               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.6.5.
            COM(2019) 520 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Ausztria 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Ausztria 2019. évi stabilitási programját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Ausztria 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Ausztria 2019. évi stabilitási programját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. Kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Ausztriát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (a továbbiakban: az euróövezetre vonatkozó ajánlás).

               (2)Mivel Ausztria pénzneme az euró, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Ausztriának gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euróövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 1–3. ajánlás tükröz. Konkrétan a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitikának a meghatározott területekre történő irányítása hozzájárul majd a beruházások tekintetében az euróövezetre vonatkozó második ajánlás kezeléséhez, míg a munkát terhelő adóktól való elmozdulás hozzájárul majd a munkaerőpiac működése tekintetében az euróövezetre vonatkozó harmadik ajánlás kezeléséhez.

               (3)Az Ausztriára vonatkozó 2019. évi országjelentést
                  2
                2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Ausztriának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Ausztria által elért eredményeket.

               (4)Ausztria 2019. április 24-én benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját és 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (5)A vonatkozó országspecifikus ajánlásokat figyelembe vették az európai strukturális és beruházási alapok (esb-alapok) 2014–2020 közötti időszakra szóló programozása során. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  3
                23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést
                  4
               .

               (6)Ausztria jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az adósságszabály hatálya alá tartozik. 2019. évi stabilitási programjában a kormány arra számít, hogy az államháztartási egyenleg a GDP 0,1 %-ának megfelelő 2018. évi többletről a GDP 0,3 %-ára javul 2019-ben, majd a többlet fokozatosan csökken, és 2023-ra költségvetés kiegyensúlyozott lesz. Az újraszámított strukturális egyenleg
                  5
                alapján a középtávú költségvetési célt – a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiány – továbbra is túlteljesítik a programidőszak egészében. A stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság a 2018. évi GDP 73,8 %-áról 2023-ra várhatóan fokozatosan a GDP 59,8 %-ára csökken. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv optimista. A középtávú költségvetési tervezéssel kapcsolatos kockázatok mérsékeltnek tűnnek, és elsősorban a közigazgatást érintően bejelentett költségmegtakarításokra vonatkoznak, mely összeget a személyi jövedelemadó és a társasági adó tervezett reformjára fogják fordítani.

               (7)2018. július 13-án a Tanács azt ajánlotta Ausztriának, hogy a rendkívüli események miatt engedélyezett átmeneti eltérés engedményét is figyelembe véve teljesítse a középtávú költségvetési célt 2019-ben. Ennek megfelelően a nettó elsődleges államháztartási kiadások
                  6
                nominális növekedési rátája legfeljebb 2,9 % lehet, ami azt jelenti, hogy a strukturális egyenleg a GDP 0,3 %-ának megfelelő mértékben javul. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján a GDP 0,1 %-ának megfelelő 2019. évi strukturális egyenleg várhatóan a GDP 0,0 %-ára fog nőni 2020-ban, meghaladva a középtávú költségvetési célt. Az előrejelzés szerint Ausztria 2019-ben és 2020-ban megfelel az adósságszabálynak. Összességében a Tanács véleménye az, hogy Ausztria az előrejelzések szerint 2019-ben és 2020-ban meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (8)Ausztria hosszú távon közepes költségvetési fenntarthatósági kockázatokkal szembesül. Ezek a kockázatok az egészségügyi ellátással, a tartós ápolás-gondozással és a nyugdíjakkal kapcsolatos közkiadások előre jelzett növekedésének tudhatók be. Míg Ausztriában általában magas az egészségügyi szolgáltatásokkal való lefedettség, az állami egészségügyi kiadások az előrejelzések szerint 2070-re 1,3 százalékponttal a GDP 8,3 %-ára emelkednek, ami a 0,9 százalékpontos uniós átlagnál nagyobb mértékű növekedés. A tartós ápolás-gondozásra fordított közkiadások az előrejelzések szerint 2070-re a GDP 1,9 %-áról a GDP 3,8 %-ára emelkednek. A kiadási plafonokat bevezető területi pénzügyi kiegyenlítésről szóló 2017. évi törvénnyel és az egészségügyi alapellátás reformjával, mely a kórházi ágazatra való támaszkodás csökkentésére irányul, megkezdődött a fenntarthatósági kérdés kezelése. A szociális biztonságról szóló, nemrégiben elfogadott törvény megtakarításokat eredményezhet a kormányzási és igazgatási költségek terén, de előzetes költségeket fog generálni. A minőséget és a költséghatékonyságot tovább lehetne javítani a hatékonyabb közbeszerzéssel (pl. uniós szintű pályáztatással, az ártól különböző odaítélési szempontok alkalmazásával és a pályázatok régiók közötti összevonásával), valamint az e-egészségügyi megoldások szélesebb körű alkalmazásával. A tartós ápolás-gondozás területén az olyan közelmúltbeli szakpolitikai intézkedések, mint például a tartós fekvőbeteg-ellátás finanszírozása céljából az érintett személyek magánvagyona igénybevételének megszüntetéséről hozott döntés, várhatóan növelni, és nem korlátozni fogja a kiadásokat.

               (9)A nyugdíjkiadások 2036-ban tetőznének, a GDP 1,2 százalékpontjával a 2016. évi referenciaérték felett. A korábbi reformok ösztönzőleg hatottak a későbbi nyugdíjba vonulásra (a munkaerőpiacról kilépők tényleges életkora a férfiak esetében a becslések szerint 1,5 évvel, a nők esetében 1 évvel nőtt 2014 és 2017 között). A törvényben előírt és a tényleges nyugdíjbavonulási életkor közötti különbség megszüntetése azonban továbbra is kihívást jelent, és elő kell mozdítani a munkával töltött életszakasz meghosszabbítását. Ezen túlmenően a korengedményes és a törvényben előírt nyugdíjkorhatár minimumának kiigazítása elősegítené a hosszú távú fenntarthatóság hatékonyabb javítását az idősödő társadalom összefüggésében. A törvényben előírt nyugdíjkorhatár és a várható élettartam növekedése közötti automatikus kapcsolat bevezetése a jövőben csökkentheti az állami nyugdíjkiadásokat. Egy ilyen csökkenés a becslések szerint a GDP 2,4 százalékpontját teszi ki 2016–2070 között, ellensúlyozva ezzel azt a növekedést, amely változatlan politika eredménye lenne.

               (10)Ausztria költségvetési föderalizmusa jelentős egyensúlytalanságokat eredményez szubnacionális szinten a kiadási és a bevételi feladatkörök között. Az adóügyi önállóság helyett a szubnacionális költségvetések az adómegosztás és a kormányközi transzferek bonyolult rendszerére épülnek. Ez gyengíti a költségvetési átláthatóságot és a politikai elszámoltathatóságot, és kevés ösztönzőt nyújt a hatékony állami költekezéshez. A kormányközi költségvetési kapcsolatokról szóló 2017. évi törvény számos változtatást vezetett be a különböző kormányzati szintek közötti költségvetési kapcsolatok észszerűsítése érdekében. A változtatások közé tartozik a megosztott adók elosztásának egyszerűsítése, saját bevételforrás hozzárendelése a tartományokhoz (Länder), valamint a jogalkotási és végrehajtási feladatköröknek a kormányzati szintek közötti átláthatóbb elosztását célzó további reformokról való megállapodás. Ez utóbbit illetően az ún. „Kompetenzbereinigungspaket” (feladatkör-elosztási csomag) az első lépést jelenti a feladatkörök elhatárolása felé, mivel a megosztott szakpolitikai területeket (kizárólag) a szövetségi vagy a tartományi szinthez rendeli, és csökkenti a kölcsönös hozzájárulási jogokat. A törvény azonban csak kevés szakpolitikai területet érint.

               (11)Ausztria adószerkezetében meghatározó a munkára nehezedő nagy teher (béradók és társadalombiztosítási járulékok). A teher idővel növekedni fog, amennyiben az adósávokat nem indexálják az inflációhoz. A munkát terhelő adók teljes adóbevételen belüli aránya, mely 2017-ben 55,3 %-ot tett ki, az egyik legmagasabb volt az EU-ban (átlag: 49,7 %). A munkát terhelő adóék csökkentését elősegítették a legutóbbi reformok, például az alacsony keresetűek és a munkaadók társadalombiztosítási járulékainak csökkentése, valamint a dolgozó szülők számára nyújtott, az új Család Bónusz plusz program keretében biztosított adókedvezmény. Továbbra is lehetőség van az inkluzívabb és fenntarthatóbb növekedést jobban támogató források felé való elmozdulásra az adószerkezetben. A rendszeres ingatlanadók viszonylag növekedésbarát és progresszív jellegűek, mivel a magasabb jövedelműek valószínűleg nagyobb ingatlanvagyonnal rendelkeznek. A nagyrészt elavult adóbázis miatt azonban a rendszeres ingatlanadókból származó bevételek Ausztriában továbbra is alacsonyak és jóval az uniós átlag alatt vannak. Az adóbázis újraértékelése hozzájárulna a bevételek növeléséhez, és kezelné azokat a méltányossági kérdéseket, amelyeket a földterületek/ingatlanok értékének piaci áraktól való függetlenedése vet fel. A hatékony, jól kialakított vagyonadók szintén méltányosabbá tehetnék az adórendszert, különös tekintettel az Ausztriában kialakult jelentős vagyoni egyenlőtlenségre, valamint az öröklési és az ajándékozási adók hiányára. Végül a környezetvédelmi adók segítenek internalizálni az erőforrás-felhasználás, valamint az egészségügyhöz és az éghajlathoz kapcsolódó szennyező tevékenységek negatív externáliáit. Ebben az összefüggésben felül kell vizsgálni a kedvező adóügyi megítélést, amelyben az ilyen tevékenységek jelenleg részesülnek.

               (12)A munkaerőpiac javul; a humántőke kiaknázatlan potenciálja azonban visszafogja a termelékenységet és a hosszú távú növekedést, ezért változtatásokra van szükség különösen a nők, az alacsonyan képzett munkavállalók, az idősebb munkavállalók és a migráns hátterű személyek tekintetében. Annak ellenére, hogy a nők általános foglalkoztatási rátája magas (2018-ban Ausztriában 71,7 %, míg az EU-ban 67,4 %), a teljes munkaidőben foglalkoztatottak száma továbbra is meglehetősen alacsony. A nők részmunkaidős foglalkoztatása jóval meghaladja az uniós átlagot (2018-ban Ausztriában 47,6 %, míg az EU-ban 30,8 %), ami elsősorban annak tudható be, hogy nincs elegendő gyermekgondozási létesítmény, és magas a nem fizetett gondozási feladatokat ellátó nők aránya. A gyermekgondozási szolgáltatások és a családi szabadságok a jelenlegi formájukban nem járulnak hozzá megfelelően a férfiak és a nők esélyegyenlőségéhez a munkaerőpiacon. A megfizethető, teljes idejű gyermekgondozási szolgáltatásokba és egész napos iskolákba való további beruházások elősegítenék több nő teljes munkaidőben történő foglalkoztatását, a nők munkaerőpiaci potenciáljának jobb kihasználását, és javítanák a termelékenységet és a hosszú távú inkluzív növekedést. A nők részmunkaidős foglalkoztatása teszi ki a kiigazítatlan, nemek közötti bérszakadék jelentős részét, amely láthatóan továbbra is az uniós átlag felett van (2017-ben Ausztriában 19,9 %, míg az EU-ban 16,0 %). Az e különbség mögött meghúzódó egyéb fontos tényezők közé tartozik a nők túlreprezentáltsága a rosszul fizetett ágazatokban, az iskolaválasztással összefüggő szegregáció, a nők alulreprezentáltsága a vezetői és a felügyeleti pozíciókban, valamint a karrier megszakítása. Összességében a nemek között a nyugdíjjövedelmek terén fennálló jelentős különbség (2017-ben Ausztriában 40,5 %, míg az EU-ban 35,2 %) nagyrészt a munkával töltött életszakasz során keletkező, nemi alapú jövedelmi egyenlőtlenségek eredménye. Ezen túlmenően a marginálisan alkalmazottak, akiknek többsége nő, nem részesülnek álláskeresési járadékban. Az alacsony képzettségűek körében a magas munkanélküliségi ráta kihasználatlan munkaerőpiaci potenciált jelez. Az összes munkanélküli több mint 44 %-a csak az ún. „Pflichtschule” keretében nyújtott középfokú alapszintű oktatásban részesült. Az aktív munkaerőpiaci intézkedések, amelyek egyre több embert ösztönöznek munkavállalásra vagy munkakeresésre, beleértve az egész életen át tartó tanulási lehetőségeket, továbbra is döntő fontosságúak a migráns hátterű és az alacsonyan képzett felnőttek munkaerőpiaci potenciáljának kiaknázásához. A szociális partnereknek az említett szakpolitikák döntéshozatali folyamatába való bevonása, mely jóllehet hagyományosan erős, kihívásokkal néz szembe.

               (13)A szakképzett munkaerő hiánya miatt többet kell befektetni az általános oktatásba és képzésbe. A hátrányos helyzetű diákok tanulmányi eredményei nem javultak. Továbbra is jelentős eltérés van a migráns hátterű és a nem migráns hátterű diákok teljesítménye között. Egy 2016-ban elvégzett országos felmérés rámutatott arra, hogy nem megfelelő az alapkészségek szintje, mivel német nyelvből a 8. osztályos tanulók közel egynegyede nem vagy csak részben teljesíti az oktatási normákat. A gyenge társadalmi-gazdasági és/vagy migráns hátterűek esetében az eredmények alig javultak a nemzeti vizsgálatok szerint. Egy közelmúltbeli nemzetközi felmérés szintén megerősítette, hogy a rosszabb társadalmi-gazdasági vagy migráns háttérrel rendelkezők esetében egyre nagyobb a lemaradás az olvasási készség terén. A nemzetközi tanulói teljesítménymérés szerint az osztrák születésű tanulók teljesítménye majdnem három évnyi iskolai oktatásnak megfelelő mértékben felülmúlja az első generációs migránsokét. A közelmúltbeli oktatási reformok részben aláássák a korábbi reformtörekvéseket, és nincsenek összhangban az EU és az OECD bevált gyakorlataival. Ezzel összefüggésben lelassult az egész napos iskolai férőhelyek bővítése, és fokozódik a szelekció és tagozatosítás az általános iskolákban. Beruházásokra van szükség a társadalmi-gazdasági vagy migráns háttérre visszavezethető, egyenlőtlen oktatási eredmények kezeléséhez. Jóllehet Ausztria a polgárai digitális jártasságát tekintve uniós átlag feletti teljesítményt nyújt, az ország mégis lemarad a legjobban teljesítő országok mögött. Egyre nagyobb a szakképzett informatikai munkaerő hiánya a gazdaságban, mivel az egyre növekvő keresletet nem elégíti ki a frissen végzettek kínálata.

               (14)Ausztria olyan ország, amelynek ambiciózus nemzeti célkitűzései vannak a kutatás-fejlesztés terén. A tudományos és innovációs eredmények azonban nem érik el az uniós „vezető innovátorok”
                  7
                szintjét. A kutatás-fejlesztésbe eszközölt beruházások növelése nem mutatkozik meg teljes mértékben az innovációs eredményekben és a termelékenységnövekedésben. Konkrétan, Ausztria gyengén teljesít a gyorsan növekvő innovatív vállalkozások általi foglalkoztatás terén. A kutatás-fejlesztési beruházások eredményesebbek lennének, ha azok teljes mértékben a kiváló tudományos és úttörő innovációba irányulnának. Ennek érdekében nagyobb mértékben és jobban össze kell kapcsolni a tudományos és az üzleti életet, és ösztönözni kell az együttműködést az intelligens szakosodás prioritásai terén a különböző régiók között és más országokkal. Emellett a további beruházások jelentős termelékenységnövekedést és innovációs eredményeket hozhatnak, többek között az ökoinnováció, a kis- és középvállalkozások innovációs kapacitása, valamint a kiegészítő immateriális javak terén.

               (15)Bár Ausztria az uniós átlagnál jobb teljesítményt nyújt a digitalizáció terén, mégsem éri el az uniós „vezető innovátorok” szintjét. Ez a digitális technológiák alkalmazására és azok fejlesztésére is vonatkozik. Ausztria információtechnológiai ágazata viszonylag kicsi, és nem ment keresztül ugyanolyan növekedésen, mint a „vezető innovátor” országok hasonló ágazatai. Emellett a vidéki területek nem rendelkeznek nagysebességű összeköttetéssel, ami növeli a régiók közötti szakadékot a digitalizációban és az innovációs kapacitásokban. Jelentős hiányosságok mutatkoznak az iskolai digitális infrastruktúra tekintetében is, például a vezeték nélküli helyi hálózatokkal való lefedettséget illetően. Ausztria átfogó digitalizációs stratégiájának újraindítása lehetőséget kínál célok és mutatók elfogadására, valamint a digitalizáció terén szükséges köz- és magánberuházások előrehaladásának nyomon követésére.

               (16)Az energiahatékonyság és a megújuló energiaforrások részarányának növelése fokozná Ausztria fenntartható növekedési potenciálját, és hozzájárulna az ország 2030-ra kitűzött éghajlat- és energiapolitikai céljainak teljesítéséhez. A rendelkezésre álló megoldásokat csak szórványosan alkalmazzák, és a környezetvédelem és energia területén a kutatás-fejlesztésre fordított állami beruházások szintje elmarad az uniós átlagtól. Az energiahatékonyság javítása és a megújuló energia használata a kis- és középvállalkozásoknál hozzájárulna az energiafogyasztás csökkentéséhez. Az épületek felújításába, a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia termelésébe és a fenntartható mobilitásba irányuló beruházások jelentősen fellendíthetik az osztrák gazdaságot. A körforgásos gazdaságra való átálláshoz átfogó stratégiára és a vállalkozások beruházásainak növelésére van szükség.

               (17)A kedvező gazdasági környezethez kapcsolódó legutóbbi fellendülés ellenére Ausztria még nem tudta helyreállítani a gazdasági növekedés és a versenyképesség mozgatórugóját jelentő teljes tényezőtermelékenység növekedését, mely egy évtizede stagnál. A termelékenységnövekedést támogató ösztönzők a vállalkozások digitális átalakulásához, a vállalatok növekedéséhez és a szolgáltatási szektorban zajló versenyhez kapcsolódnak. Míg Ausztria nagyobb vállalkozásai jól haladnak a digitális technológiák és üzleti modellek átvételével, a kisebb vállalkozások lemaradnak. Különösen fontos a kisebb vállalkozások, köztük a mikrovállalkozások digitalizálása, mivel ezek alkotják az osztrák gazdaság gerincét. A „KMU Digital” (digitális kkv-k) elnevezésű program figyelemre méltó igénybevétele azt mutatja, hogy a kis- és középvállalkozások részéről kereslet és érdeklődés mutatkozik a digitalizációval kapcsolatos tanácsadás iránt. Célravezető lenne a program meghosszabbítása és kiterjesztése, valamint a vállalati digitalizációra irányuló további szakpolitikai összpontosítás Ausztria átfogó digitalizációs stratégiája keretében.

               (18)Ausztriában az induló, a felfutóban lévő és különösen a rendkívül innovatív vállalkozások továbbra is strukturális kihívásokkal néznek szembe. Ausztria lemarad a hasonló uniós országok mögött a gyorsan növekvő innovatív vállalkozások általi foglalkoztatás terén. Ez rámutat arra az igényre, hogy javítani kell az innovatív vállalkozások felfuttatásának feltételeit, amelyet továbbra is akadályoznak az olyan tényezők, mint a kockázatitőke-szerkezet, amely kevésbé fejlett és eltérő a „vezető innovátor” országokhoz képest. A vállalkozások későbbi szakaszban – például kockázati tőke formájában – történő finanszírozása, valamint a felfutóban lévő innovatív vállalkozásoknak a nyilvános tőkepiacokhoz való hozzáférése szűk keresztmetszetet jelentenek. A bécsi értéktőzsde újonnan létrehozott kis- és középvállalkozási szegmense a helyes irányba tett lépés. A gyorsan növekvő vállalkozások alapvető fontosságúak az új, többek között digitális technológiák és üzleti modellek terjesztésében, és így a termelékenység növelésében.

               (19)Ausztriában jelentős hozzáférési korlátok és korlátozó szabályok érvényesülnek az üzleti szolgáltatások nyújtása és a szabályozott szakmák gyakorlása tekintetében. Ide tartoznak a részesedésekre vonatkozó egyes előírások, a fenntartott tevékenységek kiterjedt köre és az interdiszciplináris korlátozások. A szabályozási korlátok – különösen az üzletek napi működése tekintetében – hozzájárulnak az osztrák kiskereskedelmi ágazat viszonylag gyenge fejlődéséhez. A magas adminisztratív teher továbbra is sürgető probléma Ausztria vállalkozásai számára. A terhek csökkentésére irányuló erőfeszítések folytatása, valamint a kereskedelmi engedélyekről szóló osztrák törvény (Gewerbeordnung) tervezett értékelése fontos eszközök az üzleti környezet javításában. A szolgáltatási szektorban folyó verseny növelése is segítené Ausztriát a digitális technológiák és üzleti modellek terjesztésével kapcsolatos kihívások kezelésében.

               (20)A 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó uniós alapok programozása hozzájárulhat az ajánlásokban azonosított egyes hiányosságok kezeléséhez, különösen az országjelentés
                  8
                D. mellékletében ismertetett területeken. Ez lehetővé tenné Ausztria számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

               (21)A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte az osztrák gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Ausztriának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak ezek Ausztria fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Ez tükrözi azon igényt, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (22)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és azt a véleményt
                  9
                fogalmazta meg, hogy Ausztria várhatóan megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek,

               AJÁNLJA, hogy Ausztria 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.Biztosítsa az egészségügy, a tartós ápolás-gondozás és a nyugdíjrendszerek fenntarthatóságát, többek között a törvényben előírt nyugdíjkorhatár kiigazításával a várható élettartam növekedésével összefüggésben. Egyszerűsítse és észszerűsítse a költségvetési kapcsolatokat és feladatköröket a kormányzati szintek között, valamint hangolja össze a finanszírozási és kiadási feladatköröket.

               2.Mozduljon el a munkát terhelő adóktól az inkluzív és fenntartható növekedést jobban támogató források felé. Támogassa a nők teljes munkaidős foglalkoztatását, többek között a gyermekgondozási szolgáltatások javítása révén, és javítsa a munkaerőpiaci eredményeket az alacsonyan képzettek körében, a szociális partnerekkel együttműködve. Emelje meg a hátrányos helyzetű csoportok alapkészségeinek szintjét, ideértve a migráns hátterű személyekét is.

               3.Állítsa a beruházásorientált gazdaságpolitika középpontjába a kutatás-fejlesztést, az innovációt, a digitalizációt és a fenntarthatóságot, a regionális különbségeket is figyelembe véve. Támogassa a termelékenység növelését a vállalkozások digitalizálásának és a vállalatok növekedésének ösztönzése, valamint a szolgáltatási szektor szabályozási akadályainak csökkentése révén.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        SWD(2019) 1019 final.

                     (3)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1303/2013/EU rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

                     (6)

                        A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

                     (7)

                        A 2018. évi innovációs eredménytábla szerint – Vezető innovátor: SE, DK, FI, NL, UK, LU Jelentős innovátor: DE, BE, IE, AT, FR, SI.

                     (8)

                        SWD(2019) 1019 final.

                     (9)

                        Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.6.5.
            COM(2019) 511 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Horvátország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Horvátország 2019. évi konvergenciaprogramját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Horvátország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Horvátország 2019. évi konvergenciaprogramját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre
                  2
                és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. Kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Horvátországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (2)A Horvátországra vonatkozó 2019. évi országjelentést
                  3
                2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Horvátországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Horvátország által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, amelynek eredményeit szintén 2019. február 27-én tették közzé
                  4
               . Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Horvátországban a köz-, a magán- és a külső adósság magas szintjéhez kapcsolódó makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn, alacsony potenciális növekedés mellett. Az elmúlt években azonban csökkentek az egyensúlyhiányok, amit a stabil nominális növekedés és a prudens költségvetési politika is támogatott. A negatív nettó külső pozíció a továbbra is fennálló folyófizetésimérleg-többlet eredményeként javulóban van. Az államadósság a 2015-ös csúcsa óta jelentősen csökkent. A magánszektor adósságállománya folyamatosan csökken, bár ennek üteme a hitelállomány bővülésével és a beruházások megtérülésével párhuzamosan lassul. A pénzügyi ágazat jól tőkésített és nyereséges, de a nemteljesítő hitelek aránya – bár csökken – továbbra is magas. Fokozódtak a szakpolitikai intézkedések, de a strukturális intézkedések alapos végrehajtása a gazdaság rezilienciájának erősítése érdekében továbbra is kulcsfontosságú. Habár történt némi haladás, a gazdasági és a kormányzati pénzügyi statisztikák teljességével, pontosságával és ütemezésével továbbra is problémák vannak.

               (3)Horvátország 2019. április 18-án benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját és 2019. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)A 2014–2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások bizonyos mértékű figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  5
                23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.
                  6

               (5)Horvátország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az adósságszabály hatálya alá tartozik. A 2018. évi 0,2 %-os GDP-arányos államháztartási többletből kiindulva a 2019. évi konvergenciaprogram azzal számol, hogy az államháztartási egyenleg 2019-ben a GDP -0,3 %-ára romlik, majd fokozatosan javulva 2022-re a GDP 0,8 %-át kitevő többletet fog elérni. Az újraszámított strukturális egyenleg
                  7
                alapján Horvátország a középtávú költségvetési célját – amit a 2019-ben a GDP 1,75 %-át kitevő strukturális hiányról 2020-tól a GDP 1 %-át kitevő strukturális hiányra változtattak – várhatóan továbbra is túlteljesíti a programidőszak egésze során. A 2019. évi konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság-ráta a 2019. évi 71,6 %-ról 2020-ban várhatóan 68,5 %-ra csökken, majd folyamatosan csökkenve 2022-re 62 %-ra esik vissza. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A tervezett költségvetési célok mindazonáltal óvatosnak tűnnek. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése 2019-re a GDP 0,1 %-át, 2020-ra pedig a GDP 0,5 %-át kitevő államháztartási egyenleget vetít előre. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg 2019-ben várhatóan a GDP -0,8 %-ának, 2020-ban pedig a GDP -0,5 %-ának felel majd meg, ami továbbra is a középtávú költségvetési célt meghaladó mértéket jelent. Az előrejelzés szerint Horvátország 2019-ben és 2020-ban meg fog felelni az adósságszabálynak. Összességében a Tanács véleménye az, hogy Horvátország az előrejelzések szerint 2019-ben és 2020-ban meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (6)2018 decemberében a horvát parlament elfogadta a felelősségteljes költségvetési gazdálkodásról szóló törvényt. Ez a költségvetés-politikai bizottság felépítését és megbízatását hivatott megerősíteni, és számszerű költségvetési szabályokat állapít meg, többek között a strukturális költségvetési egyenlegre vonatkozóan. 2019 márciusában megerősítették az állami számvevőszék megbízatását azáltal, hogy az ajánlásainak való meg nem felelés esetére szankciós mechanizmust vezettek be, és kiterjesztették az ellenőrzéseinek hatókörét. A költségvetési keretrendszert a módosított költségvetési törvény elfogadásával tovább fogják erősíteni. Ez várhatóan javítja majd a költségvetési tervezést, a költségvetési adatok gyűjtését és az állami kezességek kibocsátásának feltételeit.

               (7)Horvátország közigazgatásának földrajzi széttagoltsága befolyásolja annak hatékonyságát és súlyosbítja a regionális egyenlőtlenségeket. Sok kicsi helyi önkormányzat gyakran nem rendelkezik megfelelő pénzügyi és adminisztratív forrással a hatáskörébe tartozó szolgáltatások biztosításához. Ez nagy különbségeket okoz a közszolgáltatások nyújtása terén a pénzügyi és adminisztratív szempontból erős és a gyenge helyi egységek között Horvátország-szerte. A központi kormányzat szintjén a hatóságok tettek lépéseket a nehézkes állami ügynökségi rendszer egyszerűsítése felé, azonban a rendszerszinten nagyobb fokú homogenitást bevezető jogi keret még nem valósult meg. A tervek szerint a központi közigazgatási szervek helyi szinten működő irodáinak feladatköreit a megyei közigazgatási szervek hatáskörébe utalják.

               (8)Az egészségügyi rendszer további adósságot halmozott fel 2018-ban, ami az államháztartásra nézve kockázatot jelent. A rendszer finanszírozása az aktív népesség által fizetett társadalombiztosítási járulékokon és az állami költségvetési hozzájárulásokon alapul, azonban az utóbbiak tartósan a teljes költségfedezet alatt maradnak. Az egészségügyi rendszer pénzügyi helyzete várhatóan javulni fog a 2019-ben bevezetett egészségbiztosítási díjkockázat növelésének, és a dohánytermékekre kivetett jövedéki adó 2018 decemberében történt emelésének köszönhetően. A kórházak folyamatban lévő funkcionális integrációja, valamint az alapellátás javítása érdekében tett intézkedések megnövekedett hatékonysághoz vezethetnek a kiadások terén, de ezek végrehajtása lassú.

               (9)A közigazgatási és a közszolgáltatási szerveknél a bérmegállapítási keret nem koherens, ami kihatással van az egyenlő bánásmódra és akadályozza a központi ellenőrzést a közszektor bérköltségei felett. A köztisztviselőkre vonatkozó bérmegállapítási mechanizmusról szóló új törvény megalkotását több alkalommal elhalasztották. A törvény célja, hogy következetesebb munkaköri leírásokon és kompetenciakereteken alapuló közös bértáblákat és a munkakörök összetettségére vonatkozó együtthatókat vezessen be, és ezáltal nagyobb fokú harmonizációt valósítson meg az egész közigazgatásban. Horvátországnak van a szociális párbeszédre vonatkozó kerete, de a szociális partnerek aggodalmukat fejezik ki amiatt, hogy a munkamódszerek és eljárások akadályozzák a valódi párbeszédet. A szakszervezeti oldal töredezettsége szintén gyengíti a szociális párbeszéd hatékonyságát.

               (10)2018-ban a munkanélküliségi ráta gyors ütemben tovább csökkent. Az ifjúsági munkanélküliség szintén jelentősen csökkent, de még mindig nagy. Az aktivitás és a foglalkoztatási ráta azonban továbbra is alacsony Horvátországban – az inaktivitásban jelentős szerepet játszik a korai nyugdíjba vonulás és a gondozási kötelezettségek. A munkaerőpiacra való belépésen javítani kell, például a megfelelő készségek előrejelzése és biztosítása révén. Az inaktivitás mögött álló tényezők közül sok továbbra is jelen van, és a jelenlegi intézkedések nem tűnnek elégségesnek az emberek munkaerőpiacra való belépésének támogatásához. A munkaerőpiaci intézmények kapacitása továbbra is korlátozott, a foglalkoztatási szolgálatok, a szociális szolgálatok és az egyéb releváns érdekelt felek közötti együttműködés gyenge. 2019-ben fontos nyugdíjreformcsomag lépett hatályba. A reform három fő célkitűzést kíván megvalósítani: i) a nyugdíjasok egyes csoportjaival szemben tisztességtelen bánásmódot eredményező tervezési következetlenségek kezelése; ii) a nyugdíjrendszer megfelelőségének javítása a munkával töltött évek számának növelése révén; és iii) az intézményi felépítés és a második nyugdíjpillér teljesítményének megerősítése.

               (11)A társadalmi-gazdasági különbségek jelentős tényezők az iskolázottságot tekintve Horvátországban. Az oktatás terén az ország az uniós átlag alatt teljesít, különösen a koragyermekkori nevelést és gondozást, az alapkészségeket, a felsőfokú végzettséget, a felnőttoktatásban való részvételt és a szakképzés munkaerőpiaci relevanciáját tekintve. Horvátország kísérleti projekt keretében tantervi reformot hajt végre, azonban a reformban rejlő lehetőségek maradéktalan kihasználása csak annak teljes végrehajtása esetén és a tanárok képzésével kiegészítve valósul majd meg.

               (12)Annak ellenére, hogy még mindig magas a munkanélküliségi ráta, a gazdaság néhány ágazatában munkaerőhiány tapasztalható, aminek főként a készséghiány az oka. A digitális készségek fejlesztése növelheti a termelékenységet és bizonyos területeken megszüntetheti a készséghiányt. A szakképzés korlátozott munkaerőpiaci relevanciája hozzájárul a végzettek közötti alacsony foglalkoztatási rátához. A munkaalapú tanulást is magába foglaló programokban kevés diák vesz részt. A regionális kompetenciaközpontok létrehozása és a duális képzés kísérleti programja javíthatja a szakképzés minőségét és elősegítheti a szükséges készségek azonosítását. A munkához vagy képzéshez jutást támogató intézkedések keretében kínált felnőttképzési programokban kevesen vesznek részt. Ez különösen igaz az oktatásra leginkább rászorulók – így az alacsonyan képzettek és a munkanélküliek – esetében.

               (13)A szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya csökkenő tendenciát mutat, de változatlanul meghaladja az uniós átlagot. Főként az idősek és a fogyatékkal élők vannak e kockázatnak kitéve. A szociális ellátások szegénységet csökkentő kapacitása az uniós átlaghoz képest továbbra is gyenge. A szociális ellátások besorolásának harmonizációja révén a hatóságok lépéseket tettek a helyi szinten nyújtott ellátások nyilvántartásának javítása érdekében. Ennek eredményeképpen várhatóan áttekinthetőbbé válnak az ország területén nyújtott ellátások, ennek nyomán pedig javítani lehet a szociális védelmi rendszert, hogy hatékonyabban tudja elérni a leginkább rászorulókat.

               (14)A közlekedési hálózat kiegyensúlyozatlan, a vasúti infrastruktúra jelentős elmaradással küzd, ami rossz minőségű szolgáltatásokat eredményez és akadályozza a munkavállalók mobilitását. A kisebb településeken hiányzik a megfelelő tömegközlekedési infrastruktúra. Az utóbbi öt évben jelentősen nőtt a közúti közlekedésből származó üvegházhatásúgáz-kibocsátás. A közlekedési ágazatban a megújuló energiaforrások aránya messze elmarad a 2020-ra kitűzött 10 %-os célértéktől. További erőfeszítésekre és beruházásokra van szükség a fosszilis üzemanyaggal működő gépkocsik magas arányának hatékony csökkentéséhez, az intermodalitás előmozdításához és általában véve a közlekedési ágazat növekvő üvegházhatásúgáz-kibocsátásának visszaszorításához.

               (15)Horvátország magas energiaintenzitását az energiahatékonyság és az intelligens energiarendszerek terén történő beruházásokkal csökkenteni lehetne. Különös figyelmet érdemelne az épületek energiafogyasztásának csökkentése és a távfűtési hálózatok energiahatékonyságának javítása. A szél- és napenergia területén történő beruházások is jelentős potenciállal rendelkeznek, csakúgy mint a fűtés és hűtés terén a megújuló energiaforrások. Ezek előmozdítása lehetővé tenné, hogy a horvát szigetek a „Tiszta energia az EU szigeteinek” című kezdeményezéssel összhangban növeljék energetikai önellátó-képességüket. Emellett Horvátország különösen ki van téve az éghajlati kockázatoknak, főként az áradásoknak és az erdőtüzeknek.

               (16)A beruházások előmozdíthatnák a körforgásos gazdaságra való átállást is. A beruházásokra szükség van a hulladéklerakás alternatívájaként alkalmazható elkülönített hulladékgyűjtés és újrafeldolgozás támogatásához, a nyersanyagok alternatíváinak kifejlesztéséhez, az újrafeldolgozott tartalom iránti kereslet növeléséhez, és a fenntartható fogyasztási gyakorlatokkal és magatartással kapcsolatban a nyilvánosság figyelmének felhívásához. Jelentős beruházás szükséges továbbá a 2000 lakosegyenérték feletti agglomerációk csatornázási feladatainak és szennyvízkezelésének biztosításához. A vízhálózatokba történő beruházással csökkenhető lenne az ivóvíz-elszivárgás és eleget lehetne tenni a kielégítetlen minőségi követelményeknek.

               (17)A kutatási és innovációs kapacitások és a fejlett technológiák bevezetése beruházásokat igényel az innovációs teljesítőképesség erősítése és a termelékenység növelése érdekében, ezt azonban a széttagolt és nem hatékony kutatási és innovációs politikák akadályozzák. Horvátország 2016-2020-as „intelligens szakosodási” stratégiájának (RIS3) célja, hogy ösztönözze az innovációt, megszüntesse a rendszerben meglévő széttagoltságot és biztosítsa, hogy a kutatás-fejlesztési tevékenységek a kulcsfontosságú gazdasági prioritások köré szerveződjenek, de e stratégia végrehajtását fel kellene gyorsítani. A beruházások támogathatnák az egyetemek és vállalkozások közötti együttműködést, lehetővé tehetnék a technológiatranszfert és a kutatási eredmények piaci hasznosítását, valamint erősíthetnék a kormányzást.

               (18)Az állami tulajdonú vállalatok vállalatirányításának javítását célzó intézkedések lassan haladnak előre. Elfogadtak egy új vállalatirányítási kódexet, valamint kötelezővé vált a középtávú tervezés és a teljesítményjelentés készítése. Mégis, annak kombinációja, hogy az állami tulajdonban lévő vállalatok számos ágazatban erőteljesen jelen vannak, valamint hogy a nyereségességük alacsony és termelékenységük gyenge, továbbra is rányomja a bélyegét a gazdaságra. 2018-ban a különleges érdekű vállalatok listáját tovább szűkítették és több vállalat formálisan értékesíthető, de nem létezik egyértelmű privatizációs stratégia. Úgy tűnik, a hatóságok erőfeszítései a kisebbségi részvények jelentős fennmaradó részének értékesítésére és a nem termelő vagyontárgyak aktiválására összpontosulnak. Az emberek a korrupciót széles körben elterjedtnek és növekvőnek érzékelik. Hiányoznak a korrupció megelőzésére és szankcionálására alkalmas hatékony eszközök, különösen helyi szinten. Továbbra is szükség van az állami tulajdonú helyi társaságok élére kinevezettekre vonatkozó felügyeleti és szankcionálási mechanizmus megerősítésére.

               (19)A túlzott adminisztratív és jogszabályi követelmények és az adó jellegű (nem adóügyi) járulékok megterhelik a vállalkozásokat, különösen a kisebbeket. Az adminisztratív teher azonosítása megtörtént, ami lehetővé teszi a hatóságok számára, hogy végrehajtsák az enyhítő intézkedéseket. Az adó jellegű járulékok mérséklése elmaradt. A túlszabályozott szakmai szolgáltatások nagy száma akadályozza a versenyt. Történt előrelépés bizonyos ágazatokban, mindenekelőtt a taxiszolgáltatások terén, de számos gazdaságilag fontos szakma esetében továbbra is túlzott korlátozások vannak érvényben.

               (20)A polgári és kereskedelmi bíróságokon tapasztalható jelentős ügyhátralék és az elhúzódó eljárások gyengítik a jogbiztonságot, míg a büntető igazságszolgáltatás hatékonysági hiányosságai gátolják a gazdasági és pénzügyi bűnözés elleni küzdelmet. Az igazságszolgáltatás függetlenségének megítélése tovább romlott. 2018-ban módosították az országos bírói tanácsról szóló törvényt. A legfelsőbb kereskedelmi bíróság kivételével az ügyhátralékok további csökkenése elsősorban a beérkező ügyteher csökkenésének volt köszönhető. Néhány bíróságon már tesztelik az elektronikus kommunikációt, de még nem terjesztették ki országos szintre.

               (21)A 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó uniós alapok programozása hozzájárulhat az ajánlásokban azonosított egyes hiányosságok kezeléséhez, különösen az országjelentés
                  8
                D. mellékletében ismertetett területeken. Ez lehetővé tenné Horvátország számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve. E beruházások sikere szempontjából fontos tényező az ezen alapok kezelését biztosító nemzeti közigazgatási kapacitás megerősítése. A közbeszerzés intézményi struktúráját meg kell erősíteni annak érdekében, hogy javuljon a megfelelés, továbbá a stratégiai beszerzés révén elérhetővé váljanak a szakpolitikai célok és biztosítható legyen a közkiadások hatékonysága.

               (22)A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte Horvátország gazdaságpolitikáját, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi konvergenciaprogramot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Horvátországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak ezek Horvátország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Ez tükrözi azon igényt, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (23)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi konvergenciaprogramot, és azt a véleményt
                  9
                fogalmazta meg, hogy Horvátország várhatóan megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (24)A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi nemzeti reformprogramot és a 2019. évi konvergenciaprogramot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi. Az 1. ajánlásban említett költségvetési politikák hozzájárulnak többek között a magas államadóssághoz kapcsolódó egyensúlytalanságok kezeléséhez.

               AJÁNLJA, hogy Horvátország 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.Erősítse a költségvetési keretet és a függő kötelezettségek nyomon követését központi és helyi szinten. Csökkentse a közigazgatás területi töredezettségét, egyszerűsítse a hatáskörök funkcionális elosztását.

               2.Hajtsa végre az oktatás reformját és javítsa mind a hozzáférést az oktatáshoz és képzéshez minden szinten, mind azok minőségét és munkerőpiaci relevanciáját. Konszolidálja a szociális ellátásokat és fokozza azok szegénységet csökkentő kapacitását. Erősítse meg a munkaerőpiaci intézkedéseket és intézményeket, valamint azok összehangolását a szociális szolgálatokkal. A szociális partnerekkel konzultálva vezessen be harmonizált bérmegállapítási kereteket a közigazgatás és a közszolgáltatások terén.

               3.Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába a kutatást és az innovációt, a fenntartható városi és vasúti közlekedést, az energiahatékonyságot, a megújuló energiaforrásokat, valamint a környezetvédelmi infrastruktúrát, figyelembe véve a regionális különbségeket is. Növelje a közigazgatás kapacitását az állami projektek és politikák kidolgozása és végrehajtása érdekében.

               4.Javítson az állami tulajdonú vállalatok vállalatirányításán, gyorsítsa fel az ilyen vállalatok és a nem termelő vagyontárgyak értékesítését. Fokozza a korrupció megelőzését és szankcionálását, különösen helyi szinten. Gyorsítsa fel a bírósági eljárásokat és javítsa a bíróságokon az elektronikus kapcsolattartást. Csökkentse a legnagyobb terhet jelentő adójellegű járulékokat és a túlzott termék- és szolgáltatáspiaci szabályozást.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

                     (3)

                        SWD(2019) 1010 final

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

                     (8)

                        SWD(2019) 1010 final

                     (9)

                        Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése értelmében.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.6.5.
            COM(2019) 526 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            Finnország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Finnország 2019. évi stabilitási programját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               Finnország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Finnország 2019. évi stabilitási programját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. Kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Finnországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euróövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (a továbbiakban: az euróövezetre vonatkozó ajánlás).

               (2)Mivel Finnország pénzneme az euró, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Finnországnak gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euróövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 3. és 4. ajánlás tükröz. Mindenekelőtt a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitikának a meghatározott területekre történő összpontosítása elő fogja segíteni a beruházások támogatására irányuló második euróövezeti ajánlás teljesítését, a háztartások eladósodottságával kapcsolatos intézkedések pedig elő fogják segíteni a magánszektor adósságának csökkentésére irányuló negyedik euróövezeti ajánlás teljesítését.

               (3)A Finnországra vonatkozó 2019. évi országjelentést
                  2
                2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Finnországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Finnország által elért eredményeket.

               (4)Finnország 2019. április 4-én benyújtotta a 2019. évi nemzeti reformprogramját és a 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (5)A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  3
                23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.
                  4

               (6)Finnország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. 2019. évi stabilitási programja értelmében, amelyet az előző kormány nem sokkal az áprilisi általános választások előtt változatlan szakpolitika feltételezésével nyújtott be, a kormány 2019-ben –0,3 %-os GDP-arányos államháztartási egyenleg elérésére törekszik, amely a GDP 0,7 %-ának megfelelő 2018-as értékhez képest csökkenést jelent. A kormány szerint az egyenleg az előrejelzések szerint 2020-ban 0 %-ra fog javulni, azt követően viszont 2021-ben –0,1 %-ra, 2022-ben pedig –0,3 %-ra fog visszaesni. Az újraszámított strukturális egyenleg alapján
                  5
                Finnország a középtávú költségvetési célt – a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiányt – a tervek szerint továbbra is, a programidőszak egésze során túlteljesíti, figyelembe véve a strukturális reformok végrehajtásához biztosított átmeneti eltéréshez kapcsolódó 2019-es engedményeket. A GDP-arányos államadósság-ráta 2015-ben 63,4 %-on tetőzött, majd 2018-ban 58,9 %-ra csökkent. A 2019. évi stabilitási program alapján az adósságráta tovább csökken, és 2021-ben már csak a GDP 57,4 %-a lesz. Ezt követően az adósságráta az előrejelzések szerint 2022-ben ismét növekedni fog, a GDP 57,7 %-ára. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv lényegében megalapozottnak tűnik. A költségvetési előrejelzéseket övező fő kockázatok az elöregedésnek és a magasabb inflációnak a vártnál potenciálisan magasabb költségeihez kapcsolódnak.

               (7)A Tanács 2018. július 13-i ajánlása szerint Finnországnak a strukturális reform végrehajtásához biztosított átmeneti eltéréshez kapcsolódó engedményeket figyelembe véve 2019-ben teljesítenie kell a középtávú költségvetési célt. Ennek alapján a nettó elsődleges államháztartási kiadások
                  6
                nominális növekedési rátája 2019-ben legfeljebb 2,9 % lehet, ami a strukturális egyenleg a GDP 0,2 %-ának megfelelő mértékű megengedett romlásának felel meg. A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján Finnország a strukturális reform végrehajtásához biztosított átmeneti eltéréshez kapcsolódó engedményeket figyelembe véve 2019-ben várhatóan teljesíti a középtávú költségvetési célt.

               (8)2020-ban, tekintettel a 0,8 %-ot kitevő, előrevetített finnországi kibocsátási résre, a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája nem haladhatja meg az 1,9 %-ot, összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében közösen elfogadott kiigazítási követelménymátrixból eredő, a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális kiigazítással. A Bizottság változatlan szakpolitikát feltételező, 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján Finnország várhatóan némi eltérés kockázatának lesz kitéve 2020-ban. Összességében a Tanács úgy véli, hogy Finnország az előrejelzés szerint 2019-ben meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek, 2020-ban viszont készen kell állnia arra, hogy további intézkedéseket tegyen a megfelelés érdekében.

               (9)Az előrejelzés szerint a népesség elöregedése és a munkavállalók számának csökkenése miatt a nyugdíjakra, az egészségügyre és különösen a szociális ellátásra (tartós ápolás-gondozásra) fordított kiadások a következő évtizedekben várhatóan emelkedni fognak. Az államháztartások fenntarthatóságáról szóló 2018-as jelentés szerint az elöregedéssel kapcsolatos költségek előre jelzett növekedése a GDP 2 %-ának megfelelő költségvetési konszolidációt tenne szükségessé a GDP-arányos államadósság hosszú távú stabilizálása érdekében. A finn parlament 2019. március 7-én elutasította a regionális kormányzat, az egészségügyi és a szociális szolgáltatások reformját, amelynek célja e kihívások kezelése, valamint az egyenlő hozzáférés biztosítása és a várakozási idő csökkentése. Az önbevallások alapján a kielégítetlen egészségügyi szükségletek aránya Finnországban meghaladja az uniós átlagot. Különösen az inaktívak kerülnek szembe nehézségekkel a szükséges orvosi ellátáshoz való hozzájutás terén a hosszú várólisták miatt.

               (10)A munkaerőpiacon a csökkenő munkaképes korú népesség és a betöltendő álláshelyek egyre nagyobb száma jelenti a szűk keresztmetszetet. Ugyanakkor Finnországban az aktivitási és a foglalkoztatási ráták alacsonyabbak, mint a többi skandináv országban, és a strukturális munkanélküliség 2018-ban 7 %-os maradt. Ez részben az inaktivitási és munkanélküliségi csapdákat tükrözi, amelyek akadályozzák a munkaerő-állomány jobb kihasználását. Az emberek munkaerőpiacra való visszavezetésének fő akadályai az összetett ellátórendszer és a különféle típusú juttatások. A juttatásokat a jövedelem emelkedésével gyorsan megszüntetik, ami azzal a veszéllyel jár, hogy a munkavállalás esetleg nem kellően kifizetődő alternatíva. A juttatások mértéke körüli bizonytalanság és a visszaállításukhoz szükséges idő csökkenti a rövid távú vagy a részmunkaidős munkavállalás vonzerejét. Az alapjövedelem-kísérlet, amelynek előzetes eredményeit 2019 februárjában tették közzé, információkkal szolgál a szociális biztonsági rendszer felülvizsgálatához annak érdekében, hogy a juttatásokat hatékonyabban ötvözzék a keresetekkel.

               (11)A részvételi arány növeléséhez az aktív befogadást elősegítő beruházások szükségesek – különösen a munkaerőpiacról leginkább kiszorult csoportok esetében –, főleg mert az aktivitási és a foglalkoztatási ráták megközelítik a válság előtti szintet. A munkaerőpiaci részvétel ösztönzését célzó átfogó reformok egyes csoportok számára jobb munkaerőpiaci lehetőségeket teremthetnek. Ebbe a kategóriába tartoznak a migráns háttérrel rendelkező személyek, a fogamzóképes korú nők, az alacsonyan képzett férfiak, illetve a munkavégzésre részlegesen képes és a fogyatékossággal élő személyek. A munkanélküliek és inaktívak számára néhány szolgáltatást különböző hatóságok és szolgáltatók nyújtanak. Ahhoz, hogy ezek a csoportok bekapcsolódhassanak a munkaerőpiacra és ott is maradjanak, személyre szabott és integrált aktivizálási és rehabilitációs szolgáltatásokra és szakpolitikákra van szükség. A nők hosszú távú gondozási kötelezettsége hozzájárul a nemek közötti foglalkoztatási különbséghez és a nemek közötti bérszakadékhoz. A kormány kezdeményezte a családi szabadság reformját, de azt nem valósította meg.

               (12)A demográfiai és technológiai változások idején a munkaerő-kínálat biztosítása Finnországban kulcsfontosságú a fenntartható és inkluzív növekedés elősegítéséhez. A készségekbe – különösen a munkaerőpiac szempontjából releváns készségekbe – való befektetés elősegítené a gazdaság strukturális változása által támasztott kihívásoknak való megfelelést. A technológiai változás miatt a munkaerőt folyamatosan, rugalmas módon kell képezni és átképezni, többek között a felnőttkori tanulás, oktatás és képzés révén. Ezáltal növekedne a foglalkoztatási mobilitás és csökkenne a strukturális munkaerőhiány, ami hozzájárulna a jövőbeli munkaerőpiaci igények kielégítéséhez.

               (13)Finnország esetében fennáll a kockázata annak, hogy el fog maradni a települési hulladék újrafeldolgozását illetően 2020-ra meghatározott 50 %-os célkitűzéstől. Főként a települési hulladékot égetik el egyre nagyobb arányban (2017-ben 60 % a 2016-os 55 %-hoz képest).

               (14)A kutatás-fejlesztésre fordított közkiadásokat stabilizálták, de 2009 óta az összes uniós tagállam közül Finnországban csökkent a legjobban a kutatás-fejlesztés területén megvalósuló magánberuházások mértéke. Annak ellenére, hogy az elmúlt években javult a makrogazdasági helyzet, a kutatás-fejlesztés területén történő magánberuházások még nem érték el a korábbi szintet. A kutatás-fejlesztésbe irányuló beruházások intenzitásának növelése kulcsfontosságú tényező, amely lehetővé teszi a gazdaság tudásintenzív ágazatai számára kedvező strukturális váltást, és erősíti a hosszú távú növekedési potenciált. Ezen túlmenően a felsőoktatási intézmények és az üzleti szféra közötti együttműködés továbbra is az innováció ösztönzésének és a piacon való hasznosításának egyik legfontosabb eszköze.

               (15)A közlekedési hálózat hiányosságai megakadályozzák az elszórtan élő lakosokat abban, hogy más településeken keressenek munkát. A közlekedési infrastruktúrába történő stratégiai beruházások javíthatják a munkaerő mobilitását, és ezáltal erősíthetik a munkaerőpiacok működését. Ezzel párhuzamosan, mivel Finnországban a többi uniós tagállamhoz képest a szállítási költségek viszonylag nagy hatással vannak a termékek végső árára, az infrastruktúra összeköttetései javíthatnák a külföldi piacokhoz való hozzáférést.

               (16)Az energiaigényes iparágak és a közlekedési ágazat dekarbonizációjára irányuló stratégiai beruházások hozzájárulnának a hosszú távú gazdasági és éghajlat-politikai célok eléréséhez. Finnország vezető szerepet tölt be a tiszta energiával kapcsolatos innováció, illetve a területet érintő kutatás-fejlesztési magánkiadások terén. A tiszta energiával kapcsolatos egyes programok keretében 2021-ig megvalósított további beruházások a kötelezettségvállalásnak megfelelően hozzájárulnak ahhoz, hogy Finnország teljesítse karbonsemlegességi célkitűzéseit. Finnország bioüzemanyagok részarányának növelésére irányuló, ambiciózus célkitűzései mellett a villamosítás is költséghatékony megoldást jelent a közlekedési ágazat dekarbonizálására, tekintettel arra, hogy villamosenergia-termelésben magas szintet ért el a kibocsátáscsökkentés.

               (17)Az alacsony kamatlábak és a javuló gazdasági kilátások növelték a hitelezés teljes volumenét, különösen a lakásszövetkezetek révén (amelyek a lakástulajdon sajátos formáját biztosítják). Ezzel párhuzamosan a fogyasztói hitelek aránya gyorsan növekszik, és a hitelnyújtás egyre nagyobb részét külföldi bankok, hitelintézetektől eltérő egyéb pénzügyi intézmények, valamint kisösszegű és személyközi hitelezéssel foglalkozó vállalkozások végzik. A háztartások adósságállománya továbbra is rekordszintű (2017-ben a GDP 67 %-a volt). Az adósságok nagy része változó kamatozású, ami kockázatot jelent, ha középtávon emelkednek a kamatok. A finn pénzügyi felügyeleti hatóság több különböző intézkedést is elfogadott a háztartások eladósodottságának visszafogása érdekében. Rövid távon azonban nem várható az adósságteher aktív csökkentése, különösen mivel a kamatlábak továbbra is alacsonyak, és a fogyasztói bizalom viszonylag még mindig erős.

               (18)Ebben a szakaszban Finnország nem rendelkezik átfogó (azaz az adósokra vonatkozó pozitív és negatív információkat összegyűjtő) hitelnyilvántartással, amelyben az összes főbb bank szerepel. Ennek hiánya megakadályozhatja, hogy a bankok egyértelmű képet kapjanak a háztartások általános eladósodottságáról. Az elmúlt évben sor került egy ilyen típusú nyilvántartás létrehozására irányuló előkészítő munka elvégzésére.

               (19)A 2021–2027 közötti időszakra vonatkozó uniós alapok programozása hozzájárulhat az ajánlásokban azonosított egyes hiányosságok kezeléséhez, különösen az országjelentés
                  7
                D. mellékletében ismertetett területeken. Ez lehetővé tenné Finnország számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

               (20)A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a finn gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Finnországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak ezek Finnország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintettel arra az igényre, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (21)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és véleményét
                  8
                különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi.

               (22)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi nemzeti reformprogramot és a 2019. évi stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1–4. ajánlás tükrözi,

               AJÁNLJA, hogy Finnország 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.Biztosítsa, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2020-ban ne haladja meg az 1,9 %-ot, ami a GDP 0,5 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Javítsa a szociális és az egészségügyi szolgáltatások költséghatékonyságát és a hozzájuk való egyenlő hozzáférést.

               2.Javítsa a munkavállalás ösztönzőit, gondoskodjon a készségfejlesztésről és az aktív befogadás támogatásáról, főként jól integrált szolgáltatások biztosításával a munkanélküliek és az inaktív népesség számára.

               3.Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába a kutatást és az innovációt, az alacsony szén-dioxid-kibocsátásra való átállást és az energetikai átmenetet, illetve a fenntartható közlekedést, figyelembe véve a regionális különbségeket is.

               4.Erősítse meg a háztartások adósságállományának nyomon követését, és hozza létre a hitel-nyilvántartási rendszert.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        SWD(2019) 1025 final.

                     (3)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

                     (6)

                        A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

                     (7)

                        SWD(2019) 1025 final.

                     (8)

                        Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


               EURÓPAI BIZOTTSÁG
            Brüsszel, 2019.6.5.
            COM(2019) 528 final
            Ajánlás
            A TANÁCS AJÁNLÁSA
            az Egyesült Királyság 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi az Egyesült Királyság 2018-2019. évi konvergenciaprogramját

               Ajánlás

               A TANÁCS AJÁNLÁSA

               az Egyesült Királyság 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi az Egyesült Királyság 2018-2019. évi konvergenciaprogramját

               AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,

               tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,

               tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre
                  1
                és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,

               tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,

               tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,

               tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,

               tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,

               tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,

               tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,

               mivel:

               (1)A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. Kellő figyelmet fordított az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérére. Az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben az Egyesült Királyságot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

               (2)Az Egyesült Királyságra vonatkozó 2019. évi országjelentést
                  2
                2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években az Egyesült Királyságnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései tekintetében az Egyesült Királyság által elért eredményeket.

               (3)Az Egyesült Királyság 2019. április 23-án benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját és 2018–2019. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (4)2017. március 29-én az Egyesült Királyság bejelentette az Európai Tanácsnak az Európai Unióból való kilépési szándékát. Amikor az Egyesült Királyság kilép az Európai Unióból, harmadik országgá válik. Mivel bizonytalanságok vannak az Egyesült Királyság kilépésének dátuma és feltételei, valamint az Egyesült Királyság EU-val fenntartott jövőbeli kapcsolatai tekintetében, ez a dokumentum nem tér ki a különböző forgatókönyvek lehetséges gazdasági kihatásaira. Abban az esetben, ha az Egyesült Királyság az Egyesült Királyság kormánya által elfogadott, a kilépésről rendelkező – és az Európai Tanács által 2018. november 25-én (az 50. cikk szerint) jóváhagyott – megállapodás alapján hagyja el az Európai Uniót, továbbra is alkalmazni kell majd az uniós jogot – beleértve az európai szemesztert – az Egyesült Királyságra vonatkozóan és az Egyesült Királyságban az említett megállapodásban meghatározott átmeneti időszak alatt.

               (5)A 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet
                  3
                23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést
                  4
               .

               (6)Az Egyesült Királyság jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az átmeneti adósságszabály hatálya alá tartozik 2019–2020-ig. A kormánynak a 2018–2019. évi konvergenciaprogramban ismertetett várakozásai szerint a GDP-arányos államháztartási hiány a 2018–2019. évi 1,2 %-ról 2019–2020-ban a GDP 1,4 %-ára növekszik, 2020–2021-ben pedig a GDP 1,1 %-ára csökken. A konvergenciaprogram nem határoz meg középtávú költségvetési célt. A konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság-ráta a 2018–2019. évi 85,5 %-ról 2019–2020-ban várhatóan 83,3 %-ra csökken, majd 2020–2021-re 82,9 %-ra esik vissza. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A tervezett hiánycélok eléréséhez szükséges intézkedések összességében jól meghatározottak, viszont a kormányzati kiadások
                  5
                növelésére irányuló, több területen érzékelhető nyomás veszélyezteti a tervezett hiánypálya megvalósítását.

               (7)A Tanács 2018. július 13-án azt ajánlotta az Egyesült Királyságnak, hogy biztosítsa, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2019–2020-ban ne haladja meg az 1,6 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy az Egyesült Királyság 2019–2020-ban jelentősen eltér a prevenciós ág követelményeitől.

               (8)2020–2021-ben, tekintettel az Egyesült Királyság 60 % feletti GDP-arányos államadósság-rátájára és a 0,3 %-os előrevetített kibocsátási résre, a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája nem haladhatja meg az 1,9 %-ot, összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében a követelménymátrixból eredő, a GDP 0,6 %-ának megfelelő strukturális kiigazítással. Változatlan politikát feltételezve fennáll annak a kockázata, hogy az Egyesült Királyság 2020–2021-ben jelentősen el fog térni ettől a követelménytől. Az előrejelzés szerint az Egyesült Királyság 2019–2020-ban – a 0,25 %-os engedélyezett éves eltérés eredményeként – megfelel az átmeneti adósságszabálynak, és 2020–2021-ben pedig az adósságszabálynak. A Tanács összességében úgy véli, hogy az Egyesült Királyságnak készen kell állnia arra, hogy 2019–2020-ban további intézkedéseket hajtson végre a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés érdekében.

               (9)Az Egyesült Királyság régóta a GDP arányában legalacsonyabb beruházási kiadással rendelkező G7-gazdaság. A beruházások szintén jelentősen visszaestek a pénzügyi válság idején, és a magánberuházások válság utáni fellendülése is stagnál. Az Egyesült Királyság kutatási és fejlesztési beruházási intenzitása az elmúlt évtizedben körülbelül a GDP 1,7 %-ának felelt meg, ez alacsonyabb az uniós átlagnál. A kutatás-fejlesztési beruházások korlátozott számú vállalatra és régióra koncentrálódnak. A fizikai és a humán tőke egyaránt széles körű hiánya húzódik meg az Egyesült Királyság viszonylag alacsony és stagnáló munkatermelékenységének hátterében.

               (10)Az Egyesült Királyságban hosszú ideje tartós lakáshiány áll fenn. A lakásépítés válság utáni fellendülése veszített lendületéből. A kapacitáskorlátok növekedőben vannak, miközben a lakóházak építése a becsült kereslet kielégítéséhez szükséges szint alatt marad. A lakásárak és a bérleti díjak továbbra is magasak, különösen az ingatlanok iránti magas kereslet jellemezte területeken, ahol a túlértékelés jelei mutatkoznak. Jelenleg jóval kevesebb fiatal felnőtt tulajdonosa a saját otthonának. A kormány számos intézkedést hajt végre a lakáskínálat növelése érdekében. Ugyanakkor az új lakások építéséhez rendelkezésre álló földterület nagyságát és elhelyezkedését továbbra is korlátozza a – különösen a nagyvárosok körüli – telekpiacok szigorú szabályozása.

               (11)Jelentős beruházásokra van szükség az infrastrukturális hálózatok korszerűsítéséhez és bővítéséhez, egyidejűleg csökkenteni kell a projektköltségeket és az üvegházhatást okozó gázokat. A közúti, vasúti és légiközlekedési hálózatok is növekvő kapacitáshiánnyal küzdenek. Szükséges, hogy az Egyesült Királyság jelentősen bővítse az új és környezetbarátabb energiatermelési és -ellátási kapacitásokat. Az Egyesült Királyság infrastruktúrafejlesztése jellemzően költséges és lassú volt. Több évtizedes állami alulfinanszírozottság után a kormány most kezd el foglalkozni az infrastrukturális hiányosságokkal, de nehéz lesz költséghatékony módon biztosítani a kormány előrejelzéseiben előírt külső finanszírozás összegét.

               (12)A munkanélküliség alacsony, azonban a reálbérek a válság előtti csúcsérték alatt maradnak. Az alacsony képzettségű munkavállalók jelentős részének szakmai előmenetele korlátozott, ez kedvezőtlenül hat a termelékenységre, és hozzájárul az aktív keresők szegénységi rátájának magas szintjéhez. Az oktatási és képzési rendszerek hatékonysága javításra szorul – különösen az alapvető és technikai készségek terén van lehetőség az előrelépésre. A kormány reformokat hajt végre az iskolai és a munkahelyi képzések terén, de általánosságban az új ikerpályás tanulási rendszerben regisztrálók száma messze elmarad a várakozásoktól.

               (13)A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság elvégezte az Egyesült Királyság gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, és azt közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2018–2019. évi konvergenciaprogramot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években az Egyesült Királyságnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak ezeknek az Egyesült Királyság fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak. Ez tükrözi azon igényt, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (14)Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2018–2019. évi konvergenciaprogramot, és véleményét
                  6
                különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

               AJÁNLJA, hogy az Egyesült Királyság 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.Biztosítsa, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2020–2021-ben ne haladja meg az 1,9 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg.

               2.Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába a kutatást és az innovációt, a lakhatást, a képzést és a készségszintek javítását, a fenntartható közlekedést, valamint az alacsony szén-dioxid-kibocsátásra való átállást és az energetikai átmenetet, figyelembe véve a regionális különbségeket is.

               Kelt Brüsszelben, -án/-én.

                     a Tanács részéről

                     az elnök

                     (1)

                        HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

                     (2)

                        SWD(2019) 1027 final.

                     (3)

                        Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

                     (6)

                        Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.