tengeri környezet megőrzését és védelmét is. A tagállamoknak a tengeri területrendezésről szóló irányelv (7) értelmében 2021. március 31-ig el kell fogadniuk nemzeti tengeri területrendezési terveiket. Azokat a tagállamokat, amelyek még nem hajtották végre teljes mértékben a tengeri területrendezésről szóló irányelvet, a Bizottság felszólítja nemzeti tervük mielőbbi kidolgozására és elfogadására (8).

                  (18)

                  Az engedélyezési eljárásokból eredő akadályok érinthetik a klímasemlegességhez szükséges innovatív dekarbonizációs technológiák jövőbeli bevezetését is. A szabályozói tesztkörnyezet létrehozása, azaz olyan innovatív technológiák, termékek, szolgáltatások vagy megközelítések valós környezetben történő tesztelése, amelyek nem felelnek meg teljes mértékben a meglévő jogi és szabályozási keretnek, előmozdíthatja az innovációt, és megkönnyítheti a szabályozási környezet későbbi kiigazítását.

                  (19)

                  A részben vagy teljes egészében vállalati vásárlási megállapodások révén finanszírozott megújulóenergia-projektek fejlesztése elő fogja segíteni a megújuló energia elterjedésének felgyorsulását. A vállalati vásárlási megállapodások közvetlen előnyökkel is járnak a végfelhasználók számára, többek között azáltal, hogy versenyképes és kiszámítható energiaárakat biztosítanak, és hozzájárulnak a vállalati társadalmi felelősségvállalás menetrendjének kialakításához az uniós vállalkozásoknál.

                  (20)

                  Annak ellenére, hogy az elmúlt öt évben folyamatosan teret nyertek a vállalati vásárlási megállapodások, a közvetlenül a vállalati beruházáshasznosítók által finanszírozott megújulóenergia-projektek aránya az éves piacnak csupán 15–20 %-át teszi ki. A vállalati vásárlási megállapodások alkalmazása főként bizonyos tagállamokra, az energiahordozók közül a villamos energiára, a vállalkozások közül pedig a fogyasztóközpontú nagy multinacionális vállalatokra korlátozódik.

                  (21)

                  Ezzel az ajánlással együtt a Bizottság az Energia- és Iparföldrajzi Laboratórium (EIGL) (9) segítségével digitálisan konszolidált adatkészleteket bocsát a tagállamok rendelkezésére a releváns energia- és környezeti tényezők széles körére vonatkozóan, hogy – az új megújulóenergia-projektek gyors megvalósítása érdekében – támogassa őket a megújuló energiaforrások hasznosítására kijelölt célterületek kiválasztásában. További adatkészletek elérhetővé tételével és a tagállamok digitális területrendezési eszközeivel való kapcsolatok kiépítésével a Bizottság tovább kívánja fejleszteni a szóban forgó keresőeszközt,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

         FOGALOMMEGHATÁROZÁS

                  1.

                  Ezen ajánlás és az azt kísérő iránymutatás alkalmazásában megújulóenergia-projekteken a megújulóenergia-irányelvben meghatározott megújuló energiát (többek között megújuló hidrogént) előállító üzemek, valamint a hálózati csatlakozáshoz és az előállított energia tárolásához szükséges eszközök értendők.

         GYORSABB ÉS RÖVIDEBB ELJÁRÁSOK

                  2.

                  A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a megújuló energiaforrásokból energiát termelő létesítmények tervezése, megépítése és üzemeltetése, valamint csatlakoztatása a villamosenergia-, gáz- és hőhálózathoz, illetve maga a hálózat és a tárolóeszközök a legkedvezőbb tervezési és engedélyezési eljárás hatálya alá tartozzanak, feltételezve, hogy azok – az (EU) 2018/2001 irányelv közigazgatási eljárásokra vonatkozó rendelkezéseinek módosítására és megerősítésére irányuló jogalkotási javaslatra tekintettel és az uniós jog sérelme nélkül – a kiemelkedően fontos közérdek és a közbiztonság szolgálatában állnak.

                  3.

                  A tagállamoknak egyértelműen meghatározott, előrehozott és minél rövidebb határidőket kell megállapítaniuk mindazon lépésekre vonatkozóan, amelyek a megújulóenergia-projektek építésére és működtetésére vonatkozó engedélyek megadásához szükségesek, meghatározva, hogy az említett határidők milyen esetben és milyen körülmények között hosszabbíthatók meg. A tagállamoknak kötelező legkésőbbi határidőket kell megállapítaniuk a környezeti hatásvizsgálati eljárás valamennyi releváns szakaszára vonatkozóan. A napenergiát hasznosító berendezések mesterséges struktúrákban történő telepítésére vonatkozó engedélyezési eljárások időtartamát legfeljebb három hónapra kell korlátozni.

                  4.

                  A tagállamoknak határidőket kell megállapítaniuk és konkrét eljárási szabályokat kell megállapítaniuk annak érdekében, hogy biztosítsák az igazságszolgáltatáshoz való joggal összefüggő bírósági eljárások hatékonyságát a megújuló energiával kapcsolatos projektek esetében.

                  5.

                  A tagállamoknak egységes kérelmezési eljárást kell kidolgozniuk az adminisztratív engedélyezési eljárás egészére. Az egyidejű kérelmeket előnyben kell részesíteni az egymást követő kérelmekkel szemben, amennyiben különböző engedélyekre van szükség, többek között a vonatkozó hálózati projektekkel kapcsolatban.

                  6.

                  A tagállamoknak lehetővé kell tenniük a kérelmezők számára, hogy az engedélykérelem és a projektek megvalósítása közötti időszakban frissítsék projektjeik technológiai specifikációit az innovatív technológiák elterjedésének elősegítése érdekében.

                  7.

                  Ezen ajánlás végrehajtása során a tagállamoknak az ajánlás mellékletében található útmutató I. fejezetének 2. szakaszában leírt gyakorlatokat kell alkalmazniuk.

         A POLGÁRI ÉS KÖZÖSSÉGI RÉSZVÉTEL ÖSZTÖNZÉSE

                  8.

                  A tagállamoknak ösztönözniük kell a polgárok – többek között az alacsony és közepes jövedelmű háztartások – és az energiaközösségek részvételét a megújulóenergia-projektekben, valamint intézkedéseket kell hozniuk az energetikai átállásból származó előnyök közvetítésére a helyi közösségek felé, ezáltal fokozva a társadalmi elfogadottságot és bátorítva a szerepvállalást.

                  9.

                  A tagállamoknak egyszerűsített engedélyezési eljárásokat kell bevezetniük a megújulóenergia-közösségek számára, például a közösségi tulajdonú erőműveknek a hálózathoz való csatlakoztatása tekintetében, és minimálisra kell csökkenteniük a termelési engedélyezési eljárásokat és követelményeket, többek között a megújuló energiaforrások termelő-fogyasztói esetében.

                  10.

                  Ezen ajánlás végrehajtása során a tagállamoknak az ajánlás mellékletében található útmutató I. fejezetének 5. c) és 6. a) szakaszában leírt gyakorlatokat kell alkalmazniuk.

         A BELSŐ KOORDINÁCIÓ JAVÍTÁSA

                  11.

                  A tagállamoknak biztosítaniuk kell az észszerűsítést, a nemzeti, regionális és önkormányzati szintek közötti hatékony koordinációt az illetékes hatóságok szerepe és felelőssége, valamint a megújulóenergia-projektek engedélyezésére vonatkozó jogszabályok, rendeletek és eljárások tekintetében.

                  12.

                  A tagállamoknak egyablakos rendszert kell kialakítaniuk az (EU) 2018/2001 irányelv szerinti megújulóenergia-projektek engedélyezéséhez oly módon, hogy az érintett hatóságok számát a szükséges szintre korlátozzák, és a lehető legnagyobbra növelik a hatékonyságot, figyelembe véve az állami forrásokat és a technológiai, környezetvédelmi és jogi szakértelem koncentrálásából származó előnyöket.

                  13.

                  A tagállamoknak olyan szabályokat kell bevezetniük, amelyek biztosítják, hogy amennyiben az illetékes hatóság vagy hatóságok a megállapított határidőn belül nem válaszolnak, azzal a megújuló projektekre vonatkozó engedélyezési eljárás megfelelő szakaszában az adott kérelem elfogadottá válik („a közigazgatás beleegyező hallgatása”), kivéve, ha válaszukat uniós vagy nemzeti jogszabály írja elő.

                  14.

                  Ezen ajánlás végrehajtása során a tagállamoknak az ajánlás mellékletében található útmutató I. fejezetének 3. szakaszában leírt gyakorlatokat kell alkalmazniuk.

         EGYÉRTELMŰ ÉS DIGITALIZÁLT ELJÁRÁSOK

                  15.

                  A megújulóenergia-projektek engedélyezési eljárásának kezdetekor a tagállamoknak egyértelmű, teljes körű és átlátható információkat kell közölniük a kérelmezőkkel valamennyi követelményről és eljárási szakaszról, beleértve a panasztételi eljárásokat is.

                  16.

                  A papírhasználat helyettesítésére a tagállamoknak teljesen digitalizált engedélyezési eljárásokat és elektronikus kapcsolattartást kell bevezetniük. Központilag a projektfejlesztők rendelkezésére kell bocsátani a releváns információkat egy olyan online eljárási kézikönyv formájában, amely tartalmazza a kérelmek mintáit, a környezetvédelmi tanulmányokat és adatokat, valamint a nyilvánosság részvételének lehetőségeire és az adminisztratív díjakra vonatkozó tájékoztatást.

                  17.

                  Ezen ajánlás végrehajtása során a tagállamoknak az ajánlás mellékletében található útmutató I. fejezetének 3. szakaszában leírt gyakorlatokat kell alkalmazniuk.

         AZ EMBERI ERŐFORRÁSOK ÉS KÉSZSÉGEK MEGFELELŐ SZINTJE

                  18.

                  A tagállamoknak elegendő és megfelelő, releváns készségekkel és képesítéssel rendelkező személyzetet kell biztosítaniuk engedélyező szerveik és környezeti hatásvizsgálati hatóságaik számára.

                  19.

                  Fel kell használniuk a továbbképzésre és átképzésre rendelkezésre álló uniós és nemzeti finanszírozási lehetőségeket, különösen regionális és helyi szinten, és mérlegelniük kell egy, a készségekkel foglalkozó ágazati együttműködési szövetség létrehozását az engedélyezési eljárásokkal és a környezeti vizsgálatokkal foglalkozó személyzet készséghiányának áthidalása érdekében.

                  20.

                  Ezen ajánlás végrehajtása során a tagállamoknak az ajánlás mellékletében található útmutató I. fejezetének 4. szakaszában leírt gyakorlatokat kell alkalmazniuk.

         A PROJEKTHELYSZÍNEK OPTIMÁLISABB KIVÁLASZTÁSA ÉS TERVEZÉSE

                  21.

                  A tagállamoknak mielőbb ki kell választaniuk a megújuló energiával kapcsolatos projektek céljára alkalmas szárazföldi és tengeri területeket, amelyek illeszkednek nemzeti energia- és éghajlat-politikai terveikhez és a megújuló energiára vonatkozó felülvizsgált 2030-as cél eléréséhez való hozzájárulásukhoz. A kiválasztási folyamat részeként jól körülhatárolt, egyértelműen meghatározott területeket kell kijelölni, amelyek különösen alkalmasak a megújuló energia fejlesztésére (megújuló energiaforrások hasznosítására kijelölt célterületek), ugyanakkor lehetőség szerint el kell kerülni a környezeti szempontból értékes területeket, és előnyben kell részesíteni többek között a mezőgazdasági célra nem használható, leromlott talajú földeket. Ezzel összefüggésben a Bizottság felhívja a tagállamokat, hogy hasznosítsák az Energia- és Iparföldrajzi Laboratóriumban (EIGL) (10) rendelkezésre álló frissített adatkészleteket.

                  22.

                  A tagállamoknak a szükséges minimumra kell korlátozniuk azokat a „tilalmi zónákat”, amelyeken megújuló energia nem termelhető. Egyértelmű és átlátható, indokolással alátámasztott tájékoztatást kell nyújtaniuk a lakott területektől, valamint a katonai vagy polgári repülési övezetektől való távolsággal kapcsolatos korlátozásokról. A korlátozásoknak tényeken kell alapulniuk, és úgy kell meghatározni őket, hogy egyfelől elérjék céljukat, másfelől – figyelemmel az egyéb területrendezési akadályokra is – maximálisan kihasználják a projektek megvalósításához rendelkezésre álló területet.

                  23.

                  A tagállamoknak – a jogilag lehetséges mértékben – észszerűsíteniük kell a megújulóenergia-projektekre vonatkozó környezeti hatásvizsgálati követelményeket, alkalmazniuk kell a megújuló energia alkalmazásának és az uniós környezetvédelmi jogszabályoknak az összeegyeztetésére vonatkozó, meglévő technikai iránymutatást, valamint egy közös eljárásba kell integrálniuk a környezeti hatásvizsgálatot és az egyéb alkalmazandó környezeti vizsgálatokat. A környezeti hatásvizsgálati eljárás minőségének javítása érdekében a tagállamoknak módszeres feltérképezést kell végezniük, illetve a feltérképezést kötelezővé kell tenniük (11).

                  24.

                  A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a 92/43/EGK (12) tanácsi irányelv hatálya alá tartozó, vadon élő madarak és védett fajok egyes példányainak elpusztítása vagy megzavarása ne akadályozza a megújulóenergia-projektek fejlesztését, előírva az ilyen projektek számára esetleges enyhítő intézkedések meghozatalát az elpusztítás vagy megzavarás lehető leghatékonyabb megelőzése érdekében, figyelemmel kísérve azok hatékonyságát, és a nyomon követés során szerzett információk fényében további intézkedéseket hozva annak biztosítására, hogy az érintett fajok populációját ne érje jelentős negatív hatás. Amennyiben a tagállamok ezeket az intézkedéseket meghozták, az egyes példányok véletlen elpusztítása vagy megzavarása nem tekinthető szándékosnak, és ezért nem tartozhat sem a 92/43/EGK irányelv 12. cikke (1) bekezdésének, sem a 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (13) 5. cikkének hatálya alá.

                  25.

                  A tagállamoknak ösztönözniük kell a nyilvánosságnak a területrendezési tervek meghatározásába való korai bevonását, elő kell mozdítaniuk a többcélú területhasználatot, valamint biztosítaniuk kell az átláthatóságot azzal kapcsolatban, hogy hol és hogyan lehet megújuló energiával kapcsolatos projekteket építeni vagy telepíteni, ideértve a települési szintű kis méretű létesítményeket is. Valamennyi szinten – többek között a regionális együttműködés keretében is – törekedniük kell a hálózatok és a megújulóenergia-termelési kapacitások összehangolt megtervezésére.

                  26.

                  Ezen ajánlás végrehajtása során a tagállamoknak az ajánlás mellékletében található útmutató I. fejezetének 5. szakaszában leírt gyakorlatokat kell alkalmazniuk.

         KÖNNYEBB CSATLAKOZÁS A HÁLÓZATHOZ

                  27.

                  A tagállamoknak hosszú távú hálózati tervezést és beruházásokat kell végezniük, összhangban a megújulóenergia-termelési kapacitások tervezett bővítésével, figyelembe véve a jövőbeli keresletet és a klímasemlegesség célkitűzését.

                  28.

                  Egyszerűsített engedélyezési eljárásokat kell bevezetniük a meglévő megújulóenergia-erőművek átalakítására (ideértve a környezeti vizsgálatokra vonatkozó egyszerűsített eljárásokat is), és egyszerű bejelentési eljárást kell elfogadniuk azoknak a hálózathoz való csatlakoztatására vonatkozóan, amennyiben nem várható jelentős negatív környezeti vagy társadalmi hatás.

                  29.

                  Biztosítaniuk kell, hogy a rendszerüzemeltetők i. átlátható és digitális eljárást alkalmazzanak a hálózati csatlakozási alkalmazásokra; ii. tájékoztatást nyújtsanak a hálózati kapacitásokról; és iii. optimalizálják a hálózati kapacitást azáltal, hogy lehetővé teszi annak használatát a többféle egymást kiegészítő technológiát ötvöző erőművek számára.

                  30.

                  A tagállamoknak garantálniuk kell a jogbiztonságot a földgázvezetékek hidrogénre történő átállításához azáltal, hogy egyértelműen meghatározzák a szükséges engedélyek körét és támogatják a már meglévő engedélyeken alapuló szerzett jogok érvényesülését.

                  31.

                  Ezen ajánlás végrehajtása során a tagállamoknak az ajánlás mellékletében található útmutató I. fejezetének 6. szakaszában leírt gyakorlatokat kell alkalmazniuk.

         INNOVATÍV PROJEKTEK

                  32.

                  A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy hozzanak létre szabályozói tesztkörnyezetet az innovatív technológiákra, termékekre, szolgáltatásokra vagy megközelítésekre vonatkozó nemzeti, regionális vagy helyi jogszabályi vagy szabályozási keret alóli célzott mentességek biztosítása érdekében, hogy az uniós jogszabályokkal összhangban megkönnyítsék az engedélyezést a megújuló energia, a tárolás és más dekarbonizációs technológiák bevezetésének és rendszerintegrációjának támogatása érdekében.

         AZ ENERGIAVÁSÁRLÁSI MEGÁLLAPODÁSOK ELŐSEGÍTÉSE

                  33.

                  A tagállamoknak mielőbb fel kell számolniuk a megújuló energiára vonatkozó vállalati vásárlási megállapodások előtt álló indokolatlan adminisztratív vagy piaci akadályokat, mindenekelőtt annak érdekében, hogy a kis- és középvállalkozások körében felgyorsulhasson az ilyen megállapodások térnyerése.

                  34.

                  A tagállamoknak úgy kell kialakítaniuk, ütemezniük és végrehajtaniuk a támogatási rendszereket – és a származási garanciákat –, hogy azok összeegyeztethetők legyenek, kiegészítsék és lehetővé tegyék a megújuló energiára vonatkozó vállalati vásárlási megállapodásokat.

                  35.

                  Ezen ajánlás végrehajtása során a tagállamoknak az ajánlás mellékletében található útmutató II. fejezetében leírt gyakorlatokat kell alkalmazniuk.

         NYOMON KÖVETÉS, JELENTÉSTÉTEL ÉS FELÜLVIZSGÁLAT

                  36.

                  A tagállamoknak kapcsolattartó pontot kell létrehozniuk, amelynek feladata az engedélyezési folyamat főbb szűk keresztmetszeteinek rendszeres nyomon követése és a megújulóenergia-projektek fejlesztői által tapasztalt problémák kezelése.

                  37.

                  A tagállamoknak 2023 márciusától kezdődően kétévente az (EU) 2018/1999 európai parlamenti és tanácsi rendelet (14) 17. cikke szerint benyújtandó integrált nemzeti energia- és éghajlat-politikai eredményjelentések részeként közölniük kell a Bizottsággal az ezen ajánlás végrehajtásának állásáról rendelkezésre álló valamennyi részletes információt.

                  38.

                  A Bizottság az ajánlás elfogadása után két évvel felülvizsgálja az ajánlás végrehajtását, és a tagállamok által benyújtott információk figyelembevételével értékeli, hogy szükség van-e további intézkedésekre.

         Kelt Brüsszelben, 2022. május 18-án.

               a Bizottság részéről

            Kadri SIMSON

               a Bizottság tagja

         (1)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2021/1119 rendelete (2021. június 30.) a klímasemlegesség elérését célzó keret létrehozásáról és a 401/2009/EK rendelet, valamint az (EU) 2018/1999 rendelet módosításáról (európai klímarendelet) (HL L 243., 2021.7.9., 1. o.).

         (2)  A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, az Európai Tanácsnak, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: REPowerEU: Közös európai fellépés a megfizethetőbb, biztonságosabb és fenntarthatóbb energiáért, COM(2022)108 final.

         (3)  Az Európai Parlament és a Tanács 2001/77/EK irányelve (2001. szeptember 27.) a belső villamosenergia-piacon a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia támogatásáról (HL L 283., 2001.10.27., 33. o.).

         (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2009/28/EK irányelve (2009. április 23.) a megújuló energiaforrásból előállított energia támogatásáról, valamint a 2001/77/EK és a 2003/30/EK irányelv módosításáról és azt követő hatályon kívül helyezéséről (HL L 140., 2009.6.5., 16. o.).

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/2001 irányelve (2018. december 11.) a megújuló energiaforrásokból előállított energia használatának előmozdításáról (HL L 328., 2018.12.21., 82. o.).

         (6)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2021/240 rendelete (2021. február 10.) a Technikai Támogatási Eszköz létrehozásáról (HL L 57., 2021.2.18., 1. o.).

         (7)  Az Európai Parlament és a Tanács 2014/89/EU irányelve (2014. július 23.) a tengeri területrendezés keretének létrehozásáról (HL L 257., 2014.8.28., 135. o.).

         (8)  A Bizottság jelentése a tengeri területrendezésről szóló irányelv végrehajtásában elért előrehaladásról, COM(2022)185, 2022.5.3.

         (9)  https://energy-industry-geolab.jrc.ec.europa.eu/

         (10)  https://ec.europa.eu/energy-industry-geography-lab

         (11)  A feltérképezés itt egy, a környezeti információk körére és részletességére vonatkozó, környezeti hatásvizsgálati jelentés formájában ekészítendő állásfoglalást jelent.

         (12)  A Tanács 92/43/EGK irányelve (1992. május 21.) a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről (HL L 206., 1992.7.22., 7. o.).

         (13)  Az Európai Parlament és a Tanács 2009/147/EK irányelve (2009. november 30.) a vadon élő madarak védelméről (HL L 20., 2010.1.26., 7. o.).

         (14)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/1999 rendelete (2018. december 11.) az energiaunió és az éghajlat-politika irányításáról, valamint a 663/2009/EK és a 715/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet, a 94/22/EK, a 98/70/EK, a 2009/31/EK a 2009/73/EK, a 2010/31/EU, a 2012/27/EU és a 2013/30/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv, a 2009/119/EK és az (EU) 2015/652 tanácsi irányelv módosításáról, továbbá az 525/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 328., 2018.12.21., 1. o.).