				|

		52014PC0433

			Ajánlás A TANÁCS HATÁROZATA a Hollandiában fennálló túlzott hiányról szóló 2010/287/EU határozat hatályon kívül helyezéséről /* COM/2014/0433 final */

			   	Ajánlás
A TANÁCS HATÁROZATA
a Hollandiában fennálló túlzott hiányról
szóló 2010/287/EU határozat hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 126. cikke
(12) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
mivel:
(1)       A Bizottság ajánlása alapján
elfogadott 2009. december 2-i 2010/287/EU tanácsi határozattal[1] megállapításra került,
hogy Hollandiában túlzott államháztartási hiány áll fenn. A Tanács megállapította,
hogy az államháztartási hiány a tervek szerint 2009-ben eléri a GDP
4,8 %-át, tehát túllépi a Szerződésben a GDP 3 %-ában
meghatározott referenciaértéket, míg a bruttó államadósság a tervek szerint
2009-ben a GDP 59,7 %-a lesz, vagyis a Szerződésben a GDP
60 %-ában meghatározott referenciaérték alatt marad[2].
(2)       2009. december 2-án az
EUMSZ 126. cikkének (7) bekezdésével és a túlzott hiány esetén
követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról
szóló, 1997. július 7-i 1467/97/EK tanácsi rendelet[3] 3. cikkének (4)
bekezdésével összhangban a Tanács a Bizottság ajánlása alapján ajánlást
intézett Hollandiához azzal a céllal, hogy legkésőbb 2013-ig szüntesse meg
a túlzott hiányt. Az ajánlást nyilvánosságra hozták.
(3)       2013. június 21-én a Tanács
úgy ítélte meg, hogy Hollandia a Szerződés 126. cikkének (7) bekezdése
szerinti tanácsi ajánlásnak megfelelően eredményes intézkedéseket hozott,
és hogy az első ajánlás elfogadása után az államháztartásra jelentős
negatív hatással lévő, előre nem látható kedvezőtlen gazdasági
események következtek be. A Tanács ezért (a Bizottság ajánlását követően)
megállapította, hogy teljesülnek az 1467/97/EK rendelet 3. cikkének (5)
bekezdése szerinti feltételek ahhoz, hogy Hollandia számára a Szerződés
126. cikkének (7) bekezdésével összhangban új ajánlást bocsássanak ki azzal a
céllal, hogy legkésőbb 2014-ig szüntesse meg a túlzott hiányt. Az ajánlást
nyilvánosságra hozták.
(4)       A Szerződésekhez
csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló
jegyzőkönyv 4. cikkével összhangban a Bizottság biztosítja a túlzott
hiány esetén követendő eljárás végrehajtásához kapcsolódó adatokat. A
jegyzőkönyv alkalmazásának részeként az Európai Közösséget létrehozó
szerződéshez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról
szóló jegyzőkönyv alkalmazásáról szóló, 2009. május 25-i 479/2009/EK
tanácsi rendelet[4]
3. cikkével összhangban a tagállamok évente kétszer, konkrétan április 1-jéig
és október 1-jéig kötelesek közölni az államháztartási hiányra, az
államadósságra és más kapcsolódó változókra vonatkozó adatokat.
(5)       Annak mérlegelésekor, hogy
indokolt-e a túlzott hiány fennállásáról szóló határozat hatályon kívül
helyezése, a Tanácsnak a közölt adatok alapján kell döntést hoznia. Emellett a
túlzott hiány esetén követendő eljárás megszüntetésére csak akkor kerülhet
sor, ha a Bizottság előrejelzései szerint a hiány az előrejelzésnek
megfelelő időtávon nem haladja meg a GDP 3 %-ában meghatározott
referenciaértéket[5].
(6)       A Bizottság (Eurostat) által
a 479/2009/EK rendelet 14. cikkével összhangban – Hollandia 2014.
április 1-je előtti adatszolgáltatását követően – rendelkezésre
bocsátott adatok, a 2014. évi stabilitási program és a Bizottság 2014. tavaszi
előrejelzése alapján az alábbi következtetések vonhatók le:
–
Hollandia GDP-arányos államháztartási hiánya a
2009. évi 5,6 %-os csúcsértéket követően következetesen csökkent és
2013-ban 2,5 %-ot ért el[6].
A javulást kiadási és bevételi oldali konszolidációs intézkedésekkel érték el,
főként a (közvetett) adók növelésével és a közkiadások visszafogásával.
–
Hollandia 2014. évi stabilitási programja szerint
az államháztartás hiánya 2014-ben a GDP 2,9 %-ára nő, majd 2015-ben a
GDP 2,1 %-ára csökken, míg a Bizottság 2014. tavaszi
előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2014-ben a GDP
2,8 %-ára nő és 2015-ban a GDP 1,8 %-ára csökken. Így a tervek
szerint a hiány az előrejelzés távlatában a Szerződésben a GDP
3 %-ában meghatározott referenciaérték alatt marad.
–
A GDP 1,4 %‑ának megfelelő
mértékű 2013. évi javulás után a strukturális egyenleg, vagyis a ciklikus
hatásoktól megtisztított, egyszeri és más átmeneti intézkedések nélküli
államháztartási egyenleg az előrejelzés szerint 2014‑ben
stabilizálódik, 2015‑ben pedig – változatlan politikát feltételezve – 0,5
százalékponttal javul. Ezzel összefüggésben úgy tűnik, hogy a strukturális
egyenleg 2014. évi kiigazítása a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben
el fog maradni a középtávú költségvetési cél eléréséhez szükséges
mértéktől, ami azt sugallja, hogy a Paktum prevenciós ágának való teljes
körű megfelelés érdekében – a szükséges kiigazítási pályától való
jelentős eltérés kockázatának kialakulása miatt – meg kell erősíteni
a költségvetési intézkedéseket.
–
A GDP-arányos államadósság 2010
és 2013 között mintegy 10 százalékponttal 73,5 %-ra emelkedett. A bizottsági szolgálatok 2014. tavaszi előrejelzése szerint a
GDP-arányos bruttó államadósság 2014-ben tovább emelkedik, 73,8 %-ra,
2015-ben pedig 73,4 %-ra csökken.
(7)       A Tanács emlékeztet arra,
hogy a túlzott hiány megszüntetését követő évtől, 2014-től
Hollandia a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágába tartozik, és
megfelelő ütemben kell előrehaladnia középtávú költségvetési céljának
elérése felé, beleértve a kiadási referenciaérték tiszteletben tartását,
továbbá megfelelő előrehaladást kell tennie az adósságkritérium
teljesítése felé, a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának
felgyorsításáról és pontosításáról szóló, 1997. július 7-i 1467/97/EK tanácsi
rendelet 2. cikke (1a) bekezdésének megfelelően.
(8)       A Szerződés 126. cikke
(12) bekezdésének megfelelően a túlzott hiány fennállásáról szóló tanácsi
határozatot hatályon kívül kell helyezni, ha a Tanács úgy ítéli meg, hogy az
érintett tagállamban megszüntették a túlzott hiányt.
(9)       A Tanács véleménye szerint
Hollandiában a túlzott hiány korrekciója megtörtént, ezért a 2010/287/EU
határozatot hatályon kívül kell helyezni,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Átfogó értékelés alapján megállapítást nyert,
hogy Hollandiában megtörtént a túlzott hiány kiigazítása.
2. cikk
A 2010/287/EU határozat hatályát veszti.
3. cikk
Ennek a
határozatnak a Holland Királyság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 125., 2010.5.21., 42. o.
[2]               A 2009. évi államháztartási hiány és államadósság
mértékét később a GDP 5,6%-ára, illetve 60,8%-ára módosították.
[3]               HL L 209., 1997.8.2., 6. o.
[4]               HL L 145., 2009.6.10., 1. o.
[5]               „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának
részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási programok és
konvergenciaprogramok tartalmára és formájára vonatkozóan” c. útmutatóval
(2012. szeptember 3.) összhangban.http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf
[6]               A 2013. évi államháztartási hiányt jelentősen
befolyásolta az SNS Reaal államosítása, amely a holland statisztikai hivatal
(CBS) legújabb értékelése szerint nem volt hatással a hiányadatra, de
besorolásáról az Eurostat még nem hozta meg a végleges határozatot. A jelenleg
rendelkezésre álló információk alapján a hatás legfeljebb a GDP 0,3 %-ának
megfelelő mértékű hiánynövekedés lehet.


title: A Tanács ajánlása ( 2014. július 8. ) – Lengyelország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Lengyelország 2014. évi konvergenciaprogramját

text:
               29.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 247/97

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2014. július 8.)
   Lengyelország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Lengyelország 2014. évi konvergenciaprogramját
   2014/C 247/19
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállamok állam-, illetve kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az „Európa 2020” stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               A Tanács 2013. július 9-én ajánlást (3) fogadott el Lengyelország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Lengyelország 2012‐2016-os időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját.

               (5)

               A Bizottság 2013. november 13-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2014. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2013. november 13-án a Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Lengyelországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Tanács 2013. december 20-án elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (7)

               Lengyelország 2014. április 24-én benyújtotta 2014. évi nemzeti reformprogramját és 2014. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (8)

               A 2014. évi konvergenciaprogramban szereplő költségvetési stratégia célja, hogy 2015-ig a Szerződésben a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték alá szorítsák a hiányt, és 2018-ra elérjék a középtávú célt. A középtávú cél (strukturális értelemben a GDP ‐1 %-a) szigorúbb, mint amit a Stabilitási és Növekedési Paktum előír. A 2014. évi konvergenciaprogramban szereplő, az államháztartási hiányra vonatkozó célok összhangban vannak a túlzott hiány időben történő kiigazításával. Emellett, miközben az (újraszámított) strukturális kiigazítás 2014-ben összhangban van a túlzotthiány-eljárás keretében tett tanácsi ajánlással, 2015-ben elmarad az előírt javulástól. A túlzott hiány tervezett kiigazítását követő években a tervezett (újraszámított) éves előrelépés a középtávú célok felé alacsonyabb a Stabilitási és Növekedési Paktum által előírtnál. Ezért a program célkitűzései részben vannak összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel. A bruttó államadósság az előrejelzések szerint a GDP 60 %-a alatt marad a programidőszakban. A lengyel hatóságok előrejelzése szerint a 2013. évi, a GDP 57,1 %-át kitevő értékről 2014-ben meredeken, 49,5 %-ra csökken, elsősorban a nyugdíjalapban lévő eszközök nagy mértékű, egyszeri transzferjének köszönhetően, majd 2015-ben ezen a szinten marad. A konvergenciaprogramban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv 2014-re megalapozott, 2015-re viszont optimista – a reál GDP növekedése 3,8 %-os (azaz magasabb a Bizottság szolgálatainak 2014. tavaszi előrejelzésében szereplő 3,4 %-nál). A Tanács a konvergenciaprogramnak és a bizottsági előrejelzésnek az 1466/97/EK rendelet értelmében általa végzett értékelése alapján úgy véli, hogy bár Lengyelország várhatóan az államháztartási hiány Tanács által 2014-re ajánlott felső korlátja alatt marad, 2015-ben veszélyben van a túlzott hiány fenntartható kiigazítása, azt követően pedig a középtávú célokhoz vezető megfelelő kiigazítási pálya követése.

               (9)

               A költségvetési konszolidációs stratégia sikerének biztosítása érdekében fontos, hogy átfogó strukturális reformok támasszák alá a költségvetési konszolidációt. A növekedést ösztönző kiadások (oktatás, kutatás és innováció) alacsony aránya gátolja a hosszú távú növekedési kilátásokat. Az elöregedő társadalom következtében közép- és hosszú távon várhatóan jelentősen megnőnek az egészségügyi kiadások. Az államháztartásra nehezedő teher csökkenthető, az egészségügyi ellátáshoz való hozzáférés pedig javítható lenne az alapellátás és a betegirányítási rendszerek megerősítésével, és a kórházi ápolás terén meglévő költséghatékonyság-fokozó potenciál kiaknázásával. Az adószabályok betartásának alacsony szintje továbbra is problémát jelent, különösen az adóhatóságok hatékonysága és az adófizetőkre nehezedő adminisztratív teher nagysága tekintetében. Lengyelország ugyanakkor a közelmúltban cselekvési tervet tett közzé az adózási fegyelemnek és az adóigazgatás hatékonyságának a 2014 és 2017 közötti időszakban történő javítása céljából. Lengyelország a csökkentett héakulcsok kiterjedt rendszerével rendelkezik, ez is hozzájárul ahhoz, hogy az Unióban itt a legnagyobb a héabevétel-kiesés. Emellett bevételkiesést okoz és megnöveli az adószabályok betartásának költségét. Az energiaadók mértéke viszonylag alacsony. A közelmúltban lépések történtek a lengyel költségvetési keret javítására. Mindazonáltal a keret profitálna egy teljes jogú, független költségvetési tanács bevezetéséből, amely a költségvetési szabályok betartásának előzetes ellenőrzéséért, a makrogazdasági és költségvetési előrejelzések értékeléséért, az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának elemzéséért, valamint a költségvetési szabályok betartásának utólagos ellenőrzéséért lenne felelős.

               (10)

               Az ifjúsági munkanélküliség az elmúlt év során fokozatosan nőtt – ez részben az oktatási rendszer által kínált végzettségek és a munkaerő-piaci igények közötti összhang folyamatos hiányának tudható be, részben pedig annak, hogy egyre nő azon fiatalok aránya, akik nem foglalkoztatottak, oktatásban és képzésben nem részesülnek. A szakképzési rendszer megreformálására tett, folyamatban lévő erőfeszítések ellenére továbbra is szükség van arra, hogy az ifjúsági garancia céljaival összhangban megkönnyítsék a jó minőségű tanulószerződéses gyakorlati képzéshez és munkaalapú tanuláshoz való hozzáférést, megerősítsék az iskolák és munkaadók közötti együttműködést és felkarolják a nem regisztrált fiatalokat. Az egész életen át tartó tanulás kontextusában ugyancsak kiemelten fontos a készségek munkaerő-piaci követelményekhez igazítása; az egész életen át tartó tanulásban való részvétel továbbra is nagyon alacsony, különös tekintettel az idősebb munkavállalókra, akiknek kompetenciái gyakran elavultak. A munkaerőpiac szegmentációja továbbra is fennáll, széles körben elterjedt a határozott idejű munkaszerződések alkalmazása és a polgári jogi szerződés alapján történő foglalkoztatás. A határozott idejű foglalkoztatás aránya különösen magas a fiatalok körében. Bár a határozott idejű munkaszerződéseket gyakran úgy tekintik, hogy azok a munkanélküliek munkaerőpiacra való belépésének eszközéül és a későbbi határozatlan idejű szerződések kapujául szolgálnak, úgy tűnik, Lengyelországban ez a munkavállalók többsége esetében nem igaz: a határozott idejű foglalkoztatásról határozatlan idejű foglalkoztatásra való áttérés aránya alacsony, ez pedig negatívan befolyásolja a termelékenységet és a humán tőke minőségét.

               (11)

               A nők munkaerő-piaci részvétele továbbra is alacsony. Lengyelország számos intézkedést hozott a nők foglalkoztatásának javítására, többek között javították a kisgyermek-gondozási szolgáltatások (bölcsődék) elérhetőségét és megnövelték az óvodák állami finanszírozásának összegét, hogy ezzel ösztönözzék a szülőket az iskola előtti nevelési intézmények igénybe vételére. Mindazonáltal a kisgyermek-gondozási szolgáltatások rendelkezésre állása – különösen a vidéki területeken – továbbra is alacsony, az iskola előtti neveléshez való hozzáférés terén pedig változatlanul különbségek figyelhetők meg. Az idősebb munkavállalók munkaerő-piaci részvétele továbbra is alacsony Lengyelországban. Jelentősen szűkültek az előrehozott nyugdíj igénybevételére rendelkezésre álló lehetőségek, de további erőfeszítésekre van szükség az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságának javításához és a munkával töltött évek eredményes meghosszabbításához. Továbbra is kihívást jelent a bányászok és a mezőgazdasági termelők különleges nyugdíjrendszerének reformja. A mezőgazdasági termelők nyugdíjrendszere (KRUS) ösztönzőket teremt a mezőgazdasági kistermelők ágazatban maradásához, ezáltal rejtett munkanélküliséget okoz a vidéki területeken és ösztönzi az informális gazdaságot. A bányászok továbbra is kiváltságokat élveznek a nyugdíjjogosultság és az előírt minimális munkaviszony terén. Mindkét nyugdíjrendszer gátolja a munkaerő szektorális és területi mobilitását.

               (12)

               Lengyelország a legalacsonyabb K+F-kiadásokkal rendelkező tagállamok közé tartozik, és a tágabb innovációs mutatók terén az egyik legrosszabban teljesítő ország. Különösen alacsony a magánszektor K+F kiadásainak szintje. Az alacsony K+F kiadásokhoz a vállalkozások gyenge kutatási és innovációs tevékenysége és az innovációt nem kellő mértékben ösztönző üzleti környezet társul. Lengyelországban az innovációt támogató rendszer kockázatkerülő, elsősorban támogatásokra épül és a technológiatranszfert és -abszorpciót támogatja, a valóban új innovációra kifejtett nagy hatás nélkül. A K+F terén már létező adókedvezmények nem tudják hatékonyan ösztönözni a magánszektor belső K+F-jét, és azokat csak nagyvállalatok veszik igénybe. A lengyel vállalkozások nagymértékben támaszkodnak a technológia abszorpciójára. Jóllehet ez sikeresen biztosította a termelékenység- és gazdasági növekedést, Lengyelországnak most már el kell mozdulnia egy inkább saját innováció-alapú modell felé. A lengyel vállalkozások innovációs kapacitásának növelése, a tudomány és az ipar közötti kapcsolatok javítása, valamint a teljes innovációs ciklusra szabott, célzott eszközök kidolgozása továbbra is kihívást jelent.

               (13)

               A lengyel gazdaság minden ágazata esetében még mindig nagyon nagy potenciális nyereség rejlik az energiahatékonyság javításában – e nyereségből támogatható a növekedés, javítható a versenyképesség és csökkenthető Lengyelország energiafüggősége. A belföldi energiatermelési kapacitás elöregedőben van, a villamosenergia-hálózat továbbra is zsúfolt, de már folyamatban vannak azok a projektek, amelyek több, a szomszédos tagállamokkal való összeköttetést biztosító rendszerösszekötő kapacitás létrehozását célozzák. A földgázpiac esetében a legfőbb probléma a diverzifikáció és a verseny hiánya maradt.

               (14)

               Lengyelország alulfejlett közlekedési és széles sávú vezetékes infrastruktúrája a növekedés jelentős gátját képezi. Mindenekelőtt jelentős beruházásra van szükség a leromlott állapotú vasúti hálózatba a vasúti ágazat versenyképességének javítása, valamint a vasúti és a közúti szállítás közötti jobb egyensúly kialakítása érdekében. Az üzemeltetett mintegy 20 000 km vasútvonalnak csak nagyjából az egyharmada van jó műszaki állapotban. Folytatódnak a vasúttal kapcsolatos projektek időben történő végrehajtását érintő problémák. Az erőforrás-hatékonyság javítható a hulladékkezelés javításával.

               (15)

               A szerződések betartatása Lengyelországban hosszadalmas, az építési engedély megszerzéséhez szükséges eljárás pedig hosszú és nehézkes. Az adómegfelelési költségek magasak, ami jelentős probléma az üzleti környezetben. Lengyelország jelentős haladást ért el a szabályozott szakmákhoz való hozzáférés megkönnyítését célzó, ambiciózus reform végrehajtása terén.

               (16)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Lengyelország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a nemzeti reformprogramot és a konvergenciaprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Lengyelország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–6. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (17)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a konvergenciaprogramot, és arról alkotott véleményét (5) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

         AJÁNLJA, hogy Lengyelország 2014‐2015-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Erősítse meg a költségvetési stratégiát annak érdekében, hogy a túlzotthiány-eljárás során a Tanács ajánlásában meghatározott strukturális kiigazítási erőfeszítést végrehajtva 2015-ig fenntartható módon megszüntesse a túlzott hiányt. A túlzott hiány kiigazítását követően a középtávú cél eléréséig viszonyítási alapként törekedjen a GDP 0,5 %-át kitevő éves strukturális kiigazítás elérésére. A költségvetési egyensúlyhiány tartós korrekciója ambiciózus strukturális reformok hiteles végrehajtását teszi szükségessé a kiigazítási kapacitás növelése, valamint a növekedés és a foglalkoztatás élénkítése érdekében. E tekintetben minimalizálja a növekedést serkentő beruházások csökkentését, javítsa a szociálpolitika célzottságát, a kiadások költséghatékonyságát és összességében a hatékonyságot az egészségügyi szektorban, például a csökkentett héakulcsok kiterjedt rendszerének problémáját kezelve szélesítse az adóalapot és javítsa az adószabályok betartását, mindenekelőtt az adóhatóságok hatékonyságának növelése révén. Hozzon létre független költségvetési tanácsot.

               2.

               Az ifjúsági garancia céljaival összhangban fokozza az ifjúsági munkanélküliség csökkentésére tett erőfeszítéseit különösen a következők révén: az oktatást igazítsa jobban a munkaerő-piaci igényekhez, javítsa a tanulószerződéses gyakorlati képzéshez és munkaalapú tanuláshoz való hozzáférést, erősítse meg a nem regisztrált fiatalok felkarolását és az iskolák és munkaadók közötti együttműködést. Fokozza a felnőttek részvételét az egész életen át tartó tanulásban, hogy a készségek kínálatát a kereslethez igazítsa. Küzdjön a munkaerő-piaci szegmentáció ellen a határozott idejűről az állandó foglalkoztatásra való átállás javítása révén, valamint a polgári jogi szerződések túlzott alkalmazásának csökkentésével.

               3.

               Folytassa a nők munkaerő-piaci részvételének javítására irányuló erőfeszítéseit, mindenekelőtt a megfizethető, jó minőségű gyermekgondozási szolgáltatások és iskola előtti nevelés elérhetőségének javítására irányuló, további lépésekkel és a stabil finanszírozás biztosításával. Vonja be a mezőgazdasági termelőket az általános nyugdíjrendszerbe, kezdve ezt a mezőgazdasági termelők bevételeinek értékelésére és nyilvántartására szolgáló rendszer létrehozásának felgyorsításával. Fokozatosan szüntesse meg a bányászok külön nyugdíjrendszerét annak érdekében, hogy a bányászokat integrálja az általános rendszerbe. A nyugdíjba vonulási életkor növelése érdekében támassza alá az általános nyugdíjreformot az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságát ösztönző erőfeszítések fokozásával.

               4.

               A kutatás, innováció és iparpolitika közötti kapcsolat erősítésére irányuló erőfeszítések részeként javítsa a magánszektor K+F-jének ösztönzését szolgáló adókedvezmények hatékonyságát és tegye célzottabbá az innovációs ciklus különböző szakaszaira irányuló, meglévő eszközöket.

               5.

               Újítsa meg és bővítse az energiatermelési kapacitást és javítsa a hatékonyságot az energiaellátási lánc egészében. Gyorsítsa fel és terjessze ki a villamosenergia-hálózat fejlesztését, beleértve a szomszédos tagállamokkal való összeköttetést biztosító, határokon átnyúló rendszerösszekötő kapacitásokat, és dolgozza ki a földgázellátás Litvániával való összeköttetését biztosító rendszerösszekötő kapacitást. Biztosítsa a vasúti beruházási projektek további késedelem nélküli, hatékony végrehajtását és javítsa ezen ágazat adminisztratív kapacitását. Gyorsítsa fel a vezetékes széles sávú lefedettség növelésére irányuló erőfeszítéseit. Javítsa a hulladékkezelést.

               6.

               Tegyen további lépéseket az üzleti környezet javítására a szerződések érvényesíthetőségének és az építési engedélyek követelményeinek egyszerűsítése révén. Fokozza a vállalkozások által az adószabályok betartására fordított idő és költség csökkentésére irányuló erőfeszítéseket. Fejezze be a szabályozott szakmákhoz való hozzáférés megkönnyítését célzó, folyamatban lévő reformokat.

      Kelt Brüsszelben, 2014. július 8-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. C. PADOAN

      (1)  HL L 209., 1997.8.2, 1. o., magyar nyelvű különkiadás, 10. fejezet, 1. kötet, 84. o.

      (2)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó 2014-es iránymutatásokról szóló, 2014. május 6-i 2014/322/EU tanácsi határozat (HL L 165., 2014.6.4., 49. o.) alapján 2014-re is érvényben marad.

      (3)  HL C 217., 2013.7.30., 63. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.)

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: 2011/644/EU: A Tanács ajánlása ( 2011. február 15. ) az Európai Fejlesztési Alap (tizedik EFA) 2009. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről

text:
               1.10.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 255/12

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2011. február 15.)
   az Európai Fejlesztési Alap (tizedik EFA) 2009. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről
   (2011/644/EU)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel a 2005. június 25-én Luxembourgban aláírt megállapodással (1) módosított, egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok csoportjának tagjai, másrészről az Európai Közösség és tagjai által 2000. június 23-án Cotonouban aláírt partnerségi megállapodásra (2),
   tekintettel a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői között az AKCS–EK partnerségi megállapodással összhangban a 2008–2013 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret értelmében nyújtandó közösségi támogatás finanszírozásáról és az EK-Szerződés negyedik részének hatálya alá tartozó tengerentúli országok és területek számára nyújtandó pénzügyi támogatás elosztásáról szóló belső megállapodásra (3) (a továbbiakban: a belső megállapodás), amely létrehozta többek között a tizedik Európai Fejlesztési Alapot (tizedik EFA), és különösen annak 11. cikkének (8) bekezdésére,
   tekintettel a 10. Európai Fejlesztési Alapra alkalmazandó pénzügyi szabályzatról szóló, 2008. február 18-i 215/2008/EK tanácsi rendeletre (4) és különösen annak 142–144. cikkére,
   megvizsgálva a tizedik EFA műveleteire vonatkozó 2009. december 31-i bevételi és kiadási kimutatást, illetve eredménykimutatást, valamint a Számvevőszéknek a 2009-es pénzügyi évről szóló éves jelentését a nyolcadik, kilencedik és tizedik Európai Fejlesztési Alap (EFA) által támogatott tevékenységekről, a Bizottságnak az éves jelentésben található válaszaival együtt (5),
   mivel:

               (1)

               A belső megállapodás 11. cikkének (8) bekezdése szerint a tizedik EFA pénzgazdálkodása tekintetében az Európai Parlamentnek kell megadnia a Tanács ajánlása alapján a Bizottságnak a mentesítést.

               (2)

               A 2009. pénzügyi év során a Bizottság a tizedik EFA műveleteit összességében kielégítően hajtotta végre,

         AJÁNLJA, hogy az Európai Parlament mentesítse a Bizottságot a tizedik EFA 2009. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2011. február 15-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         MATOLCSY Gy.

      (1)  HL L 287., 2005.10.28., 4. o.

      (2)  HL L 317., 2000.12.15., 3. o.

      (3)  HL L 247., 2006.9.9., 32. o.

      (4)  HL L 78., 2008.3.19., 1. o.

      (5)  HL C 303., 2010.11.9., 243. o.


title: A Tanács ajánlása (2016. július 12.) Málta 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Málta 2016. évi stabilitási programját

text:
               18.8.2016

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 299/105

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2016. július 12.)
   Málta 2016. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Málta 2016. évi stabilitási programját
   (2016/C 299/25)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2015. november 26-án elfogadta az éves növekedési jelentést, és ezzel elindult a gazdaságpolitikai koordináció 2016. évi európai szemesztere. Az Európai Tanács a 2016. március 17–18-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. 2015. november 26-án a Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Máltát azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes felülvizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon elfogadott egy az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is. Ezt az ajánlást az Európai Tanács a 2016. február 18–19-i ülésén jóváhagyta, a Tanács pedig 2016. március 8-án elfogadta (3). Mivel Málta pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságai közötti szoros összefonódásra, Máltának gondoskodnia kell az ajánlás teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról.

               (2)

               A Máltára vonatkozó 2016. évi országjelentést 2016. február 26-án tették közzé. Az országjelentésben értékelték a Tanács által 2015. július 14-én elfogadott országspecifikus ajánlások, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Málta által elért eredményeket.

               (3)

               Málta 2016. április 15-én benyújtotta 2016. évi nemzeti reformprogramját és 2016. évi stabilitási programját. A kettő közötti kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)

               A 2014–2020-as időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodása és releváns programjai felülvizsgálatát és azokhoz módosítások javaslatát. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná ezt a rendelkezést.

               (5)

               Málta jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az adósságszabály hatálya alá tartozik. 2016. évi stabilitási programja alapján a kormány azt tervezi, hogy az államháztartási hiány 2019-re a GDP 0,1 %-ának megfelelő államháztartási többletbe fordul. A strukturális egyenleg fokozatos javulásával Málta 2019-re éri el középtávú költségvetési célját, azaz a strukturális értelemben kiegyensúlyozott költségvetési pozíciót. A stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság 2016-ban 62,6 %-ra esik vissza, majd további csökkenést követően 2019-ben 55,5 %-ot ér el. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv 2016-ra vonatkozóan megalapozott, a 2017–2019-es időszakra vonatkozóan pedig óvatos. A 2017-től tervezett, kitűzött hiánycélok eléréséhez szükséges intézkedések azonban nem kellőképpen megalapozottak. A Bizottság 2016. évi tavaszi előrejelzése alapján – lényegében a 2016-ban kiigazítandó 2015. évi hiánytúllépésből eredően – 2015 és 2016 vonatkozásában (együttesen nézve), valamint változatlan politika esetén 2017-ben is a középtávú költségvetési cél eléréséhez előírt kiigazítástól való jelentős eltérés kockázata áll fenn. A 2015. évi hiánytúllépést részben a beruházások felélénkülése magyarázza, amely jórészt az uniós forrásoknak a 2007–2013-as programozási időszak lezárását megelőző kivételesen magas felhasználására vezethető vissza. A 2015–2016-os kétéves időszak tekintetében várható eltérés csökkentése érdekében a 2016. évi stabilitási program 2016-ra vonatkozóan olyan további intézkedéseket tartalmaz, amelyeket a Bizottság 2016. tavaszi előrejelzésébe még nem lehetett belefoglalni. Ezek az intézkedések az elsődleges kiadások – a GDP 0,16 %-ának megfelelő mértékű – csökkentésére irányulnak, különösen a munkavállalói jövedelmek, a folyó termelőfelhasználás és a tőketranszferek terén. Emellett a 2016–2019-es időszakra tervezett bevételi intézkedések egy részét felülvizsgálták annak érdekében, hogy jobban tükrözzék az aktuális adatokat, valamint a 2015. évi intézkedések tényleges hatását. Ezek az intézkedések együttesen a GDP 0,2 %-át kitevő mértékű nettó hiánycsökkentő hatással rendelkeznek. A Bizottság előrejelzéséhez képest ezeknek az intézkedéseknek a figyelembevételével javulna a strukturális kiigazítás, és a strukturális egyenleg pillére a 2015–2016-os két éves időszak folyamán átlagosan bizonyos mértékű eltérésre utalna, ugyanakkor 2017 vonatkozásában továbbra is fennállna a jelentős eltérés kockázata. Málta az előrejelzés szerint mind 2016-ban, mind pedig 2017-ben megfelel az adósságcsökkentési referenciaértéknek. A stabilitási program értékelése alapján és a Bizottság 2016. tavaszi előrejelzésére figyelemmel a Tanács véleménye szerint fennáll a kockázata annak, hogy Málta nem fog megfelelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. Ezért 2016-ban és 2017-ben további intézkedésekre lesz szükség a megfelelés biztosítására.

               (6)

               A máltai államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítása továbbra is kihívást jelent. Ez főként a népesség elöregedéséhez kapcsolódó – például az egészségügyi ellátással és tartós ápolással-gondozással, valamint a nyugdíjakkal kapcsolatos – költségek költségvetési hatásának tudható be. A nyugdíjrendszer kettős kihívással szembesül: úgy kell fenntarthatónak maradnia, hogy megfelelő nyugdíjjövedelmeket biztosít. 2013-ban a GDP 9,6 %-át kitevő nyugdíjkiadások alacsonyabbak voltak az uniós átlagnál, ugyanakkor az előrejelzések szerint 2060-ra a GDP 12,8 %-ára emelkednek, amely az EU-ban a legmagasabb értékek között van. 2016 márciusában a kormány számos intézkedést fogadott el a nyugdíjrendszer fenntarthatóságának és megfelelőségének érdekében, ám ezek költségvetési hatását még nem értékelték. A rendszer megfelelőbbé tétele céljából a járulékalapú nemzeti nyugdíjminimum 2016-ban tovább növekszik, annak érdekében, hogy 2027-re elérje a mediánjövedelem 60 %-át, és bővüljön a jogosultak köre. A reform eredményessége attól függ majd, hogy sikerül-e biztosítani az idősebb korosztályba tartozók foglalkoztathatóságát. Az előrejelzések szerint a nyugdíjak mellett az egészségügyi ellátásra és a tartós ápolásra-gondozásra fordított közkiadások is gyorsabban nőnek majd az uniós átlagnál, a GDP 2,1 %-át, illetve 1,2 %-át kitevő szintre. A hatóságok a nemzeti egészségügyi rendszerekre irányuló stratégiát fogadtak el, és jelenleg felülvizsgálják az egészségügyi kiadásokat annak érdekében, hogy javítsák a kiadások hatékonyságát. Mindazonáltal ezek az erőfeszítések eddig még nem eredményeztek kézzelfogható megtakarításokat. A hosszú távú fenntarthatóságra kedvező hatással lenne, ha a lehetséges megtakarításokat a kiadások előre jelzett növekedésének finanszírozására használnák fel.

               (7)

               Jelentős beruházásokra került sor, ugyanakkor az oktatás és a képzés terén az eredmények továbbra is elmaradnak a kitűzött céltól. Ez hatást gyakorol a munkaerő-kínálat minőségére és az aktivitási rátára. A máltai munkavállalók iskolai végzettsége még mindig az egyik legalacsonyabb az Unióban. Málta az egész életen át tartó tanulásra irányuló átfogó stratégiát hajt végre, ugyanakkor az egész életen át tartó tanulás programjaiban továbbra is korlátozott mértékű a részvétel, különösen az alacsony iskolai végzettségűek körében. E terület kihívásai közé tartozik a célzott tájékoztatás, a képzéshez való hozzáférés javítása, valamint az oktatási, illetve képzési intézmények és a munkáltatók közötti partnerségek kialakítása. 2015-ben jogszabályt hagytak jóvá a tanárok továbbképzésére szolgáló intézmény (az Oktatási Intézet) létrehozásáról. Az Oktatási Intézet fő céljai a következők: i. a napi szakmai tevékenységeikhez szükséges készségek elsajátításának lehetővé tétele a tanárok számára, ii. platform biztosítása az oktatók számára a tapasztalatcseréhez, valamint iii. azon készségek előmozdítása, amelyekre ahhoz van szükség, hogy valaki vezető szerepet tölthessen be az oktatásban. Az Oktatási Intézet most kezdi működését, és várhatóan elsődleges szerepet játszik majd a tanárok továbbképzési szükségleteinek kezelésében. Nyomon kell követni az e területen elért előrehaladást.

               (8)

               A 2014–2015 folyamán megvalósult egyszeri nagyszabású projektektől eltekintve Máltán visszafogottak voltak a beruházások, tükrözve a gazdaság strukturális változásait és a szűk keresztmetszeteket. Ez főként a kevésbé tőkeigényes szolgáltatási ágazatok fokozódó jelentőségével áll kapcsolatban, amely csökkenti a gazdaság jövőbeli beruházási szükségleteit. Mindazonáltal az országban való beruházási tevékenységekre továbbra is hatással vannak bizonyos kihívások, így például az elégtelen innovációs kapacitás, a készségek terén jelentkező szűk keresztmetszetek, a közigazgatás és az igazságszolgáltatási rendszer hatékonyságának hiányosságai, a szabályozásból eredő terhek, valamint a jelentős forgalmi torlódások.

               (9)

               A külföldi beruházások egyik legkomolyabb akadályát a közlekedési és logisztikai infrastruktúra jelenti. A közlekedés külső költségei jelentős mértékben terhelik a máltai gazdaságot. Ezek főként az ország közlekedési hálózatának alacsony hatékonyságú használatából erednek, valamint abból, hogy a személygépkocsik használatának nincsenek valós alternatívái. Emellett a személygépjárművek magas száma, a környezetszennyezés és a forgalmi torlódások a nemzeti közlekedési ágazat fenntarthatósága szempontjából is kihívásokkal járnak. Eddig még nem hajtottak végre átfogó közlekedési stratégiát, annak ellenére, hogy a közlekedési beruházások társfinanszírozására szolgáló uniós strukturális és beruházási alapok (2014–2020) elérésének egyik előfeltétele nemzeti közlekedési stratégia és főterv kidolgozása.

               (10)

               A kormány számos lépést tett a kis- és középvállalkozások (kkv-k) finanszírozási eszközökhöz való hozzáférésének javítása érdekében. E lépések a saját tőke és a kockázati tőke biztosítására irányultak, mivel az elmúlt években ezeket azonosították hiányosságként. Emellett a jövőbeli intézkedések közé tartozik a központi hitelnyilvántartás és egy fejlesztési bank létrehozása, valamint egy olyan, a Máltai Tőzsde által bevezetendő platform, amelyet kifejezetten azért alakítanak ki, hogy segítsék a kkv-k számára a tőkepiacokról való finanszírozáshoz jutást. A nem banki eszközökhöz való hozzáférés területén továbbra is vannak nehézségek, ám a máltai kkv-k számos más uniós ország kkv-ihez képest kedvezőbb finanszírozási környezetben működnek.

               (11)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság átfogó elemzést készített Málta gazdaságpolitikájáról, és azt a 2016. évi országjelentésben közzétette. A Bizottság értékelte továbbá a stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Máltának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Mivel az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzásának erősítése érdekében a jövőbeli nemzeti döntések során az uniós szempontokra is tekintettel kell lenni, a Bizottság nemcsak azt vette figyelembe, hogy az intézkedések milyen jelentőséggel bírnak a fenntartható máltai költségvetési és társadalmi-gazdasági politika szempontjából, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Az európai szemeszter keretében tett ajánlásokat az alábbi 1. és 2. ajánlás tükrözi.

               (12)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot; véleményét (5) mindenekelőtt az 1. ajánlásban foglaltak tükrözik.

         AZT AJÁNLJA, hogy Málta 2016–2017-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A középtávú költségvetési cél elérése érdekében – a jelentős eltérés nagy kockázatára tekintettel – a szükséges strukturális intézkedések meghozatalával hajtson végre 2016-ban és 2017-ben a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves költségvetési kiigazítást. Erősítse meg az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítására szolgáló intézkedéseket.

               2.

               Hozzon intézkedéseket a munkaerő-kínálat megerősítése érdekében, különösen az alacsony szakképzettségű munkavállalóknak az egész életen át tartó tanulásban való fokozott részvételének megvalósítása révén.

      Kelt Brüsszelben, 2016. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. KAŽIMÍR

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelete a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (3)  HL C 96., 2016.3.11., 1. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (5)  Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


Fontos jogi nyilatkozat

|

52007SC0139

Ajánlás a Tanács véleménye az 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Magyarország 2006-2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról  /* SEC/2007/0139 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 7.2.2007SEC(2007) 139 véglegesAjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Magyarország 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSElőzményekA Stabilitási és Növekedési Paktum, amely 1998. július 1-jén lépett hatályba, a rendezett államháztartás célkitűzésén alapszik, amely az árstabilitás, valamint a munkahelyteremtést elősegítő erőteljes fenntartható növekedés feltételei javításának eszköze. A 2005. évi reform elismerte a Paktum eredményességét a költségvetési fegyelem megszilárdításában, ugyanakkor célul tűzte ki a Paktum hatékonyságának és gazdasági megalapozottságának erősítését, valamint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának biztosítását.A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló 1466/97/EK tanácsi rendelet[1], amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része, előírja, hogy a tagállamoknak a Tanács és a Bizottság részére stabilitási vagy konvergenciaprogramokat kell benyújtaniuk (azon tagállamok esetében, amelyek már bevezették a közös valutát, (aktualizált) stabilitási programokat, a közös valutát még be nem vezetett tagállamok esetében pedig (aktualizált) konvergenciaprogramokat), és azokat évente aktualizálniuk kell. Magyarország első konvergenciaprogramját 2004 májusában nyújtották be. A Tanács a rendelettel összhangban – a Bizottság ajánlása alapján, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően – 2004. július 5-én véleményt fogalmazott meg a konvergenciaprogramról. Ugyanezen eljárással összhangban a Bizottság értékeli, a fent említett Gazdasági és Pénzügyi Bizottság pedig megvizsgálja az aktualizált stabilitási és konvergenciaprogramokat, amelyeket a Tanács is megvizsgálhat.Az aktualizált program értékelésének előzményeiA Bizottság, miután megvizsgálta Magyarország 2006. december 1-jén benyújtott legfrissebb aktualizált konvergenciaprogramját, a programról szóló tanácsi véleményre irányuló ajánlást fogadott el (az értékelés fő szempontjai a keretben találhatók).Az aktualizált konvergenciaprogramban szereplő költségvetési stratégia értékelésére szolgáló feltételek meghatározása céljából a következő bekezdések összefoglalják:1.  az utóbbi tíz év gazdasági és költségvetési teljesítményét2.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum korrekciós ága alapján megítélt helyzetét (a túlzott hiány esetén követendő eljárást)3.  az országnak a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ága alapján megítélt helyzete legfrissebb értékelését (a konvergenciaprogram előző változatáról alkotott tanácsi vélemény összefoglalását), valamint4.  a Bizottság értékelését a 2006. októberi nemzeti reformprogramról.A közelmúlt gazdasági és költségvetési teljesítményeAz elmúlt tíz évben meglehetősen erőteljes volt a magyar gazdasági növekedés, amelynek összetétele 2003-tól kezdve egyre inkább kiegyensúlyozottá vált. A foglalkoztatási és a munkaerő-piaci aktivitási ráták azonban uniós összehasonlításban a legalacsonyabbak között maradtak, az elmúlt években pedig az expanzív költségvetési politikával összefüggésben egyensúlyi zavarok jelentkeztek. Az igen magas és egyre növekvő költségvetési hiány az államadósság jelentős növekedését eredményezte; ezzel összefüggésben, valamint figyelembe véve az elöregedéssel kapcsolatos kiadások hosszú távon várható emelkedését, a magyar államháztartás fenntarthatósága magas kockázatnak van kitéve. Az emelkedő bérköltségek, különösen 2001 óta, hozzájárultak a foglalkoztatás stagnálásához. A munkavállalás ösztönzését szolgáló programok nem tudták megfelelő mértékben arra ösztönözni a munkavállalókat, hogy a munkaerőpiacon maradjanak, emellett az oktatási és képzési rendszer sem elégíti ki teljesen az új termelési struktúrák igényeit. Úgy tűnik, hogy az expanzív költségvetési politika a magánberuházásokat is kiszorította, továbbá hozzájárult a magas külgazdasági hiányhoz, és a nettó külső adósságállomány jelentős növekedéséhez vezetett. A közelmúltban ehhez hozzáadódott, hogy a háztartások felhalmozódó, fedezetlen devizahitel-állománya fokozottabb mértékben volt kitéve az árfolyamváltozásoknak.Túlzott hiány esetén követendő eljárás Magyarország esetében2004. július 5-én a Tanács a 104. cikk (6) bekezdése szerinti határozatában megállapította, hogy Magyarország túlzott hiánnyal rendelkezik. Ezzel egy időben a Tanács a 104. cikk (7) bekezdése értelmében ajánlásokat tett Magyarországnak, amelyben előírta, hogy a túlzott hiányt a 2004. májusi konvergenciaprogramban felvázolt kiigazítási pályával összhangban 2008-ig meg kell szüntetni. 2005. január 18-án a Tanács a 104. cikk (8) bekezdése szerinti határozatában megállapította, hogy néhány hiánycsökkentő intézkedés 2004-es és 2005-ös elfogadása ellenére Magyarország nem teljesítette a 2004. július 5-i ajánlásban foglaltakat, mivel a 2004-es és a 2005-ös hiány várhatóan nagymértékben túllépi a hiánycélt.2005. március 8-án a Tanács egy új, 104. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlást adott ki, mivel Magyarország még nem tagja az euro-övezetnek, és ezért a túlzott hiány esetén követendő eljárás soron következő két lépése – a 104. cikk (9) bekezdése és a 104. cikk (11) bekezdése szerinti intézkedés – nem alkalmazható. A Tanács azt ajánlotta a magyar hatóságoknak, hogy „2005. július 8-ig további, eredményes –– amennyiben lehetséges, strukturális természetű –– intézkedéseket hozzanak az aktualizált konvergenciaprogramban a 2005. évre meghatározott, tervezett hiány elérésére”. Ezenkívül az adócsökkentések időpontját és végrehajtását a 2004. decemberben benyújtott aktualizált konvergenciaprogramban szereplő hiánycélok elérésétől kell függővé tenni.2005. november 8-án a Tanács a 104. cikk (8) bekezdése alapján másodszor is úgy határozott, hogy Magyarország nem teljesítette a 104. cikk(7) bekezdése szerinti új ajánlásban foglaltakat. Ennek megállapításánál a Tanács főként azt vette figyelembe, hogy a 2005-ös és a 2006-os hiánycélhoz képest nagymértékű eltérés várható, és hogy a 2006 elején bevezetett adócsökkentés ellentétes a Tanács 2005. márciusi ajánlásával.2006. október 10-én a Tanács harmadszor tett Magyarországnak a 104. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlást, amelyben egy évvel, 2009-ig meghosszabbította a túlzott hiány megszüntetésére kiszabott határidőt, ami célravezetőnek látszik, mivel így elérhető a strukturális hiány alapvető, három év alatt a GDP több mint 6,5 %-át kitevő korrekciója. A Tanács arra kérte Magyarországot, hogy hiteles és fenntartható módon csökkentse a hiányt, és a 2006. szeptemberi módosított aktualizált konvergenciaprogramban meghatározott többéves hiánycsökkentési pályával összhangban biztosítsa a bruttó adósságráta szigorúan csökkenő pályára állítását. Magyarországot emellett felkérték arra, hogy az államháztartás tartós javításának célját is szem előtt tartva fogadja el és gyors ütemben hajtsa végre a tervezett strukturális reformokat. Végül Magyarországot felkérték, hogy a költségvetési szabályok tökéletesítése, valamint az intézményi keret erősítése révén javítsa a költségvetési ellenőrzést. A Magyarország által ezen ajánlásokra válaszul hozandó eredményes intézkedések határideje 2007. április 10. E határidő leteltével a Bizottság értékelni fogja a magyar hatóságok által hozott intézkedéseket.Az előző programról alkotott tanácsi véleményben szereplő értékelés2006. október 10-én a Tanács véleményt fogadott el a 2005–2009 közötti időszakra vonatkozó, 2006. szeptemberi módosított konvergenciaprogramról, amely a 2005. decemberi program Tanács általi értékelésére válaszul készült. A Tanács véleménye szerint „a tervezett hiánycsökkentés a tervezett strukturális reformok következetes végrehajtásától, a költségvetési fegyelemnek a programidőszak kezdetétől való erősítésétől, valamint a magyar államháztartás intézményi szabályozásának megerősítésétől függ, amely szempontok tekintetében a Tanács a magyar hatóságokat a legnagyobb erőfeszítések megtételére szólítja fel.” A Tanács véleménye nem tartalmazott konkrét szakpolitikai ajánlásokat, mivel vele egy időben a Tanács kibocsátott egy, a 104. cikk (7) bekezdése szerinti, Magyarországnak címzett ajánlást (lásd a fenti 2.2 szakaszt).A Bizottság értékelése a nemzeti reformprogramrólMagyarország 2006. október 13-án nyújtotta be a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben előírt végrehajtási jelentést a nemzeti reformprogramról, módosított nemzeti reformprogramként. Magyarország módosított nemzeti reformprogramja megtartja a 2005-ös nemzeti reformprogramban szereplő kulcsfontosságú kihívásokat, azokat kiegészíti az energiával és a környezetvédelemmel kapcsolatos új prioritásokkal és kiemeli a tevékeny munkaerő-piaci politikát, valamint terveket vázol fel a fenntartható költségvetési pozíció rövid távú megvalósítására, amely középtávon jótékony hatással van a növekedésre és a munkahelyteremtésre.A Bizottság a program értékelése alapján (amelyet a 2006. decemberi éves értékelő jelentés [2] részeként fogadott el) úgy ítéli meg, hogy Magyarország visszafogott eredményeket ért el a 2005-ös nemzeti reformprogram végrehajtásában. A kormánynak a komoly költségvetési csúszások miatt jelentősen módosítania kellett a költségvetés kiigazítási pályáját, amit költségvetési konszolidációs intézkedések elfogadása és végrehajtása követett. A foglalkoztatás és a mikrogazdaság területén is végrehajtottak reformokat. Ennek ellenére még mindig sok a tennivaló ezeken a területeken, és javítani kell a makrogazdaság stabilitását is.A megállapított erősségeket és gyengeségeket értékelve Magyarországnak azt ajánlották, hogy hozzon intézkedéseket a következő területeken: az államháztartási hiány és az adósságráta hiteles csökkentése; a közigazgatás, az egészségügy, a nyugdíjrendszer és az oktatás reformja; tevékeny munkaerő-piaci politika és a munkavállalás egyéb formájú ösztönzése; esélyegyenlőség a magas színvonalú oktatáshoz való hozzáférésben, valamint az oktatási és képzési rendszerek alkalmazkodóképessége.Keret: Az értékelés fő szempontjai Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (1) bekezdése (stabilitási programok esetében) és 9. cikkének (1) bekezdése (konvergenciaprogramok esetében) alapján az értékelés a következő szempontokra terjed ki: megalapozottak-e a program alapjául szolgáló gazdasági feltételezések; megfelelő-e a tagállam által benyújtott középtávú költségvetési célkitűzés és a felé vezető kiigazítási pálya; elégségesek-e a kiigazítási pályán maradás érdekében hozott és/vagy javasolt intézkedések ahhoz, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés az adott ciklusban megvalósuljon; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya értékelésekor meg kell vizsgálni, hogy a kedvező gazdasági időszakokban nagyobb erőfeszítéseket tesznek-e a kiigazításra, miközben a kedvezőtlen időszakokban az erőfeszítések korlátozottabbak lehetnek, valamint – az euro-övezeti és az ERM II-höz csatlakozott tagállamok esetében – hogy a tagállam törekszik-e arra, hogy a középtávú költségvetési célkitűzés megvalósítása érdekében irányadó szinten évente a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben javítsa a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleget; a középtávú költségvetési célkitűzés felé vezető kiigazítási pálya meghatározásakor (az azt még el nem ért tagállamok esetében) vagy az attól való átmeneti eltérés engedélyezésekor (az azt elért tagállamok esetében) figyelembe kell venni a hosszú távon közvetlen költségtakarékossági hatásokkal (köztük a potenciális növekedési ráta emelésével) járó, és ezért az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát kimutathatóan befolyásoló főbb strukturális reformok végrehajtását (azzal a feltétellel, hogy a GDP 3 %-ának megfelelő referenciaérték tekintetében megfelelő biztonsági tartalék áll rendelkezésre, és hogy a költségvetés egyenlege a programidőszakon belül várhatóan visszatér a középtávú költségvetési célkitűzéshez), különösen a kötelező, teljes tőkefedezeti pillért tartalmazó többpilléres rendszert bevezető nyugdíjreformokat; a tagállam gazdaságpolitikája összhangban van-e az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal. A program makrogazdasági feltételezéseinek megalapozottságát a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése alapján értékelik, felhasználva a potenciális kibocsátás és a ciklikusan kiigazított egyenlegek becslésére közösen megállapított módszertant is. Az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak való megfelelés értékelésénél az államháztartási terület átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokat veszik figyelembe, amely a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó integrált iránymutatások része. Az értékelés kitér a következőkre is: az adósságráta alakulása és az államháztartás hosszú távú fenntarthatósága, amelyeknek a költségvetési egyenleg felügyelete során megfelelő figyelmet kell szentelni, a 2005. március 20-i, „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának javítása” című tanácsi jelentéssel összhangban. A hosszú távú fenntarthatóság értékelésének szempontjait egy 2006. október 12-i bizottsági közlemény határozza meg[3]; a tagállamok által a növekedést és a foglalkoztatást szolgáló megújult lisszaboni stratégiával összefüggésben benyújtott nemzeti reformprogrammal való összhang mértéke. A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó átfogó, 2005. június 7-i gazdaságpolitikai iránymutatások fedőlapján az ECOFIN Tanács megállapította, hogy a nemzeti reformprogramoknak összhangban kell lenniük a stabilitási és konvergenciaprogramokkal; a magatartási kódex[4] betartása, amely többek között előírja, hogy a stabilitási és a konvergenciaprogramok szerkezete és adattáblázatai egységesek legyenek. |-  AjánlásA TANÁCS VÉLEMÉNYEaz 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (3) bekezdésével összhangban Magyarország 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre[5] és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,A KÖVETKEZŐ VÉLEMÉNYT FOGALMAZTA MEG:5.  [2007. február 27-én] a Tanács megvizsgálta Magyarország 2006–2010 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramját.6.  A program makrogazdasági forgatókönyve szerint a gazdaság 2007-ben és 2008-ban a költségvetési konszolidációs intézkedések eredményeként lassulni fog, a növekedés üteme 2009-ben fog visszaállni a konszolidáció előtti szintre. A jelenleg rendelkezésre álló információk fényében a forgatókönyv a 2008-ig tartó időszak tekintetében megalapozottnak, talán kissé óvatosnak is tűnik, a későbbi évek tekintetében pedig inkább optimistának. A program előrejelzése szerint az infláció 2007-ben meglódul, azután gyors ütemben csökken, a programidőszak egészére előre jelzett inflációs pálya azonban egy kissé optimista.7.  A Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2006-ban a GDP 10,1 %-a lesz, összhangban a 2006. szeptemberi aktualizált program[6] módosított céljával, és szemben a 2005. decemberi aktualizált konvergenciaprogramban foglalt, a GDP 6,1 %-ának megfelelő céllal. Az eredeti hiánycéltól való eltérés csaknem teljes egészében a kiadási oldalon zajlott le (a GDP mintegy 5 %-a), főként a központi költségvetési szervek működési költségei, a nyugdíj- és egészségügyi kiadások, valamint a helyi önkormányzatok beruházásai következtében. Az eltérés az autópálya-beruházások államháztartási körben való szerepeltetését is tükrözi (a GDP 1,1 %-ának megfelelő mértékben). A 2006 nyarán elfogadott, a GDP 1,5 %-ának megfelelő költségvetési kiigazítási csomag bevételnövelő intézkedéseket tartalmaz, kiegészítve néhány azonnali kiadáscsökkentő lépéssel az egészségügy, a gázártámogatás és a közigazgatás területén. Ezek az intézkedések (kivéve a GDP 0,3 %-ának megfelelő általános tartalék visszavonását) várhatóan 2007-ben és az azt követő években is jelentősen éreztetik hatásukat.8.  Az aktualizált program fő célja a túlzott hiány 2009-ig történő megszüntetése (a 2006-ban a GDP 10,1 %-át kitevő hiánynak 2009-ig a GDP 3,2 %-ára csökkentése[7]), összhangban a 2006. szeptemberi aktualizált programmal, nagyjából hasonló makrogazdasági forgatókönyv mellett, 2010-ben további csökkentést előirányozva. Az elsődleges egyenleg javulása ugyanilyen nagyságrendű. A tervezett kiigazítás a programidőszak elejére összpontosít, a hiánycsökkentés közel fele 2007-ben megvalósul. A programidőszakra tervezett nominális kiigazítást a bevétel/GDP arány közel 1 százalékpontos növelésével és a kiadás/GDP arány 6,5 százalékpontos csökkentésével kell elérni. Az adóteher 2007-es, GDP-arányosan 1,6 százalékpontos kezdeti emelését fokozatosan felváltják a kiadási oldali intézkedések. A 2006 nyara óta elfogadott, kiadást csökkentő és a költségvetést befagyasztó intézkedéseken felül a hatóságok megkezdték a költségvetési felügyelet szigorítását és az államháztartás intézményi kereteinek fejlesztését. A program részletezi a strukturális reformok átfogó ütemtervét, amelynek célja a hiánycélok elérése, főként a program későbbi évei tekintetében.9.  A közös módszertannak megfelelő strukturális egyenleg (tehát a ciklikusan kiigazított, egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül számított egyenleg) a 2006-ban a GDP 9,75 %-ának megfelelő hiányról a tervek szerint a programidőszak végén 3 %-os hiányra javul. A program középtávú költségvetési célkitűzésként a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiányt határoz meg, amely a program szerint a programidőszakban nem valósul meg. A korábbi aktualizált programhoz képest, amely a középtávú célkitűzésre a GDP 0,5 és 1 %-a közé eső strukturális hiányt határozott meg, ez a program valamelyest ambiciózusabb. A középtávú célkitűzés megfelelően tükrözi az adósságrátát és az átlagos potenciális kibocsátás hosszú távú növekedését. Mivel a középtávú célkitűzés szigorúbb az irányadó minimumértéknél (amely a becslések szerint a GDP mintegy 1,5 %-át kitevő strukturális hiány), megvalósítása valószínűleg biztonsági tartalékot nyújt a túlzott hiány felmerülésével szemben.10.  A költségvetés teljesítménye – főként 2008 után – a programban előre jelzettnél rosszabbul alakulhat. A hiánycsökkentési pálya makrogazdasági kilátásokból eredő kockázatai 2008-ig nagyjából kiegyensúlyozottak, de az azt követő években az előre jelzettnél alacsonyabb GDP-növekedés magasabb hiányhoz vezethet. Noha a rövid távú kiadáscsökkentés és a költségvetés átmeneti befagyasztása a terveknek megfelelően a 2007-es költségvetés részét képezi, a kiadáscsökkentés eredményes végrehajtása még mindig valamelyest bizonytalan (a 2004–2006 közötti hasonló próbálkozások szerény eredményére is tekintettel). Meg kell még vizsgálni, hogy az új költségvetési szabályok és a többéves költségvetési keret felé tett kezdeti lépések eredményesek-e a túlköltekezési tendencia megfordításában. A kormány számos intézkedést hozott a közigazgatás, az egészségügy, a nyugdíjrendszer, az ártámogatások és az oktatás reformja érdekében. Ezeknek az intézkedéseknek köszönhetően előfordulhat, hogy a költségvetés jobban közelíti majd a 2007-es és a 2008-as hiánycélt, mint azt a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése várta. Még mindig hátravan azonban azoknak a további strukturális reformoknak a teljes körű meghatározása és végrehajtása, amelyek a 2008 végén hatályukat vesztő kiadáscsökkentő intézkedések pótlásához szükségesek. A programidőszak későbbi éveiben – a választási ciklus miatt – felmerül a költségvetési szigor lazításának kockázata, amint az a múltban is előfordult. Végül pedig, amennyiben a tömegközlekedési vállalatok szerkezetátalakítási tervei nem járnak a kívánt eredménnyel, a hiányt átmenetileg növelhetik e vállalatok felhalmozódó veszteségei.11.  E kockázatértékelés alapján a programban szereplő költségvetési irányvonal nagyjából alkalmasnak tűnik arra, hogy 2009-ig a Tanács ajánlásának megfelelően megszüntessék a túlzott hiányt, feltéve hogy teljes körűen megvalósítják a költségvetési stratégiát. Ez konkrétabban a 2007-es költségvetésben és az új programban bejelentett intézkedések teljes körű végrehajtását, valamint a bejelentett további strukturális reformok továbbrészletezését és kellő időben való elfogadását jelenti. 2010-ben, a túlzott hiány terveknek megfelelő korrekcióját követően, fokozni kell a középtávú célkitűzés irányába ható kiigazítás program szerinti ütemét. Ezzel egyúttal megkezdődhetne annak a még nem létező biztonsági tartaléknak a kiépítése, amely megfelelő védelmet nyújt a GDP 3 %-ában meghatározott hiányküszöb átlépésével szemben.12.  A bruttó államadósság a becslések szerint 2006-ban elérte a GDP 67,5 %-át, azaz meghaladta a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaértéket. A program előrejelzése szerint az adósságráta 2008-ban 71,25 %-ra nő, azután pedig újra csökkenni fog és 2010-ben 67,5 %-ra tér vissza. A költségvetési célok fent említett kockázataira tekintettel az adósságráta 2006-ban valószínűleg a program előrejelzésénél kedvezőtlenebbül alakul. E kockázatértékelés alapján az adósságráta a programidőszak végéig nem csökken elegendő mértékben a referenciaérték irányába.13.  Az elöregedő népesség költségvetésre gyakorolt hosszú távú hatásai Magyarországon jóval meghaladják az EU átlagát, főként a GDP-arányos nyugdíjkiadások hosszú távon jelentős növekedése miatt. Noha az első fontos lépéseket már megtették, az elöregedéssel kapcsolatos kiadások jelentős növekedésének megállítása céljából a programban tervezett további reformintézkedések teljes körű végrehajtása hozzájárulhat az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok csökkentéséhez. Fontos megemlíteni, hogy a kiinduló gyenge költségvetési egyenleg – amely 2005-höz képest jelentősen romlott – még a népesség elöregedése okozta hosszú távú költségvetési hatások nélkül is kockázatot jelent az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságára nézve. Ehhez társul, hogy a bruttó adósság jelenlegi szintje meghaladja a Szerződésben foglalt referenciaértéket. A tervek szerinti további államháztartási konszolidáció ezért hozzájárulhatna az államháztartás fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok csökkentéséhez. Az államháztartás fenntarthatóságának tekintetében Magyarország magas kockázattal szembesül.14.  A konvergenciaprogram az általános középtávú stratégia szempontjából minőségileg értékeli a 2006. októberi módosított magyar nemzeti reformprogram általános hatását. A program emellett ad némi tájékoztatást a nemzeti reformprogramban tervezett fő reformokkal járó közvetlen költségvetési költségekről vagy megtakarításokról, költségvetési előrejelzései azonban nem veszik kifejezetten figyelembe a nemzeti reformprogramban körvonalazott intézkedések valamennyi államháztartási hatását. A konvergenciaprogramnak az államháztartás területére tervezett intézkedései láthatólag összhangban állnak a nemzeti reformprogramban előirányzottakkal. A strukturális reform tervei és a konvergenciaprogramban felvázolt, nemrégiben elfogadott intézkedések teljes összhangban vannak a nemzeti reformprogramban előterjesztett reformokkal, azaz a közigazgatás, az egészségügy, a nyugdíjrendszer és az oktatás, valamint a különböző támogatási rendszerek területének reformlépéseivel.15.  A programban szereplő költségvetési stratégia nagyjából megfelel a 2005–2008 közötti időszakra vonatkozó, az integrált iránymutatásokban foglalt átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásoknak.16.  Ami a stabilitási és konvergenciaprogramok magatartási kódexében meghatározott adatszolgáltatási követelményeket illeti, a program minden előírt adatot megad, és a nem kötelező adatok legtöbbjét is tartalmazza[8].Általános következtetésként megállapítható, hogy a program az időszak elejére összpontosító kiigazítás révén csökkenteni kívánja az elmúlt évek magas hiányát, és nagyjából összhangban van a túlzott hiány 2009-ig, a Tanács által megszabott határidőig történő megszüntetésével. 2006 nyara óta több bevételnövelő és kiadáscsökkentő intézkedést hoztak, és megtették a kezdeti lépéseket a közigazgatás, az egészségügy, a nyugdíjrendszer és az oktatás reformját illetően. A hiányra és az adósságra vonatkozó célok elérésének azonban vannak kockázatai, különösen 2008 után.A fenti értékelés alapján és a 2006. október 10-i, a 104. cikk (7) bekezdése szerinti ajánlás fényében is Magyarországot felkérik, hogy:i. Következetesen hajtsa végre a 2007-es költségvetést, és hozzon megfelelő intézkedéseket a túlzott hiány 2009-ig történő megszüntetésére, szükség esetén további intézkedések révén; valamint biztosítsa, hogy az adósság/GDP-arány lehetőleg még 2009 előtt szigorúan csökkenő pályára álljon;ii A 2007-es költségvetésben megtett első lépésekre építve, a költségvetési szabályok tökéletesítése és az államháztartás intézményi kereteinek erősítése révén javítsa a költségvetési ellenőrzést;iii. A közigazgatás és az egészségügy bejelentett karcsúsításának, valamint az oktatási rendszer tervezett reformjának elfogadásával és gyors végrehajtásával tartósan fogja vissza a kiadásokat;iv. Az adósságszintre és a nyugdíjkiadások emelkedésére tekintettel, a középtávú célkitűzés megvalósítása felé tett megfelelő előrehaladás, valamint a bejelentetteknek megfelelően további nyugdíjreform-intézkedések révén javítson az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságán.A kulcsfontosságú makrogazdasági és költségvetési előrejelzések összehasonlítása2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Reál-GDP (%-os változás) | KP 2006. december | 4,2 | 4,0 | 2,2 | 2,6 | 4,2 | 4,3 |BIZ 2006. november | 4,2 | 4,0 | 2,4 | 2,7 | nincs adat | nincs adat |KP 2006. szeptember | 4,1 | 4,1 | 2,2 | 2,6 | 4,1 | nincs adat |KP 2005. december | 4,2 | 4,3 | 4,1 | 4,1 | nincs adat | nincs adat |HICP-infláció (%) | KP 2006. december | 3,6 | 3,9 | 6,2 | 3,3 | 3,0 | 2,8 |BIZ 2006. november | 3,5 | 3,9 | 6,8 | 3,9 | nincs adat | nincs adat |KP 2006. szeptember | 3,6 | 3,5 | 6,2 | 3,3 | 3,0 | nincs adat |KP 2005. december | 3,5 | 2,1 | 3,0 | 2,4 | nincs adat | nincs adat |Kibocsátási rés (a potenciális GDP %-ában) | KP 2006. december1 | 0,5 | 0,9 | -0,4 | -1,2 | -0,5 | 0,4 |BIZ 2006. november5 | 0,6 | 1,0 | 0,1 | -0,5 | nincs adat | nincs adat |KP 2006. szeptember1 | 0,3 | 0,8 | -0,3 | -0,9 | 0,0 | nincs adat |KP 2005. december1 | -1,0 | -0,5 | -0,1 | 0,4 | nincs adat | nincs adat |Államháztartási egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2006. december | -7,8 | -10,1 | -6,8 | -4,3 | -3,2 | -2,7 |BIZ 2006. november | -7,8 | -10,1 | -7,4 | -5,6 | nincs adat | nincs adat |KP 2006. szeptember | -7,5 | -10,1 | -6,8 | -4,3 | -3,2 | nincs adat |KP 2005. december6 | -7,4 | -6,1 | -4,7 | -3,4 | nincs adat | nincs adat |Elsődleges egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2006. december | -3,7 | -6,2 | -2,4 | 0,0 | 0,9 | 1,1 |BIZ 2006. november | -3,7 | -6,1 | -2,9 | -1,4 | nincs adat | nincs adat |KP 2006. szeptember | -3,4 | -6,3 | -2,4 | -0,2 | 0,8 | nincs adat |KP 2005. december6 | -3,8 | -2,9 | -1,7 | -0,7 | nincs adat | nincs adat |Ciklikusan kiigazított egyenleg (a GDP %-ában) | KP 2006. december1 | -8,0 | -10,5 | -6,6 | -3,8 | -3,0 | -2,9 |BIZ 2006. november | -8,1 | -10,5 | -7,4 | -5,4 | nincs adat | nincs adat |KP 2006. szeptember1 | -7,6 | -10,5 | -6,7 | -3,9 | -3,2 | nincs adat |KP 2005. december | n,a, | n,a, | n,a, | n,a, | nincs adat | nincs adat |Strukturális egyenleg2 (a GDP %-ában) | KP 2006. december3 | -8,0 | -9,8 | -5,6 | -3,7 | -3,0 | -2,9 |BIZ 2006. november4 | -8,5 | -10,3 | -6,5 | -5,1 | nincs adat | nincs adat |KP 2006. szeptember | -7,6 | -9,7 | -5,8 | -3,6 | -3,2 | nincs adat |KP 2005. december | n,a, | n,a, | n,a, | n,a, | nincs adat | nincs adat |Bruttó államadósság (a GDP %-ában) | KP 2006. december | 61,7 | 67,5 | 70,1 | 71,3 | 69,3 | 67,5 |BIZ 2006. november | 61,7 | 67,6 | 70,9 | 72,7 | nincs adat | nincs adat |KP 2006. szeptember | 62,3 | 68,5 | 71,3 | 72,3 | 70,4 | nincs adat |KP 2005. december6 | 61,5 | 63,0 | 63,2 | 62,3 | nincs adat | nincs adat |Megjegyzések: |1A Bizottság szolgálatainak számításai a programban megadott információk alapján. |2Ciklikusan kiigazított egyenleg, az egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések nélkül (hasonlóan az előző sorokhoz). |3Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a program szerint (a GDP 0,7 %-a 2006-ban, 1,0 %-a 2007-ben és 0,1 %-a 2008-ban; valamennyi hiánynövelő). |4Egyszeri és egyéb átmeneti intézkedések a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi előrejelzése szerint (a GDP 0,4 %-a 2005-ben, hiánycsökkentő; a GDP 0,3%-a 2006-ban; a GDP 0,9 %-a 2007-ben, 0,3 %-a 2008-ban; valamennyi hiánynövelő). |5A 2005–2008 közötti időszakra vonatkozóan 3,7 %-os, 3,6 %-os, 3,4 %-os és 3,2 %-os becsült potenciális növekedés alapján. 6Az összehasonlíthatóság érdekében a 2005-ös konvergenciaprogram költségvetési adatait kiigazították a nyugdíjreform költségeivel. |Forrás: |Konvergenciaprogram (KP); a Bizottság szolgálatainak 2006. őszi gazdasági előrejelzései (BIZ); a Bizottság szolgálatainak számításai |[1] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az e szövegben említett összes dokumentum megtalálható a következő weboldalon:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] A Bizottság közleménye a tavaszi Európai Tanácsnak, „A növekedést és a foglalkoztatást szolgáló, megújult lisszaboni stratégia végrehajtása – A megvalósítás éve”, 2006.12.12., COM(2006) 816.[3] „Az uniós államháztartások hosszú távú fenntarthatóságáról” szóló bizottsági közlemény a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek, COM(2006) 574, 2006.10.12., és „Az államháztartások hosszú távú fenntarthatósága az Európai Unióban”, Európai Bizottság, Gazdasági és Pénzügyi Főigazgatóság (2006), European Economy, 2006/4. szám.[4] „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási és konvergencia programok tartalmára és formájára vonatkozóan”, amelyet az ECOFIN-Tanács 2005. október 11-én jóváhagyott.[5] HL L 209., 1997.8.2., 1. o. Az 1055/2005/EK rendelettel (HL L 174., 2005.7.7., 1. o.) módosított rendelet. Az ebben a szövegben említett dokumentumok az alábbi weboldalon érhetők el:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] A 2005. decemberi aktualizált konvergenciaprogramról alkotott véleményében a Tanács úgy ítélte meg, hogy a GDP 7,5 %-ának megfelelő tervezett kiadáscsökkentést nem támasztották alá konkrét intézkedésekkel. A Tanács ezért felkérte Magyarországot, hogy legkésőbb 2006. szeptember 1-ig nyújtsa be aktualizált konvergenciaprogramjának módosítását, amely ismerteti az ország középtávú kiigazítási pályájával teljes mértékben konzisztens konkrét és strukturális intézkedéseket. Magyarország e kérésnek megfelelően 2006. szeptember 1-jén benyújtotta a módosított konvergenciaprogramot a Tanácsnak és a Bizottságnak.[7] A GDP 3,2 %-ának megfelelő 2009-es hiánycél még mindig meghaladja a Szerződésben meghatározott 3 %-os küszöbértéket. A programban feltételezik, hogy a Tanács és a Bizottság figyelembe veszi a nyugdíjreformból eredő éves költségvetési terhek 20 %-át (abban az évben várhatóan a GDP 0,3 %-át), amikor a Magyarországgal szembeni, túlzott hiány esetén követendő eljárás megszüntetéséről határoz (összhangban a módosított 1467/97/EK tanácsi rendelet 2. cikkének (7) bekezdésével, amely megállapítja, hogy amennyiben az államháztartási hiány „ jelentős mértékben és folyamatosan csökkent, és elért egy, a referenciaértékhez közeli szintet ”, a Tanácsnak és a Bizottságnak lineáris degresszív alapon, ötéves átmeneti időtartamra figyelembe kell venni a tőkefedezeti pillért tartalmazó nyugdíjreform nettó költségét, a magatartási kódex végrehajtási rendelkezéseire is tekintettel).[8] Hiányzik az államháztartási kiadások feladatkörök szerinti bontása, nincsenek adatok a ledolgozott órák számáról, a költségvetés pénzügyi eszközeiről és adósságállományáról; hiányoznak továbbá az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságával kapcsolatos egyes adatok.


				|

		52012PC0146

			Ajánlás A TANÁCS HATÁROZATA Európa 2016. évi kulturális fővárosainak Spanyolországban és Lengyelországban történő kijelöléséről /* COM/2012/0146 final */

			   	INDOKOLÁS
Az Európa kulturális fővárosa
eseménysorozat 2007–2019. évekre szóló közösségi fellépésének megállapításáról
szóló, 2006. október 24-i 1622/2006/EK európai parlamenti és tanácsi határozat[1] megállapítja azt az eljárást,
amelyet az Európa Kulturális Fővárosa címet viselő városok
kijelölésekor követni kell. E határozat 2. cikke értelmében 2009-től
kezdve minden évben két tagállam egy-egy városa osztozik az Európa Kulturális
Fővárosa címen, a határozat mellékletében található időrendi
táblázatnak megfelelően. 2016-ban az eseménynek Spanyolország és
Lengyelország ad majd otthont.
2016-től kezdve Európa Kulturális
Fővárosait az alábbi eljárás szerint kell kijelölni.
Legkésőbb hat évvel a szóban forgó
esemény kezdete előtt az érintett tagállamok pályázati felhívást tesznek
közzé. A pályázatok elbírálására hivatott testület, amely a kulturális szféra
13 független szakértőjéből áll, legkésőbb öt évvel az esemény
kezdete előtt összeül, hogy elvégezze a beérkezett pályázatok előválogatását.
A testület az 1622/2006/EK határozat
4. cikkében meghatározott kritériumok alapján értékeli a benyújtott
pályázatokat, és rövid listát állít össze azokról a városokról, melyek
pályázati anyagait – miután azok maradéktalanul beérkeztek – további
vizsgálatnak kívánja alávetni.
Kilenc hónappal az előválogatási ülést
követően mindkét érintett tagállam összehívja választótestületét abból a
célból, hogy a jelöltekről végső döntést hozzon. A testület a
fellépésre vonatkozóan meghatározott kritériumok alapján részletesen értékeli
az előválogatáson túljutott városok pályázatait, majd ajánlást tesz arra,
hogy az érintett tagállamok melyik városa viselje a Kulturális Főváros
címet.
A testület ajánlásai alapján a két tagállam
egy-egy várost jelöl az Európa Kulturális Fővárosa címre, és a jelölésről
legkésőbb négy évvel a szóban forgó esemény tervezett kezdete előtt
tájékoztatja az Európai Parlamentet, a Tanácsot, a Bizottságot és a Régiók
Bizottságát.
Az Európai Parlamentnek lehetősége van
arra, hogy a tagállami jelölések kézhezvételét követően legkésőbb
három hónappal véleményt küldjön a Bizottságnak.
A Tanács a Bizottság ajánlása alapján az
érintett városokat az adott évre hivatalosan is Európa kulturális
fővárosaivá nyilvánítja.
A kiválasztási eljárás fentebb ismertetett két
fordulójának lezárulása után a választótestület a 2011. június jelentéseiben
azt ajánlotta, hogy 2016-ra Donostia-San Sebastián (Spanyolország) és
Wrocław (Lengyelország) kapja az Európa Kulturális Fővárosa címet. A
jelölésekről mindkét tagállam 2011 őszén értesítette az Európai
Parlamentet, a Tanácsot, a Bizottságot és a Régiók Bizottságát.
Az Európai Parlament 2011. december végén
továbbította kedvező véleményét a Bizottságnak.
Ennek megfelelőn a Bizottság – az
1622/2006/EK határozat 9. cikkének (3) bekezdése értelmében – melléklettel
ellátott ajánlást küld a Tanácsnak, amelyben 2016-ra az Európa Kulturális
Fővárosa címre Donostia-San Sebastián and Wrocław hivatalos jelölését
javasolja.
Ajánlás
A TANÁCS HATÁROZATA
Európa 2016. évi kulturális fővárosainak
Spanyolországban és Lengyelországban történő kijelöléséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európa kulturális fővárosa
eseménysorozat 2007–2019. évekre szóló közösségi fellépésének megállapításáról
szóló, 2006. október 24-i 1622/2006/EK európai parlamenti és tanácsi
határozatra[2]
és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel a
Bizottság 2012. [...]-i ajánlására,
tekintettel az
Európa Kulturális Fővárosa cím jelöltjeinek Spanyolországban és Lengyelországban
való kiválasztásáról szóló, 2011. júniusi választótestületi jelentésekre,
mivel:
az 1622/2006/EK
határozat 4. cikkében megállapított feltételek maradéktalanul teljesültek,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
2016-ban az Európa Kulturális Fővárosa
címet Donostia-San Sebastián and Wrocław viseli.
2. cikk
Ez a határozat
az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését
követő napon lép hatályba.
Kelt Brüsszelben,
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 304., 2006.11.3., 1. o.
[2]               HL L 304., 2006.11.3., 1. o.


				|

		52012DC0322

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Hollandia 2012. évi nemzeti reformprogramjáról és a Hollandia 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó stabilitási programjáról szóló tanácsi véleményről /* COM/2012/0322 final */

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Hollandia 2012. évi nemzeti
reformprogramjáról
és a Hollandia 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó stabilitási
programjáról szóló tanácsi véleményről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2)
bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[2],
tekintettel az Európai Parlament véleményére[3],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal
folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)       Az Európai Tanács 2010.
március 26-án jóváhagyta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a
foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló
javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén
azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van
szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a
versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.
(2)       A Tanács 2010. július 13-án
elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó
iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig
elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról
szóló határozatot[4],
melyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést
kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék
figyelembe az integrált iránymutatásokat.
(3)       A Tanács 2011. július 12-én
ajánlást fogadott el Hollandia 2011. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint
véleményt nyilvánított Hollandia 2011–2014 közötti időszakra vonatkozó,
aktualizált stabilitási programjáról.
(4)       A Bizottság 2011. november
23-án elfogadta a második éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020
stratégiára épülve elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai
koordináció második európai szemeszterét. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet
alapján 2012. február 14-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült
jelentést[5],
amelyben Hollandiát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában
részletes felülvizsgálatra kerül sor.
(5)       2012. március 2-án az Európai
Tanács elfogadta a pénzügyi stabilitást, a költségvetési konszolidációt és a
növekedés előmozdítását célzó prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy
differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt
kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaság hitelezésének normál
feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell
a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint
korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(6)       Az Európai Tanács 2012.
március 2-án arra is felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő
tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy
azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti
reformprogramjukba beépíthessék.
(7)       Hollandia 2012. április 27-én
benyújtotta a 2012–2015 közötti időszakra vonatkozó, 2015. évi stabilitási
programját, valamint 2012. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok
figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került
sor.
(8)       A 2012. évi stabilitási
program 1466/97/EK tanácsi rendelet szerinti elemzése alapján a Tanács úgy
véli, hogy a programban foglalt költségvetési előrejelzéseket alátámasztó
makrogazdasági forgatókönyv optimista. A stabilitási program 2013-ra
1,25 %‑os gazdasági növekedést jelez előre a kiegészítő
konszolidációs intézkedések növekedésre gyakorolt negatív hatásának
figyelembevétele nélkül, míg a Bizottság alacsonyabb, 0,7 %‑os
növekedést vár ugyanilyen, változatlan politikát feltételező forgatókönyv
alapján. A program kifejezett célja a túlzott hiány megszüntetésére vonatkozó
tanácsi ajánlás teljesítése, és a középtávú költségvetési cél elérése érdekében
a költségvetés helyzetének további javítása legalább 0,5 %‑os éves
strukturális kiigazítás révén. A program 2013-ban a GDP 3 %-át elérő
államháztartási hiánnyal számol, és megerősíti az előző, a GDP
0,5 %‑át kitevő strukturális hiányt előirányzó középtávú
költségvetési célt. A 2010–2013 folyamán a GDP 0,75 %‑ára rúgó
átlagos éves költségvetési erőfeszítés, amely az (újraszámított)
strukturális egyenlegen alapul[6],
megegyezik a Tanács által ajánlott értékkel. Mivel a program nem tartalmaz
költségvetési célokat a 2013‑at követő időszakra vonatkozóan, a
2013. évi költségvetési kiigazítás fenntarthatósága és a középtávú
költségvetési cél irányába az azt követő években tenni tervezett haladás,
beleértve a Stabilitási és Növekedési Paktum kiadási referenciaértékének való
megfelelést, nem értékelhető. A programidőszakra vonatkozó
költségvetési előrejelzések végrehajtási kockázatokat hordoznak. E
kockázatok nem korlátozódnak az újonnan bejelentett konszolidációs
intézkedésekre, hanem kiterjednek a leköszönő kormány által korábban
elfogadott egyes intézkedésekre is. Emellett a kormány által 2012 áprilisában
javasolt további intézkedések és ezek költségvetési hatásai nem kellően
részletezettek és számszerűsítettek. A költségvetési kiigazítás eddig leginkább
a kiadáscsökkentésre épült, és a növekedést elősegítő kiadásokat is
érinti. A 2012. évi stabilitási program szerint a GDP-arányos adósság 2012‑ben
várhatóan újra, viszonylag jelentős mértékben, a GDP 70,2 %‑ára,
majd 2013‑ban mérsékelten, a GDP 70,7 %‑ára nő, az újabb
konszolidációs intézkedések hatását is figyelembe véve. Az adósságráta tehát
továbbra is jóval meghaladja majd a 60 %‑os referenciaértéket. 2014
és 2015 tekintetében a program nem határoz meg adósságcélokat, ezért a 2013‑at
követő évekre nem értékelhető a Stabilitási és Növekedési Paktum
adósságcsökkentési referenciaértékeinek való megfelelés.
(9)       A holland kormány és a
szociális partnerek 2011 szeptemberében átfogó megállapodást kötöttek a
nyugdíjreformról, és a kormány benyújtotta a nyugdíjkorhatár 2019‑től
66 évre, majd 2024‑től 67 évre történő emelését célzó tervet.
Azt követően a nyugdíjkorhatár a várható élettartam függvényében változik.
A tényleges nyugdíjba-vonulási életkor növekedését munkaerő-piaci
intézkedések támogatnák. A kormány által kötött megállapodással összhangban a
nyugdíjreform célja a nemzedékeken belüli és a nemzedékek közötti
megfelelő és fenntartható költség- és kockázatmegosztás kialakítása a
második pillérben. A tartós ápolás-gondozás tekintetében a holland kormány
benyújtotta reformtervét. További konkrét intézkedések lesznek szükségesek a
holland társadalom elöregedése miatt jelentkező pénzügyi terhek
csökkentésére.
(10)     A második keresőket a
munkaerőpiacra lépéstől visszatartó adóterhek csökkentek ugyan, ám
nem a kellő mértékben. A továbbra is meglévő akadályok felszámolása
növelheti a munkaerő-kínálatot, és hatékonyabbá teheti a humántőke
allokációját. Javítani kell a kiszolgáltatott helyzetben lévő társadalmi
csoportok munkaerő-piaci integrációját.
(11)     A vállalkozáspolitika terén
elfogadásra kerültek a húzóágazati programok, és a kormány és az iparágak
képviselői ágazati „innovációs szerződéseket” írtak alá. A
magánszektor kutatási tevékenysége számára többletforrásokat biztosít az „RDA+”
adókedvezményi rendszer bevezetése, amely része az innováció, a magánerős
K+F és a tudomány és az ipar közti szorosabb kapcsolatok kialakításának
előmozdítását célzó ösztönzőknek. A húzóágazatok előtérbe
helyezése azonban nem szoríthatja háttérbe az alapkutatást, és nem zárhatja ki
azokat az innovatív vállalkozásokat, amelyek nem a húzóágazatokba tartoznak.
(12)     Az utóbbi négy évtizedben a
holland lakáspiacon strukturális torzulások halmozódtak fel. Az ingatlanpiacon
alapvető kínálati korlátozások és a ingatlantulajdonlást támogató fiskális
ösztönzők (nevezetesen a jelzáloghitel-kamatok leírásának a magasabb
jövedelmű háztartások számára kedvező lehetősége) nem hatékony
tőkeallokációhoz vezettek. A bérlemények piacán, ahol rendkívül
jelentős a szociális lakások szegmense, a szociálpolitika, valamint a
bérleti díjak szintjének és növelésének korlátozása rendkívül rugalmatlan
bérlakáskínálatot eredményezett. A lakástulajdon kedvező fiskális
kezelésének módosítása hozzájárulhat a holland lakáspiac strukturális
torzulásainak csökkentéséhez.
(13)     Hollandia számos vállalást
tett az Euro Plusz Paktum keretében. E vállalások és a 2011. évben benyújtott
vállalások végrehajtása a foglalkoztatás bővítésére, a versenyképesség
fokozására, a pénzügyi stabilitás erősítésére és az államháztartás
fenntarthatóságának javítására irányulnak. A Bizottság értékelte az Euró Plusz
Paktum keretében tett vállalásokat. Az ajánlás figyelembe veszi ennek az
értékelésnek az eredményeit.
(14)     Az európai szemeszter
keretében a Bizottság elvégezte Hollandia gazdaságpolitikájának átfogó
elemzését, és értékelte a stabilitási programot, valamint a nemzeti
reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Hollandia fenntartható
költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott
jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és
iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél uniós
szempontok beépítésével kell megerősíteni az Európai Unió átfogó gazdasági
kormányzását. A Bizottság európai szemeszter keretében megfogalmazott ajánlásait
az alábbi, 1–5. ajánlások tükrözik.
(15)     A Tanács ezen értékelés
fényében megvizsgálta Hollandia stabilitási programját. Véleményét[7] mindenekelőtt az 1.
ajánlásban foglaltak tükrözik,
AJÁNLJA, HOGY Hollandia a 2012–2013
közötti időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           Biztosítsa a túlzott hiány
idejében történő és tartós megszüntetése felé tett haladást. E célból a
terveknek megfelelően, maradéktalanul hajtsa végre a 2012. évre vonatkozó
költségvetési stratégiát. A túlzotthiány-eljárás keretében elfogadott tanácsi
ajánlásokban meghatározott strukturális kiigazítás biztosítása érdekében
határozza meg a 2013. évi költségvetés végrehajtásának biztosításához szükséges
intézkedéseket. Ezt követően tegyen megfelelő strukturális kiigazítási
erőfeszítéseket a középtávú célkitűzés felé tett elégséges haladás és
ezen belül a kiadási referenciaérték teljesítése érdekében, valamint biztosítsa
az adósságcsökkentési referenciaérték elérése felé tett elégséges haladást oly
módon, hogy eközben a növekedés szempontjából közvetlenül releváns területeket,
így a kutatást, az innovációt, az oktatást és a képzést érintő kiadásokat
megőrzi. E célból az új kormány megalakulása után nyújtsa be a 2012. évi
stabilitási program frissített változatát, amely tartalmazza a 2013‑at
követő időszakra vonatkozó, alátámasztott célértékeket és
intézkedéseket is.
2.           Hozzon intézkedéseket a
nyugdíjkorhatár megemelése érdekében, ideértve annak a várható élettartamhoz
történő kapcsolását, és támassza alá ezeket munkaerő-piaci
intézkedésekkel, az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának javítása
mellett. Módosítsa a második nyugdíjpillért úgy, hogy az tükrözze a
nyugdíjkorhatár emelését, és biztosítsa a nemzedékeken belüli és a nemzedékek
közötti megfelelő és fenntartható költség- és kockázatmegosztást. Hajtsa
végre a tartós ápolás-gondozás tervezett reformját, és egészítse azt ki további
intézkedésekkel, tekintettel az időskorúak növekvő számára.
3.           Növelje a munkaerő-piaci
részvételt, különösen az idősebb korúak, a nők, a fogyatékkal
élők és a migránsok körében, egyebek mellett a második keresők
munkavállalási hajlandóságát csökkentő adóztatásának további módosítása, a
munkaerő-piaci mozgások elősegítése és a rugalmatlanságok
felszámolása révén.
4.           Ösztönözze az innovációt, a
magánerős K+F beruházásokat és a tudomány és az ipar közötti
kapcsolatokat, illetve mozdítsa elő az ipar megújulását a
vállalkozáspolitika keretében biztosított megfelelő ösztönzők révén,
biztosítva ezek hozzáférhetőségét a szigorúan értelmezett húzóágazatokon
kívül is, és megőrizve az alapkutatást.
5.           Tegyen lépéseket a lakáspiac
fokozatos reformja érdekében, ezen belül i. módosítsa a lakástulajdonlás
kedvező adóztatását a jelzáloghitel-kamatok leírhatóságának kivezetésével
és/vagy az imputált lakbérek rendszere révén, ii. alakítson ki piacorientáltabb
bérlakáspiaci árképzési mechanizmust, és iii. a szociális bérlakáspiaci
lakbéreket igazítsa a háztartások jövedelméhez.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               COM(2012) 322 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 and P7_TA(2012)0047.
[4]               A Tanács 2012. április 26-i
2012/238/EU határozata.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               A Bizottság szolgálatai által a programban megadott
információk alapján a közös módszertannak megfelelően újraszámított,
egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított
egyenleg.
[7]               Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése
szerint.