title: 2014/70/EU: A Bizottság ajánlása ( 2014. január 22. ) a szénhidrogének (például palagáz) masszív hidraulikus rétegrepesztéssel való feltárására és kitermelésére vonatkozó minimumelvekről

text:
               8.2.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 39/72

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2014. január 22.)
   a szénhidrogének (például palagáz) masszív hidraulikus rétegrepesztéssel való feltárására és kitermelésére vonatkozó minimumelvekről
   (2014/70/EU)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A tagállamoknak jogukban áll meghatározni az energiaforrásaik kiaknázására vonatkozó feltételeket, amennyiben tiszteletben tartják, hogy a környezet minőségét meg kell őrizni, továbbá védeni és javítani kell.

               (2)

               A technológia jelenlegi állása mellett a szénhidrogének, például palagáz feltárása és kitermelése a masszív hidraulikus rétegrepesztés és az irányított (különösen a vízszintes) fúrás olyan mértékű és intenzitású alkalmazását követeli meg, amivel kapcsolatban nagyon kevés tapasztalat áll rendelkezésre az Unióban. A hidraulikus rétegrepesztéses technológia különleges kihívásokkal jár, különösen az egészséggel és a környezettel összefüggésben.

               (3)

               2012. november 21-i állásfoglalásában az Európai Parlament megállapította, hogy a palagáz és -olaj kitermelése jelentős előnyökkel járhat, és arra szólította fel a Bizottságot, hogy vezessen be egy uniós szintű kockázatkezelési keretrendszert a nem hagyományos fosszilis tüzelőanyagok feltárásához és kitermeléséhez, azzal a céllal, hogy valamennyi tagállamban harmonizált rendelkezéseket alkalmazzanak az emberi egészség és a környezet védelmében.

               (4)

               2013. május 22-i következtetéseiben az Európai Tanács hangsúlyozta, hogy diverzifikálni kell Európa energiaellátását, az ellátás biztonságának érdekében fejleszteni kell a saját energiaforrásokat, csökkenteni kell az Unió külső energiafüggőségét és ösztönözni kell a gazdasági növekedést. A Tanács elismerte az Európai Bizottság azon szándékát, miszerint értékelni kívánja a saját energiaforrások szisztematikusabb igénybevételét azok biztonságos, fenntartható és költséghatékony hasznosítása érdekében, ugyanakkor tiszteletben tartva a tagállamoknak az energiaszerkezetre vonatkozó döntéseit.

               (5)

               A Bizottság a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek címzett, a szénhidrogének (például palagáz) masszív hidraulikus rétegrepesztéssel történő uniós feltárásáról és kitermeléséről szóló közleményében (1) felvázolta a nem hagyományos szénhidrogének unióbeli kitermeléséhez kapcsolódó új lehetőségeket és kihívásokat, valamint a technológia biztonságos voltának biztosításához szükséges legfontosabb elemeket. A közlemény azzal a következtetéssel zárult, hogy szükség van egy ajánlásra, amely meghatározza azokat a minimumelveket, amelyek támogatják a tagállamok palakőzetekből való földgázfeltárását és -kitermelését, továbbá biztosítják az éghajlat és a környezet védelmét, az erőforrások hatékony felhasználását és a nyilvánosság tájékoztatását.

               (6)

               Nemzetközi szinten a Nemzetközi Energia Ügynökség dolgozott ki ajánlásokat a nem hagyományos gázkészletek felhasználásának biztonságos fejlesztésére. Ezek az „aranyszabályok” megfelelő és kiforrott szabályozási rendszereket, a helyszínek körültekintő kiválasztását, megfelelő projekttervezést, a föld alatti kockázatok felmérését, a kutak tervezésére vonatkozó szigorú szabályokat, átlátható üzemeltetést és a hozzá kapcsolódó hatások nyomon követését, ésszerű víz- és hulladékgazdálkodást, továbbá a levegő és az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának mérséklését írják elő.

               (7)

               Az Unióban mind az általános, mind a környezetre vonatkozó jogszabályokat alkalmazni kell a szénhidrogének masszív hidraulikus rétegrepesztéssel történő feltárására és kitermelésére. Közelebbről a munkavállalók egészségére és biztonságára vonatkozó rendelkezéseket megállapító 89/391/EGK tanácsi irányelv (2) vezet be a munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségének javítását ösztönző intézkedéseket; az ásványi nyersanyagok fúrólyukon keresztül történő kitermelésére vonatkozó rendelkezéseket megállapító 92/91/EGK tanácsi irányelv (3) minimumkövetelményeket állapít meg az ásványi nyersanyagokat fúrólyukon keresztül kitermelő iparágakban dolgozó munkavállalók biztonságának és egészségének védelmében; a szénhidrogének kutatására, feltárására és kitermelésére vonatkozó engedélyek megadásának és felhasználásának feltételeiről szóló 94/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) előírja, hogy az engedélyeket megkülönböztetéstől mentesen kell megadni; a vízpolitikai kereteket megállapító 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) a víz kinyeréséhez engedély megszerzésére kötelezi a gazdasági szereplőt, és megtiltja, hogy szennyező anyagokat közvetlenül a felszín alatti vizekbe bocsássanak; a stratégiai környezeti vizsgálatra vonatkozó rendelkezéseket megállapító 2001/42/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) előírja a tervek és programok vizsgálatát az energetika, az ipar, a hulladékgazdálkodás, a vízgazdálkodás, a közlekedés és a földhasználat területén; a környezeti felelősségre vonatkozó rendelkezéseket megállapító 2004/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (7) az olyan szakmai tevékenységekre vonatkozik, mint a hulladékkezelés és a vízkivétel; a bányászati hulladékra vonatkozó rendelkezéseket megállapító 2006/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (8) szabályozza a szénhidrogének masszív hidraulikus rétegrepesztéssel való feltárása és kitermelése során keletkező felszíni és felszín alatti hulladékok kezelését; a felszín alatti vizekre vonatkozó rendelkezéseket megállapító 2006/118/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (9) arra kötelezi a tagállamokat, hogy hozzanak olyan intézkedéseket, amelyek megakadályozzák vagy korlátozzák a szennyező anyagok felszín alatti vizekbe jutását; a vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH) szóló 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (10) és a biocid termékek forgalmazásáról és felhasználásáról szóló 528/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (11) vonatkozik a rétegrepesztéshez használható vegyi anyagokra és biocid termékekre; a hulladékokra vonatkozó keretrendszert megállapító 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (12) meghatározza a masszív hidraulikus rétegrepesztést követően és kitermelés során a felszínre kerülő folyadékok újrafelhasználására vonatkozó feltételeket; az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának nyomon követésére szolgáló rendszerről szóló 525/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (13) és az üvegházhatású gázok kibocsátásának a 2020-ig való csökkentésére irányuló tagállami törekvésekről szóló 406/2009/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (14) egyaránt vonatkozik az illékony metán kibocsátására; az ipari kibocsátásokra vonatkozó rendelkezéseket megállapító 2010/75/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (15) vonatkozik az olyan létesítményekre, amelyekben az említett irányelv I. mellékletében felsorolt tevékenységeket végeznek; a környezeti hatásvizsgálatra vonatkozó rendelkezéseket megállapító 2011/92/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (16) környezeti hatásvizsgálat lefolytatását írja elő a kőolaj- és földgáz kereskedelmi célú kitermelésére irányuló projektek esetében – amennyiben a naponta kitermelt mennyiség több mint 500 tonna kőolaj vagy 500 000 m3 földgáz –, valamint a mélyfúró projektek és a felszíni olaj- és gázkitermelő létesítmények ellenőrzését; a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek veszélyeinek ellenőrzéséről szóló 96/82/EK tanácsi irányelv (17), valamint 2015. június 1-jétől a 2012/18/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (18) arra kötelezi az olyan létesítményeket üzemeltető gazdasági szereplőket, amelyekben az említett irányelvek I. mellékletében meghatározott egyes küszöbértékeket meghaladó mennyiségben vannak jelen veszélyes anyagok, hogy hozzanak meg minden szükséges intézkedést a súlyos balesetek megelőzésére, valamint az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt következményeik korlátozására. Ez vonatkozik többek között a vegy- és hőkezelési műveletekre, valamint az ásványi anyagok föld alatti és külszíni bányákban történő kitermelésének keretében való tárolásra, valamint a szárazföldi föld alatti gáztárolásra.

               (8)

               Az Unió környezetvédelmi jogszabályainak kidolgozása idején azonban Európában még nem alkalmazták a masszív hidraulikus rétegrepesztést. A jelenlegi uniós jogszabályok ezért nem szabályozzák kimerítően a szénhidrogének e gyakorlat segítségével történő feltárásával és kitermelésével összefüggő egyes környezeti tényezőket, különösen a stratégiai tervezés, a föld alatti kockázatok értékelése, a kutak sértetlensége, a kiindulási és az üzemeltetés közbeni ellenőrzés, a metánkibocsátások megkötése, valamint az egyes kutaknál használt vegyi anyagokra vonatkozó információk nyilvánosságra hozatala tekintetében.

               (9)

               Ezért meg kell állapítani a minimumelveket, amelyeket a tagállamoknak figyelembe kell venniük a masszív hidraulikus rétegrepesztéssel járó tevékenységekre vonatkozó szabályozásuk alkalmazása vagy naprakésszé tétele során. A szabályrendszer egyenlő versenyfeltételeket biztosítana a gazdasági szereplők számára, növelné a befektetők bizalmát, és javítaná az egységes energiapiac működését. Az egyértelmű és átlátható szabályok a közvélemény palagáz-kitermeléssel kapcsolatos aggályait és lehetséges ellenállását is segítenének eloszlatni. Ez a szabályrendszer sem azt nem jelentené, hogy a tagállamok akaratuk ellenére is masszív hidraulikus rétegrepesztéssel lennének kötelesek végezni a feltárási és kitermelési tevékenységeket, sem azt, hogy a tagállamok nem tarthatnának fenn vagy vezethetnének be a sajátos nemzeti, regionális vagy helyi feltételeknek jobban megfelelő részletesebb intézkedéseket.

               (10)

               A szénhidrogének masszív hidraulikus rétegrepesztéssel történő kitermelésének engedélyezésével kapcsolatban egyáltalán nem áll rendelkezésre tapasztalat, míg a feltárás engedélyezésével kapcsolatban is csak korlátozott mértékű tapasztalat áll rendelkezésre az Unióban. Ezért figyelemmel kell kísérni, hogy a tagállamokban miként alkalmazzák az uniós jogszabályokat és ezt az ajánlást. A műszaki fejlődésre, a szénhidrogéneknek a masszív hidraulikus rétegrepesztéstől eltérő technológiával történő feltárásával és kitermelésével járó kockázatok és hatások kezelésének szükségességére, valamint az uniós jogszabályok alkalmazása, illetve a szénhidrogének masszív hidraulikus rétegrepesztéssel történő tengeri feltárása és kitermelése során felmerülő váratlan kihívásokra tekintettel szükségessé válhat ezen ajánlás aktualizálása vagy jogilag kötelező érvényű rendelkezések kidolgozása.

               (11)

               Ezért van szükség jelenleg erre az ajánlásra, amely megállapítja a szénhidrogének masszív hidraulikus rétegrepesztéssel történő feltárása vagy kitermelése érdekében közös alapként alkalmazható minimális elveket. Az ajánlást, amely kiegészíti a masszív hidraulikus rétegrepesztést alkalmazó projektekre vonatkozó meglévő uniós jogszabályokat, a tagállamoknak hat hónapon belül végre kell hajtaniuk.

               (12)

               Ez az ajánlás tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és figyelembe veszi az Európai Unió Alapjogi Chartája által elismert alapelveket, különösen az élethez való jogot, a személyi sérthetetlenséghez való jogot, a véleménynyilvánítás és a tájékozódás szabadságát, a vállalkozáshoz való jogot, a tulajdonhoz való jogot, valamint az egészség és a környezet magas szintű védelmét. Ezen ajánlást az említett jogokkal és alapelvekkel összhangban kell végrehajtani,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   1.   CÉL ÉS TÁRGY

               1.1.

               Ez az ajánlás meghatározza a szükséges minimumelveket azon tagállamok támogatásához, amelyek masszív hidraulikus rétegrepesztéssel kívánnak szénhidrogén-feltárást és -kitermelést végezni, ugyanakkor biztosítják a közegészség, az éghajlat és a környezet védelmét, az erőforrások hatékony felhasználását és a nyilvánosság tájékoztatását.

               1.2.

               A Bizottság arra ösztönzi a tagállamokat, hogy a vonatkozó uniós jogszabályokat végrehajtó meglévő rendelkezéseik alkalmazása, valamint azoknak a szénhidrogének masszív hidraulikus rétegrepesztéssel történő feltárásához és kitermeléséhez kapcsolódó igényekhez és sajátosságokhoz való hozzáigazítása során alkalmazzák ezeket a tervezésre, a létesítmények értékelésére, az engedélyekre, a működési és környezeti teljesítményre és a bezárásra, valamint a nyilvánosság részvételére és tájékoztatására vonatkozó elveket.

         2.   FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

   Ezen ajánlás alkalmazásában:

               a)

               „masszív hidraulikus rétegrepesztés”: legalább 1 000 m3 víz besajtolása a kútba a rétegrepesztés egyes szakaszaiban, vagy legalább 10 000 m3 víz besajtolása a teljes rétegrepesztési folyamat során;

               b)

               „létesítmény”: a szénhidrogének masszív hidraulikus rétegrepesztéssel történő feltárása és kitermelése céljából tervezett valamennyi kapcsolódó föld alatti szerkezetet is magában foglalja.

         3.   STRATÉGIAI TERVEZÉS ÉS KÖRNYEZETI HATÁSVIZSGÁLAT

               3.1.

               Mielőtt a tagállamok olyan szénhidrogén-feltárásra és/vagy -kitermelésre szóló engedélyt adnának ki, amely masszív hidraulikus rétegrepesztés alkalmazásához vezethet, stratégiai környezeti vizsgálatot kell végezniük, hogy megelőzzék, kezeljék és csökkentsék az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt negatív hatásokat és kockázatokat. Ezt a vizsgálatot a 2001/42/EK irányelvben foglalt követelmények alapján kell végrehajtani.

               3.2.

               A tagállamoknak egyértelmű szabályokat kell alkotniuk arról, hogy milyen korlátozások vonatkozhatnak a tevékenységekre például védett, árvíz sújtotta vagy szeizmikus területen, továbbá az engedélyezett műveletek és a vízvédelmi területek között tartandó legkisebb távolságokról. Emellett elő kell írniuk a rétegrepesztés területe és a felszín alatti vizek közötti legkisebb mélységi korlátozásokat is.

               3.3.

               A tagállamoknak meg kell hozniuk a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy sor kerüljön környezeti hatásvizsgálatra a 2011/92/EU irányelvben megállapított követelmények szerint.

               3.4.

               A tagállamoknak már a korai szakaszban hatékony lehetőséget kell biztosítaniuk az érintett nyilvánosság számára, hogy az részt vegyen a 3.1. pontban említett stratégia és a 3.3. pontban említett hatásvizsgálat kidolgozásában.

         4.   FELTÁRÁSI ÉS KITERMELÉSI ENGEDÉLYEK

   A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az engedélyeknek a vonatkozó uniós jogszabályok szerinti megszerzésére vonatkozó feltételeket és eljárásokat teljes mértékben összehangolják, amennyiben:

               a)

               egynél több illetékes hatóság felelős a szükséges engedély(ek)ért;

               b)

               egynél több gazdasági szereplő érintett;

               c)

               egynél több engedély szükséges a projekt valamely meghatározott szakaszában;

               d)

               Egynél több engedélyre van szükség a nemzeti vagy az uniós jogszabályok értelmében.

         5.   A FELTÁRÁSI ÉS KITERMELÉSI HELY KIVÁLASZTÁSA

               5.1.

               A tagállamoknak meg kell hozniuk a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy egy helyszín alkalmas legyen a szénhidrogének masszív hidraulikus rétegrepesztéssel történő feltárására vagy kitermelésére. Biztosítaniuk kell, hogy a gazdasági szereplők elvégezzék a lehetséges helyszín, a környező felszín és felszín alatti terület jellemzését és kockázatértékelését.

               5.2.

               A kockázatértékelésnek elegendő adaton kell alapulnia ahhoz, hogy jellemezni lehessen a lehetséges feltárási és kitermelési területet, és azonosítani lehessen valamennyi lehetséges expozíciós utat. Ezáltal értékelni lehetne a fúrófolyadékoknak, a hidraulikus rétegrepesztéshez használt folyadékoknak, a természetesen előforduló anyagoknak, a szénhidrogéneknek és gázoknak a kútból vagy a célzott rétegből való szivárgásának vagy elvándorlásának, továbbá a földrengés előidézésének kockázatát.

               5.3.

               A kockázatértékelésnek/kockázatértékelést:

                           a)

                           az elérhető legjobb technológiákon kell alapulnia, és figyelembe kell vennie a tagállamok, az érintett gazdasági ágazatok és a környezetvédelemmel foglalkozó nem kormányzati szervezetek közötti, a Bizottság által szervezett információcsere vonatkozó eredményeit;

                           b)

                           fel kell készülnie a masszív hidraulikus rétegrepesztés során alkalmazott nagy besajtolási nyomásnak és a besajtolt folyadékmennyiségeknek kitett célzott réteg, a tárolót a felszín alatti vizektől elválasztó geológiai rétegek, valamint kutak és egyéb emberalkotta szerkezetek magatartásának megváltozására;

                           c)

                           be kell tartania a rétegrepesztésnek kitett zóna és a felszíni alatti vizek közötti legkisebb függőleges távolságot;

                           d)

                           a műveletek során mindig aktualizálni kell, amikor új adatokat gyűjtenek be.

               5.4.

               Egy adott területet csak akkor szabad kiválasztani, ha az 5.1., 5.2. és 5.3. pont szerinti kockázatértékelés azt mutatja, hogy a masszív hidraulikus rétegrepesztés eredményeként nem kerülnek szennyező anyagok közvetlenül a felszín alatti vizekbe, és a létesítmény környezetében folyó egyéb tevékenységek nem károsodnak.

         6.   ALAPTANULMÁNY

               6.1.

               Masszív hidraulikus rétegrepesztési művelet megkezdése előtt a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy:

                           a)

                           a gazdasági szereplő meghatározza a létesítmény helyszínének, valamint a tevékenységek által esetleg érintett környező felszín és felszín alatti terület (kiindulási) környezeti állapotát;

                           b)

                           a műveletek megkezdése előtt sor kerüljön a kiindulási helyzet megfelelő leírására, és hogy erről beszámoljanak az illetékes hatóságnak.

               6.2.

               Meg kell határozni a következők kiindulási értékeit:

                           a)

                           a felszíni és a felszín alatti vizek minősége és áramlási jellemzői;

                           b)

                           a víz minősége az ivóvízvételi pontokon;

                           c)

                           a levegő minősége;

                           d)

                           a talaj minősége;

                           e)

                           metán és más illékony szerves vegyületek jelenléte a vízben;

                           f)

                           szeizmicitás;

                           g)

                           földhasználat;

                           h)

                           biológiai sokféleség;

                           i)

                           az infrastruktúra és az épületek állapota;

                           j)

                           a meglévő kutak és elhagyott szerkezetek.

         7.   LÉTESÍTMÉNYTERVEZÉS ÉS -ÉPÍTÉS

   A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a létesítményt olyan módon építsék meg, amely megakadályozza az esetleges felszíni szivárgást és a talajba, vízbe vagy levegőbe kerülést.
   8.   A KITERMELÉSI TERÜLET INFRASTRUKTÚRÁJA

   A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy:

               a)

               a gazdasági szereplők vagy azok csoportjai integrált megközelítést alkalmazzanak a kitermelési terület fejlesztésére annak érdekében, hogy megelőzzék, illetve csökkentsék a környezetet, valamint mind a munkavállalók, mind a nagyközönség egészségét érintő hatásokat és kockázatokat;

               b)

               a kitermelés megkezdése előtt létrehozzák a létesítményt kiszolgáló megfelelő infrastruktúrát. Ha egy létesítmény elsődleges célja kőolajtermelés masszív hidraulikus rétegrepesztéssel, akkor létre kell hozni a kísérő földgáz befogására és szállítására szolgáló speciális infrastruktúrát.

         9.   MŰKÖDÉSI KÖVETELMÉNYEK

               9.1.

               A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a tagállamok, az érintett iparágak és a környezetvédelemmel foglalkozó nem kormányzati szervezetek közötti, a Bizottság által szervezett információcsere vonatkozó eredményeit figyelembe véve a gazdasági szereplők az elérhető legjobb technológiát, valamint a szénhidrogén-feltárási és -kitermelési projektekkel járó hatások és kockázatok megelőzésére, kezelésére és csökkentésére szolgáló bevált ágazati gyakorlatot alkalmazzák.

               9.2.

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a gazdasági szereplők:

                           a)

                           dolgozzanak ki projektspecifikus vízgazdálkodási terveket annak biztosítása érdekében, hogy a projekt teljes ideje alatt hatékony legyen a vízfelhasználás. A gazdasági szereplőknek biztosítaniuk kell a vízáramlás nyomonkövethetőségét. A vízgazdálkodási tervnek figyelembe kell vennie a rendelkezésre álló vízmennyiség szezonális változásait, és kerülnie kell a vízforrások igénybevételét, ha szűkös a vízellátás;

                           b)

                           olyan közlekedési terveket dolgozzanak ki, amelyek minimálisra csökkentik általában véve a légköri kibocsátásokat, illetve közelebbről a helyi közösségekre és a biológiai sokféleségre gyakorolt hatásokat;

                           c)

                           a későbbi felhasználás céljából fogják be a gázokat, a lehető legkisebb mértékben gyújtsanak gázfáklyát, és kerüljék a lefúvatást. A gazdasági szereplőknek közelebbről olyan intézkedéseket kell bevezetniük, amelyek biztosítják, hogy a gázok befogásával és későbbi felhasználásával mérséklik a feltárási és kitermelési szakaszok légköri kibocsátásait. Metánt és más légszennyező anyagokat kizárólag biztonsági okokból, csak a legkivételesebb üzemi körülmények között szabad lefúvatni;

                           d)

                           a masszív hidraulikus rétegrepesztési eljárást ellenőrzött módon, a nyomást megfelelően irányítva hajtsák végre annak érdekében, hogy ellenőrzés alatt tartsák a tároló körüli törések kialakulását, és elkerüljék, hogy földrengést váltsanak ki;

                           e)

                           a kutak tervezése, megépítése és integritásvizsgálata révén biztosítsák azok épségét. Egy független és erre képesített harmadik félnek felül kell vizsgálnia az integritásvizsgálatok eredményeit, hogy a kút működési teljesítménye, valamint környezetvédelmi és egészségügyi biztonsága a projektfejlesztés valamennyi szakaszában és a kút bezárását követően is biztosított legyen;

                           f)

                           dolgozzák ki a kockázatkezelési terveket, a hatások megelőzéséhez és/vagy enyhítéséhez szükséges intézkedéseket, valamint a reagáláshoz szükséges intézkedéseket;

                           g)

                           állítsák le a működést és sürgősen tegyenek meg minden szükséges javító intézkedést, amennyiben sérül egy kút épsége vagy véletlenül szennyező anyag kerül a felszín alatti vizekbe;

                           h)

                           a közegészségügyet vagy a környezetet érintő minden eseményt vagy balesetet haladéktalanul jelentsenek az illetékes hatóságnak. A jelentésnek tartalmaznia kell, hogy mi okozta az eseményt vagy balesetet, az milyen következményekkel jár, és milyen korrekciós lépéseket tettek. A 6.1. és a 6.2. pontban előírt alaptanulmányt kell közös viszonyítási alapként használni.

               9.3.

               A tagállamoknak ösztönözniük kell a vízkészletek felelős felhasználását a masszív hidraulikus rétegrepesztés során.

         10.   VEGYI ANYAGOK ÉS VÍZ FELHASZNÁLÁSA MASSZÍV HIDRAULIKUS RÉTEGREPESZTÉS KERETÉBEN

               10.1.

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy:

                           a)

                           a hidraulikus rétegrepesztéshez használt vegyi anyagok gyártói, importőrei és felhasználói az 1907/1907/EK rendelet értelmében fennálló kötelezettségeik teljesítése során „hidraulikus rétegrepesztésre” hivatkozzanak;

                           b)

                           masszív hidraulikus rétegrepesztés során minimális legyen a vegyi anyagok használata;

                           c)

                           a használandó vegyi anyagok kiválasztás során figyelembe vegyék a masszív hidraulikus rétegrepesztést követően a felszínre kerülő folyadékok kezelésének képességét.

               10.2.

               Ahol csak műszakilag megvalósítható, valamint az emberi egészség, a környezet és az éghajlat szempontjából kedvező, a tagállamoknak olyan rétegrepesztési technológiák használatára kell ösztönözniük a gazdasági szereplőket, amelyek minimálisra csökkentik a vízfogyasztást és a hulladékképződést, továbbá nem alkalmaznak veszélyes vegyi anyagokat.

         11.   NYOMONKÖVETÉSI KÖVETELMÉNYEK

               11.1.

               A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a gazdasági szereplő rendszeresen ellenőrizze a létesítményt, valamint a feltárási és a kitermelési szakaszban, különösen a masszív hidraulikus rétegrepesztés előtt, alatt és után a műveletek által esetleg érintett környező felszínt és felszín alatti területet.

               11.2.

               A későbbi nyomon követéshez a 6.1. és a 6.2. pontban előírt alaptanulmányt kell közös viszonyítási alapként használni.

               11.3.

               Az tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a gazdasági szereplő az alaptanulmányban meghatározott környezeti paraméterek mellett a következő működési paramétereket is ellenőrizze:

                           a)

                           az egyes kutaknál használt repesztő folyadék pontos összetétele;

                           b)

                           az egyes kutaknál végzett repesztéshez felhasznált víz mennyisége;

                           c)

                           a masszív repesztés során kifejtett nyomás;

                           d)

                           masszív hidraulikus rétegrepesztést követően a felszínre kerülő folyadékok: visszanyerési arányok, mennyiségek, jellemzők, az újrafelhasznált és/vagy kezelt mennyiségek az egyes kutak esetében;

                           e)

                           metán, egyéb illékony szerves vegyületek és egyéb gázok kibocsátása, amelyek valószínűleg káros hatást gyakorolnak az emberi egészségre és/vagy a környezetre.

               11.4.

               A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a gazdasági szereplők figyelemmel kísérjék, hogy a masszív hidraulikus rétegrepesztés milyen hatást gyakorol a kutak és a műveletek által esetleg érintett környező felszínen és felszín alatti területen található egyéb emberalkotta szerkezetek épségére.

               11.5.

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az ellenőrzési eredményeket jelentsék az illetékes hatóságoknak.

         12.   KÖRNYEZETI FELELŐSSÉG ÉS PÉNZÜGYI BIZTOSÍTÉK

               12.1.

               A tagállamoknak egy létesítmény telephelyén folyó összes tevékenységre alkalmazniuk kell a környezeti felelősségre vonatkozó rendelkezéseket, még azokra is, amelyek jelenleg nem tartoznak a 2004/35/EK irányelv hatálya alá.

               12.2.

               A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a masszív hidraulikus rétegrepesztéssel járó műveletek megkezdése előtt a gazdasági szereplő pénzügyi garanciát vagy annak megfelelő biztosítékot nyújtson az engedélyben foglalt rendelkezésekre és a lehetséges környezeti károkért felmerülő felelősségre.

         13.   IGAZGATÁSI KAPACITÁS

               13.1.

               A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az illetékes hatóságok megfelelő emberi, műszaki és pénzügyi erőforrásokkal rendelkezzenek feladataik elvégzéséhez.

               13.2.

               A tagállamoknak meg kell előzniük az illetékes hatóságok szabályozási feladatköre és az erőforrások gazdasági fejlesztésével összefüggő szerepe közötti összeférhetetlenséget.

         14.   BEZÁRÁSSAL ÖSSZEFÜGGŐ KÖTELEZETTSÉGEK

   A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy minden egyes létesítmény bezárása után felmérést végezzenek a létesítmény helyszínének, valamint a tevékenységek által esetleg érintett környező felszín és felszín alatti terület környezeti állapotának és a műveletek megkezdését megelőző, az alaptanulmányban meghatározott állapotának összehasonlítása érdekében.
   15.   AZ INFORMÁCIÓ TERJESZTÉSE

   A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy:

               a)

               a gazdasági szereplők tájékoztassák a nyilvánosságot az egyes kutaknál a masszív hidraulikus rétegrepesztéshez tervezett, illetve ténylegesen felhasznált vegyi anyagokról és vízmennyiségről. Ennek a tájékoztatásnak tartalmaznia kell valamennyi anyag nevét és Vegyianyag Nyilvántartási Szolgálat szerinti (CAS-) számát, továbbá az anyagok biztonsági adatlapját, ha rendelkezésre áll, valamint az anyag maximális koncentrációját a rétegrepesztéshez használt folyadékban;

               b)

               az illetékes hatóságok egy nyilvánosan hozzáférhető internetes oldalon közzétegyék a következő információkat ezen ajánlás közzétételétől számított hat hónapon belül, majd legfeljebb 12 hónapos időközönként:

                           i.

                           az olyan elkészült kutak és tervezett projektek száma, amelyeknél masszív hidraulikus rétegrepesztést terveznek;

                           ii.

                           a kiadott engedélyek száma, az érintett gazdasági szereplők neve és az engedélyek feltételei;

                           iii.

                           a 6.1. és a 6.2. pont szerinti alaptanulmány, valamint a 11.1., a 11.2. és a 11.3. pont b)–e) alpontja szerinti ellenőrzési eredmények;

               c)

               az illetékes hatóságoknak a következőkről is haladéktalanul tájékoztatniuk kell a nyilvánosságot:

                           i.

                           a 9.2. pont f) alpontja szerinti események és balesetek;

                           ii.

                           az ellenőrzések eredményei, az esetleges meg nem felelés és a szankciók.

         16.   FELÜLVIZSGÁLAT

               16.1.

               Azoknak a tagállamoknak, amelyek masszív hidraulikus rétegrepesztéssel kívánnak szénhidrogén-feltárást vagy -kitermelést végezni, 2014. július 28-ig végre kell hajtaniuk az ajánlásban foglalt minimumelveket, és legelőször 2014. decemberig, majd évente tájékoztatniuk kell a Bizottságot az általuk ezen ajánlásra válaszul bevezetett intézkedésekről.

               16.2.

               A Bizottság az egyes tagállamokban kialakuló helyzetet egy nyilvánosan hozzáférhető eredménytáblán összehasonlítva közelről figyelemmel fogja kísérni az ajánlás végrehajtását.

               16.3.

               A Bizottság az ajánlás közzététele után 18 hónappal felül fogja vizsgálni az ajánlás eredményességét.

               16.4.

               A felülvizsgálat keretében a Bizottság értékelni fogja az ajánlás alkalmazását, továbbá megvizsgálja az elérhető legjobb technológiák fejlődését, az információcserét és a vonatkozó elérhető legjobb technológiákra (BAT) vonatkozó referenciadokumentumok alkalmazását, valamint azt, hogy az ajánlás rendelkezései frissítésre szorulnak-e. A Bizottság határoz arról, hogy szükséges-e jogilag kötelező rendelkezéseket magukban foglaló jogalkotási javaslatokat előterjeszteni a szénhidrogének masszív hidraulikus rétegrepesztéssel történő feltárásáról és kitermeléséről.

      Kelt Brüsszelben, 2014. január 22-én.

            a Bizottság részéről

         Janez POTOČNIK

            a Bizottság tagja

      (1)  COM(2014) 23.

      (2)  A Tanács 1989. június 12-i 89/391/EGK irányelve a munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről (HL L 183., 1989.6.29., 1. o.).

      (3)  A Tanács 1992. november 3-i 92/91/EGK irányelve az ásványi nyersanyagok fúrólyukon keresztül történő kitermelésével foglalkozó iparágakban dolgozó munkavállalók biztonsága és egészségvédelme javításának minimumkövetelményeiről (tizenegyedik egyedi irányelv a 89/391/EGK irányelv 16. cikkének (1) bekezdése értelmében) (HL L 348., 1992.11.28., 9. o.).

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 1994. május 30-i 94/22/EK irányelve a szénhidrogének kutatására, feltárására és kitermelésére vonatkozó engedélyek megadásának és felhasználásának feltételeiről (HL L 164., 1994.6.30., 3. o.).

      (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2000. október 23-i 2000/60/EK irányelve a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról (HL L 327., 2000.12.22., 1. o.).

      (6)  Az Európai Parlament és a Tanács 2001. június 27-i 2001/42/EK irányelve bizonyos tervek és programok környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról (HL L 197., 2001.7.21., 30. o.).

      (7)  Az Európai Parlament és a Tanács 2004. április 21-i 2004/35/EK irányelve a környezeti károk megelőzése és felszámolása tekintetében a környezeti felelősségről (HL L 143., 2004.4.30., 56. o.).

      (8)  Az Európai Parlament és a Tanács 2006. március 15-i 2006/21/EK irányelve az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladék kezeléséről és a 2004/35/EK irányelv módosításáról (HL L 102., 2006.4.11., 15. o.).

      (9)  Az Európai Parlament és a Tanács 2006. december 12-i 2006/118/EK irányelve a felszín alatti vizek szennyezés és állapotromlás elleni védelméről (HL L 372., 2006.12.27., 19. o.).

      (10)  Az Európai Parlament és a Tanács 2006. december 18-i 1907/2006/EK rendelete a vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH), az Európai Vegyianyag-ügynökség létrehozásáról, az 1999/45/EK irányelv módosításáról, valamint a 793/93/EGK tanácsi rendelet, az 1488/94/EK bizottsági rendelet, a 76/769/EGK tanácsi irányelv, a 91/155/EGK, a 93/67/EGK, a 93/105/EK és a 2000/21/EK bizottsági irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 396., 2006.12.30., 1. o.).

      (11)  Az Európai Parlament és a Tanács 2012. május 22-i 528/2012/EU rendelete a biocid termékek forgalmazásáról és felhasználásáról (HL L 167., 2012.6.27., 1. o.).

      (12)  Az Európai Parlament és a Tanács 2008. november 19-i 2008/98/EK irányelve a hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről (HL L 312., 2008.11.22., 3. o.).

      (13)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. május 21-i 525/2013/EU rendelete az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának nyomon követésére és bejelentésére, valamint az éghajlatváltozással kapcsolatos egyéb információk nemzeti és uniós szintű bejelentésére szolgáló rendszerről, valamint a 280/2004/EK határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 165., 2013.6.18., 13. o.).

      (14)  Az Európai Parlament és a Tanács 2009. április 23-i 2009/406/EK határozata az üvegházhatású gázok kibocsátásának a 2020-ig terjedő időszakra szóló közösségi kötelezettségvállalásoknak megfelelő szintre történő csökkentésére irányuló tagállami törekvésekről (HL L 140., 2009.6.5., 136. o.).

      (15)  Az Európai Parlament és a Tanács 2010. november 24-i 2010/75/EU irányelve az ipari kibocsátásokról (a környezetszennyezés integrált megelőzése és csökkentése) (HL L 334., 2010.12.17., 17. o.).

      (16)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. december 13-i 2011/92/EU irányelve az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról (HL L 26., 2012.1.28., 1. o.).

      (17)  A Tanács 1996. december 9-i 96/82/EK irányelve a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek veszélyeinek ellenőrzéséről (HL L 10., 1997.1.14., 13. o.).

      (18)  Az Európai Parlament és a Tanács 2012. július 4-i 2012/18/EU irányelve a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek veszélyének kezeléséről, valamint a 96/82/EK tanácsi irányelv módosításáról és későbbi hatályon kívül helyezéséről (HL L 197., 2012.7.24., 1. o.).


title: A Tanács ajánlása (2017. július 11.) Ciprus 2017. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Ciprus 2017. évi stabilitási programját

text:
               9.8.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 261/53

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2017. július 11.)
   Ciprus 2017. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Ciprus 2017. évi stabilitási programját
   (2017/C 261/12)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2016. november 16-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2017. évi európai szemeszterét. Az Európai Tanács 2017. március 9–10-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2016. november 16-án elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Ciprust azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács 2017. március 9–10-én jóváhagyott. A Tanács 2017. március 21-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlás) (3).

               (2)

               Mivel Ciprus pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Ciprusnak gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euroövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 1–5. ajánlás tükröz.

               (3)

               A Ciprusra vonatkozó 2017. évi országjelentést 2017. február 22-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2016. július 12-én elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Ciprus által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, amelynek eredményeit szintén 2017. február 22-én tették közzé. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Cipruson túlzott makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. Különösen az elengedhetetlen, hogy kezelje a magán- és a közszektor nagyfokú eladósodottsága és a magas külső adósságállomány formájában jelentkező nagymértékű egyensúlyhiányt, valamint a nemteljesítő hitelek magas szintjét.

               (4)

               Ciprus 2017. április 27-én benyújtotta 2017. évi stabilitási programját, majd 2017. április 28-án 2017. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor. Ciprus nemzeti reformprogramja rövid- és középtávú kötelezettségvállalásokat is tartalmaz. A program mindenekelőtt a magánszektor adósságállományának csökkentését, az üzleti környezet javítását, a finanszírozáshoz való hozzáférés elősegítését, valamint az egészségügyi ágazat megújítását szolgáló intézkedéseket tartalmaz, továbbá az állami szektor és az igazságszolgáltatási rendszer reformjaira tesz vállalást. A nemzeti reformprogram kiterjed a 2017. évi országjelentésben foglalt kihívásokra és az euroövezetre vonatkozó ajánlásra is, ideértve a beruházások újraindításának szükségességét és az államháztartás fenntarthatóságának biztosítását. Amennyiben ezen intézkedéseket a jelzett határidőn belül teljes mértékben végrehajtják, az elősegítené Ciprus makrogazdasági egyensúlyhiányának és az országspecifikus ajánlásoknak a kezelését. Ciprus szakpolitikai kötelezettségvállalásainak értékelése alapján a Bizottság megerősíti a korábbi értékelését, miszerint ebben a szakaszban nincs szükség további lépésekre a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló, az 1176/2011/EU és az 1174/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (4) meghatározott eljárás keretében. A szakpolitikai reformmenetrend végrehajtását egyedi nyomon követés útján szorosan figyelemmel kísérik.

               (5)

               A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodása és releváns programjai felülvizsgálatát és azokhoz módosítások javaslatát. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok hatékonyságát és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

               (6)

               Ciprus jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az adósságszabály hatálya alá tartozik. A 2017. évi stabilitási programjában a kormány az államháztartás tekintetében költségvetési többletet tervez a 2016–2020 közötti időszakra (0,4 % körüli GDP-arányos államháztartási egyenleg a programidőszak egésze során). A középtávú költségvetési célt, azaz a strukturális értelemben kiegyensúlyozott költségvetési pozíciót 2017-re tervezik elérni. Az újraszámított (6) strukturális egyenleg a következő években várhatóan folyamatosan el fog térni a középtávú költségvetési céltól, ami nincs összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágának követelményeivel. Az államadósság-ráta a várakozások szerint 2016-ban elérte a GDP 107,8 %-át és 2018-ban 99,7 %-ra csökken majd, ezt követően pedig 2020-ra a GDP 88,8 %-ára esik vissza. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A stabilitási programban bemutatott makrogazdasági feltételezésekkel összefüggő kockázatok lefelé mutatnak, elsősorban a nemteljesítő hitelek felhalmozott állományához és a külső környezet esetleges romlásához kapcsolódóan.

               (7)

               A Tanács 2016. július 12-i ajánlása szerint Ciprusnak – a túlzott hiány kiigazítását követően – 2016-ban és 2017-ben tiszteletben kell tartania a középtávú költségvetési célt. A Bizottság 2017. tavaszi előrejelzése alapján Ciprus egy átfogó értékelést követően 2017-ben megfelel e követelménynek. Az ajánlásoknak megfelelően 2018-ban Ciprusnak a középtávú költségvetési célkitűzésnél kell maradnia. A Bizottság 2017. tavaszi előrejelzése alapján ez összhangban van a nettó elsődleges államháztartási kiadások (7) legfeljebb 0,3 %-os nominális növekedésével, ami GDP-arányosan 0,2 %-os strukturális kiigazításnak felel meg. Változatlan politikát feltételezve fennáll annak a veszélye, hogy Ciprus 2018-ban némileg el fog térni ettől a követelménytől egy átfogó értékelést követően. Ciprus az előrejelzés szerint mind 2017-ben, mind pedig 2018-ban megfelel az adósságszabálynak. A Tanács összességében úgy véli, hogy Ciprusnak a 2018-as megfelelés biztosítása érdekében készen kell állnia további intézkedések meghozatalára.

               (8)

               Az államadósság csökkenő tendenciát mutat, fenntarthatósága azonban továbbra is kockázatoknak van kitéve. Számos közelmúltbeli költségvetési intézkedés és a kulcsfontosságú strukturális reformok végrehajtása terén bekövetkezett késedelem várhatóan a strukturális egyenleg romlásához vezet, és azzal a veszéllyel fenyeget, hogy csökkennek a növekedésfokozó állami beruházások lehetőségei.

               (9)

               A ciprusi állami szektor (GDP-arányos) bérköltségei az euroövezetben a legmagasabbak között szerepelnek, mégis hatékonysági problémákkal küzd. Ciprus a makrogazdasági kiigazítási programjának keretében e kérdés kezelése érdekében számos reformot dolgozott ki és fogadott el a szociális partnerekkel. Ezek között szerepelt a közalkalmazottak béremeléseit korlátozó, kötelező állandó mechanizmus bevezetése és a közigazgatás átfogó reformja. E jogszabályi reformok elfogadása azonban – a közalkalmazottak mobilitásának reformjáról szóló törvény közelmúltbeli elfogadásának kivételével – akadályokba ütközik, különösen azt követően, hogy a Képviselőház 2016 decemberében leszavazta azokat. Amíg nem kerül sor a kötelező formájában történő elfogadásra, a közszférában a béremeléseket korlátozó mechanizmust kollektív szerződések keretében hajtják végre, és 2018-ig alkalmazandó.

               (10)

               Az ország reformokat hajtott végre a korrupció kezelése érdekében. A legújabb fejlemények közé tartozik a helyi szintű közbeszerzések professzionálissá tétele és a 2015 decemberében elfogadott, a politikai pártok finanszírozásáról szóló törvény. A köztisztviselők vagyonnyilatkozatának nyilvánosságra hozatalát lehetővé tevő alkotmánymódosítást 2016-ban fogadták el. A korrupció elleni küzdelmet koordináló testület azonban létszámhiánnyal küzd, és még mindig nem sikerült orvosolni a közalkalmazottakra vonatkozó fegyelmi eljárásokban mutatkozó hiányosságokat.

               (11)

               Ciprus intézkedéseket hozott az igazságszolgáltatási rendszer megerősítése érdekében, de a rendszer hatékonysága tekintetében továbbra is komoly kihívásokkal küzd. A bíróságokon jelentős ügyhátralék halmozódott fel a nem kellően hatékony bírósági eljárások és a kapacitásbeli korlátok miatt. Ez pedig kedvezőtlenül hat az üzleti környezetre és különösen a jelzálog érvényesítésére és a fizetésképtelenségre vonatkozó új keretek működésére. Az utóbbit a magánszektor fenntarthatatlan adósságának csökkentése érdekében vezették be, hitelátalakítási megoldásokra ösztönözve a bankokat és az adósokat. Ezen eszközök hatékonyságát azonban számos tényező kedvezőtlenül befolyásolja, ideértve a bírósági rendszerben tapasztalható, fent említett hatékonysági problémákat, a gyenge adminisztratív kapacitást, valamint azt, hogy az adósok közül csak kevesen ismerik az eljárásokat. Továbbra sem sikerült számottevően csökkenteni a tulajdoni lapok kiadásával és a tulajdonjog átruházásával kapcsolatos ügyhátralékot és késedelmet. Mindez kedvezőtlenül befolyásolja az adósságcsökkentésre irányuló erőfeszítéseket, és visszafogja az ingatlanpiac fellendülését is.

               (12)

               A nemteljesítő hitelek aránya csökkenő tendenciát mutat, de továbbra is igen magas, ami akadályozza a bankszektor megfelelő működését és kedvezőtlen hatást gyakorol a reálgazdaságnak nyújtott hitelkínálatra. A bankoknak nem sikerült teljesíteniük a Ciprusi Központi Bankkal együtt elfogadott hitelátalakítási célkitűzéseket, amiből az következik, hogy bővíteni kell a megcélzottak körét és a rendszert hatékonyabbá és kötelező erejűvé kell tenni különösen annak révén, hogy a bankok nemteljesítő hitelek csökkentésére irányuló stratégiájával összhangban a nemteljesítő hitelek állományának nagymérvű csökkentését irányozzák elő. Továbbra is magas az újbóli fizetésképtelenség aránya, ami a hitelátalakítási intézkedések potenciális hiányosságaira hívja fel a figyelmet. A kockázatitartalék-szintek emelkedtek, de az euróövezet átlaga alatt maradnak, rávilágítva annak fontosságára, hogy biztosítani kell a biztosítékok megbízható értékelését és elő kell segíteni a megfelelő kockázati tartalék képzését. A hitelek másodlagos piacának és a hitelek értékpapírosítási keretének hiánya korlátozza a hitelállomány-leépítés gyorsításának lehetőségét és a nemteljesítő hiteleknek a bankok mérlegéről történő eltávolítását, ami a bankok mérlegkezelését elősegítő szükséges eszközök kiegészítése érdekében további szabályozási és jogalkotási intézkedéseket tesz szükségessé. Ezenfelül továbbra is gyenge a biztosítási- és nyugdíjalapok felülvizsgálatának irányítási és igazgatási kapacitása, ami kockázatot jelent a pénzügyi stabilitásra.

               (13)

               Folytatódik Ciprus gazdasági fellendülése. A strukturális reformok korlátozott végrehajtási aránya, a beruházások szűk keresztmetszetei és az üzleti környezetben tapasztalt hiányosságok miatt azonban a potenciális növekedés továbbra is gyenge. A növekedésre vonatkozó cselekvési tervben foglalt növekedésfokozó kezdeményezések végrehajtása folyamatban van, igaz a végrehajtás üteme meglehetősen lassú. A stratégiai beruházások vonzására és elősegítésére irányuló jogalkotási javaslat még mindig tervezeti szakaszban van. A kormány dolgozik azon, hogy javítsa a kis- és középvállalkozások forráshoz jutását. E sürgető probléma megoldása érdekében új célzott kezdeményezéseket indítottak el, amint az a nemzeti reformprogramban szerepel. Ezeknek a forráshoz jutást elősegítő új kezdeményezéseknek a többsége azonban még mindig kezdeti stádiumban van. A termelékenységet fokozó külföldi beruházások odavonzását célzó privatizációs törekvések politikai ellenállásba ütköznek és végrehajtásuk üteme lassú. Az energiaágazat reformja is nagy mértékben elősegítheti a versenyképesség javulását, ám a reform végrehajtása nem halad az eredetileg tervezett sebességgel. Többek között nem valósult meg a kitűzött határidőre a Ciprusi Villamosenergia-hatóság tulajdonjogi szétválasztása és az új villamosenergia-piac létrehozása, aminek előfeltétele az átvitelirendszer-irányító tényleges függetlenségének biztosítása.

               (14)

               A munkanélküliség csökkenő tendenciát mutat, de a munkanélküliek aránya továbbra is magas, különösen a fiatalok és a tartósan munkanélküli személyek körében. Az állami foglalkoztatási szolgálatoknál dolgozó tanácsadók számának növelését és szakosodásuk javítását célzó terveket még nem hajtották végre. Ezen túlmenően a tanácsadókat jellemzően határozott idejű szerződéssel foglalkoztatják, ami nem jelent strukturális megoldást a problémára. Következésképpen még mindig nem áll rendelkezésre elegendő kapacitás az álláskeresők – és különösen a munkaerőpiacba nehezebben integrálódók – igényeinek a kielégítésére, valamint az álláskeresők aktivizálása érdekében figyelemfelkeltő tevékenységek végzésére. Az aktív munkaerőpiaci programok és a jövedelemtámogatási rendszerek hatása a korlátozott minőségértékelés és nyomon követő intézkedések miatt továbbra is visszafogott.

               (15)

               Ciprus továbbra is az uniós átlagon felüli mértékben finanszírozza az oktatást. Az oktatási eredmények azonban gyengék, és a korábbi évekhez képest még romlottak is. A nemzetközi tanulói teljesítménymérési program 2015. évi eredményei szerint az Unión belül Ciprus teljesítménye a legalacsonyabbak között van az alapvető matematikai, természettudományos és olvasási szövegértési készségek terén. Jóllehet a közelmúltban bevezetett olyan korrekciós intézkedések alapján, mint a tanárok kinevezésének eredményesebb rendszere és az oktatási tantervek modernizálása, kedvező irányú elmozdulás volt tapasztalható, további intézkedésekre van szükség a tervezett reformok maradéktalan végrehajtása érdekében, ideértve a pedagógusok értékelését is, ami számottevő mértékben hozzájárulhatna a helyzet javításához.

               (16)

               A munkaerőpiacon tapasztalható strukturális munkaerőhiányra még nem sikerült megoldást találni, ami kedvezőtlenül befolyásolja a hosszú távú fenntartható növekedés kilátásait. A felső középfokú szakképzésben való részvételi arány alacsony, a felsőoktatás munkaerőpiaci relevanciája pedig korlátozott, aminek következtében a felsőfokú oktatásban végzettek nagy aránya dolgozik olyan munkakörben, amely nem feltétlenül igényel felsőfokú végzettséget.

               (17)

               A ciprusi egészségügyi ágazatot változatlanul az egyetemes egészségügyi ellátás hiánya és a különböző szintű hatékonysági problémák jellemzik, ami korlátozza a megfelelő és hatékony egészségügyi ellátáshoz való hozzáférést. A nemzeti egészségügyi rendszer kialakítására és az állami kórházak számára nagyobb autonómia biztosítására irányuló jogszabályok kulcsfontosságúak az egészségügyi ágazat kapacitásának és költséghatékonyságának javításához, parlamenti elfogadásuk viszont még függőben van.

               (18)

               A 2017. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a ciprusi gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2017. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2017. évi stabilitási programot és a 2017. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Ciprusnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak azoknak Ciprus fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (19)

               Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2017. évi stabilitási programot, és véleményét (8) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (20)

               A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2017. évi nemzeti reformprogramot és a 2017. évi stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Ciprus 2017-ben és 2018-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               (1)

               Folytasson olyan költségvetési politikát, amely összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágának követelményeivel; ami azt jelenti, hogy 2018-ban tartania kell középtávú költségvetési célját. A rendkívüli bevételeket használja fel az államháztartás adósságának csökkentésére. 2017 végéig a közszektor hatékonyságának javítása érdekében fogadja el a kulcsfontosságú jogszabályi reformokat, nevezetesen a közigazgatás működése, a közigazgatási intézmények irányítása és az önkormányzatok tekintetében.

               (2)

               Fokozza az igazságszolgáltatási rendszer hatékonyságát a polgári eljárások modernizálása, a megfelelő információs rendszerek bevezetése és a bíróságok szakosodásának fokozása révén. Tegyen további intézkedéseket a jelzálog érvényesítésére és a fizetésképtelenségre vonatkozó keretek teljes körű végrehajtását hátráltató tényezők felszámolása érdekében, továbbá alakítson ki megbízható és gyors rendszereket a tulajdoni lapok kiadásához és az ingatlanok tulajdonjogának átruházásához.

               (3)

               Gyorsítsa fel a nemteljesítő hitelek számának csökkentését a bankokra vonatkozó mennyiségi és határidőhöz kötött célok meghatározása és a tartalékképzési célú biztosítékok pontos értékelésének biztosítása révén. Teremtse meg a nemteljesítő hitelek működő másodlagos piacának feltételeit. Integrálja és erősítse meg a biztosítótársaságok és nyugdíjalapok felügyeletét.

               (4)

               Gyorsítsa fel a növekedésre vonatkozó cselekvési terv végrehajtását, mindenekelőtt a stratégiai beruházások felgyorsítására és a forráshoz jutás javítására összpontosítva, valamint 2017 végéig kezdje újra a privatizációs terv végrehajtását. Tegyen határozott lépéseket a Ciprusi Villamosenergia-hatóság tulajdonjogi szétválasztása érdekében és különösen hajtsa végre a funkcionális és számviteli szétválasztást 2017 végéig.

               (5)

               Gyorsítsa fel az állami foglalkoztatási szolgálatok kapacitásának fokozását és az aktív munkaerő-piaci intézkedések minőségének javítását célzó reformokat. Fejezze be az oktatási rendszer reformját, hogy javítsa az oktatás munkaerő-piaci relevanciáját és teljesítményét, ideértve a tanárok értékelését is. 2017 végéig fogadjon el jogszabályokat a kórházi reform és az egyetemes egészségügyi ellátás érdekében.

      Kelt Brüsszelben, 2017. július 11-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         T. TÕNISTE

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  HL C 92., 2017.3.24., 1. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1174/2011/EU rendelete a túlzott makrogazdasági egyensúlytalanságoknak az euroövezeten belüli kiigazítására vonatkozó végrehajtási intézkedésekről (HL L 306., 2011.11.23., 8. o.).

      (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (6)  A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

      (7)  A nettó államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési ellátásokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A törvényben előírt diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve bevételnövelést figyelembe veszik. A bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket nettósítják.

      (8)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása ( 2008. február 12. ) az Európai Fejlesztési Alap (hatodik EFA) 2006. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről

text:
               15.2.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 41/21

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2008. február 12.)
   az Európai Fejlesztési Alap (hatodik EFA) 2006. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről
   (2008/115/EK)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel az 1984. december 8-án Loméban aláírt harmadik AKCS–EGK-egyezményre (1),
   tekintettel a közösségi támogatás finanszírozásáról és kezeléséről szóló 86/126/EGK belső megállapodásra (2), és különösen annak 29. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel a hatodik Európai Fejlesztési Alapra (hatodik EFA) alkalmazandó 1986. november 11-i 86/548/EGK pénzügyi szabályzatra (3), és különösen annak 66–73. cikkére,
   megvizsgálva a hatodik EFA műveleteire vonatkozó 2006. december 31-i bevételi és kiadási kimutatást, illetve eredménykimutatást, valamint a Számvevőszéknek a 2006. pénzügyi évre vonatkozó jelentését a Bizottság válaszaival együtt (4),
   mivel:

               (1)

               A belső megállapodás 29. cikkének (3) bekezdése szerint a hatodik EFA pénzgazdálkodása tekintetében az Európai Parlamentnek kell megadnia a Tanács ajánlása alapján a Bizottságnak a mentesítést.

               (2)

               A 2006. pénzügyi év során a Bizottság a hatodik EFA műveleteit összességében kielégítően hajtotta végre,

         JAVASOLJA, hogy az Európai Parlament mentesítse a Bizottságot a hatodik EFA 2006. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2008. február 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         A. BAJUK

      (1)  HL L 86., 1986.3.31., 3. o.

      (2)  HL L 86., 1986.3.31., 210. o. A 86/281/EGK határozattal (HL L 178., 1986.7.2., 13. o.) módosított megállapodás.

      (3)  HL L 325., 1986.11.20., 42. o.

      (4)  HL C 259., 2007.10.31., 1. o.


title: A Tanács ajánlása (2017. július 11.) Lettország 2017. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Lettország 2017. évi stabilitási programját

text:
               9.8.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 261/58

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2017. július 11.)
   Lettország 2017. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Lettország 2017. évi stabilitási programját
   (2017/C 261/13)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2016. november 16-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2017. évi európai szemeszterét. Az Európai Tanács 2017. március 9–10-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján 2016. november 16-án elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Lettországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerülne sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács 2017. március 9–10-én jóváhagyott. A Tanács 2017. március 21-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlás) (3).

               (2)

               mivel Lettország pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Lettországnak gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euroövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 1–2. ajánlás tükröz.

               (3)

               2017. február 22-én közzétették a Lettországra vonatkozó 2017. évi országjelentést. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2016. július 12-én elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Lettországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Lettország által elért eredményeket.

               (4)

               Lettország 2017. április 20-án benyújtotta a 2017. évi nemzeti reformprogramját és 2017. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (5)

               A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodásának és releváns programjainak felülvizsgálatát és az azok módosítására vonatkozó javaslattételt. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok hatékonyságát és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

               (6)

               Lettország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. 2017. évi stabilitási programjában a kormány azt vetíti előre, hogy az államháztartás egyenlege a 2016. évi egyensúlyi pozícióról egy jelentős adóügyi reform következtében 2017-ben és 2018-ban GDP-arányosan 0,8 %-os, illetve 1,6 %-os hiánnyá romlik, majd ezt követően 2020-ra a GDP 0,5 %-ának megfelelő hiányra javul. A 2017. évi stabilitási program becslése szerint a strukturális egyenleg a 2016-ban a GDP 0,2 %-ának megfelelő értékről 2018-ban várhatóan -1,7 %-ra romlik, majd 2020-ra -0,8 %-ot ér el. Ez a pálya összhangban van a strukturális értelemben a GDP 1 %-ának megfelelő hiányban meghatározott középtávú költségvetési céllal és a nyugdíjreform, valamint az egészségügyi ágazatra vonatkozóan a strukturális reformokról szóló rendelkezés alapján engedélyezett eltérésekkel. Az újraszámított (5) strukturális egyenlegnek a GDP arányában kifejezett szintje a becslések szerint a 2017. évi -1,9 %-ról 2018-ban -2,3 %-ra nő, majd 2020-ban -0,2 %-ra csökken. A 2017. évi stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság 2017-ben várhatóan a GDP 40 %-a körül marad. A program GDP-növekedésre vonatkozó előrejelzése nagyjából összhangban van a Bizottság 2017. évi előrejelzésével, de 2018 tekintetében kifejezetten optimista.

               (7)

               A Tanács 2016. július 12-i ajánlása szerint Lettországnak biztosítania kell, hogy a középtávú költségvetési céltól való eltérés 2017-ben a rendszerszintű nyugdíjreformhoz és az egészségügyi ágazatban végrehajtandó jelentős strukturális reformhoz kapcsolódó engedményekre korlátozódjon. Az említett engedményeket figyelembe véve 2017-ben a GDP legfeljebb 1,0 %-át kitevő mértékű strukturálisegyenleg-romlás engedélyezett. A Bizottság 2017. tavaszi előrejelzése alapján Lettország 2017-ben előreláthatólag megfelel e követelménynek. 2018-ban Lettország várhatóan teljesíti középtávú költségvetési célját, figyelembe véve a 2016-ra a rendszerszintű nyugdíjreform, 2017-re pedig a strukturális reform végrehajtásához kapcsolódóan adott engedményeket, mivel az átmeneti eltéréseket egy hároméves időszakban át lehet vinni. A Bizottság 2017. évi tavaszi előrejelzése alapján ez összhangban van a nettó elsődleges államháztartási kiadások (6)6,0 %-os nominális növekedésével 2018-ban, ami a strukturális egyenleg GDP-arányosan 0,3 %-os romlásának felel meg. Változatlan politikát feltételezve fennáll annak a veszélye, hogy Lettország jelentős mértékben el fog térni ettől a követelménytől. A Tanács összességében úgy véli, hogy 2018-ban további intézkedésekre lesz szükség a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés érdekében.

               (8)

               Lettországban magas a jövedelmi egyenlőtlenség mértéke. A háztartások leggazdagabb 20 %-a jövedelmének a legszegényebb 20 % jövedelméhez viszonyított aránya a 2015. évi 6,5-ös értékkel a legnagyobbak között volt az Unióban, bár 2016-ban valamelyest mérséklődött. A jövedelmi egyenlőtlenséget tekintve az adózás és a szociális transzferek kifizetése előtti, illetve utáni helyzet közötti különbség uniós viszonylatban a legcsekélyebbek közé tartozik. Lettország adórendszere a többi tagállamhoz képest kevésbé progresszív, ami hozzájárul az egyenlőtlenség magas szintjéhez és a dolgozói szegénységhez. Az alacsony keresetűekre nehezedő adóterhek változatlanul itt a legmagasabbak az Unióban, miközben a növekedést kevésbé visszafogó adók bevételnövelő potenciálját nem aknázzák ki elegendő mértékben. Az adóbevétel GDP-n belüli alacsony részesedése miatt csak szűkös források állnak rendelkezésre a közszolgáltatások fenntartható biztosításához. Jóllehet van némi előrelépés az adókijátszás elleni küzdelem terén, az adózási fegyelem még mindig komoly kihívást jelent. Az ország a 2017-es stabilitási programjában adóreform bevezetését jelentette be. A fő reformintézkedések: a személyi jövedelemadó mértékének 23 %-ról 20 %-ra csökkentése 45 000 EUR éves jövedelemig, a jövedelemtől függő alapjáradék növelése, a visszaforgatott nyereségre vonatkozó 0 %-os társasági adómérték bevezetése és a tőkeadómértékek 20 %-ra való harmonizálása. A reform az országspecifikus ajánlást oly módon veszi figyelembe, hogy az alacsony jövedelműek esetében jelentősen csökkenti az adóéket. Az adóreform azonban alig haladt valamelyest az adózásnak a növekedést kevésbé visszafogó forrásokra történő átcsoportosítása és az adóbevétel GDP-n belüli részesedésének növelésére irányuló szakpolitikai célkitűzés teljesítése tekintetében.

               (9)

               Az alapvető szociális biztonsági háló gyengesége nagyban hozzájárul a jelentős szegénységhez és az egyenlőtlenséghez, különösen a fogyatékossággal élők és az idősek esetében. A fogyatékossággal élők szegénységi rátája a legmagasabbak között van Európában. A szociális ellátások megfelelősége nem javult 2009 óta, és a nyugdíjak sem nyújtanak hatékony védelmet a szegénységgel és a társadalmi kirekesztődéssel szemben. Bár 2014-ben bejelentették a minimumjövedelem reformját, ennek végrehajtására nem került sor, ami kedvezőtlenül hat a legszegényebb háztartásokra; megemlítendő ugyanakkor, hogy a minimumjövedelem-támogatásra irányuló középtávú tervek már előkészületben vannak.

               (10)

               A munkaerőállomány csökkenéséből adódóan a foglalkoztatás növekedése gyenge volt, és a munkanélküliségi ráta is csak lassan esett vissza. Kedvezőbbek a foglalkoztatási kilátások a gazdasági tevékenységek központjaiban és a magasan képzett munkavállalók körében, míg a munkanélküliség sokkal elterjedtebb az alacsony képzettséggel rendelkezők és a vidéki területeken élők körében. Ebben az összefüggésben a munkaerő készségszintjének emelése hozzájárul majd e problémák megoldásához. Még ha javult is a szakképzés vonzereje, az oktatást a jelenlegi készségigényekhez igazító tantervi reform lassan halad. Lettország létrehozta a munkaalapú tanulásra vonatkozó szabályozási keretet, és végrehajtása során biztosított a szociális partnerek és vállalatok aktív részvétele. Ezen túlmenően a munkanélkülieknek az aktív munkaerőpiaci intézkedésekbe történő bevonása kisebb mértékben valósul meg, mint a többi tagállamban; e helyzet orvoslására intézkedéseket hoztak, amelyeket a továbbiakban is nyomon kell követni. Lettországban továbbra is csekély mértékben vesznek részt az egész életen át tartó tanulásban.

               (11)

               Jóllehet a lett hatóságok sikeresen kezdeményezték az egészségügyi rendszer releváns reformjait, a betegek által fizetett közvetlen térítések jelentős mértéke, a hosszú várólisták, a közkiadások alacsony szintje és a rossz hatékonyságú szolgáltatás-elosztás mind nehezítik az egészségügyi ellátás igénybevételét. Mivel a közkiadások kvótákhoz kötöttek, jelentős késedelemmel valósulnak meg a kezelések, és a betegeknek vagy sokáig kell várniuk, vagy az ellátásért nekik kell közvetlen térítést fizetniük; ebből kifolyólag a lakosság jelentős része nem jut hozzá a szükséges egészségügyi ellátáshoz. Lettország megtette a kezdő lépéseket a minőségbiztosítási rendszer reformja érdekében, ugyanakkor folytatni kell az erőfeszítéseket, hogy javulást lehessen elérni mind az egyes betegek, mind a teljes lakosság tekintetében. Van némi előrelépés az egészségügyi rendszer hatékonyságának fokozása terén, de a kórházi ágazat további racionalizálására, valamint a szolgáltatás minősége és a költségek között szorosabb kapcsolatra szükség van, továbbá meg kell könnyíteni a járóbeteg-ellátáshoz és az alapellátáshoz jutást.

               (12)

               A lett hatóságok rendszeresen igénybe veszik a közbeszerzési eljárásokat az egészségügyi ágazatban megvalósított beszerzéseik során, de további hatékonyságjavulást lehetne elérni az e-közbeszerzés és a központi beszerzések rendszeres használata révén, amelyekkel a közforrások felhasználását még átláthatóbbá és hatékonyabbá lehetne tenni.

               (13)

               A szabályozás minőségében tapasztalt hiányosságok és a közigazgatás alacsony fokú hatékonysága és eredményessége kedvezőtlenül befolyásolják a vállalkozási környezetet. 2016-ban a kormány a közszféra karcsúbbá és professzionálisabbá tételére irányuló nagyívű reformtervet mutatott be, amelynek célja a hatékonyság javítása létszámleépítéssel és a támogatási funkciók központosításával, továbbá a teljesítmény szempontjának nagyobb érvényesítése a fizetések meghatározásánál és az átláthatóság fokozása. Jóllehet e terv a központi igazgatásra korlátozódik, általa jelentős mértékben lehetne fokozni a hatékonyságot a helyi önkormányzatok szintjén is.

               (14)

               A korrupció továbbra is hátrányosan érinti Lettország vállalkozási környezetét, az összeférhetetlenség megelőzését szolgáló rendszer pedig változatlanul merev és formális, valamint hiányzik belőle a megfelelő szintű ellenőrzés. Bár a fizetésképtelenségi rendszer reformja alapvetően befejeződött, hatékony végrehajtását szoros figyelemmel kell kísérni annak érdekében, hogy kezelhető legyen a szerkezetátalakítási esetek korlátozott száma és az eszközök alacsony visszanyerési aránya.

               (15)

               Az elmúlt három évben Lettország bevezette a felsőoktatás és az állami kutatások nagyszabású reformját, mely a kutatóintézetek konszolidálására, valamint eredményeik minőségének és relevanciájának fejlesztésére irányult. A lett állami kutatásfinanszírozás irányítása és szervezeti felépítése továbbra sem hatékony, hiszen a finanszírozással összefüggő funkciók számos intézet között elszórtan oszlanak meg. Az állami kutatás nem hatékony finanszírozásából adódóan a tudományos teljesítmény rendkívül alacsony, szakképzett emberi erőforrásból hiány mutatkozik a köz- és magánszférában egyaránt, továbbá a köz- és magánszféra közötti együttműködés alacsony szintű. Lettország vállalkozói K+F intenzitása továbbra is az egyik legalacsonyabb az EU-ban.

               (16)

               A 2017. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a lett gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2017. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2017. évi stabilitási programot és a 2017. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Lettországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak azoknak Lettország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (17)

               Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2017. évi stabilitási programot, és véleményét (7) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Lettország 2017–2018-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Folytasson a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágának követelményeivel összhangban levő költségvetési politikát, azaz 2018-ig érje el középtávú költségvetési célját, figyelembe véve a rendszerszintű nyugdíjreform és a strukturális reformok végrehajtására vonatkozó engedményeket, amely reformok megvalósításához az ország engedélyt kapott az átmeneti eltérésre. Csökkentse az alacsony keresetűek adóterheit azáltal, hogy az adóterhet más, a növekedést kevésbé visszafogó forrásokra csoportosítja át és javítja az adózási fegyelmet.

               2.

               Javítsa a szociális biztonsági háló megfelelőségét és emelje a munkaerő készségszintjét a szakképzés tantervi reformjának felgyorsítása révén. Fokozza a költséghatékonyságot és a javítsa az egészségügyi ellátáshoz jutást, többek között a betegek által fizetett közvetlen térítések és a hosszú várakozási idők csökkentése révén.

               3.

               Fokozza a hatékonyságot és az elszámoltathatóságot a közszférában, elsősorban az adminisztratív eljárások egyszerűsítése és az összeférhetetlenség megelőzésére irányuló szabályozás megerősítése révén, a felszámolók tekintetében is.

      Kelt Brüsszelben, 2017. július 11-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         T. TÕNISTE

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 1176/2011/EU rendelete (2011. november 16.) a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (3)  HL C 92., 2017.3.24., 1. o.

      (4)  Az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2013. december 17.) (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (5)  A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően, egyszeri és átmeneti intézkedések nélkül újraszámított, ciklikusan kiigazított egyenleg.

      (6)  A nettó államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési ellátásokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás meghatározása négyéves időszakra való simítással történt. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe vették. A bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket nettósításra kerültek.

      (7)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása ( 2012. július 10. ) Finnország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Finnország 2012–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi vélemény adásáról

text:
               24.7.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 219/28

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2012. július 10.)
   Finnország 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és Finnország 2012–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi vélemény adásáról
   2012/C 219/08
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (3), melyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Tanács 2011. július 12-én ajánlást (4) fogadott el Finnország 2011. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményt adott Finnországnak a 2011–2014-es időszakra vonatkozó, aktualizált stabilitási programjáról.

               (4)

               A Bizottság 2011. november 23-án elfogadta a második éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció második európai szemeszterét. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2012. február 14-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Finnországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes felülvizsgálatra kerül sor.

               (5)

               A Tanács 2011. december 1-jén következtetéseket fogadott el, amelyekben felhívta a szociális védelemmel foglalkozó bizottságot, hogy a Foglalkoztatási Bizottsággal és más bizottságokkal együttműködésben nyújtsa be a Tanácsnak az Európa 2020 szakpolitikai ciklus keretében javasolt intézkedésekkel kapcsolatos észrevételeit. Az említett észrevételek a Foglalkoztatási Bizottság véleményének részét képezik.

               (6)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2012. február 15-én elfogadta a 2012. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2012. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án jóváhagyta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás normál feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (8)

               Az Európai Tanács 2012. március 2-án arra is felkérte az Euro Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.

               (9)

               Finnország 2012. április 19-én benyújtotta a 2012–2015-ös időszakra vonatkozó stabilitási programját és 2012. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor. A Bizottság emellett az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes felülvizsgálat keretében megvizsgálta, hogy Finnországban fennáll-e makrogazdasági egyensúlyhiány. A Bizottság a részletes felülvizsgálatban megállapította, hogy Finnországban egyensúlyhiány áll fenn, azonban az nem túlzott mértékű.

               (10)

               A stabilitási programnak az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdése szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy a programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott a 2012–2013-as időszakra, és a GDP program által várt növekedése összhangban áll a Bizottság szolgálatainak 2012. tavaszi előrejelzésével. A 2014-re és 2015-re szóló előrejelzések is reálisak, mivel a GDP-növekedést a válság előtt tapasztaltnál lényegesen alacsonyabb, illetőleg a 2010–2011-es fellendüléshez képest alacsonyabb szintre jelzik előre.
               A stabilitási program fő költségvetési célkitűzése a központi kormányzat hiányának csökkentése a kiadások visszaszorítása és a bevételek növelése révén. Mivel az államháztartási hiány elsődleges forrása a központi kormányzat költségvetése, ez utóbbi helyzetének javítása hozzájárul majd az államháztartás kiegyensúlyozásához. A strukturális értelemben a GDP 0,5 %-át kitevő többletben meghatározott középtávú költségvetési cél megfelelően tükrözi a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeit. Az (újraszámított) strukturális költségvetési egyenleg (5) alapján Finnország 2011-ben teljesítette a középtávú költségvetési célt, de a 2012–2015-ös időszakban várhatóan kismértékben eltér majd attól. Az államháztartási kiadások növekedésének mértéke, figyelembe véve a diszkrecionális bevételi intézkedéseket, a 2015. évet kivéve minden év esetében megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktumban meghatározott kiadási szintnek. A stabilitási program törekszik 2015-ig kiegyensúlyozni az államháztartást, és 2016-tól többletet elérni. Az adósság aránya jóval a GDP 60 %-a alatt marad, és a program alapján a hiányszint 2014-ben lesz a legmagasabb, megközelítve a GDP 52 %-át, majd ezt követően csökkenni kezd. Finnországban továbbra is tekintélyes a fenntarthatósági rés az államháztartásban, amely főként a függőségi rátának a népesség idősödéséből adódó gyors romlásának a következménye. Az államháztartás terén meglévő fenntarthatósági rést folyamatosan felügyelet alatt kell tartani, és az intézkedéseket ennek megfelelően ki kell igazítani. A finnországi költségvetési keretrendszer többéves kiadási felső határokon alapul, amelyek azonban jelenleg nem vonatkoznak az önkormányzati alrendszerre.

               (11)

               A közszolgáltatások termelékenysége csökkent az elmúlt évtized során. A finn hatóságok már számos reformot végrehajtottak a probléma kezelése érdekében, de a végrehajtás üteme lassú volt, különösen önkormányzati szinten. Ezenfelül folyamatban van egy nemzeti szintű önkormányzati reform és a központi kormányzat termelékenységének fokozására irányuló program megvalósítása. Újabb termelékenységnövekedést és költségmegtakarításokat lehetne elérni a magán- és közszolgáltatások védett ágazatában folyó verseny fokozásával a termék- és munkaerőpiacok további deregulációja révén.

               (12)

               A kormány az elmúlt évben új intézkedéseket vezetett be a fiatalok munkanélküliségének, illetőleg a tartós munkanélküliség visszaszorítására. Ezen intézkedések között szerepelt egy, a tartós munkanélküliség csökkentésére irányuló kísérleti program és a fiataloknak szóló szociális garancia bevezetése. A bevezetett intézkedések ambiciózusak és helytállóak, de mostantól a célcsoportok szakképzettségi szintjének és munkaerő-piaci helyzetének javítását szem előtt tartó végrehajtásukra van szükség. A demográfiai változásokra tekintettel a fenntartható államháztartás, valamint a jövőbeni munkaerő-keresletnek való megfelelés érdekében fontos az idősebb munkavállalók foglalkoztatási arányának növelése. A várható élettartam növekedése gyorsabb volt a 2005. évi nyugdíjreform során vártnál, és ezért a jelenleg érvényes törvényes nyugdíjkorhatár idővel túl alacsonynak bizonyulhat. A kormány stabilitási programjában vállalta, hogy a tényleges nyugdíjbavonulási életkort 2025-ig 62,4 évre emeli. 2012 márciusában megegyezés született a szociális partnerekkel a nyugdíjba vonulás idejének kitolását szolgáló számos intézkedésről. A kormány vállalta, hogy legkésőbb 2017. január 1-jéig nyugdíjreformot hajt végre. Jelenleg az elfogadott intézkedések rövid távú végrehajtására kell összpontosítani.

               (13)

               A finnországi szolgáltatási ágazatban fennálló szabályozási akadályok továbbra is korlátozóak, és a piaci koncentráció nemcsak a kiskereskedelemben, hanem a termelés területein is magas. Az élelmiszer-kiskereskedelmi piacon belül Finnországban a legmagasabb a piaci koncentráció, míg a finn élelmiszerárak Európában a legmagasabbak közé tartoznak. A versenyjogi bírságok Finnországban mindig is alacsonyak voltak, ami kérdéseket vet fel azok visszatartó erejével kapcsolatban. A versenypolitika terén sor került néhány újításra, például elfogadták az új versenytörvényt, valamint új jogszabályt alkottak a területhasználat-tervezés és az építés terén. A kormány emellett elkötelezte magát egy, a verseny fokozását szolgáló új program mellett is. A termék- és szolgáltatási piacok versenyjogi keretfeltételeinek további megszilárdítása érdekében ezt a programot haladéktalanul el kell indítani.

               (14)

               Finnországban stagnál a termelékenység növekedése, és a finn exportáló cégek az elmúlt évek során veszítettek részesedésükből a külföldi piacokon. A fajlagos munkaköltségek – a gyáripar kivételével – emelkedtek. Úgy tűnik, hogy néhány jelenleg domináns ágazat, különösen az elektronika és a papíripar már túl van a növekedési csúcson, és a gyáripar részesedése a GDP-ben általában csökken. Finnország főként érett, és lassan növekvő gazdaságú országok számára exportál köztes árukat és beruházási javakat, és termékei korlátozott mértékben vannak jelen a fejlődő országokban. A finn gazdaságnak a vállalkozások és az exportpiacok tekintetében is diverzifikáltabbá kell válnia annak érdekében, hogy a jövőben több oldalról megerősített exportáló cégek jöhessenek létre. Jelentős múltbéli kutatási-fejlesztési (K+F) és innovációs teljesítményének dacára – amely a gyorsan növekvő innovatív cégek számának jelentős emelkedése nélkül valósult meg – veszélybe kerülhet Finnországnak az uniós innováció terén betöltött vezető szerepe. Mindez az innováció előmozdítását teszi szükségessé, lehetővé téve a K+F piacképes termékekké való alakítását, és ösztönözve a gyorsan növekvő exportpiacok térhódítását. Rövid távon döntő lesz a kiterjedt információs és kommunikációs technológiai (IKT) szaktudásnak az egyéb finnországi ágazatokban – köztük a közszektorban – történő kihasználása és terjesztése is. A bérnövekedés terén a 2011. évi háromoldalú bérmegállapodás mérsékelt bérnövekedésre ad lehetőséget 2012 és 2013 folyamán, ami elvben javítani fog Finnország főbb kereskedelmi partnereivel szembeni relatív pozícióján.

               (15)

               Finnország számos vállalást tett az Euro Plusz Paktum keretében. Ezek a 2011-ben tett vállalások a versenyképesség, a foglalkoztatási arány és az államháztartás fenntarthatóságának javításához, a pénzügyi stabilitás megerősítéséhez, illetőleg az adó-összehangolás biztosításához kapcsolódnak. A Bizottság értékelte az Euro Plusz Paktum keretében tett vállalások végrehajtását. Ezen értékelés eredményeit a Tanács az alábbi ajánlásokban figyelembe vette.

               (16)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Finnország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint benyújtotta a részletes felülvizsgálat eredményeit. Figyelembe vette nemcsak a programok Finnország fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.. Az alábbi, 1–5. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (17)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és véleményét (6) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (18)

               A Bizottság részletes felülvizsgálata eredményének és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a stabilitási programot. A Tanács 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait különösen az alábbi 5. ajánlás tükrözi,

         AJÁNLJA, hogy Finnország 2012–2013-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Tartsa fenn rendezett költségvetési pozícióját 2012-ben és azt követően azáltal, hogy az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát biztosító középtávú költségvetési céltól való bármilyen eltérést kiigazít. E célból – kellően konkrét intézkedésekkel alátámasztva – szilárdítsa meg és szigorúan hajtsa végre a 2013-ra és az azt követő évekre szóló költségvetési stratégiát, ideértve a kiadási szint betartását. Folytassa az idősödéshez kapcsolódó fenntarthatósági rés mértékének éves értékelését, és az állami bevételeket és kiadásokat igazítsa a hosszú távú célkitűzésekhez és szükségletekhez. Nagyobb mértékben vonja be az önkormányzati alrendszert a többéves költségvetési keretrendszerébe, többek között a kiadásokat ellenőrző intézkedések révén.

               2.

               A népesség idősödéséből eredő kihívásokra is válaszul hozzon további intézkedéseket – szerkezeti változásokra és hatékonyságnövelő területi közigazgatási reformokra vonatkozóan is – azért, hogy a közszolgáltatások nyújtása terén termelékenységnövekedést és költségmegtakarításokat érjen el.

               3.

               A szakképzésre kiemelten összpontosítva hajtsa végre a fiatalok és a tartósan munkanélküliek munkaerő-piaci helyzetének javítását szolgáló, folyamatban lévő intézkedéseket. Tegyen további lépéseket az idősebb munkavállalók foglalkoztatási arányának javítása érdekében, többek között a munkaerőpiacról történő korai kivonulás lehetőségeinek csökkentése révén. A megnövekedett várható élettartam figyelembevételével hozzon intézkedéseket a tényleges nyugdíjbavonulási életkor megemelésére.

               4.

               Folytassa a termék- és szolgáltatási piacokon folyó verseny ösztönzését, különösen a kiskereskedelmi ágazatban, az új versenytörvény és az egészséges verseny előmozdítására irányuló új program eredményes végrehajtása révén. Hozzon további intézkedéseket az önkormányzati szolgáltatásnyújtás hatékonyságának a fokozására, beleértve adott esetben a versenypályázatok kiírását igénylő szolgáltatások részarányának a növelését, valamint biztosítsa a magán- és az állami vállalkozások közötti versenysemlegességet. Hozzon további lépéseket annak biztosítására, hogy a versenyjogi bírságok kellően visszatartó erejűek legyenek.

               5.

               A termelékenységnövekedés és a külső versenyképesség megszilárdítása érdekében tegyen további erőfeszítéseket az üzleti struktúra diverzifikációja érdekében, különösen az innovációs bázis szélesítését célzó tervezett intézkedések bevezetésének meggyorsítása révén, valamint folytassa a bérek és a termelékenység alakulásának összehangolását, teljes mértékben tiszteletben tartva a szociális partnerek szerepét, és összhangban a nemzeti gyakorlatokkal.

      Kelt Brüsszelben, 2012. július 10-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         V. SHIARLY

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (3)  2012-re érvényben tartja a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2012. április 26-i 2012/238/EU tanácsi határozat (HL L 119., 2012.5.4., 47. o.).

      (4)  HL C 216., 2011.7.22., 3. o.

      (5)  A Bizottság szolgálatai által a programban megadott információk alapján a közösen elfogadott módszertan alkalmazásával újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

      (6)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése értelmében.