title: A Tanács ajánlása (2017. július 11.) Olaszország 2017. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Olaszország 2017. évi stabilitási programját

text:
               9.8.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 261/46

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2017. július 11.)
   Olaszország 2017. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Olaszország 2017. évi stabilitási programját
   (2017/C 261/11)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2016. november 16-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2017. évi európai szemeszterét. Az Európai Tanács 2017. március 9–10-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2016. november 16-án elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Olaszországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács 2017. március 9–10-én jóváhagyott. A Tanács 2017. március 21-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlás) (3).

               (2)

               Mivel Olaszország pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Olaszországnak gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euroövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 1–4. ajánlás tükröz.

               (3)

               2017. február 22-én közzétették az Olaszországra vonatkozó 2017. évi országjelentést. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2016. július 12-én elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Olaszországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Olaszország által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, melynek eredményeit szintén 2017. február 22-én tették közzé. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Olaszországban túlzott makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. A magas államadósság és a termelékenység tartósan gyenge alakulása határon átnyúló dimenziójú kockázatok kialakulásához vezethet egy olyan környezetben, amelyet a nemteljesítő hitelek nagy aránya és magas munkanélküliségi ráta jellemez. Különösen nagy szükség van olyan intézkedések meghozatalára, amelyek csökkentik annak kockázatát, hogy negatív hatások érik az olasz gazdaságot, illetve az ország méretéből és határokon átnyúló jelentőségéből adódóan a gazdasági és monetáris uniót.

               (4)

               Olaszország 2017. április 27-én benyújtotta 2017. évi nemzeti reformprogramját és 2017. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor. Olaszország 2017. évi nemzeti reformprogramja rövid és középtávú kötelezettségvállalásokat egyaránt tartalmaz. Rövid távon a versenyre, valamint a büntető eljárások és az elévülési szabályok reformjára vonatkozó függőben lévő törvények végleges elfogadását, a szegénység leküzdésére irányuló törvény, valamint a vállalati szintű kollektív tárgyalásokkal, az adórendszer átalakításával és a privatizációval kapcsolatos intézkedések végrehajtását tervezik. Középtávon az intézkedések az államháztartásra, az adórendszerre, a munkaerőpiacra, a bankrendszerre és a hitelezésre, a versenyre, a közigazgatásra, az igazságszolgáltatásra és a beruházásokra vonatkoznak. A 2017. évi nemzeti reformprogram foglalkozik továbbá a 2017. évi országjelentésben és az euróövezetre vonatkozó ajánlásban megállapított, többek között a beruházások fellendítésére és az államháztartás fenntarthatóságának biztosítására vonatkozó kihívásokkal. Amennyiben ezeket az intézkedéseket a jelzett határidőn belül teljes mértékben végrehajtják, hozzájárulhatnak Olaszország makrogazdasági egyensúlyhiányának kezeléséhez és az országspecifikus ajánlások megvalósításához. Olaszország szakpolitikai kötelezettségvállalásainak értékelése alapján a Bizottság megerősíti a korábbi értékelését, miszerint ebben a szakaszban nincs szükség további lépésekre a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló, az 1176/2011/EU és az 1174/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (4) meghatározott eljárás keretében. A szakpolitikai reformmenetrend végrehajtását egyedi nyomon követés keretében fogják figyelemmel kísérni.

               (5)

               A 2014–2020-as időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodásának és releváns programjainak felülvizsgálatát és az azok módosítására vonatkozó javaslattételt. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok hatékonyságát és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

               (6)

               Olaszország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az adósságszabály hatálya alá tartozik. 2017. évi stabilitási programjában a kormány azt tervezi, hogy az államháztartási hiány a 2016. évi 2,4 %-ról 2017-ben a GDP 2,1 %-ának, majd 2018-ban a GDP 1,2 %-ának megfelelő mértékűre javul, 2019-ben pedig a költségvetés pozíciója nagyjából kiegyensúlyozott lesz. A strukturális értelemben kiegyensúlyozott költségvetési pozícióként meghatározott középtávú költségvetési célt 2019-re tervezik elérni, és a tervek szerint 2020-ban is tartják majd, ugyanakkor az újraszámított (6) strukturális egyenleg mindkét évre kismértékű (a GDP 0,3 %-ának megfelelő) hiányt mutat. Miután 2016-ban tovább növekedett (a 2015-ös 132,1 %-os értékről a GDP 132,6 %-ának megfelelő értékre), a GDP-arányos államadósság a 2017. évi stabilitási program szerint 2017-ben nagyrészt stabilizálódik, majd 2018-tól kezdve csökkenni kezd, és 2020-ra a GDP 125,7 %-ának megfelelő értékre mérséklődik. A 2017. évi stabilitási programban meghatározott középtávú költségvetési cél összetevőit és végrehajtását övező bizonytalanság miatt a növekedési előrejelzések és a költségvetési célok teljesülését egyaránt lefelé mutató kockázatok veszélyeztetik. A Bizottság 2017. tavaszi előrejelzése alapján a reál GDP növekedése 2018-ban várhatóan megközelítőleg azonos lesz a 2017. évi stabilitási programban megadott értékkel, annak ellenére, hogy a hiány lényegesen magasabb. A Bizottság előrejelzése nem veszi figyelembe a GDP 0,9 %-ának megfelelő mértékű héaemelést, amelyet „biztonsági rendelkezésként” foglaltak jogszabályba a 2018-ra meghatározott költségvetési célok teljesülése érdekében, már csak azért sem, mert a 2017. stabilitási program értelmében Olaszország nem szándékozik életbe léptetni ezt a rendelkezést anélkül, hogy részletes információ állna rendelkezésre az alternatív kompenzációs intézkedésekről. A 2017. évi stabilitási program továbbá említést tesz arról is, hogy Olaszország igyekszik további lehetőségeket találni az adóterhek csökkentésére.

               (7)

               A 2017. évi stabilitási program azt jelzi, hogy a menekültek rendkívüli beáramlása és a 2016-ban és 2017-ben hozott biztonsági intézkedések jelentős általános költségvetési hatással bírnak, és a program megfelelő bizonyítékokkal támasztja alá ezen költségvetési többletkiadások mértékét és jellegét. A Bizottság szerint a 2016-ban figyelembe vehető többletkiadások a rendkívüli menekültbeáramlással kapcsolatban a GDP 0,06 %-át tették ki, és a biztonsági intézkedésekkel kapcsolatos kiadások szintén a GDP 0,06 %-ának feleltek meg. 2017-re vonatkozóan a rendkívüli menekülthullámmal kapcsolatos figyelembe vehető kiadást előzetesen a GDP 0,16 %-ára becsülik (7). Az olasz hatóságok 2017-ben a rendkívüli földrengések miatt életbe léptették a rendkívüli eseményre vonatkozó rendelkezést. 2017-ben a rendkívüli földrengésekkel kapcsolatos figyelembe vehető kiadást előzetesen a GDP 0,18 %-ára becsülik (8). Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében és 6. cikkének (3) bekezdésében foglalt rendelkezések lehetőséget adnak e többletkiadások figyelembevételére, mivel a menekültek beáramlása, a terrorfenyegetettség súlyossága és a rendkívüli földrengések rendkívüli eseménynek számítanak, jelentős hatással vannak az olasz államháztartásra, és a középtávú költségvetési célhoz vezető korrekciós pályától való átmeneti eltérés engedélyezése nem veszélyeztetné a pénzügyi fenntarthatóságot. Következésképpen a menekültekkel és a biztonsági intézkedésekkel kapcsolatos többletkiadások figyelembevétele érdekében 2016 tekintetében a GDP 0,12 %-ának megfelelő összeggel csökkentették a középtávú költségvetési cél teljesítéséhez előírt kiigazítás mértékét. 2017-et illetően a figyelembe vehető összegekre is kiterjedő végső értékelésre az olasz hatóságok által benyújtott tényadatok alapján, 2018 tavaszán kerül majd sor.

               (8)

               2016 tekintetében Olaszország – az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára pozitív hatást gyakorló jelentős strukturális reformok figyelembevétele céljából – a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékű, valamint – az Unió által társfinanszírozott projektekre fordított nemzeti beruházási kiadások figyelembevétele céljából – további, a GDP 0,25 %-ának megfelelő mértékű átmeneti eltérésre volt jogosult a középtávú költségvetési célhoz vezető, előírt kiigazítási pályától. A beruházásokkal kapcsolatos rendelkezések tekintetében az eltérés engedélyezésének egyik kritériuma a közberuházások növelése. A 2016. évi eredményadatok azt mutatták, hogy a 2015-ös évvel összevetve 2016-ban csökkentek a közberuházások (1,6 milliárd EUR-val). A Tanács mindazonáltal elismeri, hogy az elmúlt évben bizonyos tényezők gátolták a közberuházásokat. Az egyik ilyen tényező a 2016. évi országspecifikus ajánlásokkal összhangban felülvizsgált, a közbeszerzésekről és a koncessziókról szóló új törvény bevezetésének időszakában fennálló bizonytalanság volt. Ennél is fontosabb, hogy az új programozási időszak kezdete miatt 2016-ban meredeken visszaestek az uniós forrásokból finanszírozott beruházások, míg a nemzeti finanszírozású beruházások volumene csekély mértékben (1,1 milliárd EUR-val) nőtt. Ezért, mivel a nemzeti finanszírozású beruházások volumene 2016-ban emelkedett, és a beruházásokkal kapcsolatos rendelkezéshez kötődő kiadások nem ellentételezték a nemzeti erőforrásokat, a beruházásokkal kapcsolatos rendelkezéssel összefüggésben a GDP 0,21 %-ának megfelelő mértékű átmeneti eltérés engedélyezhető Olaszország számára, amely megfelel a társfinanszírozásra jogosult nemzeti kiadások 2017. évi stabilitási program szerinti összegének. A rendkívüli eseményekkel, strukturális reformokkal és beruházásokkal kapcsolatos rendelkezésekkel összefüggő, a GDP 0,83 %-ának megfelelő mértékű további általános rugalmasság figyelembevételét követően a Bizottság 2017. tavaszi előrejelzése némi eltérést mutat a 2016. évi középtávú költségvetési cél teljesítéséhez szükséges kiigazítási pályától.

               (9)

               A Tanács 2016. július 12-i ajánlása szerint Olaszországnak 2017-ben legalább a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves költségvetési kiigazítást kell végrehajtania a középtávú költségvetési cél elérése érdekében. A Bizottság 2017. tavaszi előrejelzése alapján 2017-ben, valamint a 2016. és 2017. évet együttesen vizsgálva is fennáll a középtávú költségvetési cél teljesítéséhez szükséges kiigazítási pályától való jelentős eltérés kockázata. Ha azonban a 2017-re vonatkozó követelményekből levonjuk a menekültek rendkívüli beáramlásával és az olasz területek földrengésveszély elleni védelmére vonatkozó preventív beruházási tervvel kapcsolatos, rendkívüli eseményekre vonatkozó rendelkezésekkel összefüggésben kapott átmeneti engedményt (amely az előzetes becslések szerint összesen a GDP 0,34 %-ának felel meg), akkor a fenti megállapítás úgy módosulna, hogy kismértékű eltérés kockázata áll fenn.

               (10)

               Költségvetési helyzete és különösen adósságállományának szintje fényében Olaszországnak 2018-ban várhatóan további kiigazítást kell végrehajtania a strukturális költségvetési egyensúlyként meghatározott középtávú költségvetési céljának elérése érdekében. A Stabilitási és Növekedési Paktum keretében közösen elfogadott kiigazítási mátrix alapján ez a kiigazítás a nettó elsődleges államháztartási kiadások legalább 0,2 %-os nominális csökkenését jelenti 2018-ban. Ez a GDP legalább 0,6 %-át kitevő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Változatlan politikát feltételezve fennáll annak a kockázata, hogy Olaszország 2018-ban jelentősen el fog térni ettől a követelménytől. Az előrejelzés szerint Olaszország várhatóan 2017-ben és 2018-ban sem fog megfelelni az adósságszabálynak. A Tanács összességében úgy véli, hogy Olaszországnak készen kell állnia további intézkedések megtételére ahhoz, hogy 2017-ben megfeleljen az előírásoknak, 2018-ban pedig további intézkedésekre lesz szükség a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés érdekében. Mindazonáltal az 1466/97/EK rendeletben foglaltak szerint a költségvetési tervek és a költségvetés alakulásának értékelése során a konjunkturális körülmények figyelembevételével kell megvizsgálni a tagállamok költségvetési egyenlegét. Amint azt a 2017. évi európai szemeszterről szóló, az országspecifikus ajánlásokat kísérő bizottsági közlemény is nyomatékosítja, a 2018-as költségvetésiterv-javaslat, majd azt követően a 2018-as költségvetési eredmények értékelése során megfelelően figyelembe kell venni azt a célt, amely egy olyan költségvetési irányvonal megvalósítására vonatkozik, amely hozzájárul mind a folyamatban lévő gazdaságélénkülés megerősítéséhez, mind pedig az olasz államháztartás fenntarthatóságának biztosításához. Ebben az összefüggésben a Tanács nyugtázza, hogy a Bizottság az 1466/97/EK rendeletben foglaltaknak megfelelő átfogó értékelést kíván végezni, különös tekintettel Olaszország konjunkturális helyzetére.

               (11)

               Mivel Olaszország 2015-ben nyilvánvalóan nem felelt meg az adósságszabálynak, a Bizottság 2017. február 22-én az EUMSZ 126. cikkének (3) bekezdése alapján jelentést adott ki, melynek megállapítása szerint „úgy kell tekinteni, hogy a Szerződésben és az 1467/97/EK rendeletben meghatározott adósságkritérium jelenleg nem teljesül, kivéve, ha a kormány – ígéretének megfelelően – legkésőbb 2017. áprilisig hiteles módon elfogadja a GDP legalább 0,2 %-ának megfelelő mértékű azon kiegészítő strukturális intézkedéseket, amelyek révén 2017-ben (és így 2016-ban) az eltérés csökkentésével biztosítható a prevenciós ágnak való lényegi megfelelés. A túlzotthiány-eljárás megindításának szükségességére vonatkozó döntést azonban csak a Bizottság 2017. tavaszi előrejelzése alapján, a 2016. évi eredményadatoknak és az olasz hatóságok által 2017. februárban tett költségvetési kötelezettségvállalások teljesülésének a figyelembevételével lehet meghozni.” Az olasz kormány 2017 áprilisában elfogadta a kért további konszolidációs intézkedéseket. Így az adósságkritérium 2015. évi teljesítésével összefüggésben a jelen szakaszban nincs szükség további lépésekre. A Bizottság 2017 őszén a 2016-ra vonatkozóan szolgáltatott adatok, valamint – a költségvetés 2017-es végrehajtásáról és a 2018. évi tényleges költségvetési tervekről új információkkal szolgáló – 2017. őszi bizottsági előrejelzés alapján újból értékelni fogja, hogy Olaszország teljesíti-e az adósságkritériumot.

               (12)

               Az elsődleges strukturális egyenleg romlása és a jelenlegi makrogazdasági környezet miatt Olaszország magas államadóssága stabilizálódhat, de nem fog csökkeni. A GDP 130 %-át meghaladó államadósság mértékéből az következik, hogy jelentős forrásokat kell előirányozni az adósságszolgálati kiadások fedezésére a növekedést jobban segítő elemek – így az oktatás, az innováció vagy az infrastruktúra – rovására.

               (13)

               Az olasz adórendszer több okból sem segíti elő a gazdasági növekedést és a hatékonyságot. A közelmúltban végrehajtott szerény adócsökkentés ellenére Olaszország továbbra is azon uniós tagállamok között van, amelyek a legmagasabb adóterhet alkalmazzák a termelési tényezőkre. Még jobban el lehetne mozdulni a növekedést kevésbé hátráltató adónemek felé, anélkül, hogy ez hatással lenne a költségvetésre. Az elsődleges lakóingatlanra vonatkozó adót 2015-ben eltörölték, ami visszalépést jelentett a hatékonyabb adórendszer felé vezető úton. Annak ellenére, hogy a nemzeti jogszabályok értelmében évente el kellett volna végezni, tovább halasztották az adókedvezmények régóta várt felülvizsgálatát, különösen a csökkentett héakulcsok tekintetében. Az elavult kataszteri rendszernek az aktuális piaci értékekkel összhangban elvégzendő reformja még mindig függőben van. A gyenge adózási fegyelem és az adózási szabályok bonyolultsága növeli a szabályokat betartó vállalkozásokra és háztartásokra nehezedő terheket. Jó irányba mutatnak a közelmúltban hozott intézkedések, például a kötelező elektronikus számlázás és a kormányzati szervek beszerzéseinél alkalmazandó „megosztott fizetési rendszer”. Az elektronikus számlázás ugyanakkor a magánszektorban végrehajtott tranzakciók esetében nem kötelező, és nemrég a készpénz-használatára vonatkozó felső küszöbértékeket is megemelték, így az elektronikus fizetés alkalmazása jóval elmarad az uniós átlagtól, ami az adózási fegyelem rovására megy.

               (14)

               A költségvetési folyamatra vonatkozóan 2016-ban átfogó reformot fogadtak el. A Bizottság továbbra is nyomon fogja követni a reform végrehajtását, amelynek célja, hogy a kiadások felülvizsgálata a költségvetési folyamat szerves részét képezze.

               (15)

               Olaszországban még mindig számos strukturális hatékonysági probléma tapasztalható a keretfeltételek, a közigazgatás és az üzleti környezet terén. Ezek a hatékonysági problémák továbbra is lassítják a reformok végrehajtását, akadályozzák a beruházásokat, bizonytalanságot szülnek és lehetőséget teremtenek a járadékvadászatra. A polgári igazságszolgáltatási rendszer utóbbi években elfogadott reformjai, amelyek célja az igazságügyi rendszer hatékonyságának fokozása, az ügykezelés javítása és az eljárási fegyelem biztosítása volt, csak lassan hoznak eredményt. A polgári igazságszolgáltatási eljárások hossza még mindig nagy kihívást jelent. Habár az alacsonyabb fokú bíróságokon lassan csökken, az ügyintézési idő és a polgári, valamint kereskedelmi peres ügyekben fennálló ügyhátralék valamennyi fokon továbbra is az egyik legmagasabb az Unióban. Egy, a polgári eljárásokra vonatkozó, függőben lévő reform tovább szigorítaná a jogorvoslati kérelmek elfogadásának kritériumait, valamennyi fokon egyszerűsítené a polgári eljárásokat és olyan rendelkezéseket tartalmazna, amelyek eltántorítanak a zaklató jellegű jogvitáktól.

               (16)

               Számos mutató megerősíti, hogy az eddig elfogadott reformok ellenére a korrupció még mindig súlyos problémát jelent Olaszországban. 2014 óta függőben van az elévülési szabályok régóta esedékes reformja, melynek célja a korrupció elleni közdelem fokozása. Az elévülési szabályok jelenlegi formája miatt az ügyek jelentős hányada a bűnösséget megállapító elsőfokú ítélet megszületését követően elévül. A nemzeti korrupcióellenes hatóság nem rendelkezik elegendő pénzügyi és emberi erőforrással feladatai ellátásához, és a korrupció megelőzésének kerete továbbra is széttagolt.

               (17)

               2015-ben átfogó kerettörvényt fogadtak el a közigazgatás reformjáról, amely kellő potenciállal rendelkezik a közigazgatás hatékonyságának és eredményességének javításához. Mindazonáltal azt követően, hogy az Alkotmánybíróság 2016. novemberi ítélete kimondta, hogy egyes esetekben a törvényerejű végrehajtási rendeletek elfogadása során követett eljárás alkotmányellenes volt, a reform kulcsfontosságú elemeinek végrehajtása még mindig függőben van. Az ítélet mindenekelőtt a reform következő három kulcsfontosságú területét érinti: helyi közszolgáltatások, közfoglalkoztatás és állami tulajdonú vállalatok. A helyi közszolgáltatások és a közszolgálatban, vezetői szinten történő foglalkoztatás reformjához új jogalkotási kezdeményezésekre van szükség, mivel a vonatkozó rendeletek határideje 2016. novemberben lejárt. Az állami tulajdonú vállalatok vonatkozásában az ítélet meghozatala előtt elfogadott rendeletet módosítani kell. A reform célja az állami tulajdonú vállalatok számának csökkentése, hatékonyságuk növelése, valamint annak biztosítása, hogy működésükre ugyanazok a szabályok vonatkozzanak, mint a magántulajdonú vállalatokéra. A tervezett privatizációk végrehajtása szintén hozzájárulna az állami tulajdonú vállalatok működésének racionalizálásához.

               (18)

               A verseny keretfeltételei szintén változatlanul kedvezőtlenek. A 2015. évi éves versenytörvényt még nem fogadták el. Egyes szektorokban még mindig jelentős akadályok állnak a verseny előtt, így többek között a szabályozott szakmákban, a koncessziók, a közbeszerzés és az engedélyezési rendszer, valamint a helyi közszolgáltatások terén, beleértve a közlekedést is. Különösen korlátozott az előrelépés a közösségi közlekedési szolgáltatások piacának – konkrétan a kormányzati koncesszióban lévő vasutak – hatékony, átlátható és versenyalapú működésének ösztönzése terén. A Bizottság által kidolgozott új mutató alapján Olaszországban a korlátozások szintje a legtöbb vizsgált szakma esetében meghaladja az uniós súlyozott átlagot. A szolgáltatáspiaci akadályok kezelését célzó intézkedéscsomag részeként a Bizottság a szakmai szolgáltatások szabályozására vonatkozó reformajánlásokról szóló, 2017. januári közleményében szakmánként konkrét iránymutatásokat nyújtott e probléma kiküszöbölése érdekében.

               (19)

               A bankszektorban a nemteljesítő hitelek nagy állománya csökkenti a bankok nyereségét, és ezáltal azt a képességüket, hogy belső tőkét halmozzanak fel. Ez kedvezőtlen hatással van a hitelkínálatra, különösen a kisvállalkozások esetében. Az eddigi szakpolitikai kezdeményezések nyomán nem csökkentek jelentősen a nemteljesítő hitelek. A nemteljesítő hitelek kezelésére vonatkozó nemzeti szintű felügyeleti iránymutatás továbbra is kiforratlan, továbbá a közepes és kisméretű bankok még mindig sebezhetőbbek, mint a nagy hitelintézetek. A Bizottság ezért nyomon fogja követni a legnagyobb takarékszövetkezetek (banche popolari) és a kis szövetkezeti bankok vállalatirányítási reformjának végrehajtását, ami kulcsfontosságú eleme a bankrendszer megszilárdításának. A közelmúltban meghozott reformintézkedések ellenére a fizetésképtelenségre és a biztosítékok érvényesítésére vonatkozó keretrendszer továbbra sem támogatja kellően a nemteljesítő hitelek gyors szanálását és átalakítását, különösen a kis- és mikrovállalkozások esetében. A fizetésképtelenséggel és a biztosítékok érvényesítésével kapcsolatos eszközök átdolgozását és egyszerűsítését célzó kerettörvény tervezete, amely jelenleg parlamenti vita tárgyát képezi, segíthet felülkerekedni a fennálló hatékonysági problémákon, és hozzájárulhat ahhoz, hogy Olaszországban kialakuljon a problémás adósságok másodlagos piaca.

               (20)

               A munkaerőpiacon elért fokozatos, reformokkal támogatott javulás ellenére, a tartós és az ifjúsági munkanélküliség továbbra is magas (2016-ban 6,7 %, illetve 38 %), és több mint 1,2 millió nem foglalkoztatott, oktatásban és képzésben nem részesülő fiatal van az országban. Habár jól halad az ifjúsági garanciaprogram (9) végrehajtása, a hatékonyabb és teljes körű végrehajtás érdekében még vannak legyőzendő kihívások. Az ifjúsági garancia keretében támogatott, továbbra is foglalkoztatott, oktatásban vagy képzésben részesülő fiatalok aránya hat hónappal a programból való kilépést követően meghaladja az uniós átlagot. A program azonban továbbra is csak a célcsoport kis százalékához jut el, és az eredmények régiónként jelentős eltérést mutatnak. Az aktív munkaerőpiaci szakpolitikák reformja – ideértve az irányítási rendszer reformját – még korai szakaszban jár, a foglalkoztatási szolgálatok továbbra is gyengék, a regionális egyenlőtlenségek pedig nagyok. A felnőttkori tanulás rendszere nem alakult ki eléggé, ami kedvezőtlenül befolyásolhatja az alacsony képzettségű személyek munkaerőpiaci sikerességét.

               (21)

               A nők munkaerőpiaci részvételének és munkaerő-potenciáljának kihasználtsága jelentősen elmarad a lehetőségektől. A nők foglalkoztatási rátája az egyik legalacsonyabb az Unióban. Az adókedvezmények rendszerének bizonyos jellemzői továbbra is eltántorítják a második keresőket a munkaerőpiaci részvételtől, a megfizethető (gyermek- és idős-) gondozási szolgáltatások korlátozottak, és a regionális egyenlőtlenségek is nagyok ezen a területen. Az apasági szabadság igénybevételének mértéke az egyik legalacsonyabb az Unióban.

               (22)

               A vállalati béralku nem elterjedt. Ez gátolja az erőforrások hatékony elosztását és a béreknek a helyi gazdasági feltételekhez való hozzáigazítását. Ennek oka a meglévő keretelvekben és a kollektív alku gyakorlatában is keresendő, ami korlátozza a helyi szintű alku alkalmazási körét. Egyelőre nem hajtották végre a szociális partnerek által 2014 januárja óta kötött azon megállapodásokat, amelyek eljárásokat és kritériumokat határoznak meg a szakszervezetek reprezentativitásának mérésére, és amelyek várhatóan csökkenteni fogják a munkaadók és a munkavállalók közötti kapcsolatokat jellemző bizonytalanságot. A termelékenységhez kötött fizetésemelésekre nyújtott adókedvezmények nem mozdították elő a vállalati béralku széles körű alkalmazását.

               (23)

               A szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya jócskán meghaladja az uniós átlagot, különösen a gyermekek és a migráns hátterű személyek körében. A regionális egyenlőtlenségek is számottevőek. A szegénység elleni nemzeti stratégia tekintetében történt némi haladás. A felzárkózást segítő jövedelem közelmúltban elfogadott rendszere előrelépést jelent az egységes átfogó szegénység elleni program létrehozása felé vezető úton. A rendszer hatékonysága attól függ majd, hogy a végrehajtás megfelelően, a szükséges erőforrások mozgósításával (többek között a különböző szociális juttatások egyszerűsítése révén) történik-e, a forrásokat megfelelően célzottan, a rászorultság ellenőrzésével és a gyermekes családok előnyben részesítésével osztják-e el, és a gyakorlatban hatékony eljárásokat alkalmaznak-e a jövedelemtámogatás biztosítása és a jól integrált szolgáltatásnyújtás terén. A jelenlegi szakaszban nem állapítható meg egyértelműen, hogy a pénzügyi erőforrások elegendőek lesznek-e az Olaszország előtt álló, szegénységgel összefüggő kihívások kezeléséhez. Továbbra is alapvető kihívást jelent a további források biztosítása a költségvetési célok tiszteletben tartása mellett, a szociális ellátórendszer széttagoltságának csökkentése, a szociális kiadások észszerűsítése és azon belül a nyugdíjak jelenlegi túlsúlyának kezelése.

               (24)

               A 2017. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte Olaszország gazdaságpolitikáját, és azt közzétette a 2017. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2017. évi stabilitási programot és a 2017. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Olaszországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak azoknak az Olaszország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (25)

               Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a stabilitási programot, és véleményét (10) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (26)

               A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta Olaszország nemzeti reformprogramját és stabilitási programját. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Olaszország 2017-ben és 2018-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágának követelményeivel összhangban 2018-ban hajtson végre jelentős költségvetési kiigazítást, figyelembe véve, hogy erősíteni kell a folyamatban lévő gazdaságélénkülést és biztosítani kell Olaszország államháztartásának fenntarthatóságát. Gondoskodjon a privatizációs program időben történő végrehajtásáról, és a rendkívüli bevételeket használja fel az GDP-arányos államadósság csökkentésének felgyorsítására. Költségvetési szempontból semleges módon csoportosítsa át az adóterheket a termelési tényezőkről a növekedést kevésbé hátráltató tényezők felé, azáltal, hogy döntő jelentőségű intézkedéseket tesz az adókedvezmények számának és alkalmazási körének csökkentése, az elavult kataszteri rendszer, valamint a magas jövedelmű háztartások esetében az elsődleges lakóingatlanra kivetett adó újbóli bevezetésének érdekében. Bővítse az elektronikus számlázás és fizetések kötelező alkalmazásának körét.

               2.

               Hatékony ügykezelés és az eljárási fegyelmet biztosító szabályok révén csökkentse a tárgyalások hosszát a polgári igazságszolgáltatásban. Az elévülési szabályok felülvizsgálata révén fokozza a korrupcióellenes küzdelmet. Hajtsa végre a közszolgálatban történő foglalkoztatás reformját, és javítsa az állami tulajdonú vállalatok hatékonyságát. Haladéktalanul fogadja el és hajtsa végre a függőben lévő versenytörvényt, és kezelje a fennmaradó versenykorlátozó tényezőket.

               3.

               Gyorsítsa fel a nemteljesítő hitelek állományának csökkentését, és fokozza a mérleg szanálását és átalakítását ösztönző intézkedéseket, különösen a nemzeti felügyelet alatt álló bankok szegmensében. Végezze el a fizetésképtelenségre és a biztosítékok érvényesítésére vonatkozó keretrendszer átfogó átalakítását.

               4.

               A szociális partnerek bevonásával erősítse meg a kollektív alku keretrendszerét annak érdekében, hogy a kollektív szerződések jobban figyelembe vehessék a helyi feltételeket. Biztosítsa az aktív munkaerőpiaci szakpolitikák hatékonyságát. Segítse elő a második keresők munkába állását. Észszerűsítse a szociális kiadásokat és javítsa azok összetételét.

      Kelt Brüsszelben, 2017. július 11-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         T. TÕNISTE

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  HL C 92., 2017.3.24., 1. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 1174/2011/EU rendelete (2011. november 16.) a túlzott makrogazdasági egyensúlytalanságoknak az euroövezeten belüli kiigazítására vonatkozó végrehajtási intézkedésekről (HL L 306., 2011.11.23., 8. o.).

      (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (6)  A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

      (7)  Ezt az összeget a 2017. évi stabilitási programban a GDP 0,25 %-ára becsült általános költségvetési kiadások alapján határozták meg, amelyekből levonták a 2015-ben és 2016-ban már engedélyezett, a GDP 0,03 %-ának, illetve a GDP 0,06 %-ának megfelelő átmeneti eltérést. Olaszország 2017-re vonatkozó költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményében a Bizottság jelezte, hogy kész megfontolni egy további eltérés engedélyezését, tekintettel arra, hogy a menekültek továbbra is rendkívüli számban áramlanak be Olaszország területére, valamint annak fényében, hogy a 2016. októberi Európai Tanács elismerte „az uniós frontországok által az utóbbi évek során nyújtott – többek között pénzügyi természetű – jelentős hozzájárulást”.

      (8)  Olaszország 2017-re vonatkozó költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményében a Bizottság úgy vélte, hogy a szükséghelyzet kezelésére előirányzott kiadások és az olasz területek földrengésveszély elleni védelmére vonatkozó preventív beruházási terv integrált jellegűnek tekinthető. A következő években kizárólag az e célra előirányzott forrásokhoz képest felmerülő többletkiadások vehetők figyelembe egy esetleges további átmeneti eltérés engedélyezésénél.

      (9)  A Tanács ajánlása (2013. április 22.) az ifjúsági garancia létrehozásáról (HL C 120., 2013.4.26., 1. o.).

      (10)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása ( 2013. július 9. ) a Cseh Köztársaság 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és a Cseh Köztársaság 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről

text:
               30.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/14

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2013. július 9.)
   a Cseh Köztársaság 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és a Cseh Köztársaság 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről
   2013/C 217/04
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállamok állam- és kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               A Tanács 2012. július 10-én ajánlást (3) (a továbbiakban: a 2012. évi ajánlás) fogadott el a Cseh Köztársaság 2012. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte a Cseh Köztársaság 2012-2015-es időszakra vonatkozó konvergenciaprogramját.

               (5)

               A Bizottság 2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindítja a gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2012. november 28-án a Bizottság a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelet (4) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült második jelentést, amelyben a Cseh Köztársaságot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes felülvizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK tanácsi rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2013. február 7-én elfogadta a 2013. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2013. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (8)

               A Cseh Köztársaság 2012. április 17-én benyújtotta a 2013. évi nemzeti reformprogramját, 2013. április 26-án pedig a 2012–2016-ös időszakra vonatkozó konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (9)

               Az 1466/97/EK rendeletnek megfelelően a konvergenciaprogram értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a Cseh Köztársaság jelentős költségvetési konszolidációs erőfeszítések következtében elsődleges költségvetési hiányát 1,4 %-al csökkentette (5) 2009-ről 2012-re, és hogy a jelenlegi kilátások alapján a helyes úton jár a túlzott hiány kiigazításához. A konvergenciaprogramban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A konvergenciaprogram szerint a 2013-es reál GDP-növekedés várhatóan 0 %, a 2014-es pedig 1,2 % lesz, ellentétben a Bizottság szolgálatainak 2013. évi tavaszi előrejelzésében prognosztizált 2013-as -0,4 %-kal és 2014-es 1,6 %-kal. A konvergenciaprogramban körvonalazott költségvetési stratégia célja az államháztartási hiánynak a Szerződésben szereplő, 3 %-os GDP referenciaérték alatt tartása. A 2013-ban a GDP 2,8 %-ának megfelelő költségvetési hiánycél összhangban áll a túlzott hiány kiigazítására vonatkozóan a 2009. december 2-i tanácsi ajánlásban meghatározott határidővel. A Bizottság szolgálatainak 2013-as tavaszi előrejelzése 2,9 %-os, illetve 3 %-os költségvetési hiányt vetít előre 2013-ra, illetve 2014-re. Fennáll a kockázata annak, hogy 2013-ban a vártnál rosszabb lesz a költségvetés egyenlege az uniós alapokból származó térítések további kiigazításai miatt. Pozitívum, hogy az új távközlési frekvencia sávok tervezett árveréséből származó egyszeri bevételek a vártnál kedvezőbb költségvetési eredményhez vezethetnek 2013-ban.
               A konvergenciaprogram megerősíti, hogy a középtávú cél a GDP 1 %-át kitevő hiány, amely megfelelően tükrözi a Stabilitási és Növekedési Paktumban foglalt követelményeket. Az előrejelzések szerint az (újraszámolt) strukturális költségvetési hiány 2014-ben 0,3 %, 2015-ben 0,2 % és 2016-ban 0,5 % lesz; ezért a konvergenciaprogramban nem szerepel a középtávú cél elérése érdekében kiigazítás, ami nincs összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktummal. A kormányzati kiigazítások növekedésének mértéke 2014-ben megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktumban meghatározott kiadási szintnek, de 2015-ben 0,3 %-al, 2016-ban pedig 0,5 %-al eltér attól, feltételezve a Bizottság által megfelelőnek ítélt középtávú célhoz a GDP 0,5 %-ával való közelítést jelentő javulást. A konvergencia program szerint a GDP-arányos államadósság az előrejelzések szerint növekedni fog a programidőszak során, noha lassuló mértékben, és 2016-ban eléri a GDP 51,9 %-át.

               (10)

               A Cseh Köztársaságban hátráltatják a gyors és tartós talpraállást az állami beruházási kiadások ismételt lefaragásai. A növekedést ösztönző, megsokszorozó hatással bíró kiadások – ideértve az uniós alapokból társfinanszírozott projekteket is – megőrzése nem csak a talpraállást segítené, de hozzájárulna a hosszú távú kihívások leküzdéséhez is. A foglalkoztatás növelésére, a K&F-re, az oktatásra, a gyermekgondozó intézményekre és az infrastrukturális projektekre irányuló intézkedésekre fordított kiadások elsőbbségének biztosítása jelentős növekedést eredményezhet. Kulcsfontosságú ugyanakkor az ilyen kiadások jogszerűségének, szabályosságának és hatékonyságnak biztosítása.

               (11)

               2012-ben mérsékelt előrelépés történt az adóreform terén. Noha nőtt az ingatlan átruházási adó, nem történtek lépések a rendkívül alacsony rendszeres vagyonadók emelésére. Elvetették a szén-dioxid adó bevezetésére és fűtési célra használt földgázra kivetett jövedéki adó alóli kivételek eltörlésének tervét. Az energia implicit adókulcsa az uniós átlag alatt van, és továbbra is nagyon alacsony a járművek forgalmi adója. Továbbra is fennmaradtak a munkához kapcsolódó adók strukturális problémái, melyek különösen az alacsony jövedelemmel rendelkezőket és a részmunkaidős dolgozókat érintik. Csak marginális lépések történtek a munkavállalók és az önálló vállalkozók adóügyi megítélése közötti eltérések csökkentése irányában. A Cseh Köztársaság tovább növelheti az adóügyi igazgatás hatékonyságát is. A személyi és társasági jövedelmi adók tekintetében a kormány 2015-re egységes beszedő pontot tervez kialakítani, amely hatékonyan áramvonalasítaná az adóügyi igazgatást, és hozzájárulna a jelenlegi rendszer összetettségének csökkentéséhez. A reform egyik hiányossága ugyanakkor, hogy nem lesz harmonizálva a személyi jövedelemadó, illetve az egészségügyi és szociális járulékok alapja, így a reform lehetséges jótékony hatásainak jelentős része kiaknázatlan marad.

               (12)

               A Cseh Köztársaságban a fenntarthatósági rés 5 %, ami az uniós átlag felett van. A rés elsősorban az elöregedés hosszú távon várható költségeit tükrözi, melyek a nyugdíjkiadások, illetve az egészségügyi és a tartós ápolás-gondozási költségek várható növekedése következtében nőni fognak. A törvényes nyugdíjkorhatár lassan emelkedik, különösen a férfiak esetében. A tényleges nyugdíjkorhatár növelése a nyugdíjkorhatárnak, illetve a nyugdíjellátásoknak a hatályos szabályozáshoz képest a várható élettartam változásaihoz történő igazításával jelentősen növelné a rendszer fenntarthatóságát. E változások kiegészítése az indexációs képletnek azt az árakhoz igazító felülvizsgálatával hosszútávon jelentős megtakarításokhoz vezetne.

               (13)

               A 2012. évi ajánlásban foglaltakkal ellentétben a kormányzat 2013-ban előzetes nyugdíjazási rendszert vezetett be, ami lehetővé teszi a nyugdíjba vonulást öt évvel a törvényes nyugdíjkorhatár betöltése előtt. Az előzetes nyugdíjakat a (harmadik) nyugdíj megtakarítási pillérből fogják fizetni. Ez a pillér ugyanakkor jelenleg jelentős állami támogatást élvez a közvetlen egyéni hozzájárulások és a befizetések adóból való leírhatósága formájában. Függetlenül attól, hogy a rendszerbe való belépés követelményeinek a kormányzat várakozásai szerint csak korlátozott számú személy fog eleget tenni, az intézkedés lehetővé teszi a kedvezményezettek számára, hogy a korábban felhalmozott állami támogatásokat a munkával töltött életszakasz meghosszabbítására irányuló politikákkal ellentétes célra használják fel.

               (14)

               Az egészségügyi és tartós ápolási-gondozási kiadások várható növekedése szintén jelentős mértékben hozzájárul az elöregedés költségeihez és a fenntarthatósági rés nagyságához. Az elmúlt években költségkontrollra és piacorientáltabb megoldásokra épülő reformokat vezettek be a Cseh Köztársaságban, amelyek az egészségügyi rendszer hatékonyságának növelésére irányultak. A problémák ugyanakkor továbbra is léteznek. A többi tagállamhoz viszonyítva a cseh egészségügyi rendszer túlzottan kórházi ellátás központú, ennek következtében nem hatékony. Lehetőség lenne az ellátás nyújtásának orvosilag leginkább indokolt és költséghatékony javítására, például a műtét napján való betegfelvétel és a sürgősségi ellátást végző kórházakban való indokolatlanul hosszú tartózkodás csökkentése révén.

               (15)

               A Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (OECD) közelmúltbeli előrejelzései azt mutatják, hogy a nők és a férfiak foglalkoztatási arányainak teljes konvergenciája megállítaná a teljes munkaerő előrejelzett csökkenését, és 2030-ig akár 16,5 %-al növelné az egy főre eső GDP-t. A kormány 2013. május 22-én beterjesztett egy törvényjavaslatot, amely hivatásos dajkák által vezetett „gyermekcsoportokat” hozna létre, és adókedvezményeket biztosítana a gondozóknak és a résztvevő családoknak. Ez egy lépés a helyes irányba, de csak részleges választ ad a problémára. A gyermekgondozó intézmények tartós hiánya miatt, különösen a három év alatti gyermekeket fogadók esetében, az iskola előtti gyermekgondozó közintézmények költségvetési támogatásának további növelésére van szükség. Megmaradt a hátrányos helyzetűek foglalkoztathatóságának és munkaerőpiaci részvételének problémája is: tovább lehetne növelni az állami foglalkoztatási szolgálatok hatékonyságát és hatásosságát is.

               (16)

               A közigazgatásra vonatkozó, 2012. évi ajánlásban foglalt ajánlás külön megemlítette, hogy növelni kell a közigazgatás hatékonyságát, és fokozni kell a korrupció elleni fellépést. Kevés előrelépés történt ugyanakkor a cseh korrupció elleni 2011–2012-es stratégia keretében a fontos jogi aktusok elfogadása terén. Az új 2013–2014-es korrupció elleni stratégiát, amelyet a kormány 2013 januárjában fogadott el, a kiemelten fontos szabályok sürgős elfogadásának kell követnie, mint amilyen a köztisztviselőkről szóló törvény. Az új törvénynek megfelelő módon különbséget kell tennie a politikai kinevezettek és a nem politikai személyzet között, garantálnia kell az állami tisztviselők függetlenségét, és új, jól működő karrier rendszert kell bevezetni, amely csökkenti a személyi állomány gyors cserélődését. A Cseh Köztársaság jelentős előrelépést ért el az új, 2012 áprilisában hatályba lépett közbeszerzési törvény végrehajtása terén. A helyi hatóságok ugyanakkor nehézségekről számoltak be a közbeszerzési törvény végrehajtásával kapcsolatban. Az uniós alapok végrehajtásával kapcsolatban az akciótervben szereplő, az irányító és ellenőrző rendszer megerősítésére irányuló intézkedés 2012 végéig végrehajtásra került. A cseh hatóságoknak azonban folyamatosan nyomon kell követniük az akciótervet.

               (17)

               A kötelező oktatás szintjén a cseh tanulók nemzetközi összehasonlításban átlagos eredményeket érnek el. Matematikában és a természettudományos tárgyakban ugyanakkor gyorsan romlottak az eredmények az elmúlt időszakban. A cseh hatóságok erre minimális oktatási követelmények kidolgozására irányuló intézkedések sorozatával reagáltak, amely követelmények célja a tanulók tesztelése az egész országban. Ugyanakkor integráltabb rendszer kialakítására lenne szükség, amely biztosítaná, hogy a teszteken alulteljesítő tanulók, tanárok és iskolák rendszeres támogatást kapjanak. Ez ambiciózusabbá tenné a reformot. A cseh felsőoktatás számára a legnagyobb kihívást azt jelenti, hogy az egyre növekvő számú tanuló rendelkezzen a munkaerőpiacon való boldoguláshoz szükséges képességekkel. Vita folyik arról, hogy szükség van-e a felsőoktatási törvény olyan reformjára, amely differenciált finanszírozást és az akkreditáció fokozását tenné lehetővé. Ezek fontos és ambiciózus javaslatok, noha tényleges hatásuk a reform végleges formájától fog függeni. A hatóságok tervezik a kutatóintézetek finanszírozásához kapcsolódó értékelési szempontrendszer felülvizsgálatát is. A minőségi mutatószámok arányának növelése, ideértve az üzleti szektorral való együttműködés fokozását, segítené a cseh kutató- és innovációs rendszert abban, hogy magasabb színvonalon működjön.

               (18)

               A Cseh Köztársaság azon tagállamok közé tartozik amelyekben a legmagasabb a szabályozott szakmák száma. 2012-ben nyilvános konzultáció folyt a szakmákra vonatkozó szabályozás felülvizsgálatáról, amelynek eredményeit 2013-ban fogják bemutatni. Ez fontos lépés a korlátok csökkentése vagy eltörlése felé a túlszabályozott (ideértve a kötelező gyakornokság hosszát), illetve olyan szakmák esetében, ahol nincs szükség szabályozásra, és amelyek esetében az egyszerűbb hozzáférés a foglalkoztatás emelkedéséhez és növekedéshez vezethetne. Az elmúlt évekban tapasztalt javulás ellenére az energiaintenzitás a Cseh Köztársaságban továbbra is az egyik legmagasabb, és az épületek terén a legalacsonyabb a hatékonyság az Unióban.

               (19)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte a Cseh Köztársaság gazdaságpolitikájának átfogó elemzését. Értékelte a nemzeti reformprogramot és a konvergencia programot. Figyelembe vette nemcsak a programoknak a Cseh Köztársaság fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi, 1–7. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (20)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot, és arról alkotott véleményét (6) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy a Cseh Köztársaság a 2013–2014-as időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A tervezettek szerint hajtsa végre a 2013-as költségvetést annak érdekében, hogy fenntartható módon kijavítsa 2013-ban a túlzott hiányt, és végezze el a túlzotthiány-eljárás keretében tett Tanács ajánlásokban szereplő szerkezeti kiigazítást. 2014-ben és azon túl erősítse meg és szigorúan tartsa be a kellően konkrét intézkedésekkel alátámasztott költségvetési stratégiát a középtávú célok felé történő megfelelő előrehaladáshoz szükséges költségvetési erőfeszítés biztosítása érdekében. Biztosítson elsőbbséget a növekedést elősegítő kiadásoknak, ideértve a jelenlegi pénzügyi keretek között az Unióval társfinanszírozott, fennmaradó projektekre történő ráfordítást.

               2.

               Csökkentse a munkához kapcsolódó adók magas szintjét, és helyette olyan szektorokban adóztasson, amelyekben az kevésbé gátolja a növekedést, mint amilyenek az ingatlanadók és a járművek forgalmi adója. Csökkentse tovább a munkavállalók és az önálló vállalkozók adóügyi megítélése közötti eltéréseket. Egységes beszedő pont létrehozásával és a személyi jövedelemadó, illetve az egészségügyi és szociális járulékok alapjának harmonizálásával javítsa az adózási morált, és csökkentse a járulékos költségeket.

               3.

               Növelje a tényleges nyugdíjkorhatárt a nyugdíjkorhatárnak, illetve a nyugdíjellátásoknak a várható élettartam változásaihoz történő igazításával, és vizsgálja felül az indexációs mechanizmus. A nyugdíjkorhatár emelése mellett vezessen be az idősebb munkavállalók elhelyezkedését támogató intézkedéseket, és csökkentse az előrehozott nyugdíjbavonulási lehetőségeket. Szüntesse meg különösen az előrehozott nyugdíjbavonulási rendszer közpénzből való támogatását. Tegyen intézkedéseket az egészségügyi kiadások költséghatékonyságának javítása érdekében, különösen a kórházi ellátás esetében.

               4.

               Tegyen további erőfeszítéseket az állami foglalkoztatási szolgálat hatékonyságának és hatásosságának növelése érdekében. Növelje nagy mértékben a befogadó gyermekgondozó létesítmények elérhetőségét, a három éves és annál kisebb gyermekekre, illetve a roma gyermekek bevonására fókuszálva, így különösen fogadjon el szabályozást a gyermekgondozó szolgáltatásokról és mind a magán, mind az állami gyermekgondozó létesítmények kapacitásának bővítéséről, és hajtsa azt végre.

               5.

               Biztosítsa a korrupció elleni 2013–2014-es stratégia végrehajtását. Fogadjon el olyan törvényt a köztisztviselőkről, amely biztosítja, hogy a közigazgatás személyi állománya stabil, hatékony és szakmailag felkészült legyen. Fejlessze az uniós alapok vezetését a 2014–2020-as programozási időszakra tekintettel. Helyi és regionális szinten erősítse meg a közbeszerzési pályázatok levezénylésével kapcsolatos kapacitásokat.

               6.

               Hozzon létre átfogó értékelési keretet a kötelező oktatásban, és célzott intézkedésekkel támogassa az oktatási eredmények terén alacsonyan teljesítő iskolákat. Fogadjon el intézkedéseket a felsőoktatás akkreditációjáról és finanszírozásáról. Növelje a teljesítmény alapú finanszírozás arányát a kutatóintézmények finanszírozásán belül.

               7.

               A folyamatban levő vizsgálatra építve folytassa a szabályozott foglalkozások reformját, így a nem indokolt esetekben csökkentse vagy szüntesse meg a belépési korlátokat és az egyes szakmák követelményekhez kötésének fenntartását. Tegyen további intézkedéseket annak érdekében, hogy nőjön az épületek, illetve az ipar energiahatékonysága.

      Kelt Brüsszelben, 2013. július 9-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         R. ŠADŽIUS

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2013. április 22-i 2013/208/EU tanácsi határozat (HL L 118., 2013.4.30., 21. o.) alapján 2013-ra is érvényben marad.

      (3)  HL C 219., 2012.7.24., 17. o.

      (4)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (5)  A 2012-es államháztartási hiány magában foglalja az egyházaknak nyújtandó kárpótlásról szóló törvény elfogadásának egyszeri hiánynövelő hatását (a GDP 1,5 %-a).

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése értelmében.


title: A Bizottság ajánlása ( 2006. május 8. ) a kikötőkben horgonyzó hajók part menti villamosenergia-használatának ösztönzéséről   (EGT vonatkozású szöveg)

text:
               12.5.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 125/38

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2006. május 8.)
   a kikötőkben horgonyzó hajók part menti villamosenergia-használatának ösztönzéséről
   (EGT vonatkozású szöveg)
   (2006/339/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikkére,
   mivel:

               (1)

               2002 novemberében a Bizottság az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak címzett közleményt fogadott el a tengerjáró hajók légköri kibocsátásainak csökkentésével foglalkozó európai uniós stratégiáról (1), amelyben arra szólítja fel a kikötői hatóságokat, hogy írják elő, ösztönözzék vagy segítsék elő a kikötőben tartózkodó hajók számára a szárazföldi áramellátás használatát.

               (2)

               Az Európai Parlament a stratégiával kapcsolatos, 2003. december 4-i állásfoglalásában (2) kiemelte, hogy a szárazföldi villamos energia használata a kikötőkben előmozdítható azáltal is, ha a pozitív példákat, valamint az ilyen intézkedések költségeit és előnyeit bemutató jelentés kerülne közzétételre.

               (3)

               A Tanács a stratégiával kapcsolatos, 2003. december 22-i állásfoglalásában (3) elismerte, hogy nem minden környezetvédelmi kérdés kap megfelelő nemzetközi figyelmet és különösen, hogy a tengerjáró hajók hozzájárulása a por és az ózon, valamint a szabadgyökök jelenlétéhez a légkörben olyan kérdés, amely további megfontolást igényel.

               (4)

               A Bizottság a Tiszta Levegőt Európának (CAFE program): levegőminőségi tematikus stratégia felé című közleményében (4) újra megvizsgálta a hajózás szerepét a légköri levegőszennyezés alakulásában, és úgy találta, hogy a hajózás hatása jelentős, különösen a kikötők környezetében. Egyes kikötők környékén az előírt levegőminőségi szintek elérését szinte lehetetlenné teszik a hajók kibocsátásai.

               (5)

               A CAFE programról szóló közleményben megállapították, hogy a hajók kibocsátásainak csökkentése költséghatékony a más ágazatokban alkalmazott intézkedésekhez képest. A kikötőben horgonyzó hajókból eredő szennyezések nagy része csak a motorokra irányuló intézkedésekkel vagy a kibocsátások utókezelésével, illetve a part menti villamosenergia-források használatával korlátozható.

               (6)

               A hajómotorok kibocsátásait nemzetközi szinten a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) szabályozza. E szabályok fejlődése azonban nem elegendő a közösségi kikötők levegőminőségi problémáinak megoldásához.

               (7)

               Az egyes folyékony tüzelőanyagok kéntartalmának csökkentéséről, valamint a 93/12/EGK irányelv módosításáról szóló, 1999. április 26-i 1999/32/EK tanácsi irányelv (5) 4b. cikke mentesíti a 0,1 tömegszázalékot meg nem haladó kéntartalmú üzemanyag használata alól azon hajókat, amelyek a kikötőkben való horgonyzás idejére az összes motorjukat leállítják és part menti villamos energiát használnak.

               (8)

               Az energiatermékek és a villamos energia közösségi adóztatási keretének átszervezéséről szóló, 2003. október 27-i 2003/96/EK tanácsi irányelv (6) lehetőséget biztosít a tagállamoknak arra, hogy bizonyos feltételek teljesülése esetén teljes vagy részleges adómentességet vagy adókedvezményt alkalmazzanak a villamos energia után fizetendő adóra,

         AJÁNLJA:

               1.

               A tagállamoknak meg kell fontolniuk a part menti villamos energia elérhetővé tételét a kikötőkben horgonyzó hajók számára, különösen azokban a kikötőkben, ahol a levegőminőségi határértéket meghaladják, vagy ahol a környék lakói zajártalomra panaszkodnak, de különös figyelmet kell fordítani a lakóövezetek közelében elhelyezkedő kikötőkre.

               2.

               A tagállamoknak figyelembe kell venniük a mellékletben található tanácsokat, amelyek a különböző típusú hajók, útvonalak és kikötők kibocsátásainak csökkentése céljából történő part menti villamosenergia-használat költséghatékonyságával és gyakorlati előnyeivel foglalkoznak. A környezeti hasznot és a költséghatékonyságot azonban minden esetben egyénileg meg kell vizsgálni.

               3.

               A tagállamoknak arra kell törekedniük a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet MARPOL-egyezménye (a hajókról történő szennyezés megelőzésére vonatkozó nemzetközi egyezmény) keretén belül, hogy a part menti villamosenergia-szolgáltatás terén összehangolt nemzetközi szabványok kialakítását ösztönözzék, az eddig elért haladásra figyelemmel.

               4.

               A tagállamoknak meg kell fontolniuk, hogy a közösségi jogban rejlő lehetőségek kihasználásával a hajóüzemeltetők számára gazdasági ösztönző intézkedéseket vezessenek be a part menti villamosenergia-használat előmozdítása érdekében.

               5.

               A tagállamoknak törekedniük kell arra, hogy azon önkormányzatok, amelyek illetékessége alá kikötők tartoznak, a tengerészeti hatóságok, kikötői hatóságok, hajóosztályozó társaságok és ipari testületek ismerjék a part menti villamosenergia-használat lehetőségét.

               6.

               A tagállamoknak elő kell mozdítaniuk a kikötői hatóságok és az ipar közötti tapasztalatcserét a part menti villamosenergia-szolgáltatással, valamint az ilyen szolgáltatások összehangolásával kapcsolatban.

               7.

               A tagállamoknak jelenteniük kell a Bizottság felé, hogy milyen intézkedéseket szándékoznak tenni a kikötőben horgonyzó hajók kibocsátásainak csökkentése érdekében, főleg azokban a kikötőkben, ahol a levegőminőségi határértékeket meghaladták.

      Kelt Brüsszelben, 2006. május 8-án.

            a Bizottság részéről

         Stavros DIMAS

            a Bizottság tagja

      (1)  COM(2002) 595 végleges.

      (2)  HL C 89 E., 2004.4.14., 107. o.

      (3)  HL C 8., 2004.1.13., 3. o.

      (4)  COM(2001) 245 végleges.

      (5)  HL L 121., 1999.5.11., 13. o. A legutóbb a 2005/33/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 191., 2005.7.22., 59. o.) módosított irányelv.

      (6)  HL L 283., 2003.10.31., 51. o. A legutóbb a 2004/75/EK irányelvvel (HL L 157., 2004.4.30., 100. o.) módosított irányelv.

      MELLÉKLET
      A PART MENTI VILLAMOS ENERGIA HASZNÁLATÁRA VONATKOZÓ TANÁCSOK ÖSSZEFOGLALÁSA
      Ez a melléklet a part menti villamos energia használatának költségeit és várható hasznát mutatja be. Részletesebb információ található a Service Contract on Ship Emissions Assignment, Abatement and Market-based Instruments: Shore-side Electricity című, a Bizottság számára készült jelentésben (1). Az itt feltüntetett költségek és kibocsátások tengerjáró hajókra vonatkoznak, de maga a technika a belvízi hajózásban is alkalmazható.
      1.   Technikai feltételek – a tipikus megoldás
      Az alábbi ábra a part menti villamosenergia-hálózat tipikus követelményeit mutatja be. Más megoldások is lehetségesek, a hajótól és a horgonyzóhelytől függően. A Nemzetközi Elektrotechnikai Bizottság (IEC) és a Hajóosztályozó Társaságok Nemzetközi Szövetsége már dolgoznak olyan ipari szabványokon, amelyeket később az IMO is figyelembe vehet.

                  (1)

                  Összeköttetés a 20–100 kV-os feszültségű áramot szolgáltató országos villamosenergia-hálózattal egy alállomáson keresztül, ahol 6–20 kV feszültségűre alakítják át az áramot.

                  (2)

                  Vezetékeken érkezik a 6–20 kV feszültségű áram az alállomástól a kikötői terminálhoz.

                  (3)

                  Áramátalakító, ha szükséges. (A Közösség területén általában 50 Hz frekvenciájú áramot szolgáltatnak. Egy 60 Hz-re kialakított hajó egyes berendezései – a belső világítás, a fűtőrendszer – képesek lehetnek 50 Hz-es forrás használatára, de a motorral hajtott berendezések, mint a szivattyúk, csörlők, daruk nem. Ezért a 60 Hz frekvenciájú áramot használó hajóknak szükségük lesz az 50 Hz frekvenciájúból 60 Hz-esre alakított áramra.)

                  (4)

                  A terminálhoz villamos energiát juttató vezetékek. Ezek lehetnek a föld alatt, régi vagy új csövekben vezetve.

                  (5)

                  Kábelfelcsévélő berendezés a magas feszültségű vezetékekkel való érintkezés elkerülésére. Ez épülhet a horgonyzóhelyre, csónakdaru és egy keret alkotja. Ezek szerepe a vezetékek átemelése a hajóra. A csörlő és a keret működtetése és vezérlése lehet elektromechanikus.

                  (6)

                  A hajó fedélzetén csatlakozó található.

                  (7)

                  A hajó fedélzetén lévő transzformátor átalakítja a magas feszültségű áramot 400 V-osra.

                  (8)

                  Ezzel a villamos energiával látják el az egész hajót, a kisegítő motorokat lekapcsolják.

            2.   Haszon: a kibocsátások csökkentése
      A part menti villamos energia használatával javítható a helyi levegőminőség. Az egyéb előnyök sok tényezőtől függenek. Az ajánlást kísérő hatásvizsgálat mutatja be részletesebben azokat az előnyöket, amelyeket e lehetőség szélesebb körű használatával lehet elérni az Unióban. Az egyes kikötők átalakítása előtt azonban mindig érdemes elemezni az adott körülmények között a költség–haszon alakulását.
      A hatásvizsgálat 500 horgonyzóhellyel és közepes méretű motorokkal számolva mutatja be a levegőszennyező kibocsátások csökkenését. Az előnyök nagyban függnek a használt üzemanyag kéntartalmától. A közösségi jog 2010-től szigorúbb határértékeket ír elő a horgonyzóhelyen használt üzemanyagok kéntartalmára vonatkozóan. Ezért szerepel 2,7 %-os és 0,1 %-os kéntartalmú üzemanyag is a vizsgálatban. Az eredmények azt mutatják, hogy a part menti villamos energia használata a 2,7 %-os kéntartalmú üzemanyag használatához képest 252 és 708 millió euro közötti éves megtakarításhoz vezetne, míg a 0,1 %-os kéntartalmú üzemanyag használatához képest 103 és 284 millió euro között lehetne pénzesíteni a keletkező hasznot. A monetizált haszon mögött a légszennyező kibocsátások csökkenéséből fakadó egészségjavulás és az anyagi károk csökkenése húzódik meg (2).
      A part menti villamos energia használata azonban más előnyökkel is járhat, amelyeket ezek a számok nem vesznek figyelembe. A szén-dioxid (CO2) kibocsátását több mint 50 %-kal, a szén-monoxid (CO) kibocsátását 99 %-kal, a nitrogén-oxid (N20) kibocsátását több mint 50 %-kal csökkentené. Megszünteti a kisegítő motorok keltette zajt és rezgést, amely a hajók közelében 90–120 dB erősségű is lehet, és javítja a hajó személyzete által végzett karbantartási munkálatok körülményeit.
      3.   Költségek: tőkeköltség és működési költségek
      A part menti villamos energia használatának költségei megoszlanak a kikötő és a hajó között. Mértékük nagyban függ a már meglévő, elsősorban kikötői infrastruktúrától. A hatásvizsgálat tartalmaz tájékoztató jellegű számításokat egy átlagos horgonyzóhely, valamint új és átalakított, különböző méretű kisegítő motorral felszerelt hajók esetében a rendszer éves működési költségeiről. Az eredményeket az 1. táblázat mutatja.
      Látható, hogy a nagyobb kisegítő motorral felszerelt – és ezért a leginkább környezetszennyező – hajók esetében alacsonyabb az összköltség. Az új hajóknál lényegesen kevesebb kiadással kell számolni, mint a part menti áram használatára utólag átalakított hajók esetében. A hajók üzemeltetési költségeinek tetemes részét teszi ki az üzemanyag és a villamos energia ára. Az üzemanyagok ára változik, de az alacsonyabb kéntartalmú üzemanyag mindig drágább lesz, mint a magasabb kéntartalmú. A horgonyzóhelyeken használt villamos energia adóztatásának csökkentésével tovább népszerűsíthető a part menti villamos energia használata.
      1. táblázat

                  HAJÓTÍPUS
                  A kisegítő motor mérete

                  A rendszer éves működési költsége

                  adóval
                  olcsó üzemanyag

                  adó nélkül
                  drága üzemanyag

                  EUR/horgonyzóhely/év

                  EUR/horgonyzóhely/év

                  ÚJ ÉPÍTÉSŰ

                  Kicsi

                  164 659

                  82 315

                  Közepes

                  269 416

                  39 904

                  Nagy

                  521 630

                  –72 298

                  UTÓLAG ÁTALAKÍTOTT

                  Kicsi

                  202 783

                  120 439

                  Közepes

                  324 402

                  94 890

                  Nagy

                  617 999

                  24 071

            4.   A haszon és a költség összevetése
      A négy szennyezőanyag kibocsátásának csökkentése 500 horgonyzóhelyen pénzesítve évente 103 és 284 millió euro közötti megtakarítást eredményezne a 0,1 % kéntartalmú üzemanyag használatához képest, de 252 és 708 millió euro közötti megtakarítást a 2,7 %-os kéntartalmú üzemanyag használatához képest. Az értékek nagyságrendje változhat a módszertantól és a statisztikai élettartam értékének számításától függően. Részletesebben a levegőszennyezésről szóló tematikus stratégia (3) hatásvizsgálata tárgyalja ezt a témát.
      Az 1. táblázatban szereplő, horgonyzóhelyre vetített éves működési költségeket három tényező befolyásolja: a hajó motorjának mérete, hogy a technológiát új vagy régi hajónál alkalmazzák-e, valamint az elektromos áram és az üzemanyag ára. A hatásvizsgálat megmutatta, ha 500 horgonyzóhelyen part menti villamos energiát használnak a hajók, az évente 185 millió euróval kerül többe, mint ha hajózási tüzelőanyagot használnának, feltéve hogy az üzemanyag-árak alacsonyak és a villamos energiára teljes adót kell fizetni. Magasabb üzemanyagárak és az áram adómentessége esetén viszont 80 %-kal, évi 34 millió euróra csökkennének a költségek.
      Látható, hogy a part menti villamos energia használata több esetben is előnyösebb. A haszon gyakran többszöröse a költségvonzatnak.
      5.   Következtetés
      A part menti villamosenergia-használat költsége és haszna nagyban függ a kikötő, a horgonyzóhely és a hajó adottságaitól, illetve az előbbiek elhelyezkedésétől. Ebből az következik, hogy a költséghatékonyságot eseti alapon kell tanulmányozni, és emellett továbbra is törekedni kell a tengeren keletkező kibocsátások közvetlen csökkentésére.
      Környezetvédelmi szempontból a part menti villamos energia használata nagyobb mértékben csökkenti a szennyezést, különösen a NOx- és a részecskeszennyezést, mint a 0,1 % kéntartalmú üzemanyagok használata (amit a 2005/33/EK irányelv 2010-től előír). Ezért különösen megfontolandó olyan kikötőkben, ahol a NOx- és a részecske-kibocsátások szintje magas, és levegőminőségi problémákat okoz (a környezeti levegőminőségi határértékek túllépését az ózon és a por tekintetében).
      Általában azt mutatják a számok, hogy azon nagy motorral felszerelt hajók esetében, amelyek ugyanazt a kikötőt rendszeresen látogatják, a part menti villamos energia használata környezetvédelmi és gazdaságossági szempontból is kedvezőbb a 0,1 % kéntartalmú üzemanyagok használatánál. Gazdaságossági szempontból a part menti áram használata azon új hajóknál eredményezne megtakarításokat a 0,1 % kéntartalmú üzemanyag használatához képest, amelyek rendszeresen visszatérnek ugyanazokba a kikötőkbe, főleg – de nem csak abban az esetben –, ha a 2003/96/EK irányelv értelmében az elektromos áram után fizetendő adóra adókedvezmények válnak elérhetővé. A tagállamok és a helyi hatóságok természetesen egyéb módokon is törekedhetnek arra, hogy a kikötők befektessenek a part menti villamos energia használatába és biztosítsák ennek elérhetőségét.

         (1)  Lásd: http://www.europa.eu.int/comm/environment/air/pdf/task2_shore-side.pdf

         (2)  Lásd: http://europa.eu.int/comm/environment/air/cafe/activities/pdf/cafe_cba_externalities.pdf (4. oldal). Az értékek országos átlagokat tükröznek (városi és vidéki adatok kombinációjával), ezért a haszon magasabb lehet a városközpontokban lévő kikötők esetében.

         (3)  SEC(2005) 1133.


				|

		52013DC0365

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Litvánia 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Litvánia 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2013/0365 final */

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Litvánia 2013. évi nemzeti reformprogramjáról
és Litvánia 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramjának
tanácsi véleményezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke
(2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlásaira[2],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[3],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Az Európai Tanács 2010.
március 26-án elfogadta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a
gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és
foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely
stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken
intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa
lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.
(2)       A Bizottság javaslatai
alapján a Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió
gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást
(2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok
foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot[4], melyek együtt alkotják az
„integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti
gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált
iránymutatásokat.
(3)       Az állam-, illetve
kormányfők 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és
Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges
ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és
euróövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó
intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az
Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások
végrehajtása iránt.
(4)       A Tanács
2012. július 6-án ajánlást fogadott el Litvánia 2012. évi nemzeti
reformprogramjáról, valamint véleményezte Litvánia 2011–2015-ös időszakra
vonatkozó, aktualizált konvergenciaprogramját.
(5)       A Bizottság
2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést[5], amely elindítja a gazdaságpolitikai
koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak
2012. november 28-án a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján
elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[6], amelyben Litvániát nem sorolta
azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.
(6)       Az Európai Tanács
2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési
konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló
prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési
konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak
történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a
versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi
következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(7)       Litvánia 2013. április 9-én
benyújtotta 2013. évi aktualizált nemzeti reformprogramját és 2013. április
26-án a 2012–2016-os időszakra vonatkozó konvergenciaprogramját. A
kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére
egyidejűleg került sor.
(8)       A 2013. évi
konvergenciaprogramnak az 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti értékelése
alapján a Tanács úgy véli, hogy a programban szereplő költségvetési
előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott és
lényegében összhangban áll a Bizottság szolgálatainak tavaszi
előrejelzésében szereplő értékeléssel. A 2009 óta végzett nagyszabású
költségvetési konszolidáció eredményeképpen 2012-ben a GDP 3,2 %-át tette
ki az államháztartási hiány, ami a rendszerszintű nyugdíjreform költségét
figyelembe véve elegendő a túlzott hiány fennállásáról szóló határozat
hatályon kívül helyezéséhez. A hiánycsökkentést részben az erőteljes
gazdasági növekedés és a kiadások ideiglenes befagyasztása tette lehetővé.
A középtávú költségvetési célt a programban +0,5 %-ról –1,0 %-ra
módosították, amely azonban így is összhangban van a Stabilitási és Növekedési
Paktumban szereplő célokkal. A programban meghatározott költségvetési
stratégia a középtávú költségvetési cél elérését 2016-ra tűzte ki. Az
(újraszámított) strukturális költségvetési egyenleg alapján a középtávú
költségvetési cél felé történő éves előrehaladás strukturális
értelemben magasabb a GDP 0,5 %-ánál. A programidőszakban teljesül a
kiadási referenciaérték. A kiigazítás némileg a programidőszak elejére
összpontosít és főként a kiadások visszafogására épül, ugyanakkor csak
részben állnak mögötte konkrét intézkedések, ideértve a nem minden esetben
meghatározott egyszeri intézkedéseket. A Bizottság előrejelzése szerint a
strukturális kiigazítás 2013-ban a GDP 0,3 %-ának és 2014-ben
0,0 %-ának felel meg és így nem éri el az előírt, a GDP
0,5 %-ával megegyező előrehaladást, ami kétségessé teszi a
programban rögzített kiigazítási pályát is. A további konszolidációs
intézkedések még pontosításra szorulnak, és az országnak számításba kellene
vennie többek között olyan strukturális reformokat, mint a bevételalapú
intézkedésekre való átállás. A 2012. évi bruttó államadósság 40,7 %-kal a
GDP 60 %-a alatti szinten maradt, és a programozási időszak alatt várhatóan
további enyhe csökkenésen megy át. A konvergenciaprogram ugyan abból indul ki,
hogy az adósság 2013-ban 39,7 %-ra, 2016-ra pedig 34,5 %-ra csökken,
a bizottsági előrejelzés 2013-ra a GDP 40,1 %-ának és 2014-re
39,4 %-ának megfelelő adósságot prognosztizál. Az eltérés
elsősorban abból adódik, hogy a konvergenciaprogram alacsonyabb hiánnyal
számol.
(9)       Az elmúlt években javult
ugyan az ország államháztartási hiánya, továbbra sem rendelkezik azonban a
sokkhatásokkal szemben szükséges költségvetési térrel. Litvániának kevésbé
torzító adórendszert kellene bevezetnie és tovább kellene javítania az
adójogszabályok betartatását. Az EU-ban továbbra is Litvánia esetében a
legalacsonyabb az adóbevételek GDP-hez viszonyított aránya, és a konszolidáció
elsősorban a kiadási oldalra korlátozódott. Léteznek még a növekedést
kevésbé veszélyeztető további adóbevételi források, ilyen például a
környezetvédelmi adó és a rendszeresített ingatlanadó. Litvánia hozott ugyan
intézkedéseket a rendszeresített ingatlanadó emelésére, e területen azonban
további erőfeszítéseket kellene tennie. A környezetvédelmi adókból
származó bevételei csökkenő tendenciát mutatnak és az Unión belül 2011-ben
a második legalacsonyabbak voltak, ami többek között az EU-szinten is
legalacsonyabb közlekedési adókra vezethető vissza. Mindez nem járul hozzá
a litván gazdaság magas energiaintenzitásának csökkentéséhez. Ezzel
egyidejűleg a költségvetési konszolidációban nagyobb prioritást kellene
helyezni a növekedést ösztönző kiadásokra például a kutatás és az oktatás
területén. A költségvetési keret megerősítését szolgáló törvények
végrehajtása késik. Litvánia költségvetési kerete képtelen volt gátat vetni az
erőteljes növekedés éveiben folytatott prociklikus fiskális politikának,
és a szabályokat sem tették kellőképpen kötelezővé. A költségvetési
folyamatok tekintetében erősíteni kell a felügyeletet, az
elszámoltathatóságot és a végrehajtást, valamint a középtávú keret
kötelező jellegét.
(10)     A demográfiai fejlemények
kihívást jelentenek Litvánia hosszú távú költségvetési fenntarthatósága
szempontjából. Ennélfogva továbbra is fontos a nyugdíjak fenntarthatóságára és
méltányosságára irányuló átfogó nyugdíjreform. Az ország idősebb
lakosságát a szegénység és a hosszú távú társadalmi kirekesztés veszélyezteti,
így az adekvát nyugdíjak kihívást jelentenek. A nyugdíjjárulék-fizetési
rendszer 2012-es reformja az állami költségvetésből finanszírozott
pénzügyi ösztönzők révén előmozdítja a második pillérbeli
járulékfizetést. Az új nyugdíjrendszer a nyugdíjkorhatár fokozatos emelése
mellett egy átmeneti időszakban lehetőséget ad arra, hogy az
érintettek ne lépjenek be a magánnyugdíjrendszerbe és az állami
társadalombiztosítási alapba történő visszalépés mellett döntsenek. A
reform 2014. január 1-jén lép érvénybe. Ezen fontos, ugyanakkor elszigetelt intézkedések
a helyes irányba mutatnak, de – különösen a nyugdíjrendszer első
pillérében – jelentősebb változtatásokra van szükség. Mindemellett olyan
intézkedések szükségeltetnek, amelyek elősegítik az idősebb
munkavállalók foglalkoztathatóságát és az idősbarát munkakörnyezetet.
(11)     A munkanélküliség és a
alacsony munkaerő-piaci részvétel kezelése továbbra is kulcsfontosságú
kihívásnak számít. A fiatal és képzetlen munkavállalók munkanélküliségi rátája
kifejezetten magas. Különösen a válság idején felszínre kerültek a
készségkereslet és -kínálat közötti eltérések, amelyek egyre nagyobb problémát
jelentenek, és rámutatnak az oktatási és munkaerő-piaci politikák
strukturális hiányosságaira. A szakképzett munkaerő tekintetében mutatkozó
hiány mellett magas a kivándorlási ráta is. További intézkedésekre van szükség
a munkaerőpiac rugalmasságának javítása, valamint a munkaerő-piaci
részvételnek különösen a fiatalok, a képzetlen és idősebb munkavállalók
körében történő fokozása érdekében. Az aktív munkaerő-piaci
intézkedések teljes hatóköre továbbra is hiányos, az egyes intézkedésekre jutó
pénzügyi források nem elegendőek, továbbá nem kellőképpen
célirányosak az alacsony képzettségűekre és a tartós munkanélküliekre
irányuló intézkedések. A munkajogi törvény szociális partnerek bevonásával
történő teljes körű felülvizsgálata meghatározhatná azokat a
szükségtelen korlátozásokat és adminisztratív akadályokat, amelyek gátolják a
rugalmas munkaszerződéseket, az elbocsátásra vonatkozó rugalmas előírásokat
és a rugalmas munkaidő-beosztást. Az oktatási rendszerből a
munkaerőpiacra történő átmenet javítása érdekében vonzóbbá tehetnék a
tanuló- és a gyakornoki szerződéseket.
(12)     Aggasztóan magas szintű a
szegénység és a társadalmi kirekesztés. Különös aggodalomra ad okot a
gyermekeket sújtó szegénység. A pénzbeli szociális segélyezés reformja
keretében 2012-ben elindították a munkát vonzóvá tévő ösztönzők
fokozására (munkához kötött juttatások a tartós munkanélküliek esetében, az
inaktív munkaképes korúak szociális ellátásának fokozatos csökkentése) és a
szegénység csökkentésére irányuló intézkedéseket. Öt településen kiviteleztek
egy olyan kísérleti projektet, amely látványos eredményeket hozott a
költségmegtakarítás és a kedvezményezettek célzottabb megközelítése tekintetében.
Ellenőrzési rendszert kell most létrehozni ezen intézkedések
hatékonyságának, illetve a szegénység és a társadalmi kirekesztés enyhítésében
elért eredményességének értékelésére. A reformnak kapcsolódnia kell azokhoz az
aktivizálási intézkedésekhez is, amelyek erősítik különösen a hosszú távú
szociális kedvezményezettek munkaerő-piaci részvételét. A szegénység
csökkentése érdekében tett intézkedések kiterjesztették a szociális ellátásokat
és új módszert vezettek be az ellátások összegének kiszámítására. Ezen
túlmenően 2013. január 1-jével 18 %-kal emelkedett a minimálbér, ami
hozzájárulhat az inaktivitási csapda és az aktív keresők szegénységi
rátájának csökkentéséhez. Mindezen intézkedések ugyanakkor elégtelenek a
kihívás méretéhez képest, és továbbra sincsen átfogó stratégia vagy cselekvési
terv a szegénység leküzdésére.
(13)     A kormány 2010 óta folytatja
az állami tulajdonú vállalkozások ambiciózus reformját. A reform megalapozott,
továbbá jogalkotási és szervezeti változtatásokkal is jár. Szabályozási
szempontjait megteremtették, a jelentési kötelezettségek hiánytalanul
teljesültek. Ezennel a legfontosabb kihívás a szabályozó és a nem szabályozó
funkciókból adódó összeférhetetlenség elkerülése, valamint az állami tulajdonú
vállalkozások kereskedelmi és nem kereskedelmi tevékenységei közötti
különbségtétel. Teljes körű végrehajtását követően a reform
hozzájárulhat a versenyképesség és a növekedés fokozásához. Kulcsfontosságú
lesz tehát a megfelelés figyelemmel kísérése.
(14)     Továbbra is alulfejlettek a szomszédos országokkal való
villamosenergia- és gázösszeköttetések. Ennek következtében korlátozott az
energiaágazatban zajló verseny és magasak az energiaárak. Emellett továbbra is
problémás az energiahatékonyság. Lassú előrehaladás történt az épületek
felújítását illetően, ideértve a JESSICA holdingalap keretében végzett
beruházásokat, és továbbra is jelentősek a magánépületek felújítása
előtti kihívások.
(15)     Az európai szemeszterrel
összefüggésben a Bizottság elvégezte Litvánia gazdaságpolitikájának átfogó
elemzését, értékelte a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot.
Figyelembe vette nemcsak a programok Litvánia fenntartható költségvetési,
valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott
jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak
és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió átfogó gazdasági
kormányzását uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való
beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–6. ajánlás tükrözi a
Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.
(16)     A Tanács ezen értékelés
fényében megvizsgálta Litvánia konvergenciaprogramját, és arról alkotott
véleményét[7]
különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,
AJÁNLJA, hogy Litvánia 2013–2014-ben
tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           Teremtse meg a növekedésbarát
költségvetési konszolidáció lehetőségét és tervszerűen hajtsa végre a
költségvetési stratégiát, amelynek során tegyen az ország számára a középtávú
cél megvalósítását biztosító strukturális kiigazítási erőfeszítést.
Helyezze előtérbe a növekedést ösztönző kiadásokat. Erősítse meg
a költségvetési keretet, mindenekelőtt azzal, hogy érvényesíthető és
kötelező felső kiadási határértékeket állapít meg a középtávú költségvetési
keretben. Tekintse át adórendszerét és mérlegelje a növekedést legkevésbé
veszélyeztető adók – így a rendszeresített ingatlanadó és a
környezetvédelmi adó – emelését, beleértve a gépjárműadó bevezetését is,
az adózási fegyelem további javítása mellett.
2.           Fogadja el és alkalmazza a
nyugdíjrendszer átfogó reformjára vonatkozó jogszabályt. A kötelező
nyugdíjkorhatárt hozza összhangba a várható élettartammal, korlátozza a korai
nyugdíjba vonulás lehetőségét, állapítson meg világos szabályokat a
nyugdíjak indexálására vonatkozóan, illetve ösztönözze a kiegészítő
megtakarítási rendszerekbe történő belépést, mindeközben pedig biztosítsa
a folyamatban lévő reformok végrehajtását. Támassza alá a nyugdíjreformot
az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságát elősegítő
intézkedésekkel.
3.           Csökkentse a magas
munkanélküliséget – különösen az alacsony képzettségűek és a tartósan
munkanélküliek körében – az erőforrásoknak az aktív munkaerő-piaci
politikákra összpontosításával, ugyanakkor javítva e politikák alkalmazási
körét és hatékonyságát. Javítson a fiatalok foglalkoztathatóságán – például az
ifjúsági garancia révén –, fokozza a tanulószerződéses gyakorlati képzési
programok végrehajtását és eredményességét, továbbá kezelje a készségkereslet
és -kínálat között továbbra is fennálló eltéréseket. A szociális partnerek
bevonásával vizsgálja felül a munkajogi szabályozás megfelelőségét a
rugalmas munkaszerződések, az elbocsátásra vonatkozó rugalmas
előírások és a rugalmas munkaidő-beosztás tekintetében.
4.           Hajtson végre konkrét
célirányos intézkedéseket a szegénység és a társadalmi kirekesztés
csökkentésére. Fokozza a pénzbeli szociális segélyezés reformja és az
aktivizálási intézkedések közötti kapcsolatokat.
5.           Fejezze be az állami
tulajdonú vállalkozások reformjának végrehajtását, különösképpen biztosítsa a
tulajdonosi és szabályozó funkciók elválasztását, és szigorúan kísérje
figyelemmel a reform előírásainak betartását.
6.           Erősítse az épületek
energiahatékonyságának javítását szolgáló intézkedéseket, többek között a
hátráltató tényezők felszámolása és a holdingalap gyors kiépítése révén.
Erősítse az energiahálózatok versenyét a többi tagállammal való
villamosenergia- és gázösszeköttetések javítása révén.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               COM(2013) 365 final.
[3]               P7_TA(2013)0052 és P7_TA(2013)0053.
[4]               A Tanács 2013. április 22-i 2013/208/EU határozata.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése
értelmében.