title: Az Európai Rendszerkockázati Testület ajánlása (2021. december 2.) a rendszerszintű kiberbiztonsági események érintett hatóságok számára létrehozandó páneurópai koordinációs keretéről (ERKT/2021/17) 2022/C 134/01

text:
               2022.3.25.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 134/1

      AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET AJÁNLÁSA
      (2021. december 2.)
      a rendszerszintű kiberbiztonsági események érintett hatóságok számára létrehozandó páneurópai koordinációs keretéről
      (ERKT/2021/17)
      (2022/C 134/01)
      AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET IGAZGATÓTANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
      tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (1) és különösen annak IX. mellékletére,
      tekintettel a pénzügyi rendszer európai uniós makroprudenciális felügyeletéről és az Európai Rendszerkockázati Testület létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1092/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 3. cikke (2) bekezdésének b) és d) pontjára, valamint 16. és 18. cikkére,
      tekintettel az Európai Rendszerkockázati Testület eljárási szabályzatának elfogadásáról szóló, 2011. január 20-i ERKT/2011/1 európai rendszerkockázati testületi határozatra (3) és különösen annak 18–20. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  Ahogyan azt az ERKT/2013/1 európai rendszerkockázati testületi ajánlás (4) (4) preambulumbekezdése megállapítja, a makroprudenciális politika végső célja a pénzügyi rendszer egésze stabilitásának megőrzéséhez való hozzájárulás – beleértve a pénzügyi rendszer ellenálló képességének növelésén és a rendszerszintű kockázatok felgyülemlésének csökkentésén keresztül történő hozzájárulást –, ezzel biztosítva a pénzügyi szektor gazdasági növekedéshez való fenntartható hozzájárulását. Az Európai Rendszerkockázati Testület (ERKT) felelős az Unió pénzügyi rendszerének makroprudenciális felügyeletéért. Megbízatásának ellátása során az ERKT-nak hozzá kell járulnia a pénzügyi stabilitást fenyegető, többek között a kiberbiztonsági eseményekkel kapcsolatos rendszerkockázatok megelőzéséhez vagy mérsékléséhez és javaslatokat kell tennie e kockázatok mérséklésének módjára.

                  (2)

                  A jelentős kiberbiztonsági események rendszerszintű kockázatot jelenthetnek a pénzügyi rendszerre nézve, mivel képesek megzavarni a kulcsfontosságú pénzügyi szolgáltatásokat és tevékenységeket. A kezdeti sokk felerősödhet operatív vagy pénzügyi átterjedés révén, vagy a pénzügyi rendszerbe vetett bizalom megrendülésével. Ha a pénzügyi rendszer nem képes kezelni ezeket a sokkokat, veszélybe kerül a pénzügyi stabilitás, és ez a helyzet rendszerszintű kiberválsághoz vezethet (5).

                  (3)

                  A gyorsan változó kiberfenyegetettségi helyzet és a jelentős kiberbiztonsági események számának közelmúltbeli növekedése jelzi az Unió pénzügyi stabilitását fenyegető nagyobb kockázatot. A Covid19-világjárvány rávilágított arra, hogy a technológia fontos szerepet játszik a pénzügyi rendszer működésének lehetővé tételében. Az érintett hatóságoknak és intézményeknek hozzá kellett igazítaniuk technikai infrastruktúrájukat és kockázatkezelési keretrendszereiket a távmunka hirtelen térnyeréséhez, ami növelte a pénzügyi rendszer kiberfenyegetésnek való általános kitettségét, és lehetővé tette a bűnözők számára, hogy új működési módokat dolgozzanak ki és a helyzet kihasználása érdekében kiigazítsák a meglévőket (6). Ennek fényében az EKB bankfelügyeletéhez bejelentett kiberbiztonsági események száma 2020-ban 54 %-kal nőtt 2019-hez képest (7).

                  (4)

                  A jelentős kiberbiztonsági események potenciálisan nagy léptéke, terjedési sebessége és mértéke miatt az érintett hatóságoknak eredményes válaszlépéseket kell tenniük a pénzügyi stabilitásra gyakorolt esetleges negatív hatások enyhítése érdekében. Az érintett hatóságok közötti uniós szintű gyors koordináció és kommunikáció segíthet a jelentős kiberbiztonsági események pénzügyi stabilitásra gyakorolt hatásának korai értékelésében, a pénzügyi rendszerbe vetett bizalom fenntartásában és a más pénzügyi intézményekre való átterjedés korlátozásában, és ezáltal hozzájárulhat annak megelőzéséhez, hogy valamely jelentős kiberbiztonsági esemény kockázatot jelentsen a pénzügyi stabilitásra nézve.

                  (5)

                  A releváns sokk az érintett hatóságok által általában tapasztalt hagyományos pénzügyi és likviditási válsághoz képest újszerű forrásból származik. A pénzügyi szempontokon kívül az átfogó kockázatértékelésnek ki kell terjednie a működési zavarok mértékére és hatására is, mivel ezek befolyásolhatják a makroprudenciális eszközök megválasztását. Hasonlóképpen, a pénzügyi stabilitás befolyásolhatja az operatív mérséklő eszközök kiberszakértők általi megválasztását is. Ez szoros és gyors koordinációt és nyílt kommunikációt tesz szükségessé többek között a helyzetismeret kialakítása érdekében.

                  (6)

                  Fennáll annak a kockázata, hogy kudarcot vall a hatóságok koordinációja, és ezt kezelni kell. Az érintett uniós hatóságoknak egyeztetniük kell egymással és más hatóságokkal, például az Európai Uniós Kiberbiztonsági Ügynökséggel (ENISA; korábban: Európai Uniós Hálózat- és Információbiztonsági Ügynökség), amellyel lehet, hogy egyébként nem tartják a kapcsolatot. Mivel az uniós pénzügyi intézmények jelentős része globális szinten működik, egy jelentős kiberbiztonsági esemény valószínűleg nem korlátozódik az Unióra, vagy elképzelhető, hogy az Unión kívül következik be és összehangolt globális elhárítást tehet szükségessé.

                  (7)

                  Az illetékes hatóságoknak fel kell készülniük az ilyen együttműködésre. Ellenkező esetben fennáll annak a kockázata, hogy olyan következetlen intézkedésekre kerül sor, amelyek ellentmondanak más hatóságok reakcióinak vagy veszélyeztetik azokat. Egy ilyen koordinációs kudarc felerősítheti a pénzügyi rendszert érő sokkhatást azáltal, hogy a pénzügyi rendszer működésébe vetett bizalom megrendüléséhez vezet, ami a legrosszabb esetben kockázatot jelentene a pénzügyi stabilitásra nézve (8). Ezért meg kell tenni a szükséges lépéseket annak érdekében, hogy jelentős kiberbiztonsági esemény esetén kezelni lehessen a koordináció kudarcából eredő, a pénzügyi stabilitást fenyegető kockázatot.

                  (8)

                  Az ERKT „Mitigating systemic cyber risk” (A rendszerszintű kiberkockázat csökkentése) című, 2021. évi jelentése (9) megállapítja, hogy az érintett uniós hatóságok számára létre kell hozni a rendszerszintű kiberbiztonsági események páneurópai koordinációs keretét (EU-SCICF). Az EU-SCICF célja az lenne, hogy növelje az érintett hatóságok felkészültségét a potenciálisan jelentős kiberbiztonsági események összehangolt elhárításának megkönnyítése érdekében. Az ERKT „Mitigating systemic cyber risk” (A rendszerszintű kiberkockázat csökkentése) című, 2021. évi jelentése tartalmazza az ERKT értékelését a keretrendszer azon jellemzőiről, amelyekre elsőként szükség lenne a koordinációs kudarc kockázatának kezeléséhez.

                  (9)

                  Ezen ajánlás fő célkitűzése, hogy a pénzügyi ágazat digitális működési rezilienciájáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre (a továbbiakban: DORA rendelet) irányuló javaslat (10) keretében az európai felügyeleti hatóságok (EFH-k) egyik tervezett szerepére építve fokozatosan lehetővé tegye az eredményes, koordinált uniós szintű elhárítást, hogy kezelhessék a jelentős, határokon átnyúló információs és kommunikációs technológiákat (IKT) érintő biztonsági eseményeket vagy az azokhoz kapcsolódó fenyegetéseket, amelyek rendszerszintű hatással lehetnek az uniós pénzügyi ágazat egészére. Ez a folyamat az EU-SCICF létrehozásához vezet az érintett hatóságok számára.

                  (10)

                  Az EU-SCICF-nek nem a meglévő keretrendszerek felváltására kell törekednie, hanem arra, hogy áthidalja a koordinációs és kommunikációs hiányosságokat egyrészt maguk az érintett hatóságok között, másrészt pedig az Unió más hatóságaival és más kulcsfontosságú nemzetközi szereplőkkel való kapcsolattartásuk során. Mérlegelni kell, hogy az EU-SCICF hol helyezkedik el a pénzügyi válság kezelésére szolgáló meglévő keret és a kiberbiztonsági eseményeket kezelő meglévő uniós keretrendszer alkotta mezőben. A maguk az érintett hatóságok közötti koordinációt illetően figyelembe kell venni – többek között – a pénzügyi szervezetek (EU) 2016/1148 európai parlamenti és tanácsi irányelv (11) szerinti kiberbiztonsági együttműködési csoportjának szerepét és tevékenységeit, valamint a közös kiberbiztonsági egység létrehozása és az ENISA bevonása révén előirányzott koordinációs mechanizmusokat.

                  (11)

                  Az EU-SCICF előkészítésének elindítására irányuló javaslat célja különösen az EFH-k DORA rendeletre irányuló javaslatban előirányzott potenciális szerepének támogatása. A DORA rendeletre irányuló javaslat szerint „az EFH-k a vegyes bizottság keretében, az EKB-val és az ERKT-val együttműködve mechanizmusokat alakíthatnak ki, amelyek lehetővé teszik az eredményes módszerek pénzügyi ágazatok közötti megosztását a helyzetismeret javítása, valamint a pénzügyi ágazatok számára közös kibersebezhetőségek és -kockázatok azonosítása céljából”, és „kibertámadási forgatókönyveket alkalmazó válságkezelési és vészhelyzeti műveleteket dolgozhatnak ki kommunikációs csatornák kialakítása, valamint az eredményes, koordinált uniós szintű elhárítás fokozatos lehetővé tétele érdekében, hogy kezelhessék a jelentős, határokon átnyúló IKT-vonatkozású biztonsági eseményeket vagy az azokhoz kapcsolódó fenyegetéseket, amelyek rendszerszintű hatással lehetnek az uniós pénzügyi ágazat egészére” (12). Az EU-SCICF-hez hasonló páneurópai keret még nem létezik, és azt a DORA rendelettel összefüggésben kellene létrehozni és fejleszteni.

                  (12)

                  Tekintettel arra, hogy a kiberkockázatok kockázatot jelentenek az Unió pénzügyi stabilitására nézve, az EU-SCICF fokozatos létrehozására irányuló előkészítő munkát a lehetőségekhez mérten már a létrehozásához szükséges jogi és szakpolitikai keret teljes körű alkalmazása előtt meg kellene kezdeni. Ez a jogi és szakpolitikai keret akkor válna teljes mértékben befejezetté és véglegessé, amint a DORA rendelet és a kapcsolódó felhatalmazáson alapuló jogi aktusok vonatkozó rendelkezései alkalmazandóvá válnak.

                  (13)

                  Az eredményes kommunikáció hozzájárul az érintett hatóságok helyzetismeretéhez, és így a jelentős kiberbiztonsági események során az egész Unióra kiterjedő koordináció elengedhetetlen előfeltétele. E tekintetben meg kell határozni a jelentős kiberbiztonsági események elhárításának koordinálásához szükséges kommunikációs infrastruktúrát. Ez azt jelentené, hogy meg kell határozni a megosztandó információk típusát, az ilyen információk megosztására használt rendes csatornákat és azokat a kapcsolattartó pontokat, amelyekkel az információkat meg kell osztani. Az információmegosztásnak tiszteletben kell tartania a hatályos jogi követelményeket. Emellett az érintett hatóságoknak egyértelmű cselekvési tervet és a követendő protokollokat is meg kell határozniuk annak érdekében, hogy biztosítsák a jelentős kiberbiztonsági események összehangolt elhárításának tervezésében részt vevő hatóságok közötti megfelelő koordinációt.

                  (14)

                  Egy rendszerszintű kiberválság szükségessé teszi a teljes körű nemzeti és uniós szintű együttműködés elindítását. Ezért elképzelhető, hogy az EFH-k, az EKB és az illetékes nemzeti hatóságaik közül az egyes tagállamok kijelölik a kapcsolattartó pontjaikat és ezekről tájékoztatják az EFH-kat, annak érdekében, hogy meghatározzák az EU-SCICF koordinációs rendszerében jelentős kiberbiztonsági esemény esetén értesítendő fő tárgyalópartnereket. Az EU-SCICF kidolgozása során értékelni kellene a kapcsolattartó pontok kijelölésének szükségességét, figyelembe véve a tagállamok által az (EU) 2016/1148 irányelv alapján a hálózati és információs rendszerek biztonságával kapcsolatos feladatok ellátására a más tagállamokkal és a kiberbiztonsági együttműködési csoporttal (13) való, határokon átnyúló együttműködés biztosítása érdekében kijelölt egyedüli kapcsolattartó pontokat.

                  (15)

                  A válságkezelési és vészhelyzeti műveletek lefolytatása megkönnyítheti az EU-SCICF végrehajtását, és lehetővé teheti a hatóságok számára, hogy értékeljék az uniós szintű rendszerszintű kiberválságra való felkészültségüket. Ezek a műveletek biztosíthatnák a hatóságok számára tanulságok levonását és lehetővé tehetnék az EU-SCICF folyamatos fejlesztését és fejlődését.

                  (16)

                  Az EU-SCICF fejlesztéséhez elengedhetetlen, hogy az EFH-k közösen végezzék el a megfelelő előkészítő munkát annak érdekében, hogy megvizsgálják a keretrendszer lehetséges kulcsfontosságú elemeit és az annak fejlesztéséhez szükséges erőforrásokat és kapcsolódó igényeket. Ezt követően az EFH-k megkezdhetnék az olyan akadályok előzetes elemzését, amelyek akadályozhatják az EFH-kat és az érintett hatóságokat abban, hogy létrehozzák az EU-SCICF-et, és jelentős kiberbiztonsági esemény esetén kommunikációs csatornákon keresztül megosszák a releváns információkat. Egy ilyen elemzés fontos lépést jelentene minden további akár jogalkotási jellegű, akár az Európai Bizottság által a DORA rendeletet követő végrehajtási szakaszban tett egyéb támogató kezdeményezés tekintetében,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
      1. SZAKASZ

         AJÁNLÁSOK

         A. ajánlás – A rendszerszintű kiberbiztonsági események páneurópai koordinációs keretének (EU-SCICF) létrehozása

                  (1)

                  Ajánlott, hogy a pénzügyi ágazat digitális működési rezilienciájáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre (a továbbiakban: DORA rendelet) irányuló bizottsági javaslatban foglaltaknak megfelelően az európai felügyeleti hatóságok (EFH-k) a vegyes bizottságon keresztül közösen, valamint az Európai Központi Bankkal (EKB), az Európai Rendszerkockázati Testülettel (ERKT) és az érintett nemzeti hatóságokkal közösen kezdjék meg az eredményes, koordinált uniós szintű elhárítás fokozatos kialakításának előkészítését, hogy kezelhessék a jelentős, határokon átnyúló kiberbiztonsági eseményeket vagy az azokhoz kapcsolódó fenyegetéseket, amelyek rendszerszintű hatással lehetnek az uniós pénzügyi ágazatra. Az uniós szintű összehangolt elhárításra irányuló előkészítő munkának magában kell foglalnia az EU-SCICF fokozatos fejlesztését az EFH-k, az EKB, az ERKT és az érintett nemzeti hatóságok számára. Ennek magában kell foglalnia az EU-SCICF hatékony fejlesztéséhez szükséges erőforrásigény értékelését is.

                  (2)

                  Ajánlott, hogy az EFH-k az A(1) ajánlásra tekintettel az EKB-val és az ERKT-val konzultálva végezzék el az EU-SCICF hatékony fejlesztését gátló jelenlegi akadályok, jogi és egyéb működési korlátok feltérképezését és azt követő elemzését.

         B. ajánlás – Az EU-SCICF kapcsolattartó pontok létrehozása

      Ajánlott, hogy az EFH-k, az EKB és az illetékes nemzeti hatóságaik közül az egyes tagállamok jelöljék ki fő kapcsolattartó pontjukat és erről tájékoztassák az EFH-kat. Ez az kapcsolattartó lista megkönnyíti a keret kidolgozását, és az EU-SCICF létrejöttét követően jelentős kiberbiztonsági esemény esetén a kapcsolattartó pontokat és az ERKT-t kell tájékoztatni. Az EU-SCICF és a tagállamok által a hálózati és információs rendszerek biztonságáról szóló (EU) 2016/1148 irányelv alapján a hálózati és információs rendszerek biztonságával kapcsolatos feladatok ellátására a más tagállamokkal és a kiberbiztonsági együttműködési csoporttal való, határokon átnyúló együttműködés biztosítása érdekében kijelölt egyedüli kapcsolattartó pontok közötti koordinációt is elő kell irányozni.

         C. ajánlás – Megfelelő uniós szintű intézkedések

      Ajánlott, hogy a Bizottság – az A. ajánlással összhangban elvégzett elemzések eredményei alapján – mérlegelje a rendszerszintű kiberbiztonsági események eredményes, koordinált elhárításának biztosításához szükséges megfelelő intézkedéseket.
      2. SZAKASZ

         VÉGREHAJTÁS

      1.   Fogalommeghatározások

      Ezen ajánlás alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

                  a)

                  „kiber”: személyek, folyamatok, adatok és információs rendszerek közötti interakciók összekapcsolt információs infrastruktúrájához kapcsolódó, azon belüli vagy azon keresztüli (14);

                  b)

                  „jelentős kiberbiztonsági esemény”: olyan IKT-vonatkozású biztonsági esemény, amely fokozottan káros hatással lehet a pénzügyi szervezetek kulcsfontosságú funkcióit támogató hálózati és információs rendszerekre (15);

                  c)

                  „rendszerszintű kiberválság”: olyan jelentős kiberbiztonsági esemény, amely az uniós pénzügyi rendszerben olyan mértékű zavart okoz, amely súlyos negatív következményekkel járhat a belső piac zavartalan működésére és a reálgazdaság működésére nézve. Az ilyen válság olyan jelentős kiberbiztonsági esemény eredménye lehet, amely számos – többek között működési, bizalmi és pénzügyi – csatornában okoz sokkhatást;

                  d)

                  „európai felügyeleti hatóságok” vagy „EFH-k”: az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (16) létrehozott európai felügyeleti hatóság (Európai Bankhatóság), az 1094/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (17) létrehozott európai felügyeleti hatóság (Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-hatóság) és az 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (18) létrehozott európai felügyeleti hatóság (Európai Értékpapír-piaci Hatóság) együttesen;

                  e)

                  „vegyes bizottság”: az 1093/2010/EU rendelet, az 1094/2010/EU rendelet és az 1095/2010/EU rendelet 54. cikkével létrehozott európai felügyeleti hatóságok vegyes bizottsága;

                  f)

                  „érintett nemzeti hatóság”:

                              1.

                              az 1093/2010/EU rendelet, az 1094/2010/EU rendelet és az 1095/2010/EU rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében említett uniós jogi aktusokban meghatározott tagállami hatáskörrel rendelkező vagy felügyeleti hatóság, valamint az európai felügyeleti hatóságokra feladatokat ruházó uniós jogi aktusokban meghatározott bármely más illetékes nemzeti hatóság;

                              2.

                              valamely tagállam illetékes hatósága, amelyet az alábbiakkal összhangban jelöltek ki:

                                          i.

                                          a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (19)4. cikke, az 1024/2013/EU tanácsi rendelettel (20)az EKB-ra ruházott külön feladatok sérelme nélkül;

                                          ii.

                                          az (EU) 2015/2366 európai parlamenti és tanácsi irányelv (21) 22. cikke;

                                          iii.

                                          a 2009/110/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (22) 37. cikke;

                                          iv.

                                          az (EU) 2019/2034 európai parlamenti és tanácsi irányelv (23) 4. cikke;

                                          v.

                                          a kriptoeszközök piacairól és az (EU) 2019/1937 irányelv módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat (24) 3. cikke (1) bekezdése ee) pontjának első francia bekezdése;

                                          vi.

                                          a 909/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (25) 11. cikke;

                                          vii.

                                          a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (26) 22. cikke;

                                          viii.

                                          a 2014/65/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (27) 67. cikke;

                                          ix.

                                          a 648/2012/EU rendelet 22. cikke;

                                          x.

                                          a 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (28) 44. cikke;

                                          xi.

                                          a 2009/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (29) 97. cikke;

                                          xii.

                                          a 2009/138/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (30) 30. cikke;

                                          xiii.

                                          az (EU) 2016/97 európai parlamenti és tanácsi irányelv (31) 12. cikke;

                                          xiv.

                                          az (EU) 2016/2341 európai parlamenti és tanácsi irányelv (32) 47. cikke;

                                          xv.

                                          az 1060/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (33) 22. cikke;

                                          xvi.

                                          a 2006/43/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (34) 3. cikkének (2) bekezdése és 32. cikke;

                                          xvii.

                                          az (EU) 2016/1011 európai parlamenti és tanácsi rendelet (35) 40. cikke;

                                          xviii.

                                          az (EU) 2020/1503 európai parlamenti és tanácsi rendelet (36) 29. cikke;

                              3.

                              a makroprudenciális politikai intézkedések elfogadásával és/vagy aktiválásával vagy a pénzügyi stabilitással kapcsolatos más feladatokkal, például a kapcsolódó alátámasztó elemzéssel megbízott hatóság, így többek között:

                                          i.

                                          a 2013/36/EU irányelv VII. címének 4. fejezete vagy az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (37) 458. cikkének (1) bekezdése szerinti kijelölt hatóság;

                                          ii.

                                          az ERKT/2011/3 európai rendszerkockázati testületi ajánlásban (38) meghatározott célkitűzésekkel, szabályokkal, feladatokkal, hatáskörökkel, instrumentumokkal, elszámoltathatósági követelményekkel és más jellemzőkkel rendelkező makroprudenciális hatóság;

                  g)

                  „érintett hatóság”:

                              1.

                              valamely európai felügyeleti hatóság;

                              2.

                              az EKB az 1024/2013/EU rendelet 4. cikkének (1) és (2) bekezdésével, valamint 5. cikkének (2) bekezdésével összhangban rá ruházott feladatok tekintetében;

                              3.

                              valamely érintett nemzeti hatóság.

            2.   Végrehajtási kritériumok

      Az ajánlás végrehajtására a következő kritériumok vonatkoznak:

                  a)

                  megfelelő figyelmet kell fordítani a szükséges ismeret elvére és az arányosság elvére, figyelembe véve az egyes ajánlások célkitűzését és tartalmát;

                  b)

                  teljesíteni kell az egyes ajánlások tekintetében a mellékletben meghatározott konkrét megfelelési kritériumokat.

            3.   Az intézkedések elfogadására vonatkozó határidők

      Az 1092/2010/EU rendelet 17. cikkének(1) bekezdésével összhangban a címzetteknek tájékoztatniuk kell az Európai Parlamentet, a Tanácsot, a Bizottságot és az ERKT-t arról, hogy milyen intézkedéseket hoztak ezen ajánlás nyomán, vagy meg kell indokolniuk az intézkedés mellőzését. A címzettek a következő határidők betartásával nyújthatják be a tájékoztatást:

                  1.

                  A. ajánlás

                              a)

                              Az EFH-knak 2023. június 30-ig, de legkorábban a DORA rendelet hatálybalépését követő hat hónapot követően időközi jelentést kell benyújtaniuk az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és az ERKT-nak az A(1) ajánlás végrehajtásáról.

                              b)

                              Az EFH-knak 2024. június 30-ig, de legkorábban a DORA rendelet hatálybalépését követő 18 hónapot követően zárójelentést kell benyújtaniuk az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és az ERKT-nak az A(1) ajánlás végrehajtásáról.

                              c)

                              Az EFH-knak 2025. június 30-ig, de legkorábban a DORA rendelet hatálybalépését követő 30 hónapot követően jelentést kell benyújtaniuk az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és az ERKT-nak az A(2) ajánlás végrehajtásáról.

                  2.

                  B. ajánlás
                  Az EFH-knak, az EKB-nak és a tagállamoknak 2023. június 30-ig, de legkorábban a DORA rendelet hatálybalépését követő hat hónapot követően jelentést kell benyújtaniuk az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, a Bizottságnak és az ERKT-nak a B. ajánlás végrehajtásáról.

                  3.

                  C. ajánlás

                              a)

                              A Bizottságnak 2023. december 31-ig, de legkorábban a DORA rendelet hatálybalépését követő 12 hónapot követően jelentést kell benyújtania az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és az ERKT-nak a C. ajánlás végrehajtásáról, tekintettel az EFH-k A(1) ajánlással összefüggő időközi jelentésére.

                              b)

                              A Bizottságnak 2025. december 31-ig, de legkorábban a DORA rendelet hatálybalépését követő 36 hónapot követően jelentést kell benyújtania az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és az ERKT-nak a C. ajánlás végrehajtásáról, tekintettel az EFH-k A. ajánlással összefüggő jelentésére.

            4.   Nyomon követés és értékelés

                  1.

                  Az ERKT titkársága:

                              a)

                              támogatást nyújt a címzetteknek, biztosítva az összehangolt jelentéstételt és a megfelelő sablonok rendelkezésre bocsátását, és szükség szerint részletezve a meghozandó intézkedésekkel kapcsolatos eljárást és határidőket;

                              b)

                              ellenőrzi a címzettek által hozott intézkedéseket, kérésükre segítséget nyújt, és az elfogadott intézkedésekről szóló jelentéseket nyújt be az igazgatótanácsnak. Az értékelésre az alábbiak szerint kerül sor:

                                          i.

                                          a DORA rendelet hatálybalépését követő 12 hónapon belül az A. és B. ajánlás végrehajtása tekintetében;

                                          ii.

                                          a DORA rendelet hatálybalépését követő 18 hónapon belül a C. ajánlás végrehajtása tekintetében;

                                          iii.

                                          a DORA rendelet hatálybalépését követő 24 hónapon belül az A. ajánlás végrehajtása tekintetében;

                                          iv.

                                          a DORA rendelet hatálybalépését követő 36 hónapon belül az A. ajánlás végrehajtása tekintetében;

                                          v.

                                          a DORA rendelet hatálybalépését követő 42 hónapon belül a C. ajánlás végrehajtása tekintetében;

                  2.

                  Az igazgatótanács értékelni fogja a címzettek által jelentett intézkedéseket és indokolásokat, és adott esetben határozhat úgy, hogy ezt az ajánlást nem tartották be, és a címzettek nem adtak megfelelő indokolást az intézkedés mellőzésére.

         Kelt Frankfurt am Mainban, 2021. december 2-án.

               az ERKT titkárságának vezetője,

               az ERKT igazgatótanácsa nevében

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  HL L 1., 1994.1.3., 3. o.

         (2)  HL L 331., 2010.12.15., 1. o.

         (3)  HL C 58., 2011.2.24., 4. o.

         (4)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2013/1 ajánlása (2013. április 4.) a makroprudenciális politika köztes célkitűzéseiről és eszközeiről (HL C 170., 2013.6.15., 1. o.).

         (5)  Lásd: „Systemic cyber risk” (A rendszerszintű kiberkockázat), ERKT, 2020. február, elérhető az ERKT honlapján: www.esrb.europa.eu

         (6)  Lásd: „Internet Organised Crime Threat Assessment” (A szervezett internetes bűnözésből fakadó fenyegetettséget vizsgáló jelentés), Europol, 2020., elérhető az Europol honlapján: www.europol.europa.eu

         (7)  Lásd: „IT and cyber risk: a constant challenge” (IT és kiberkockázat: folyamatos kihívás), EKB, 2021., elérhető az EKB Bankfelügyelet honlapján: www.bankingsupervision.europa.eu

         (8)  Lásd: „Systemic cyber risk” (A rendszerszintű kiberkockázat), ERKT, 2020. február, elérhető az ERKT honlapján: www.esrb.europa.eu

         (9)  Lásd: „Mitigating systemic cyber risk” (A rendszerszintű kiberkockázat csökkentése), ERKT, 2021., (megjelenés előtt).

         (10)  COM/2020/595 final.

         (11)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/1148 irányelve (2016. július 6.) a hálózati és információs rendszerek biztonságának az egész Unióban egységesen magas szintjét biztosító intézkedésekről (HL L 194., 2016.7.19., 1. o.).

         (12)  Lásd a DORA rendeletre irányuló javaslat tervezett 43. cikkét.

         (13)  Lásd: Európai Bizottság, Kiberbiztonsági együttműködési csoport, elérhető az Európai Bizottság honlapján: www.ec.europa.eu

         (14)  Lásd: „Cyber Lexicon” (Kiber lexikon), FSB, 2018. november 12., elérhető az FSB honlapján: www.fsb.org

         (15)  Lásd a DORA rendeletre irányuló javaslat tervezett 3. cikkének 7. pontját.

         (16)  Az Európai Parlament és a Tanács 1093/2010/EU rendelete (2010. november 24.) az európai felügyeleti hatóság (Európai Bankhatóság) létrehozásáról, a 716/2009/EK határozat módosításáról és a 2009/78/EK bizottsági határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 331., 2010.12.15., 12. o.).

         (17)  Az Európai Parlament és a Tanács 1094/2010/EU rendelete (2010. november 24.) az európai felügyeleti hatóság (az Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-hatóság) létrehozásáról, valamint a 716/2009/EK határozat módosításáról és a 2009/79/EK bizottsági határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 331., 2010.12.15., 48. o.).

         (18)  Az Európai Parlament és a Tanács 1095/2010/EU rendelete (2010. november 24.) az európai felügyeleti hatóság (Európai Értékpapír-piaci Hatóság) létrehozásáról, a 716/2009/EK határozat módosításáról és a 2009/77/EK bizottsági határozat hatályon kívül helyezéséről (HL L 331., 2010.12.15., 84. o.).

         (19)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013/36/EU irányelve (2013. június 26.) a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 176., 2013.6.27., 338. o.).

         (20)  A Tanács 1024/2013/EU rendelete (2013. október 15.) az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízásáról (HL L 287., 2013.10.29., 63. o.).

         (21)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2015/2366 irányelve (2015. november 25.) a belső piaci pénzforgalmi szolgáltatásokról és a 2002/65/EK, a 2009/110/EK és a 2013/36/EU irányelv és a 1093/2010/EU rendelet módosításáról, valamint a 2007/64/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 337., 2015.12.23., 35. o.).

         (22)  Az Európai Parlament és a Tanács 2009/110/EK irányelve (2009. szeptember 16.) az elektronikuspénz-kibocsátó intézmények tevékenységének megkezdéséről, folytatásáról és prudenciális felügyeletéről, a 2005/60/EK és a 2006/48/EK irányelv módosításáról, valamint a 2000/46/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 267., 2009.10.10., 7. o.).

         (23)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2019/2034 irányelve (2019. november 27.) a befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, valamint a 2002/87/EK, a 2009/65/EK, a 2011/61/EU, a 2013/36/EU, a 2014/59/EU és a 2014/65/EU irányelv módosításáról (HL L 314., 2019.12.5., 64. o.).

         (24)  COM/2020/593 final.

         (25)  Az Európai Parlament és a Tanács 909/2014/EU rendelete (2014. július 23.) az Európai Unión belüli értékpapír-kiegyenlítés javításáról és a központi értéktárakról, valamint 98/26/EK és a 2014/65/EU irányelv, valamint a 236/2012/EU rendelet módosításáról (HL L 257., 2014.8.28., 1. o.).

         (26)  Az Európai Parlament és a Tanács 648/2012/EU rendelete (2012. július 4.) a tőzsdén kívüli származtatott ügyletekről, a központi szerződő felekről és a kereskedési adattárakról (HL L 201., 2012.7.27., 1. o.).

         (27)  Az Európai Parlament és a Tanács 2014/65/EU irányelve (2014. május 15.) a pénzügyi eszközök piacairól, valamint a 2002/92/EK irányelv és a 2011/61/EU irányelv módosításáról (HL L 173., 2014.6.12., 349. o.).

         (28)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011/61/EU irányelve (2011. június 8.) az alternatívbefektetésialap-kezelőkről, valamint a 2003/41/EK és a 2009/65/EK irányelv, továbbá az 1060/2009/EK és az 1095/2010/EU rendelet módosításáról (HL L 174., 2011.7.1., 1. o.).

         (29)  Az Európai Parlament és a Tanács 2009/65/EK irányelve (2009. július 13.) az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról (HL L 302., 2009.11.17., 32. o.).

         (30)  Az Európai Parlament és a Tanács 2009/138/EK irányelve (2009. november 25.) a biztosítási és viszontbiztosítási üzleti tevékenység megkezdéséről és gyakorlásáról (Szolvencia II) (HL L 335., 2009.12.17., 1. o.).

         (31)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/97 irányelve (2016. január 20.) a biztosítási értékesítésről (HL L 26., 2016.2.2., 19. o.).

         (32)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/2341 irányelve (2016. december 14.) a foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények tevékenységéről és felügyeletéről (HL L 354., 2016.12.23., 37. o.).

         (33)  Az Európai Parlament és Tanács 1060/2009/EK rendelete (2009. szeptember 16.) a hitelminősítő intézetekről (HL L 302., 2009.11.17., 1. o.).

         (34)  Az Európai Parlament és a Tanács 2006/43/EK irányelve (2006. május 17.) az éves és összevont (konszolidált) éves beszámolók jog szerinti könyvvizsgálatáról, a 78/660/EGK és a 83/349/EGK tanácsi irányelv módosításáról, valamint a 84/253/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 157., 2006.6.9., 87. o.).

         (35)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2016/1011 rendelete (2016. június 8.) a pénzügyi eszközökben és pénzügyi ügyletekben referenciamutatóként vagy a befektetési alapok teljesítményének méréséhez felhasznált indexekről, valamint a 2008/48/EK és a 2014/17/EU irányelv, továbbá az 596/2014/EU rendelet módosításáról (HL L 171., 2016.6.29., 1. o.).

         (36)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2020/1503 rendelete (2020. október 7.) az európai közösségi finanszírozási üzleti szolgáltatókról, valamint az (EU) 2017/1129 rendelet és az (EU) 2019/1937 irányelv módosításáról (HL L 347., 2020.10.20., 1. o.).

         (37)  Az Európai Parlament és a Tanács 575/2013/EU rendelete (2013. június 26) a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról (HL L 176., 2013.6.27., 1. o.).

         (38)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2011/3 ajánlása (2011. december 22.) a nemzeti hatóságok makroprudenciális felhatalmazásáról (HL C 41., 2012.2.14., 1. o.).

         MELLÉKLET
         AZ AJÁNLÁSOKRA VONATKOZÓ MEGFELELÉSI KRITÉRIUMOK MEGHATÁROZÁSA

            A. ajánlás – A rendszerszintű kiberbiztonsági események páneurópai koordinációs keretének (EU-SCICF) létrehozása

         Az A(1) ajánlásra a következő megfelelési kritériumok vonatkoznak.

                     1.

                     A pénzügyi ágazat digitális működési rezilienciájáról szóló jövőbeli európai parlamenti és tanácsi rendeletben (a továbbiakban: DORA rendelet) előirányzott hatáskör gyakorlása révén az EU-SCICF fokozatos fejlesztését magában foglaló, eredményes, koordinált uniós szintű elhárítás előkészítése során az európai felügyeleti hatóságoknak (EFH-k) a vegyes bizottságon keresztül, valamint az Európai Központi Bankkal (EKB), az Európai Rendszerkockázati Testülettel (ERKT) és az érintett nemzeti hatóságokkal együtt, és szükség esetén az Európai Uniós Hálózat- és Információbiztonsági Ügynökséggel és a Bizottsággal konzultálva meg kell fontolniuk legalább a következő szempontoknak az EU-SCICF tervezett előkészítése során történő figyelembevételét:

                                 a.

                                 az EU-SCICF hatékony fejlesztéséhez szükséges erőforrásigények elemzése;

                                 b.

                                 kibertámadási forgatókönyveket magában foglaló válságkezelési és vészhelyzeti gyakorlatok kidolgozása a kommunikációs csatornák kialakítása céljából;

                                 c.

                                 közös szószedet kidolgozása;

                                 d.

                                 a kiberbiztonsági események egységes osztályozásának kidolgozása;

                                 e.

                                 biztonságos és megbízható információmegosztási csatornák létrehozása, ideértve a tartalékrendszereket is;

                                 f.

                                 kapcsolattartó pontok létrehozása;

                                 g.

                                 az információmegosztás keretében a titoktartás kezelése;

                                 h.

                                 együttműködési és információmegosztási kezdeményezések a pénzügyi szektor kiberfelderítésével;

                                 i.

                                 hatékony aktiválási és eszkalációs eljárások kidolgozása helyzetismeret segítségével;

                                 j.

                                 a keret résztvevői felelősségi körének pontosítása;

                                 k.

                                 interfészek kialakítása az ágazatközi és – adott esetben – harmadik országok közötti koordinációhoz;

                                 l.

                                 az érintett hatóságok nyilvánosság felé irányuló egységes kommunikációjának biztosítása a bizalom megőrzése érdekében;

                                 m.

                                 előre meghatározott kommunikációs csatornák létrehozása az időben történő kommunikációhoz;

                                 n.

                                 megfelelő kerettesztelési gyakorlatok elvégzése, ideértve az országok közötti tesztelést és a harmadik országokkal való koordinációt, valamint a tanulságok levonását és a keret fejlődését eredményező értékeléseket;

                                 o.

                                 hatékony kommunikáció és a dezinformáció elleni intézkedések biztosítása.

            B. ajánlás – Az EU-SCICF kapcsolattartó pontok létrehozása

         A B. ajánlásra a következő megfelelési kritériumok vonatkoznak.

                     1.

                     Az EFH-knak, az EKB-nak és az érintett nemzeti hatóságaik között az egyes tagállamoknak meg kell állapodniuk az EU-SCICF kijelölt kapcsolattartó pontjait felsoroló lista megosztására és naprakészen tartására vonatkozó közös megközelítésben.

                     2.

                     Értékelni kell a kapcsolattartó pont kijelölését, figyelembe véve a tagállamok által az (EU) 2016/1148 irányelv alapján a hálózati és információs rendszerek biztonságával kapcsolatos feladatok ellátására a más tagállamokkal és a kiberbiztonsági együttműködési csoporttal való, határokon átnyúló együttműködés biztosítása érdekében kijelölt egyedüli kapcsolattartó pontokat.

            C. ajánlás – Az uniós jogi keret módosítása

         A C. ajánlásra a következő megfelelési kritérium vonatkozik.
         A Bizottságnak mérlegelnie kell, hogy az A. ajánlásnak megfelelően elvégzett elemzés eredményeként szükség van-e intézkedésekre, ideértve a vonatkozó uniós jogszabályok módosítását is, annak biztosítása érdekében, hogy az EFH-k a vegyes bizottságon keresztül, az EKB-val, az ERKT-val és az érintett nemzeti hatóságokkal közösen az A(1) alajánlásnak megfelelően kidolgozhassák az EU-SCICF-et, valamint annak biztosítása érdekében, hogy az EFH-k, az EKB, az ERKT és az érintett nemzeti hatóságok, valamint más hatóságok koordinálni tudjanak és kellően részletes és következetes információcserét folytathassanak az eredményes EU-SCICF támogatásához.


title: Az Európai Központi Bank ajánlása (2022. március 25.) az uniós jogszabályokban biztosított egyes választási lehetőségek és mérlegelési jogkörök illetékes nemzeti hatóságok által a kevésbé jelentősnek minősülő intézmények tekintetében történő gyakorlására vonatkozó közös előírásokról szóló EKB/2017/10 ajánlás módosításáról (EKB/2022/13) 2022/C 142/01

text:
                  2022.3.30.

                  HU

                  Az Európai Unió Hivatalos Lapja

                  C 142/1

         AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA
         (2022. március 25.)
         az uniós jogszabályokban biztosított egyes választási lehetőségek és mérlegelési jogkörök illetékes nemzeti hatóságok által a kevésbé jelentősnek minősülő intézmények tekintetében történő gyakorlására vonatkozó közös előírásokról szóló EKB/2017/10 ajánlás módosításáról
         (EKB/2022/13)
         (2022/C 142/01)
         AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
         tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
         tekintettel az Európai Központi Banknak a hitelintézetek prudenciális felügyeletére vonatkozó politikákkal kapcsolatos külön feladatokkal történő megbízásáról szóló, 2013. október 15-i 1024/2013/EU tanácsi rendeletre (1), és különösen annak 4. cikke (3) bekezdésére, valamint 6. cikke (1) bekezdésére és (5) bekezdésének c) pontjára,
         mivel:

                     (1)

                     2017. április 4-én az Európai Központi Bank (EKB) elfogadta az EKB/2017/10 európai központi banki ajánlást (2) (a továbbiakban: a választási lehetőségekről és mérlegelési jogkörökről szóló ajánlás), amelyben az uniós jogszabályokban biztosított egyes választási lehetőségek és mérlegelési jogkörök illetékes nemzeti hatóságok által a kevésbé jelentősnek minősülő intézmények tekintetében történő gyakorlására vonatkozó közös előírásokat állapított meg. A választási lehetőségekről és mérlegelési jogkörökről szóló ajánlás elfogadása óta elfogadott jogszabályok módosítottak vagy töröltek egyes olyan, az uniós jogszabályokban biztosított választási lehetőségeket és mérlegelési jogköröket, amelyek az említett ajánlásban szerepeltek, és az EKB uniós jogszabályokban biztosított választási lehetőségekről és mérlegelési jogkörökről szóló, 2016. novemberi útmutatója (a továbbiakban: EKB-útmutató) is aktualizálásra került. Ezért a választási lehetőségekről és mérlegelési jogkörökről szóló ajánlás ebből következő módosítására van szükség.

                     (2)

                     Az összevont alapú felügyelethez és a prudenciális követelményektől való eltekintéshez kapcsolódó választási lehetőségek és mérlegelési jogkörök tekintetében az EKB-útmutató II szakaszának 1. fejezetében szereplő előírásokkal összhangban az illetékes nemzeti hatóságok számára ajánlott, hogy az ilyen mentesítések egyedi megadása során körültekintő megközelítést kövessenek. Az összevont felügyeletet ellátó hatóság azonosítására, valamint a konszolidáció és szubkonszolidáció módszereire és körére vonatkozó szabályokat szintén az EKB-útmutatóval összhangban álló módon kell alkalmazni.

                     (3)

                     A határokon átnyúló likviditási mentesítéseket illetően az EKB különleges megközelítést ajánl a kevésbé jelentős intézmények esetében, tekintettel arra, hogy nem minden, az EKB-útmutatóban a kérelmek értékelésére vonatkozóan szereplő előírás releváns ezen intézmények esetében.

                     (4)

                     Az EKB a szavatolótőke-követelményekhez kapcsolódó választási lehetőségek és mérlegelési jogkörök tekintetében következetes és körültekintő megközelítést javasol, az EKB-útmutató II. szakaszának 2. fejezetében szereplő előírásokkal összhangban. Ezen előírások bizonyos kiigazítására van szükség annak érdekében, hogy tükrözzék a kevésbé jelentős intézmények sajátosságait a szavatolótőke csökkentése esetén irányadó tőketöbblet-követelményt illetően.

                     (5)

                     Az EKB a likviditási követelményekhez kapcsolódó választási lehetőségek és mérlegelési jogkörök tekintetében az EKB-útmutató II. szakaszának 6. fejezetében foglalt előírásokat követő, következetes és körültekintő megközelítést javasol, mivel e választási lehetőségek és mérlegelési jogkörök hatással vannak a likviditásfedezeti rátára vonatkozó követelmények kiszámítására, például egyes beáramlások és kiáramlások kezelésének meghatározása révén.

                     (6)

                     A kereskedelemfinanszírozással kapcsolatos mérlegen kívüli termékek kiáramlásait illetően az EKB-útmutató előírásokkal egészült ki az EKB kiáramlási arányok meghatározása során további rugalmasságot lehetővé tevő új politikájának figyelembevétele érdekében. Ezért a kiáramlási arányoknak a jelentős és a kevésbé jelentős intézmények közötti, kereskedelemfinanszírozással kapcsolatos mérlegen kívüli kitettségekre történő alkalmazásában biztosítandó következetesség érdekében az illetékes nemzeti hatóságoknak az EKB-útmutatóban szereplő előírásokat kell követniük.

                     (7)

                     A stabil lakossági betétekre alkalmazandó kiáramlási arányokat illetően bizonyos tényezők akadályozták az (EU) 2016/445 európai központi banki rendelet (EKB/2016/4) (3) 13. cikkében szereplő mérlegelési jogkör gyakorlati alkalmazását, amely szerint az illetékes hatóságok engedélyezhetik az intézmények számára, hogy az Európai Bizottság (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (4) 24. cikkének (4) és (5) bekezdése szerinti előzetes jóváhagyása mellett a betétbiztosítási rendszer hatálya alá tartozó stabil lakossági betétekre 3 %-os kiáramlási arányt alkalmazzanak. További bizonyítékokra és elemzésre van szükség annak alátámasztására, hogy az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 24. cikkének (5) bekezdésében említett, betétbiztosítási rendszer hatálya alá tartozó stabil lakossági betétek kiáramlási aránya az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 5. cikkében említett forgatókönyveknek megfelelő stresszidőszakban 3 % alatt maradna. Az ilyen bizonyítékok és elemzés hiányában a 3 %-os kiáramlási arány alkalmazását engedélyező általános politika elhagyásra került az uniós jogszabályokban biztosított egyes választási lehetőségek és mérlegelési jogkörök illetékes nemzeti hatóságok által a kevésbé jelentősnek minősülő intézmények tekintetében történő gyakorlására vonatkozó EKB/2017/9 európai központi banki iránymutatásból (5). Az EKB-nak az e választási lehetőséggel kapcsolatos álláspontját az EKB-útmutató III. szakasza mutatja be. A választási lehetőségek és mérlegelési jogkörök jelentős és kevésbé jelentős intézmények tekintetében történő gyakorlásában biztosítandó következetesség érdekében az illetékes nemzeti hatóságoknak ugyanezt az álláspontot kell elfogadniuk.

                     (8)

                     A tőkeáttételi mutatóhoz kapcsolódó választási lehetőségeket és mérlegelési jogköröket illetően az EKB következetes és körültekintő megközelítést javasol, az EKB-útmutató I. szakaszának 3. fejezetében és II. szakaszának 7. fejezetében foglalt előírásokkal összhangban.

                     (9)

                     A közbenső szintű anyavállalatokhoz kapcsolódó választási lehetőségeket és mérlegelési jogköröket, valamint az illetékes hatóságok azon lehetőségét illetően, hogy a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) 21b. cikkének (2) bekezdése alapján engedélyezzék az ugyanazon harmadik országbeli csoporthoz tartozó kettő vagy több unióbeli intézmény számára, hogy két közbenső EU-szintű anyavállalattal rendelkezzenek, valamint e lehetőségnek a kevésbé jelentős intézmények esetében fennálló relevanciáját illetően az EKB azt ajánlja, hogy az illetékes nemzeti hatóságok az egyenlő versenyfeltételek biztosítása érdekében az EKB-útmutató II. szakaszának 9. fejezetében foglalttal összeegyeztethető megközelítést kövessenek.

                     (10)

                     Az intézményekre különösen az eszközök és a mérleg kívül tételek értékelése tekintetében vonatkozó adatszolgáltatási követelményekhez, valamint az adatszolgáltatási mentesítésekhez kapcsolódó választási lehetőségeket és mérlegelési jogköröket illetően az EKB azt ajánlja, hogy az illetékes nemzeti hatóságok az EKB-útmutató II. szakaszának 8. fejezetében foglalt megközelítést kövessék az egységes felügyeleti mechanizmuson belül a szakpolitikai követelmények következetes alkalmazása és az egyenlő versenyfeltételek biztosítása érdekében.

                     (11)

                     Az irányításhoz kapcsolódó választási lehetőségeket és mérlegelési jogköröket illetően a választási lehetőségekről és mérlegelési jogkörökről szóló ajánlást módosítani kell a (vegyes) pénzügyi holdingtársaságok felügyeleti kezelését érintő jogszabály-módosítások figyelembevétele érdekében.

                     (12)

                     Az EKB/2017/10 ajánlást erre tekintettel megfelelően módosítani kell,

               ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

            ELSŐ RÉSZ

            Módosítások

         Az EKB/2017/10 ajánlás a következőképpen módosul:

                     1.

                     Az első rész I. szakaszának 2. bekezdése helyébe a következő szöveg lép:

                                 „2.

                                 Fogalommeghatározások
                                 Ezen ajánlás alkalmazásában az 1024/2013/EU rendeletben, a 468/2014/EU rendeletben (EKB/2014/17), az 575/2013/EU rendeletben, a 2013/36/EU irányelvben, az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletben (*1) és a 2014/59/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvben (*2) szereplő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni.

                        (*1)  A Bizottság (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelete (2014. október 10.) az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a hitelintézetekre vonatkozó likviditásfedezeti követelmények tekintetében történő kiegészítéséről (HL L 11., 2015.1.17., 1. o.)."

                        (*2)  Az Európai Parlament és a Tanács 2014/59/EU irányelve (2014. május 15.) a hitelintézetek és befektetési vállalkozások helyreállítását és szanálását célzó keretrendszer létrehozásáról és a 82/891/EGK tanácsi irányelv, a 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/EU, 2012/30/EU és 2013/36/EU irányelv, valamint az 1093/2010/EU és a 648/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról (HL L 173., 2014.6.12., 190. o.).”"

                     2.

                     A második rész a következő IIa. szakasszal egészül ki:
                     „IIa.

                        Szavatolótőke-követelmények

                                 1.

                                 Az 575/2013/EU rendelet 78. cikke (1) bekezdésének b) pontja: a szavatolótőke csökkentése: tőketöbblet-követelmény

                                             1.1

                                             Az illetékes nemzeti hatóságnak meg kell határoznia az 575/2013/EU rendelet 78. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján a szavatolótőke csökkentése céljára előírt többletet, feltéve, hogy a 78. cikk (1) bekezdésének feltételei teljesülnek, továbbá valamennyi alábbi tényező értékelését követően:

                                                         a)

                                                         az 575/2013/EU rendelet 77. cikkének (1) bekezdésében említett valamely intézkedést hozó hitelintézet hároméves időszakot vizsgálva továbbra is meghaladná-e a felügyeleti felülvizsgálati és értékelési eljárás (SREP) szerinti legutóbbi alkalmazandó határozatban foglalt teljes tőkekövetelményt, legalább az ugyanazon SREP határozatban szereplő, a kiegészítő szavatolótőkére vonatkozó iránymutatás mértékével;

                                                         b)

                                                         az 575/2013/EU rendelet 77. cikkének (1) bekezdésében említett valamely intézkedést hozó hitelintézet hároméves időszakot vizsgálva továbbra is meghaladná-e a 2014/59/EU irányelvben foglalt követelményeket legalább olyan mértékben, amelyet a nemzeti szanálási hatóság vagy az Egységes Szanálási Testület az illetékes nemzeti hatósággal egyetértésben szükségesnek ítélne az 575/2013/EU rendelet 78a. cikkében foglalt feltétel teljesítéséhez;

                                                         c)

                                                         a tervezett csökkentés hatása a szavatolótőke érintett szintjére;

                                                         d)

                                                         az 575/2013/EU rendelet 77. cikkének (1) bekezdésében említett valamely intézkedést hozó hitelintézet hároméves időszakot vizsgálva továbbra is meghaladná-e az említett rendelet 92. cikke (1) bekezdésének d) pontjában rögzített tőkeáttételi mutatóra vonatkozó követelményt, valamint a legutóbbi alkalmazandó SREP határozatban megjelölt, a túlzott tőkeáttételi kockázat kezelésére szolgáló kiegészítő szavatolótőke-követelményt, legalább az ugyanazon SREP határozatban szereplő, a túlzott tőkeáttételi kockázat kezelésére szolgáló, kiegészítő szavatolótőkére vonatkozó iránymutatás mértékével.

                                             1.2

                                             A fentiekben megjelölt többleteket nem teljesítő hitelintézettől beérkezett, szavatolótőke csökkentése iránti kérelemnek eseti alapon továbbra is helyt kell adni, amennyiben a kérelem megalapozott prudenciális okok alapján kellően indokolt. Amennyiben az 1.1 bekezdés b) pontja szerinti többletet nem teljesítik, az illetékes nemzeti hatóságnak a nemzeti szanálási hatóság vagy az Egységes Szanálási Testület véleményét kell kérnie arról, hogy a szavatolótőke csökkentése veszélyeztetheti-e a 2014/59/EU irányelvben a szavatolótőkére és a leírható, illetve átalakítható kötelezettségekre vonatkozóan meghatározott követelmények teljesítését.

                                             1.3

                                             Amennyiben az 1.1 bekezdés a) vagy d) pontja alkalmazásában a hitelintézetre nem vonatkozik a kiegészítő szavatolótőkére vonatkozó iránymutatás, a többletet eseti alapon, a hitelintézet sajátos körülményeit figyelembe véve kel lmeghatározni.

                                 2.

                                 Az 575/2013/EU rendelet 78. cikke (1) bekezdésének második albekezdése: a szavatolótőke csökkentése: általános előzetes engedély
                                 Az illetékes nemzeti hatóságnak meg kell adnia az 575/2013/EU rendelet 78. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében megjelölt általános előzetes engedélyt, amennyiben az ott, valamint a 241/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletben (*3) előírt feltételek teljesülnek. Az illetékes nemzeti hatóságnak a jelen ajánlás IIa. szakaszának 1. bekezdésében szereplő valamennyi tényező értékelését követően kell meghatároznia az 575/2013/EU rendelet 78. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében megjelölt többletet.

                                 3.

                                 A második részben az V. szakaszt el kell hagyni.

                                 4.

                                 A melléklet helyébe ezen ajánlás melléklete lép.

            MÁSODIK RÉSZ

            Címzettek

         Ennek az ajánlásnak a címzettjei a mechanizmusban részt vevő tagállamok illetékes nemzeti hatóságai.
         Az illetékes nemzeti hatóságok számára ajánlott, hogy ezt az ajánlást az elfogadásának napjától alkalmazzák.

            Kelt Frankfurt am Mainban, 2022. március 25-én.

                  az EKB elnöke

               Christine LAGARDE

            (1)  HL L 287., 2013.10.29., 63. o.

            (2)  Az Európai Központi Bank ajánlása (2017. április 4.) az uniós jogszabályokban biztosított egyes választási lehetőségek és mérlegelési jogkörök illetékes nemzeti hatóságok által a kevésbé jelentősnek minősülő intézmények tekintetében történő gyakorlására vonatkozó közös előírásokról (EKB/2017/10) (HL C 120., 2017.4.13., 2. o.).

            (3)  Az Európai Központi Bank (EU) 2016/445 rendelete (2016. március 14.) az uniós jogszabályokban biztosított választási lehetőségek és mérlegelési jogkör gyakorlásáról (EKB/2016/4) (HL L 78., 2016.3.24., 60. o.).

            (4)  A Bizottság (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelete (2014. október 10.) az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a hitelintézetekre vonatkozó likviditásfedezeti követelmények tekintetében történő kiegészítéséről (HL L 11., 2015.1.17., 1. o.).

            (5)  Az Európai Központi Bank (EU) 2017/697 iránymutatása (2017. április 4.) az uniós jogszabályokban biztosított választási lehetőségek és mérlegelési jogkörök illetékes nemzeti hatóságok által a kevésbé jelentősnek minősülő intézmények tekintetében történő gyakorlásáról (EKB/2017/9) (HL L 101., 2017.4.13., 156. o.).

            (6)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013/36/EU irányelve (2013. június 26.) a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 176., 2013.6.27., 338. o.).

            MELLÉKLET
            Az EKB/2017/10 ajánlás melléklete helyébe a következő szöveg lép:

                     „MELLÉKLET

                                 A választási lehetőség és/vagy mérlegelési jogkör jogalapja

                                 Ajánlott megközelítés: a választási lehetőségekkel és mérlegelési jogkörökkel kapcsolatos, jelentős intézményekre vonatkozó politikával való összhang

                                       Összevont alapú felügyelet és a prudenciális követelményektől való eltekintés

                                 Az 575/2013/EU rendelet 7. cikkének (1)–(3) bekezdése: tőkével kapcsolatos mentesítések

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 1. fejezetének 3. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 8. cikkének (1) és (2) bekezdése: likviditással kapcsolatos mentesítések

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 1. fejezetének 4. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 9. cikke: az egyedi konszolidáció módszere

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 1. fejezetének 5. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 10. cikkének (1) és (2) bekezdése: központi szervhez tartósan kapcsolt hitelintézetek mentesítése

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 1. fejezetének 6. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 18. cikkének (3) bekezdése: a konszolidáció módszerei a 2013/34/EU irányelv 22. cikkének (7) bekezdése szerinti kapcsolatban álló vállalkozások esetében

                                 Az EKB-útmutató III. szakasza 1. fejezetének 1. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 18. cikkének (5) bekezdése: a konszolidáció módszerei a 18. cikk (1) és (4) bekezdésében nem említett részesedések vagy tőkekapcsolatok esetében

                                 Az EKB-útmutató III. szakasza 1. fejezetének 2. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 18. cikkének (6) bekezdése: konszolidálás jelentős befolyás és közös vezetés esetében

                                 Az EKB-útmutató III. szakasza 1. fejezetének 3. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 18. cikkének (7) bekezdése: konszolidáció

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 1. fejezetének 8. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 18. cikkének (8) bekezdése: konszolidáció

                                 Az EKB-útmutató III. szakasza 1. fejezetének 4. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 19. cikkének (2) bekezdése: a konszolidáció kizárása

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 1. fejezetének 9. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 24. cikkének (2) bekezdése: az eszközök és a mérlegen kívüli tételek értékelése – a nemzetközi pénzügyi beszámolási standardok prudenciális célokra történő alkalmazása

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 1. fejezetének 10. pontja

                                       Szavatolótőke

                                 Az 575/2013/EU rendelet 26. cikkének (3) bekezdése: későbbi kibocsátások elsődleges alapvető tőkeinstrumentumnak minősítése

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 2. fejezetének 3. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 49. cikkének (1) bekezdése: biztosítókban fennálló részesedések levonása

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 2. fejezetének 5. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 49. cikkének (2) bekezdése: pénzügyi ágazatbeli szervezetekben fennálló részesedések levonása

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 2. fejezetének 6. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 54. cikke (1) bekezdésének e) pontja: az esemény bekövetkezését kiváltó érték kiszámítása harmadik országban letelepedett leányvállalatok által kibocsátott kiegészítő alapvető tőkeinstrumentumok tekintetében

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 2. fejezetének 7. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 78. cikkének (3) bekezdése: a szavatolótőke csökkentése – hitelegyesülések, takarékpénztárak és szövetkezetek

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 2. fejezetének 10. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 78. cikkének (4) bekezdése: kiegészítő alapvető vagy járulékos tőkeinstrumentumok csökkentése

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 2. fejezetének 11. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 79. cikkének (1) bekezdése: kiegészítő alapvető vagy járulékos tőkeinstrumentumok csökkentése

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 2. fejezetének 12. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 83. cikkének (1) bekezdése: különleges célú gazdasági egység által kibocsátott kiegészítő alapvető tőkeinstrumentumokra és járulékos tőkeinstrumentumokra vonatkozó mentesítés

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 2. fejezetének 13. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 84. cikkének (5) bekezdése: a konszolidált elsődleges alapvető tőkébe beszámított kisebbségi részesedések

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 2. fejezetének 14. pontja

                                 A 2013/36/EU irányelv 142. cikkének (1) bekezdése: a kombinált pufferkövetelmény vagy a tőkeáttételi mutatóra vonatkozó pufferkövetelmény nem teljesítése

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 11. fejezetének 12. pontja

                                       Tőkekövetelmények

                                 Az 575/2013/EU rendelet 113. cikkének (6) bekezdése: a kockázattal súlyozott kitettségértékek kiszámítása – csoporton belüli kitettségek

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 3. fejezetének 3. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 162. cikkének (1) bekezdése: kitettségek lejárata

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 3. fejezetének 5. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 225. cikkének (2) bekezdése: volatilitási korrekciók saját becslései

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 3. fejezetének 6. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 244. cikkének (2) bekezdése és 245. cikke (2) bekezdésének második albekezdése: jelentős kockázat átruházása

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 3. fejezetének 9. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 283. cikkének (3) bekezdése: a belső modell módszer bevezetése

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 3. fejezetének 8. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 284. cikkének (4) és (9) bekezdése: a kitettségérték kiszámítása a partnerkockázat tekintetében

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 3. fejezetének 9. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 366. cikkének (4) bekezdése: a kockáztatott érték kiszámítása

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 3. fejezetének 13. pontja

                                       Intézményvédelmi rendszerek

                                 Az 575/2013/EU rendelet 8. cikkének (4) bekezdése: likviditási mentesítés az intézményvédelmi rendszerek tagjai számára

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 4. fejezetének 3. pontja

                                       Nagykockázat-vállalás

                                 Az 575/2013/EU rendelet 396. cikkének (1) bekezdése: a nagykockázat-vállalási követelményeknek való megfelelés

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 5. fejezetének 3. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 400. cikke (2) bekezdésének c) pontja: a nagykockázat-vállalási követelményeknek való megfelelés

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 5. fejezetének 4. pontja

                                       Likviditás

                                 Az 575/2013/EU rendelet 414. cikke: a likviditási követelményeknek való megfelelés

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 3. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 422. cikkének (8) bekezdése és az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 29. cikke: csoporton belüli likviditáskiáramlások

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 10. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 425. cikkének (4) bekezdése és az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 34. cikke: csoporton belüli likviditásbeáramlások

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 14. pontja

                                 Az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 8. cikkének (1) bekezdése: a likvid eszközök diverzifikációja

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 5. pontja

                                 Az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 8. cikke (3) bekezdésének c) pontja: a likvid eszközök kezelése

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 6. pontja

                                 Az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 8. cikkének (6) bekezdése: devizanemek közötti eltérések

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 4. pontja

                                 Az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 17. cikkének (4) bekezdése: a kifutási mechanizmusra vonatkozó mentesítés

                                 Az EKB-útmutató I. szakasza 3. fejezetének 1. pontja

                                 Az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 23. cikkének (2) bekezdése: egyéb termékekhez és szolgáltatásokhoz kapcsolódó kiáramlások

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 7. pontja

                                 Az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 24. cikkének (4) és (5) bekezdése: stabil lakossági betétek kiáramlásai

                                 Az EKB-útmutató III. szakasza 3. fejezetének 1. pontja

                                 Az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 24. cikkének (6) bekezdése: a betétbiztosítási rendszer hatálya alá tartozó lakossági betétekre vonatkozó szorzó

                                 Az EKB-útmutató III. szakasza 3. fejezetének 3. pontja

                                 Az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 25. cikkének (3) bekezdése: magasabb kiáramlási arányok

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 8. pontja

                                 Az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 26. cikke: kiáramlások egymástól kölcsönösen függő beáramlásokkal

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 9. pontja

                                 Az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 29. cikke: csoporton vagy intézményvédelmi rendszeren belüli kedvezményes kezelés

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 10. pontja

                                 Az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 30. cikkének (2) bekezdése: leminősítés következményeiből eredő további fedezeti kiáramlások

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 11. pontja

                                 Az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 33. cikkének (2) bekezdése: a beáramlások felső korlátja

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 12. pontja

                                 Az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 33. cikkének (3)–(5) bekezdése: szakosított hitelintézetek

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 13. pontja

                                 Az (EU) 2015/61 felhatalmazáson alapuló rendelet 34. cikke: csoporton vagy intézményvédelmi rendszeren belüli beáramlások

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 14. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 428b. cikkének (5) bekezdése: nettó stabil forrásellátottsági követelmény (NSFR) – a pénznembeli eltérések korlátozása

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 15. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 428f. cikkének (1) bekezdése: NSFR – egymástól függő eszközök és kötelezettségek

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 16. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 428h. cikke: NSFR – csoporton vagy intézményvédelmi rendszeren belüli kedvezményes kezelés

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 17. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 428p. cikkének (7) bekezdése: NSFR – nem szabványos központi banki műveletek kezelése

                                 Az EKB-útmutató I. szakasza 3. fejezetének 1. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 428ai. cikke: NSFR – az egyszerűsített nettó stabil forrásellátottsági követelmény (sNSFR) alkalmazása

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 6. fejezetének 18. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 428aq. cikkének (7) bekezdése: NSFR – nem szabványos központi banki műveletek kezelése (sNSFR)

                                 Az EKB-útmutató I. szakasza 3. fejezetének 1. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 8. cikke: likviditással kapcsolatos mentesítések

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 4. fejezetének 3. pontja

                                       Tőkeáttétel

                                 Az 575/2013/EU rendelet 429a. cikkének (2) bekezdése: a közszektorbeli fejlesztési bankok kedvezményes kezelése

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 7. fejezetének 3. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 429a. cikkének (5) bekezdése: a központi banki tartalékok kizárása a tőkeáttételi mutató kiszámításából

                                 Az EKB-útmutató I. szakasza 3. fejezetének 1. pontja

                                 Az 575/2013/EU rendelet 429b. cikkének (3) bekezdése: a virtuális számla-összevezetési megállapodások kedvezményes kezelése

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 7. fejezetének 4. pontja

                                       Adatszolgáltatási követelmények

                                 Az 575/2013/EU rendelet 430. cikkének (11) bekezdése: a prudenciális követelményekre és a pénzügyi információkra vonatkozó adatszolgáltatás

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 8. fejezetének 1. pontja

                                       A hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférés általános követelményei

                                 A 2013/36/EU irányelv 21. cikkének (1) bekezdése: központi szervhez tartósan kapcsolt hitelintézetek mentessége

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 9. fejezetének 1. pontja

                                 A 2013/36/EU irányelv 21b. cikkének (2) bekezdése: közbenső szintű anyavállalat

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 9. fejezetének 2. pontja

                                       Irányítási rendszerek és prudenciális felügyelet

                                 A 2013/36/EU irányelv 88. cikke (1) bekezdésének e) pontja: az elnöki és a vezérigazgatói funkció összekapcsolása

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 11. fejezetének 4. pontja

                                 A 2013/36/EU irányelv 91. cikkének (6) bekezdése: további nem ügyvezető igazgatói tisztség

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 11. fejezetének 5. pontja

                                 A 2013/36/EU irányelv 108. cikkének (1) bekezdése: a tőkemegfelelés belső értékelési eljárása központi szervhez tartósan kapcsolt hitelintézetek esetében

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 11. fejezetének 6. pontja

                                 A 2013/36/EU irányelv 117. és 118. cikke: együttműködési kötelezettségek

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 11. fejezetének 9. pontja

                                 A 2013/36/EU irányelv 142. cikke: tőkefenntartási tervek

                                 Az EKB-útmutató II. szakasza 11. fejezetének 12. pontja

               ”


title: A Bizottság (EU) 2022/553 ajánlása (2022. április 5.) az Alternaria-toxinok élelmiszerekben való jelenlétének nyomon követéséről

text:
               2022.4.6.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 107/90

      A BIZOTTSÁG (EU) 2022/553 AJÁNLÁSA
      (2022. április 5.)
      az Alternaria-toxinok élelmiszerekben való jelenlétének nyomon követéséről
      AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (EFSA) élelmiszerláncba bekerülő szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testülete (CONTAM) 2011-ben tudományos véleményt (1) fogadott el az Alternaria élelmiszerekben való jelenléte által jelentett állategészségügyi és közegészségügyi kockázatokról.

                  (2)

                  Az EFSA a közelmúltban egy tudományos jelentést (2) is közzétett az európai népesség Alternaria-toxinoknak való étrendi expozíciója értékeléséről. A Hatóság arra a következtetésre jutott, hogy az Alternaria-toxinoknak – altenariol, alternariol-monometil-éter és tenuazonsav – való becsült krónikus étrendi expozíció meghaladja a vonatkozó toxikológiai határértéket, ezért további, vegyületspecifikus toxicitási adatokra van szükség.

                  (3)

                  Az EFSA ajánlása szerint több adatot kell gyűjteni az Alternaria-toxinok előfordulásáról az érintett élelmiszerekben (többek között gyümölcsökben és gyümölcstermékekben, paradicsomban és paradicsomalapú termékekben, valamint a csecsemők és kisgyermekek számára készült gabonaalapú élelmiszerekben). Az EFSA azt ajánlotta továbbá, hogy érzékenyebb analitikai módszereket alkalmazzanak a különböző Alternaria-toxinoknak való kitettséggel kapcsolatos bizonytalanság csökkentése érdekében, mivel a jelenleg rendelkezésre álló adatkészletben nagy arányban fordulnak elő „a meghatározási határ (LOQ) alatti” adatként jelentett adatok amiatt, hogy az alkalmazott analitikai módszerek nem mindig voltak kellően érzékenyek.

                  (4)

                  A helyes mezőgazdasági gyakorlatok, a helyes tárolási és szállítási feltételek, valamint a helyes gyártási gyakorlatok csökkenthetik vagy megelőzhetik az Alternaria-toxinok élelmiszerekben való jelenlétét. Több információt kell azonban gyűjteni azokról a tényezőkről, amelyek bizonyos élelmiszerekben az Alternaria-toxinok viszonylag magas szintjét eredményezik, hogy ezáltal azonosítani lehessen az említett élelmiszerekben való előfordulásuk elkerülése vagy csökkentése érdekében meghozandó intézkedéseket.

                  (5)

                  Annak érdekében, hogy iránymutatást nyújtsunk arra vonatkozóan, hogy mikor lenne helyénvaló azonosítani azokat a tényezőket, amelyek az élelmiszerekben az Alternaria-toxinok viszonylag magas vagy akár jelentős szintjéhez vezetnek, az EFSA adatbázisában rendelkezésre álló adatok alapján meg kell határozni az egyes élelmiszerekre vonatkozó indikatív értékeket. Indikatív értékeket csak azon élelmiszerek esetében határoztak meg, amelyekben a toxin előfordulására vonatkozóan elegendő adat áll rendelkezésre.

                  (6)

                  Ezért helyénvaló javasolni az élelmiszerekben található Alternaria-toxinok nyomon követését és azon tényezők azonosítását, amelyek bizonyos élelmiszerekben magas szintjüket eredményezik,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

                  (1)

                  A tagállamoknak az élelmiszer-vállalkozókkal szoros együttműködésben nyomon kell követniük az élelmiszerekben – különösen a feldolgozott paradicsomtermékekben, a paprikaporban, a szezámmagban, a napraforgómagban, a napraforgóolajban, a diófélékben, a szárított fügében, valamint a csecsemők és kisgyermekek számára készült gabonaalapú élelmiszerekben – található Alternaria-toxinokat, az alternariolt, az alternariol-monometil-étert és a tenuazonsavat. Lehetőség szerint más Alternaria-toxinokat is elemezni kell, és az eredményeket jelenteni kell az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóságnak.

                  (2)

                  A minták reprezentativitásának biztosítása érdekében a tagállamoknak a 401/2006/EK bizottsági rendeletben 2006. február 23. (3) megállapított mintavételi eljárásokat kell követniük. A feldolgozott paradicsomtermékek esetében a mintavételi eljárást a 401/2006/EK rendelet I. mellékletének H. részében (folyékony termékek) vagy I. részében (szilárd termékek) meghatározott szabályoknak megfelelően kell elvégezni. Amennyiben az élelmiszer-vállalkozó által alkalmazott mintavételezési eljárás eltér a 401/2006/EK rendeletben meghatározott eljárástól, a tételre nézve továbbra is reprezentatívnak kell lennie.

                  (3)

                  Az alternariol és az alternariol-monometil-éter meghatározásánál a meghatározási határ nem haladhatja meg a 2 μg/kg-ot a csecsemők és kisgyermekek számára készült gabonaalapú élelmiszerekben, és a 4 μg/kg-ot az egyéb élelmiszerekben. A tenuazonsav meghatározásánál a meghatározási határ nem haladhatja meg a 20 μg/kg-ot bármilyen élelmiszerben.

                  (4)

                  A tagállamoknak az élelmiszer-vállalkozók aktív bevonásával vizsgálatokat kell végezniük az ajánlás mellékletében meghatározott indikatív szintek feletti szintet eredményező tényezők azonosítására, valamint arra vonatkozóan, hogy a feldolgozás milyen hatást gyakorol a kérdéses Alternaria-toxinok szintjére.

                  (5)

                  A tagállamoknak és az élelmiszer-vállalkozóknak minden év június 30-áig be kell nyújtaniuk az EFSA-nak az előző évre vonatkozó adatokat azok egyetlen adatbázisba rendezése céljából, összhangban az élelmiszer- és takarmányügyi standard mintaleírásra vonatkozó EFSA-iránymutatással, valamint az EFSA további egyedi jelentéstételi követelményeivel (4).

         Kelt Brüsszelben, 2022. április 5-én.

               a Bizottság részéről

            Stella KYRIAKIDES

               a Bizottság tagja

         (1)  Az EFSA élelmiszerláncba bekerülő szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testülete (CONTAM); Scientific Opinion on the risks for animal and public health related to the presence of Alternaria toxins in feed and food. (Tudományos vélemény az élelmiszerekben és takarmányokban előforduló Alternaria-toxinok közegészségügyi és állategészségügyi kockázatairól). EFSA Journal 2011;9(10):2407. [97 o.] doi:10.2903/j.efsa.2011.2407. Elérhető a következő címen: www.efsa.europa.eu/efsajournal

         (2)  EFSA, Arcella D, Eskola M és Gómez Ruiz JA, 2016. Scientiﬁc report on the dietary exposure assessment to Alternaria toxins in the European population (Tudományos jelentés az európai népesség Alternaria-toxinoknak való étrendi expozíciója értékeléséről). EFSA Journal 2016;14(12):4654, 32 o. doi:10.2903/j.efsa.2016.4654.

         (3)  A Bizottság 401/2006/EK rendelete (2006. február 23.) az élelmiszerek mikotoxin-tartalmának hatósági ellenőrzéséhez használandó mintavételi és elemzési módszerek megállapításáról (HL L 70., 2006.3.9., 12. o.).

         (4)  https://www.efsa.europa.eu/en/call/call-continuous-collection-chemical-contaminants-occurrence-data-0

         MELLÉKLET
         Az alternariol, az alternariol-monometil-éter és a tenuazonsav azon indikatív értékei bizonyos élelmiszerekben – az EFSA adatbázisában rendelkezésre álló adatok alapján –, amely felett vizsgálatokat kell végezni az Alternaria-toxinok jelenlétét eredményező tényezőkre vagy az élelmiszer-feldolgozás hatására vonatkozóan. Az indikatív értékek nem tekinthetők élelmiszer-biztonsági határértékeknek.

                     Élelmiszer

                     Alternariol (AOH)
                     (μg/kg)

                     Alternariol-monometil-éter (AME)
                     (μg/kg)

                     Tenuazonsav (TeA)
                     (μg/kg)

                     Feldolgozott paradicsomtermékek

                     10

                     5

                     500

                     Paprikapor

                     –

                     –

                     10 000

                     Szezámmag

                     30

                     30

                     100

                     Napraforgómag

                     30

                     30

                     1 000

                     Napraforgóolaj

                     10

                     10

                     100

                     Diófélék

                     –

                     –

                     100

                     Szárított füge

                     –

                     –

                     1 000

                     Csecsemőknek és kisgyermekeknek szánt gabonaalapú élelmiszerek

                     2

                     2

                     500