title: A Tanács ajánlása (2019. július 9.) Finnország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Finnország 2019. évi stabilitási programját

text:
               5.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/154

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2019. július 9.)
      Finnország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Finnország 2019. évi stabilitási programját
      (2019/C 301/26)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellően figyelembe vette az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérét. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Finnországot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (3) (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlás), amely öt ajánlást fogalmaz meg az euroövezetre vonatkozóan (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlások).

                  (2)

                  mivel Finnország pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Finnországnak gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlást, melyet az alábbi 3. és 4. ajánlás tükröz. Mindenekelőtt a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitikának a meghatározott területekre történő összpontosítása elő fogja segíteni a beruházások támogatására irányuló második euroövezeti ajánlás teljesítését, a háztartások eladósodottságával kapcsolatos intézkedések pedig elő fogják segíteni a magánszektor adósságának csökkentésére irányuló negyedik euroövezeti ajánlás teljesítését.

                  (3)

                  A Finnországra vonatkozó 2019. évi országjelentést 2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások (4) végrehajtása terén Finnország által elért eredményeket, az előző években elfogadott ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Finnország által elért eredményeket.

                  (4)

                  Finnország 2019. április 4-én benyújtotta a 2019. évi nemzeti reformprogramját és a 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

                  (5)

                  Az európai strukturális és beruházási alapoknak (esb-alapok) a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (6)

                  Finnország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. 2019. évi stabilitási programja értelmében, amelyet az előző kormány nem sokkal az áprilisi általános választások előtt változatlan szakpolitika feltételezésével nyújtott be, a kormány 2019-ben -0,3 %-os GDP-arányos államháztartási egyenleg elérésére törekszik, amely a bruttó hazai termék (GDP) -0,7 %-ának megfelelő 2018-as értékhez képest csökkenést jelent. A kormány szerint az egyenleg az előrejelzések szerint 2020-ban 0 %-ra fog javulni, azt követően viszont 2021-ben -0,1 %-ra, 2022-ben pedig -0,3 %-ra fog visszaesni. Az újraszámított strukturális egyenleg (6) alapján Finnország a középtávú költségvetési célt – a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiányt – a változatlan szakpolitikát feltételező előrejelzések szerint továbbra is, a programidőszak egésze során túlteljesíti, figyelembe véve a strukturális reformok végrehajtásához biztosított átmeneti eltéréshez kapcsolódó 2019-es engedményeket. A GDP-arányos államadósság, amely 2015-ben 63,4 %-on tetőzött, 2018-ban 58,9 %-ra csökkent. A 2019. évi stabilitási program alapján az adósságráta tovább csökken, és 2021-ben már csak a GDP 57,4 %-a lesz. Ezt követően az adósságráta az előrejelzések szerint 2022-ben ismét növekedni fog, a GDP 57,7 %-ára. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv lényegében megalapozottnak tűnik. A költségvetési előrejelzéseket övező fő kockázatok az elöregedésnek és a magasabb inflációnak a vártnál potenciálisan magasabb költségeihez kapcsolódnak.

                  (7)

                  A Tanács 2018. július 13-i ajánlása szerint Finnországnak a strukturális reform végrehajtásához biztosított átmeneti eltéréshez kapcsolódó engedményeket figyelembe véve 2019-ben teljesítenie kell a középtávú költségvetési célt. Ennek alapján a nettó elsődleges államháztartási kiadások (7) nominális növekedési rátája 2019-ben legfeljebb 2,9 % lehet, ami a strukturális egyenlegnek a GDP 0,2 %-ával egyenértékű megengedett romlásának felel meg. A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján Finnország a strukturális reform végrehajtásához biztosított átmeneti eltéréshez kapcsolódó engedményeket figyelembe véve 2019-ben várhatóan teljesíti a középtávú költségvetési célt.

                  (8)

                  2020-ban, tekintettel a 0,8 %-ot kitevő, előrevetített finnországi kibocsátási résre, a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája nem haladhatja meg az 1,9 %-ot, összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktumban meghatározott követelménymátrix által előírt, a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális kiigazítással. A Bizottság változatlan szakpolitikát feltételező, 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján Finnország várhatóan némi eltérés kockázatának lesz kitéve 2020-ban. Összességében a Tanács úgy véli, hogy Finnország az előrejelzés szerint 2019-ben meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek, 2020-ban viszont készen kell állnia arra, hogy további intézkedéseket hozzon a megfelelés érdekében.

                  (9)

                  Az előrejelzés szerint a népesség elöregedése és a munkavállalók számának csökkenése miatt a nyugdíjakra, az egészségügyre és különösen a szociális ellátásra (tartós ápolásra-gondozásra) fordított kiadások a következő évtizedekben várhatóan emelkedni fognak. Az államháztartások fenntarthatóságáról szóló 2018-as jelentés szerint az elöregedéssel kapcsolatos költségek előre jelzett növekedése a GDP 2 %-ának megfelelő költségvetési konszolidációt tenne szükségessé a GDP-arányos államadósság hosszú távú stabilizálása érdekében. A kormány 2019. március 8-i lemondása miatt nem folytatódott a regionális kormányzatok és az egészségügyi és szociális szolgáltatások reformja, amelynek célja az említett kihívások kezelése, az egyenlő hozzáférés biztosítása és a várakozási idők csökkentése volt. Az önbevallások alapján a kielégítetlen egészségügyi szükségletek aránya Finnországban meghaladja az uniós átlagot. Különösen az inaktívak kerülnek szembe nehézségekkel a szükséges orvosi ellátáshoz való hozzájutás terén a hosszú várólisták miatt.

                  (10)

                  A munkaerőpiacon a csökkenő munkaképes korú népesség és a betöltetlen álláshelyek egyre nagyobb száma jelenti a szűk keresztmetszetet. Ugyanakkor Finnországban az aktivitási és a foglalkoztatási ráták alacsonyabbak, mint a többi skandináv országban, és a strukturális munkanélküliség 2018-ban továbbra is 7 %-os volt. Ez részben az inaktivitási és munkanélküliségi csapdákat tükrözi, amelyek akadályozzák a munkaerő-állomány jobb kihasználását. A munkavállalók munkaerőpiacra való visszavezetésének akadályait többek között az összetett ellátórendszer és a különféle típusú juttatások képezik. A juttatásokat a jövedelem emelkedésével gyorsan megszüntetik, ami azzal a veszéllyel jár, hogy a munkavállalás esetleg nem kellően kifizetődő alternatíva. A juttatások mértéke körüli bizonytalanság és a visszaállításukhoz szükséges idő csökkenti a rövid távú vagy a részmunkaidős munkavállalás vonzerejét. Az alapjövedelem-kísérlet, amelynek előzetes eredményeit 2019 februárjában tették közzé, információkkal szolgál a szociális biztonsági rendszer felülvizsgálatához annak érdekében, hogy a juttatásokat hatékonyabban ötvözzék a keresetekkel.

                  (11)

                  A részvételi arány növeléséhez az aktív befogadást elősegítő beruházások szükségesek – különösen a munkaerőpiacról leginkább kiszorult csoportok esetében –, főleg mert az aktivitási és a foglalkoztatási ráták megközelítik a válság előtti szintet. Egyes csoportok számára jobb munkaerőpiaci lehetőségeket teremthetnének a munkaerőpiaci részvétel ösztönzését célzó átfogó reformok. Ebbe a kategóriába tartoznak a migráns háttérrel rendelkező személyek, a szülőképes korú nők, az alacsonyan képzett férfiak, illetve a munkavégzésre részlegesen képes és a fogyatékossággal élő személyek. A munkanélküliek és inaktívak számára néhány szolgáltatást különböző hatóságok és szolgáltatók nyújtanak. Ahhoz, hogy ezek a csoportok bekapcsolódhassanak a munkaerőpiacra és ott is maradjanak, személyre szabott és integrált aktivizálási és rehabilitációs szolgáltatásokra és szakpolitikákra van szükség. A nemek közötti foglalkoztatási különbséghez és a nemek közötti bérszakadékhoz a nők hosszú távú gondozási feladatai is hozzájárulnak. A kormány kezdeményezte a családi szabadság reformját, de azt nem valósította meg.

                  (12)

                  A demográfiai és technológiai változások idején a munkaerő-kínálat biztosítása Finnországban kulcsfontosságú a fenntartható és inkluzív növekedés elősegítéséhez. A készségekbe – különösen a munkaerőpiac szempontjából releváns készségekbe – való beruházás elősegítené a gazdaság strukturális változása által támasztott kihívásoknak való megfelelést. A technológiai változás miatt a munkaerőt folyamatosan, rugalmas módon kell képezni és átképezni, többek között a felnőttkori tanulás, oktatás és képzés révén. Ezáltal növekedne a foglalkoztatási mobilitás és csökkenne a strukturális munkaerőhiány, ami hozzájárulna a jövőbeli munkaerőpiaci igények kielégítéséhez.

                  (13)

                  Finnország esetében fennáll a kockázata annak, hogy el fog maradni a települési hulladék újrafeldolgozását illetően 2020-ra meghatározott 50 %-os célkitűzéstől. A települési hulladékot ugyanis egyre nagyobb arányban égetik el (2017-ben a 60 %-át a 2016-os 55 %-hoz képest).

                  (14)

                  A kutatás-fejlesztésre fordított közkiadások terén megindult a stabilizálódás, viszont 2009 óta az összes uniós tagállam közül Finnországban csökkent a legjobban a kutatás-fejlesztés területén megvalósuló magánberuházások mértéke. Annak ellenére, hogy az elmúlt években javult a makrogazdasági helyzet, a kutatás-fejlesztés területén történő magánberuházások még nem érték el a korábbi szintet. A kutatás-fejlesztésbe irányuló beruházások intenzitásának növelése kulcsfontosságú tényező, amely lehetővé teszi a gazdaság tudásintenzív ágazatai számára kedvező strukturális váltást, és erősíti a hosszú távú növekedési potenciált. Ezen túlmenően a felsőoktatási intézmények és az üzleti szféra közötti együttműködés továbbra is az innováció ösztönzésének és a piacon való hasznosításának egyik legfontosabb alapkövetelménye.

                  (15)

                  A közlekedési hálózat hiányosságai megakadályozzák az elszórtan élő lakosokat abban, hogy más településeken keressenek munkát. A közlekedési infrastruktúrába történő stratégiai beruházások javíthatják a munkaerő mobilitását, és ezáltal erősíthetik a munkaerőpiacok működését. Ezzel párhuzamosan, mivel Finnországban a többi tagállamhoz képest a szállítási költségek viszonylag nagy hatással vannak a termékek végső árára, az infrastruktúra összeköttetései javíthatnák a külföldi piacokhoz való hozzáférést.

                  (16)

                  Az energiaigényes iparágak és a közlekedési ágazat dekarbonizációjára irányuló stratégiai beruházások hozzájárulnának a hosszú távú gazdasági és éghajlat-politikai célok eléréséhez. Finnország vezető szerepet tölt be a tiszta energiával kapcsolatos innováció, illetve a területet érintő kutatás-fejlesztési magánkiadások terén. A tiszta energiával kapcsolatos egyes programok keretében 2021-ig megvalósított további beruházások a kötelezettségvállalásnak megfelelően hozzájárulnak ahhoz, hogy Finnország teljesítse karbonsemlegességi célkitűzéseit. Finnországban a bioüzemanyagok részarányának növelésére irányuló, ambiciózus célkitűzések mellett a villamosítás is költséghatékony megoldást jelenthet a közlekedési ágazat dekarbonizálására, tekintettel arra, hogy a villamosenergia-termelésben magas szintet ért el a dekarbonizáció.

                  (17)

                  Az alacsony kamatlábak és a javuló gazdasági kilátások növelték a hitelezés teljes volumenét, különösen a lakásépítő társaságok révén (amelyek a lakástulajdon sajátos formáját biztosítják). Ezzel párhuzamosan a fogyasztói hitelek aránya gyorsan növekszik, és a hitelnyújtás egyre nagyobb részét külföldi bankok, hitelintézetektől eltérő egyéb pénzügyi intézmények, valamint kisösszegű és személyközi hitelezéssel foglalkozó vállalkozások végzik. A háztartások adósságállománya így továbbra is történelmi csúcson van (2017-ben a GDP 67 %-a volt). Az adósságok nagy része változó kamatozású, ami kockázatot jelent, ha középtávon emelkednek a kamatok. A finn pénzügyi felügyeleti hatóság több különböző intézkedést is elfogadott a háztartások eladósodottságának visszafogása érdekében. Rövid távon azonban nem várható az adósságteher aktív csökkentése, különösen mivel a kamatlábak továbbra is alacsonyak, és a fogyasztói bizalom még mindig viszonylag erős.

                  (18)

                  Finnország jelenleg nem rendelkezik átfogó (azaz az adósokra vonatkozó pozitív és negatív információkat összegyűjtő) hitelnyilvántartással, amelyben az összes főbb bank szerepel. Ennek hiánya megakadályozhatja, hogy a bankok egyértelmű képet kapjanak a háztartások általános eladósodottságáról. Az elmúlt évben sor került egy ilyen típusú nyilvántartás létrehozására irányuló előkészítő munka elvégzésére.

                  (19)

                  Az uniós alapoknak a 2021 és 2027 közötti időszakra vonatkozó programozása elősegítheti az ajánlásokban megjelölt hiányosságok egy részének orvosolását, különösen a 2019. évi országjelentés D. mellékletében szereplő területeken. Ez lehetővé tenné Finnország számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

                  (20)

                  A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a finn gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Finnországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak azoknak Finnország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (21)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és véleményét (8) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

            AJÁNLJA, hogy Finnország 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

         1.

            Biztosítsa, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2020-ban ne haladja meg az 1,9 %-ot, ami a GDP 0,5 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. Javítsa a szociális és az egészségügyi szolgáltatások költséghatékonyságát és a hozzájuk való egyenlő hozzáférést.

         2.

            Javítsa a munkavállalás ösztönzőit, gondoskodjon a készségfejlesztésről és az aktív befogadás támogatásáról, főként jól integrált szolgáltatások biztosításával a munkanélküliek és az inaktív népesség számára.

         3.

            Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába a kutatást és az innovációt, az alacsony szén-dioxid-kibocsátásra való átállást és az energetikai átmenetet, illetve a fenntartható közlekedést, figyelembe véve a regionális különbségeket is.

         4.

            Erősítse meg a háztartások adósságállományának nyomon követését, és hozza létre a hitelnyilvántartási rendszert.

         Kelt Brüsszelben, 2019. július 9-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            M. LINTILÄ

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 1176/2011/EU rendelete (2011. november 16.) a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

         (3)  HL C 136., 2019.4.12., 1. o.

         (4)  HL C 320., 2018.9.10., 112. o.

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (6)  A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

         (7)  A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

         (8)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása (2019. július 9.) Svédország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Svédország 2019. évi konvergenciaprogramját

text:
               5.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/159

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2019. július 9.)
      Svédország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Svédország 2019. évi konvergenciaprogramját
      (2019/C 301/27)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellően figyelembe vette az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérét. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Svédországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

                  (2)

                  A Svédországra vonatkozó 2019. évi országjelentést 2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlás (3) és az előző években Svédországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Svédország által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, amelynek eredményeit szintén 2019. február 27-én tették közzé. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Svédországban makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. Mindenekelőtt a túlértékelt lakásárak és a háztartások adósságállományának folyamatos növekedése miatt fennáll a rendezetlen korrekció kockázata. A GDP-hez viszonyítva tovább nőtt a háztartások magas adósságállománya. 2017 második felében kiigazították a lakásárakat, amelyek azóta fokozatosan stabilizálódtak. Mindazonáltal az értékelési mutatók arra utalnak, hogy a lakásárak továbbra is magasak az alapvető gazdasági tényezőkhöz viszonyítva. Bár a bankszektor tőkehelyzete megfelelőnek tűnik, a rendezetlen korrekció hatással lehet a pénzügyi ágazatra is, mivel a bankok lakossági jelzáloghitelekkel szembeni kitettsége nagy. Ilyen esetben a rendszerszintű pénzügyi kapcsolatok miatt a szomszédos országokra továbbgyűrűző negatív hatások is jelentkezhetnek. A lakáskínálat szerkezetét érintő szűk keresztmetszetek továbbra is fennállnak, az építőipar teljesítménye pedig gyengült. Jóllehet az elmúlt években történtek lépések a makroprudenciális területen a jelzáloghitelek növekedésének kezelése érdekében, ezek hatása egyelőre korlátozottnak tűnik. Továbbra is fennállnak alapvető szakpolitikai hiányosságok, különösen a lakástulajdonra vonatkozó adókedvezmények, valamint a lakáskínálat és a lakásbérleti piac tekintetében.

                  (3)

                  Svédország 2019. április 26-án benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját, 2019. április 29-én pedig 2019. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontjaik figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

                  (4)

                  Az európai strukturális és beruházási alapoknak (esb-alapok) a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (5)

                  Svédország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. 2019. évi konvergenciaprogramjában a kormány 2019-ben a bruttó hazai termék (GDP) 0,6 %-ának megfelelő többletet tervez, és annak további növekedésével számol a programidőszakban. Az újraszámított strukturális egyenleg (5) alapján a középtávú költségvetési célt – a GDP 1 %-ának megfelelő strukturális hiányt – a tervek szerint túlteljesítik a programidőszak egészében. A 2019. évi konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság 2019-ben várhatóan 34,5 %-ra esik vissza, majd további csökkenés után 2022-ben 28,2 % lesz. A tervek szerint a GDP-arányos államadósság csökkenésének fő hajtóereje a rendezett államháztartás és a stabil gazdasági növekedés lesz. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg várhatóan 2019-ben a GDP 0,5 %-ának, 2020-ban pedig a GDP 0,6 %-ának megfelelő többletet mutat majd, vagyis meghaladja a középtávú költségvetési célt. Összességében a Tanács véleménye az, hogy Svédország az előrejelzések szerint 2019-ben és 2020-ban meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

                  (6)

                  A háztartások korábban is magas eladósodottsága tovább nőtt. A háztartások adósságállománya 2018-ban 5,5 %-kal nőtt, elérve a GDP mintegy 88 %-át és a rendelkezésre álló jövedelem 186 %-át; ezek a mértékek az Unióban a legmagasabbak között vannak. Ez elsősorban a magas lakásárakhoz köthető nagyobb mértékű jelzáloghitel-felvétel és ezzel kapcsolatban a jelzáloghitelből finanszírozott lakásvásárlást ösztönző strukturális torzulások következménye. Svédország az elmúlt években számos makroprudenciális intézkedést hajtott végre: bevezette többek között a 2018 márciusa óta hatályos, a magas jövedelemarányos eladósodottságra vonatkozó szigorított jelzáloghitel-törlesztési szabályt, valamint 2019. szeptembertől megemelte a bankok anticiklikus tőkepufferét. Úgy tűnik azonban, hogy az eddigi szakpolitikai lépések általában véve korlátozott hatást gyakoroltak a jelzáloghitelezés növekedésére, és a lakástulajdont és a jelzáloghiteleket érintő adókedvezmények megreformálása érdekében nem születtek szakpolitikai intézkedések.

                  (7)

                  A lakásárak 2017 végén csökkentek, és azóta nagyjából stabilak, ez a trend azonban számottevő áremelkedések hosszú időszakát követően állt be, és az ingatlanok továbbra is jelentősen túlértékeltek az alapvető gazdasági tényezőkhöz viszonyítva. Ennek fő kiváltó okai közé tartoznak a lakástulajdonnak kedvező és a hitelfelvételt előmozdító adókedvezmények, továbbá a kedvező hitelfeltételek és a még mindig viszonylag alacsony jelzáloghitel-törlesztési ráták. Bár a lakásépítés jelentősen megnőtt az utóbbi öt évben, a kínálat még mindig nem megfelelő, különösen ami a nagyvárosok környékén lévő megfizethető lakásokat illeti. Az új építésű lakások kínálata nem érte el az előre jelzett rövid távú igényt, mely a becslések szerint a 2018 és 2020 közötti időszakban évente mintegy 90 000 új otthonra tehető. E hiány olyan strukturális hatékonysági problémákhoz is kapcsolódik, mint például az építőipari ágazatban tapasztalható korlátozott verseny, ami a kisvállalkozások és a külföldi cégek piacra lépési akadályainak, továbbá annak a következménye, hogy a nagy ingatlanfejlesztők irányítani tudják az építési telkek piacát. A lakásállomány kihasználása nem hatékony. A lakásbérleti piacon a piaci ár alatti bérleti díjak maradásra sarkallják a bérlőket és „bennfentes-kívülálló” hatást eredményeznek. A saját használatú ingatlanok piacán a tőkenyereség-adók a lakástulajdonosok mobilitásának gátját jelentik. A lakáshiány megnehezíti az emberek számára a munkahelyváltást, és hozzájárulhat a generációk közötti egyenlőtlenséghez. A svéd hatóságok folytatják a 22 pontból álló lakóingatlan-építési terv fokozatos végrehajtását a lakásszektor hatékonyságának javítása érdekében. Eddig nem történtek konkrét szakpolitikai lépések a lakásbérleti piacra vonatkozó szigorú szabályok liberalizálására és a saját használatú ingatlanok tőkeadójának felülvizsgálatára, annak ellenére, hogy 2019 januárjában az új kormány terveket jelentett be az említett területek előkészítő vizsgálatokra épülő megreformálására.

                  (8)

                  Munkaerőhiány van kialakulóban néhány ágazatban, például az építőipar, az oktatás és az infokommunikációs technológiák ágazatában. A szakképzett humán tőke biztosítása elengedhetetlen a kutatás-fejlesztési beruházások és a digitalizáció támogatásához. Az oktatásba és a készségekbe – többek között a digitális készségekbe – irányuló beruházások hozzájárulnak majd az említett kihívások kezeléséhez. Az oktatási eredmények eddig valamelyest javultak, azonban az oktatási teljesítményt illetően széles és egyre növekvő szakadék figyelhető meg a különböző társadalmi csoportok között. A demográfiai változások a tanulók számának növekedéséhez vezetnek, ami súlyosbítja a jelenlegi tanárhiányt. A nem uniós migránsok és leszármazottaik helyzete, valamint a közelmúltban elfogadott programok nagyobb figyelmet igényelnek, mivel a külföldön született tanulók iskolai integrációja, valamint az alacsony képzettségűek és a nem uniós migránsok (elsősorban a nők) fenntartható munkaerőpiaci integrációja továbbra is kihívást jelent.

                  (9)

                  A közlekedési infrastruktúrába történő folyamatos beruházások hozzájárulhatnak a munkaerő mobilitásának javulásához, a regionális kohézió és a lakáspiac javításához, valamint előmozdíthatják Svédország hosszú távú termelékenységének növekedését. A kormány a 2018 és 2029 közötti időszakra szóló nemzeti infrastrukturális terv keretében jelentős beruházásokat jelentett be a közlekedési infrastruktúra terén a különböző közlekedési módok (különösen a vasút és a közút) korszerűsítése érdekében. A tervben nagyberuházások szerepelnek a vasúti rendszer fejlesztése, a közúti áruszállításról a vasútvonalakra történő átállás előmozdítása, és ezáltal a kibocsátások csökkentésének elősegítése érdekében. A kutatás-fejlesztési beruházások magas szintjének, a kedvező keretfeltételeknek és a szélesebb innovációs alapnak a fenntartása kulcsfontosságú ahhoz, hogy Svédország biztosíthassa innovációs vezetőként betöltött szerepét. Svédország innovációs modellje hagyományosan néhány, globálisan működő technológiai nagyvállalkozásra támaszkodott. Fontos lenne olyan környezetet teremteni, amely támogatja a kkv-k és az induló vállalkozások innovációs potenciálját is. Svédország innovációs kapacitását tovább lehetne javítani a tudományos élet és a kkv-k közötti fokozott együttműködéssel is.

                  (10)

                  A pénzmosás megelőzése kiemelt fontosságúvá vált Svédország számára az ország egyik legnagyobb pénzügyi intézményéhez kapcsolódó pénzmosási botrány miatt. A svéd és az észt pénzügyi felügyeletek közös vizsgálatot indítottak a lett és litván kollégáikkal együtt. Jóllehet Svédország pénzmosás elleni keretét 2017-ben megerősítették a pénzmosás elleni törvény hatálybalépésével, továbbra is fontos a keretben még meglévő hiányosságok folyamatos azonosítása és kiigazítása. Továbbra is vannak kihívások, a felügyeletnek további intézkedéseket és iránymutatásokat kell még elfogadnia az említett terület felügyeletének megerősítése érdekében. Az említett intézkedések elfogadását követően figyelmet kell fordítani azok eredményes végrehajtására.

                  (11)

                  Az uniós alapoknak a 2021 és 2027 közötti időszakra vonatkozó programozása elősegítheti az ajánlásokban megjelölt hiányosságok egy részének orvoslását, különösen a 2019. évi országjelentés D. mellékletében szereplő területeken. Ez lehetővé tenné Svédország számára, hogy az érintett ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

                  (12)

                  A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a svéd gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi konvergenciaprogramot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Svédországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak azoknak Svédország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (13)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi konvergenciaprogramot, és azt a véleményt fogalmazta meg, hogy Svédország várhatóan megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

                  (14)

                  A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi nemzeti reformprogramot és a 2019. évi konvergenciaprogramot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

            AJÁNLJA, hogy Svédország 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

         1.

            Kezelje a háztartások magas adósságállományához kapcsolódó kockázatokat a jelzáloghitel-kamatok adóból való levonhatóságának fokozatos csökkentésével vagy a rendszeres ingatlanadók növelésével. Ösztönözze a lakásépítésbe való beruházásokat ott, ahol arra a legnagyobb szükség van, mindenekelőtt a lakásépítés strukturális akadályainak megszüntetésével. Javítsa a lakáspiac hatékonyságát, többek között a lakásbérleti díjak rugalmasabbá tétele, valamint a tőkenyereség-adó kialakításának módosítása révén.

         2.

            Összpontosítsa a beruházásorientált gazdaságpolitikát az oktatásra és a készségekre, valamint a kutatásra és az innovációra, továbbá folytassa a fenntartható közlekedéssel kapcsolatos beruházásokat a különböző közlekedési módok, különösen a vasutak korszerűsítése érdekében, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

         3.

            Biztosítsa a pénzmosás elleni keret eredményes felügyeletét és érvényesítését.

         Kelt Brüsszelben, 2019. július 9-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            M. LINTILÄ

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

         (3)  HL C 320., 2018.9.10., 116. o.

         (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (5)  A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.


title: A Tanács ajánlása (2019. július 9.) az Egyesült Királyság 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi az Egyesült Királyság 2018-2019. évi konvergenciaprogramját

text:
               5.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/163

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2019. július 9.)
      az Egyesült Királyság 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi az Egyesült Királyság 2018-2019. évi konvergenciaprogramját
      (2019/C 301/28)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellően figyelembe vette az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérét. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben az Egyesült Királyságot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

                  (2)

                  Az Egyesült Királyságra vonatkozó 2019. évi országjelentést 2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása terén az Egyesült Királyság által elért eredményeket, és az előző években elfogadott ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén az Egyesült Királyság által elért eredményeket.

                  (3)

                  Az Egyesült Királyság 2019. április 23-án benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját és 2018–2019. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

                  (4)

                  2017. március 29-én az Egyesült Királyság bejelentette az Európai Tanácsnak az Európai Unióból való kilépési szándékát. Amikor az Egyesült Királyság kilép az Európai Unióból, harmadik országgá válik. Mivel bizonytalanságok vannak az Egyesült Királyság kilépésének dátuma és feltételei, valamint az Egyesült Királyságnak az Unióval fenntartott jövőbeli kapcsolatai tekintetében, ez az ajánlás nem kísérli meg felvázolni a különböző forgatókönyvek lehetséges gazdasági kihatásait. Abban az esetben, ha az Egyesült Királyság az Egyesült Királyság kormánya által elfogadott, a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az Európai Unióból és az Európai Atomenergia-közösségből történő kilépéséről szóló – és az Európai Tanács által 2018. november 25-én jóváhagyott – megállapodás (3) (a továbbiakban: a kilépésről rendelkező megállapodás) alapján lép ki az Európai Unióból, továbbra is alkalmazni kell majd az uniós jogot – beleértve az európai szemesztert – az Egyesült Királyságra vonatkozóan és az Egyesült Királyságban a kilépésről rendelkező megállapodásban meghatározott átmeneti időszak alatt.

                  (5)

                  Az európai strukturális és beruházási alapoknak (esb-alapok) a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (6)

                  Az Egyesült Királyság jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához, és a 2019 és 2020 közötti időszakban az átmeneti adósságszabály hatálya alá tartozik. 2018–2019. évi konvergenciaprogramjában a kormány azzal számol, hogy az államháztartási hiány a bruttó hazai termék (GDP) 2018–2019. évi 1,2 %-áról 2019–2020-ban a GDP 1,4 %-ára növekszik, 2020–2021-ben pedig a GDP 1,1 %-ára csökken. A konvergenciaprogram nem határoz meg középtávú költségvetési célt. A konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság-ráta a 2018–2019. évi 85,5 %-ról 2019–2020-ban várhatóan 83,8 %-ra, 2020–2021-ben pedig 82,9 %-ra csökken. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A tervezett hiánycélok eléréséhez szükséges intézkedések összességében jól meghatározottak, viszont az államháztartási kiadások (5) növelésére irányuló, több területen érzékelhető nyomás veszélyezteti a tervezett hiánypálya megvalósítását.

                  (7)

                  A Tanács 2018. július 13-án azt ajánlotta az Egyesült Királyságnak, hogy biztosítsa, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2019–2020-ban ne haladja meg az 1,6 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg. A Bizottság 2019. évi tavaszi előrejelzése alapján fennáll a kockázata annak, hogy az Egyesült Királyság 2019–2020-ban jelentősen eltér a prevenciós ág követelményeitől.

                  (8)

                  2020–2021-ben, tekintettel az Egyesült Királyság 60 % feletti GDP-arányos államadósság-rátájára és a 0,3 %-os előrevetített kibocsátási résre, a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája nem haladhatja meg az 1,9 %-ot, összhangban a Stabilitási és Növekedési Paktum keretében a követelménymátrixból eredő, a GDP 0,6 %-ának megfelelő strukturális kiigazítással. Változatlan politikát feltételezve fennáll annak a kockázata, hogy az Egyesült Királyság 2020–2021-ben jelentősen el fog térni ettől a követelménytől. Az előrejelzés szerint az Egyesült Királyság 2019–2020-ban – a 0,25 %-os engedélyezett éves eltérés eredményeként – megfelel az átmeneti adósságszabálynak, 2020–2021-ben pedig az adósságszabálynak. A Tanács összességében úgy véli, hogy az Egyesült Királyságnak készen kell állnia arra, hogy 2019–2020-ban további intézkedéseket hajtson végre a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek való megfelelés érdekében.

                  (9)

                  Az Egyesült Királyság régóta a GDP arányában legalacsonyabb beruházási kiadással rendelkező G7-gazdaság. A pénzügyi válság idején a beruházások ráadásul különösen nagy mértékben visszaestek, és a magánberuházások válság utáni fellendülése is stagnál. Az Egyesült Királyság kutatási és fejlesztési beruházási intenzitása az elmúlt évtizedben körülbelül a GDP 1,7 %-ának felelt meg, amely arány alacsonyabb az uniós átlagnál. Ipari stratégiája révén e téren az Egyesült Királyság a gazdaság egészére vonatkozóan 2007-ig 2,4 %-os GDP-arányos célértéket tűzött ki, hosszabb távon pedig a GDP 3 %-ának megfelelő arányt. A kutatás-fejlesztési beruházások korlátozott számú vállalatra és régióra koncentrálódnak. A fizikai és a humán tőke egyaránt széles körű hiánya húzódik meg az Egyesült Királyság viszonylag alacsony és stagnáló munkatermelékenységének hátterében.

                  (10)

                  Az Egyesült Királyságban hosszú ideje tartós lakáshiány áll fenn. A lakásépítés válság utáni fellendülése veszített lendületéből. Megjelentek bizonyos kapacitáskorlátok, miközben a lakóházak építése a becsült kereslet kielégítéséhez szükséges szint alatt marad. A lakásárak és a bérleti díjak továbbra is magasak, különösen az ingatlanok iránti magas kereslet jellemezte területeken, ahol a túlértékelés jelei mutatkoznak. Jelenleg jóval kevesebb fiatal felnőtt rendelkezik saját lakástulajdonnal. A kormány számos intézkedést hajt végre a lakáskínálat növelése érdekében. Ugyanakkor az új lakások építéséhez rendelkezésre álló földterület nagyságát és elhelyezkedését továbbra is korlátozza a – különösen a nagyvárosok körüli – telekpiacok szigorú szabályozása.

                  (11)

                  Jelentős beruházásokra van szükség az infrastrukturális hálózatok korszerűsítéséhez és bővítéséhez, ezzel egyidejűleg pedig csökkenteni kell a projektköltségeket és az üvegházhatást okozó gázokat. A közúti, vasúti és légiközlekedési hálózatok is növekvő kapacitáshiánnyal küzdenek. Szükséges, hogy az Egyesült Királyság jelentősen bővítse az új és környezetbarátabb energiatermelési és -ellátási kapacitásokat. Az Egyesült Királyság infrastruktúrafejlesztése jellemzően költséges és lassú volt. Több évtizedes állami alulfinanszírozottság után a nemzeti infrastrukturális stratégia keretében a kormány megkezdte az infrastrukturális hiányosságok felszámolását, de kihívást fog jelenteni a kormány előrejelzéseiben előírt külső finanszírozás összegének költséghatékony módon való biztosítása.

                  (12)

                  A munkanélküliség alacsony, azonban a reálbérek a válság előtti csúcsérték alatt maradnak. Az alacsony képzettségű munkavállalók jelentős részének szakmai előmenetele korlátozott, ez pedig kedvezőtlenül hat a termelékenységre, és hozzájárul az aktív keresők szegénységi rátájának magas szintjéhez. Az alapvető és technikai készségek terén javításra szorul az oktatási és képzési rendszerek hatékonysága. A kormány reformokat hajt végre mind az iskolai, mind a munkahelyi képzések terén, de általánosságban az új ikerpályás tanulási rendszerben regisztrálók száma messze elmarad a várakozásoktól.

                  (13)

                  A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte az Egyesült Királyság gazdaságpolitikáját, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2018–2019. évi konvergenciaprogramot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években az Egyesült Királyságnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak azoknak az Egyesült Királyság fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (14)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2018-2019. évi konvergenciaprogramot, és véleményét (6) különösen az alábbi 1. ajánlás tükrözi,

            AJÁNLJA, hogy az Egyesült Királyság 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

         1.

            Biztosítsa, hogy a nettó elsődleges államháztartási kiadások nominális növekedési rátája 2020–2021-ben ne haladja meg az 1,9 %-ot, ami a GDP 0,6 %-ának megfelelő éves strukturális kiigazításnak felel meg.

         2.

            Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába a kutatást és az innovációt, a lakhatást, a képzést és a készségszintek javítását, a fenntartható közlekedést, valamint az alacsony szén-dioxid-kibocsátásra való átállást és az energetikai átmenetet, figyelembe véve a regionális különbségeket is.

         Kelt Brüsszelben, 2019. július 9-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            M. LINTILÄ

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 1176/2011/EU rendelete (2011. november 16.) a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

         (3)  HL C 66. I., 2019.2.19., 1. o.

         (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (5)  A nettó elsődleges államháztartási kiadások a teljes államháztartási kiadásokat foglalják magukban, a következők kivételével: kamatkiadások, azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési ellátásokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás egy négyéves időszakra van szétterítve. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják.

         (6)  Az 1466/97/EK tanácsi rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Bizottság (EU) 2019/1888 ajánlása (2019. november 7.) egyes élelmiszerek akrilamid-tartalmának nyomon követéséről

text:
               11.11.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 290/31

      A BIZOTTSÁG (EU) 2019/1888 AJÁNLÁSA
      (2019. november 7.)
      egyes élelmiszerek akrilamid-tartalmának nyomon követéséről
      AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  Az (EU) 2017/2158 bizottsági rendelet (1) arra vonatkozó egyedi követelményeket vezet be a meghatározott élelmiszereket előállító és forgalmazó gazdasági szereplők számára, hogy programot hozzanak létre az élelmiszerek akrilamid-tartalmával kapcsolatos önálló mintavételre és elemzésre, valamint bizonyos kockázatcsökkentő intézkedéseket alkalmazzanak annak érdekében, hogy az akrilamid-tartalom az említett rendeletben meghatározott referenciaszintek alatti, észszerűen elérhető lehető legalacsonyabb szinten legyen.

                  (2)

                  A 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) megállapítja különösen az illetékes hatóságok arra vonatkozó kötelezettségét, hogy az alábbiakat célzó szabályok betartásának ellenőrzésére szolgáló hatósági ellenőrzéseket végezzenek: a) az embereket és az állatokat közvetlenül vagy a környezeten keresztül fenyegető kockázatok megelőzése, megszüntetése vagy elfogadható mértékűre csökkentése, b) tisztességes gyakorlat garantálása a takarmány- és élelmiszer-kereskedelemben, valamint a fogyasztók érdekeinek védelme, ezen belül a takarmányok és élelmiszerek címkézése és a fogyasztók tájékoztatásának egyéb formái. Hatósági ellenőrzéseket kell végezni továbbá az (EU) 2017/2158 rendeletnek megfelelően megállapított kötelezettségek betartásának ellenőrzésére is.

                  (3)

                  Ismeretes, hogy az (EU) 2017/2158 rendelet 4. cikke által meghatározott kötelezettség és az elvégzett hatósági ellenőrzések eredményei ellenére nem áll rendelkezésre elég adat az említett rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében említett meghatározott élelmiszerek akrilamid-tartalmáról. Nem áll rendelkezésre elég adat az olyan, nem az (EU) 2017/2158 rendelet hatálya alá tartozó élelmiszerek akrilamid-tartalmáról sem, amelyek jelentős mennyiségű akrilamidot tartalmazhatnak és/vagy nagy mértékben hozzájárulhatnak az akrilamiddal szembeni étrendi expozícióhoz.

                  (4)

                  Az emberi egészség magas szintű védelmének biztosítása érdekében ezért helyénvaló, hogy az illetékes hatóságok és élelmiszer-vállalkozók – hatáskörükön belül és az (EU) 2017/2158 rendelet által, valamint a 882/2004/EK rendelet alapján meghatározott kötelezettségek sérelme nélkül – nyomon kövessék a szóban forgó élelmiszerek akrilamid-tartalmát az (EU) 2017/2158 rendelet által már előírtakat kiegészítő lehetséges kockázatcsökkentési intézkedések elfogadása céljából.

                  (5)

                  Az illetékes hatóságok és az élelmiszer-vállalkozók számára a nyomon követendő élelmiszerek tekintetében iránymutatásként meghatározásra kerül egy, az élelmiszer-kategóriákat/élelmiszereket tartalmazó, nem teljeskörű jegyzék.

                  (6)

                  Az (EU) 2017/2158 rendelet és ezen ajánlás elfogadásával a 2010/307/EU (3) és a 2013/647/EU (4) bizottsági ajánlások elavulttá váltak, és azokat hatályon kívül kell helyezni.

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

                  (1)

                  A 882/2004/EK rendelet alapján meghatározott követelmények sérelme nélkül a tagállamok illetékes hatóságainak rendszeresen nyomon kell követniük az élelmiszerek, különösen a mellékletben felsorolt élelmiszerek akrilamid-tartalmát és annak mértékét.
                  Az (EU) 2017/2158 rendeletben meghatározott kötelezettségek sérelme nélkül az élelmiszer-vállalkozóknak rendszeresen nyomon kell követniük az élelmiszerek, különösen a mellékletben felsorolt élelmiszerek akrilamid-tartalmát és annak mértékét.

                  (2)

                  A tagállamoknak és az élelmiszer-vállalkozóknak minden év október 1-jéig továbbítaniuk kell az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóságnak (EFSA) az előző évben a nyomon követés során összegyűjtött adatokat azok egyetlen adatbázisba rendezése céljából, összhangban az élelmiszer- és takarmányügyi standard mintaleírásra vonatkozó EFSA-iránymutatással, valamint az EFSA további egyedi jelentéstételi követelményeivel. (5)

                  (3)

                  A minták reprezentativitásának biztosítása érdekében a tagállamoknak a 333/2007/EK bizottsági rendelet (6) mellékletének B. részében megállapított mintavételi eljárásokat kell követniük.
                  Az élelmiszer-vállalkozó által alkalmazott mintavételezési eljárás eltérhet a 333/2007/EK rendelet rendelkezéseitől, de a tételre nézve továbbra is reprezentatívnak kell lennie.

                  (4)

                  A tagállamoknak az akrilamid elemzését a 333/2007/EK rendeletben meghatározott kritériumoknak megfelelően kell elvégezniük.
                  Az élelmiszer-vállalkozóknak biztosítaniuk kell, hogy az akrilamid elemzése az (EU) 2017/2158 rendelet III. mellékletében előírt követelményeknek és kritériumoknak megfelelően történjék.

                  (5)

                  A 2010/307/EU és a 2013/647/EU ajánlás hatályát veszti.

         Kelt Brüsszelben, 2019. november 7-én.

               a Bizottság részéről

            Vytenis ANDRIUKAITIS

               a Bizottság tagja

         (1)  A Bizottság (EU) 2017/2158 rendelete (2017. november 20.) az élelmiszerek akrilamid-tartalmának csökkentésével kapcsolatos kockázatcsökkentő intézkedések és referenciaszintek megállapításáról (HL L 304., 2017.11.21., 24. o.).

         (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 882/2004/EK rendelete (2004. április 29.) a takarmány- és élelmiszerjog, valamint az állat-egészségügyi és az állatok kíméletére vonatkozó szabályok követelményeinek történő megfelelés ellenőrzésének biztosítása céljából végrehajtott hatósági ellenőrzésekről (HL L 165., 2004.4.30., 1. o.).

         (3)  A Bizottság 2010/307/EU ajánlása (2010. június 2.) az élelmiszerek akrilamidszintjének megfigyeléséről (HL L 137., 2010.6.3., 4. o.).

         (4)  A Bizottság 2013/647/EU ajánlása (2013. november 8.) az élelmiszerek akrilamidszintjének vizsgálatáról (HL L 301., 2013.11.12., 15. o.).

         (5)  http://www.efsa.europa.eu/en/consultations/call/180307

         (6)  A Bizottság 333/2007/EK rendelete (2007. március 28.) az élelmiszerek ólom-, kadmium-, higany-, szervetlen vegyületben lévő ón-, 3-MCPD- és benzo(a)pirén-tartalmának hatósági ellenőrzése céljából végzett mintavétel és vizsgálat módszereinek megállapításáról (HL L 88., 2007.3.29., 29. o.).

         MELLÉKLET

            AZ ELELMISZEREK NEM TELJESKÖRU JEGYZEKE AZ AKRILAMID-TARTALOM NYOMON KÖVETESE CELJABOL

            Burgonyakészítmények

                     —

                     Rösti

                     —

                     Krokett, hercegnőburgonya, pommes noisettes (burgonyagolyó) stb.

                     —

                     Burgonyából készült étel (és zöldségből készült étel)

                     —

                     Burgonyából és húsból készült étel

                     —

                     Burgonyából és sajtból készült étel

            Sütőipari termékek

                     —

                     Zsemle (hamburgerzsemle, teljes kiőrlésű zsemle, tejes zsemle stb.)

                     —

                     Pitakenyér, mexikói tortilla

                     —

                     Kifli, croissant

                     —

                     Fánk

                     —

                     Különleges kenyér (például fekete kenyér, olajbogyós ciabatta, hagymás kenyér stb.)

                     —

                     Palacsinta

                     —

                     Vékony tésztacsíkból készült, olajban sült ropogós sütemény

                     —

                     Churros

            Gabonakészítmények

                     —

                     Rizskeksz (kréker)

                     —

                     Kukoricakeksz (kréker)

                     —

                     Gabonaszelet (például extrudált kukorica- és/vagy búzatermékek)

                     —

                     Mézes pirított müzli

            Egyéb

                     —

                     Zöldségcsipsz/olajban sült zöldség

                     —

                     Pörkölt dióféle

                     —

                     Pörkölt olajos magvak

                     —

                     Szárított gyümölcs

                     —

                     Pörkölt kakaóbab és kakaóból származó termékek

                     —

                     Olajbogyó sós lében

                     —

                     Nem cikória- vagy gabonaalapú pótkávé

                     —

                     Cukorka, karamella, nugát stb.