               5.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 129/58

      P8_TA(2018)0060
      Az Európai Unió prioritásai az ENSZ nők helyzetével foglalkozó bizottságának 62. ülésszakára vonatkozóan
      Az Európai Parlament 2018. március 1-jei ajánlása a Tanácshoz az ENSZ nők helyzetével foglalkozó bizottsága 62. ülésszakára vonatkozó uniós prioritásokról (2017/2194(INI))
      (2019/C 129/08)

         Az Európai Parlament,

                  —

                  tekintettel az ENSZ nők helyzetével foglalkozó bizottságának 62. ülésszakára, mely kiemelten a nemek közötti egyenlőség, valamint a vidéken élő nők és lányok társadalmi szerepvállalása megvalósításának kihívásaival és lehetőségeivel foglalkozik, felülvizsgálat tekintetében pedig a nők kommunikációs eszközökhöz és információs és kommunikációs technológiákhoz való hozzáférésével, ezek hatásával, valamint azzal, hogy ezeket hogyan lehet a nők fejlődését és társadalmi szerepvállalást elősegítő eszközként használni,

                  —

                  tekintettel az 1995 szeptemberében Pekingben megrendezett negyedik Nőügyi Világkonferenciára, a nők társadalmi szerepvállalásával kapcsolatban Pekingben elfogadott nyilatkozatra és cselekvési platformra, valamint az ezt követően az ENSZ „Peking + 5, + 10, + 15 és + 20” rendkívüli ülésein 2000. június 9-én, 2005. március 11-én, 2010. március 2-án, illetve 2015. március 9-én elfogadott, a pekingi nyilatkozat és cselekvési platform végrehajtására irányuló további fellépésekről és kezdeményezésekről szóló záródokumentumokra,

                  —

                  tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 157. cikkének (4) bekezdésére,

                  —

                  tekintettel a lányok oktatás révén történő érvényesülésének európai uniós támogatásáról szóló, 2015. szeptember 9-i állásfoglalására (1),

                  —

                  tekintettel „A női menekültek és menedékkérők helyzete az Unióban” című, 2016. március 8-i állásfoglalására (2),

                  —

                  tekintettel a nemek közötti egyenlőség előmozdításáról a mentális egészséggel kapcsolatos és klinikai kutatások terén tárgyú, 2017. február 14-i állásfoglalására (3),

                  —

                  tekintettel a nőkről és a vidéki térségekben betöltött szerepükről szóló, 2017. április 4-i állásfoglalására (4),

                  —

                  tekintettel az ENSZ fenntartható fejlődésről szóló New York-i csúcstalálkozóján, 2015. szeptember 25-én elfogadott, „Világunk átalakítása: a 2030-ig tartó időszakra vonatkozó fenntartható fejlesztési menetrend” című határozatra,

                  —

                  tekintettel az önálló vállalkozói tevékenységet folytató férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód elvének alkalmazásáról és a 86/613/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. július 7-i 2010/41/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvre (5),

                  —

                  tekintettel a nőkkel szemben alkalmazott hátrányos megkülönböztetés minden formájának kiküszöböléséről szóló, 1979. évi ENSZ-egyezményre,

                  —

                  tekintettel a nőkkel szembeni hátrányos megkülönböztetés kiküszöbölésével foglalkozó bizottság 34. sz., a vidéken élő nők jogairól szóló általános ajánlására (2016),

                  —

                  tekintettel az Európa Tanács nőkkel szembeni erőszak és a kapcsolati erőszak elleni küzdelemről és azok megelőzéséről szóló egyezményére (Isztambuli Egyezmény), és az Unió ahhoz való csatlakozásáról szóló, 2017. szeptember 12-i állásfoglalására (6),

                  —

                  tekintettel a 2015. december 12-i Párizsi Megállapodásra,

                  —

                  tekintettel eljárási szabályzata 113. cikkére,

                  —

                  tekintettel a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság jelentésére (A8-0022/2018),

                  A.

                  mivel a nők és a férfiak közötti egyenlőség az Unió egyik alapvető, a Szerződésekben és az Európai Unió Alapjogi Chartájában is elismert elve;

                  B.

                  mivel az ENSZ ötödik fenntartható fejlesztési célja a nemek közötti egyenlőség elérése és valamennyi nő és lány társadalmi szerepvállalásának növelése világszerte, és ezt teljes körűen be kell építeni a 2030-ig tartó időszakra szóló menetrendbe annak érdekében, hogy valamennyi fenntartható fejlesztési cél és célszám tekintetében előrelépést lehessen elérni; mivel a fenntartható fejlesztési célok közé tartozik a mezőgazdasági termelékenység és a jövedelem megkettőzése a kisüzemi élelmiszer-termelők, különösen a nők számára;

                  C.

                  mivel az Uniónak és tagállamainak élen kell járniuk a nők és a lányok társadalmi szerepvállalásának megerősítésében, és kötelességük a nemek közötti teljes körű egyenlőség megvalósítására törekedni az Unióban, valamint e célt előmozdítani valamennyi külső kapcsolatukban;

                  D.

                  mivel az elmúlt évtizedekben alapvetően megváltoztak a gazdasági és az életkörülmények, és ezek jelentősen eltérnek egymástól a különböző országokban;

                  E.

                  mivel a nemek közötti egyenlőtlenségekkel szembeni kormányzati intézkedések hiánya veszélybe sodorja az e téren elért és a jövőben elérendő eredményeket; mivel a nemek közötti hagyományos hatalmi viszonyok, sztereotípiák és meggyőződések kezelése a nők szerepvállalása és a szegénység felszámolása biztosításának a kulcsa;

                  F.

                  mivel a nők által elszenvedett megkülönböztetés a vidéken élő nőket is érinti; mivel a világon a nők többsége vidéki területeken él, és ezért még inkább ki van téve az életkoron, társadalmi osztályon, etnikai és faji hovatartozáson, fogyatékosságon és nemi identitáson alapuló megkülönböztetés többféle formájának;

                  G.

                  mivel a nők munkaerőpiaci részvétele a vidéki területeken a hagyományos mezőgazdaságon kívül számos egyéb munkát magában foglal;

                  H.

                  mivel a vidéken élő nők munkájáért számos esetben kevesebbet fizetnek, mint a férfiak által végzett ugyanolyan munkáért, azt gyakran nem ismerik el hivatalosan, például a nem fizetett gondozási munkát, és nem tartják számon azokat a nőket, akik mezőgazdasági üzemek tulajdonosai; mivel azonban a nők kulcsfontosságú szereplők a fenntartható fejlődéshez szükséges gazdasági, környezeti és társadalmi változások elérésében;

                  I.

                  mivel a vidéken élő nők, akik gyakran az elsődleges gondozók a családjukban és a közösségükben, számos nehézséggel szembesülnek a gyermekek és az idősek gondozásához való hozzáférés terén, ami a nők számára aránytalan terheket jelent, és akadályozza a munkaerőpiaci integrációjukat; mivel a minőségi gondozási szolgáltatások nyújtása alapvető a nők számára, és előmozdítja a munka és a magánélet közötti egyensúlyt;

                  J.

                  mivel a vidéken élő nők számos nehézségbe ütköznek a megfelelő közegészségügyi szolgáltatásokhoz való hozzáférés tekintetében, mobilitásuk ugyanis korlátozott, és nem férnek hozzá a közlekedési eszközökhöz, vagy nem rendelkeznek a közlekedési szolgáltatókkal való kapcsolatfelvételhez szükséges eszközökkel (például mobiltelefonnal); mivel olyan átfogó egészségügyi szolgáltatásokra van szükség, amelyek a vidéken élő nők testi, lelki és érzelmi jóllétével egyaránt foglalkoznak (például nemi alapú erőszak esetén); mivel a vidéki régiókban korlátozottabb a szexuális és reproduktív egészséggel kapcsolatos jogokhoz és oktatáshoz való hozzáférés;

                  K.

                  mivel alapvető fontosságú a társadalom egésze számára a lakosság megtartása a vidéki térségekben, különös figyelmet fordítva a hátrányos természeti adottságú területekre, hiszen ettől függ a környezet és a tájkép megóvása;

                  L.

                  mivel a nemek közötti egyenlőség és a környezetkárosodás között közvetlen összefüggés áll fenn;

                  M.

                  mivel az éghajlatváltozás és annak következményei különösen és aránytalanul negatív hatással vannak a vidéken élő nőkre és lányokra; mivel a vidéki nők egyúttal a fenntarthatóbb és ökológiai szempontból megfelelőbb mezőgazdaságra való átállás hatékony szereplői is, és fontos szerepet játszhatnak a zöld munkahelyek megteremtésében; mivel a női gazdálkodók földhöz és más termelő erőforrásokhoz való egyenlő hozzáférésének biztosítása kulcsfontosságú a nemek közötti egyenlőség, az élelmezésbiztonság és az eredményes éghajlati politikák megvalósítása szempontjából;

                  N.

                  mivel a vidéki területeken a fiatal nők továbbra is egyenlőtlenség és többszörös megkülönböztetés áldozatai; mivel szükség van olyan intézkedések meghozatalára, amelyek előmozdítják a férfiak és a nők közötti tényleges egyenlőséget, hogy több munkalehetőség álljon rendelkezésre, például önfoglalkoztatás és a tudomány, a technológia, a mérnöki tudományok és a matematika (STEM) ágazatában, ami lehetővé teszi számukra, hogy a vidéki környezetben maradjanak, és így gondoskodjanak a generációváltásról, ily módon garantálva az ágazat megmaradását;

                  O.

                  mivel a mezőgazdasági ágazat, amelyben a nők fontos szerepet játszanak, kulcsfontosságú a vidéki területek életképességének, illetve a generációváltás, a társadalmi kohézió és a gazdasági növekedés fokozása szempontjából; mivel a mezőgazdaságnak biztonságos, tápláló és egészséges élelmiszert kell biztosítania; mivel a mezőgazdasági ágazatnak a táj diverzifikálásához, az éghajlatváltozás enyhítéséhez, továbbá a biológiai sokféleség és a kulturális örökség megőrzéséhez is hozzá kell járulnia;

                  P.

                  mivel a táplálkozás fontos szerepet játszik a lányok fejlődésében és jóllétében; mivel az elégtelen táplálkozás testi és szellemi problémákat okozhat, többek között a növekedés leállását, meddőséget, közömbösséget, fáradékonyságot, elégtelen koncentrálást, ezzel pedig csökkenti a nők gazdasági potenciálját, és kihat a tágabb család és közösség jólétére;

                  Q.

                  mivel az agrárágazatban dolgozó nőknek részt kell venniük a döntéshozatali szervek munkájában; mivel a kiegyensúlyozott képviselet alapvető az egyenlőség elérése szempontjából;

                  R.

                  mivel a munkahelyi kockázatok megelőzése tekintetében a férfiak és a nők különböző kockázatoknak vannak kitéve; mivel például a vegyi anyagok káros hatásainak felmérése során a számításokhoz sokszor a férfiak testalkatát veszik alapul, akiknek általában nagyobb az izomtömegük, és a terhes vagy szoptató nőknek szánt külön ajánlásokat gyakran figyelmen kívül hagyják; mivel ezért a mezőgazdasági környezetben dolgozó nők egészségét garantáló intézkedések elfogadásához különböző tényezőket kell figyelembe venni;

                  S.

                  mivel a megkülönböztetés a nőket a médiaágazatban is érinti; mivel a média kulcsszerepet játszik az egész társadalom számára, és ezért kívánatos, hogy a társadalom legalább 50 %-át képviselő nőket méltányosan bevonják a médiatartalmak létrehozásába és a médiaszervezetekben a döntéshozatalba;

                  T.

                  figyelembe véve, hogy a médiaszektor szerepe kulcsfontosságú a nők és férfiak közötti egyenlőség elősegítése szempontjából, mivel a média nemcsak tükrözi, de alakítja is a mintákat és a viselkedési formákat, amivel együtt lényegesen alakítja a közvélekedést és a kultúrát;

                  U.

                  figyelembe véve, hogy a médiatartalmak hozzájárulnak a nők és férfiak összetett helyzetének széleskörű megértéséhez a társadalom minden rétegében;

                  V.

                  mivel a nőket és a gyermekeket aránytalan mértékben sújtják a konfliktusok, és ők teszik ki a menekültek legnagyobb részét a menekülttáborokban, illetve nagyrészt ők vándorolnak el biztonságot keresve;

                  W.

                  mivel a nők több társadalomban nem rendelkeznek egyenlő törvényes jogokkal a föld és a vagyon tekintetében, ami fokozza a szegénységet, és korlátozza a nők gazdasági fejlődését;

                  X.

                  mivel a transznemű nők aránytalan mértékű megkülönböztetéssel szembesülnek nemi identitásuk miatt;

                  Y.

                  mivel a nemek közötti egyenlőségnek és a nők szerepvállalásának az előfeltétele a szexuális és a reproduktív egészség és jogok erőteljesebb támogatása;

                  Z.

                  mivel a nők és a férfiak szerepével kapcsolatos társadalmi normák nagyobb mértékben teszik kiszolgáltatottá a nőket, különösen szexuális és reproduktív egészségük vonatkozásában, a női nemi szervek megcsonkítása, vagy a gyermekházasságok, a korai és a kényszerházasságok és a hasonló káros gyakorlatok tekintetében;

         1.

            a következőket ajánlja a Tanácsnak:

            A nők és a lányok társadalmi szerepvállalásához szükséges általános feltételek

                  a)

                  ismételten erősítse meg megingathatatlan elkötelezettségét a pekingi cselekvési platform mellett;

                  b)

                  támogassa a vidéki területen vállalkozóként dolgozó anyákat, mivel ők egyedi kihívásokkal néznek szembe; hangsúlyozza, hogy a vállalkozói szellem elősegítése ezeknél a nőknél nem csak a családi élet és a munka közötti egyensúly sikeres kialakítását vonja maga után, hanem új munkalehetőségek és jobb életszínvonal megteremtéséhez is hozzájárulhat a vidéki térségekben, továbbá ösztönözheti a nőket, hogy saját elképzeléseiket átültessék a gyakorlatba;

                  c)

                  vessen véget minden területen a nőket és lányokat érő megkülönböztetés valamennyi formájának, és vegye fel a küzdelmet az erőszak minden olyan formájával szemben, amely a nők alapvető jogainak – a megkülönböztetésből közvetlenül eredő – súlyos megsértését jelenti;

                  d)

                  vonja be az összes kormányt olyan programok kidolgozásába, amelyek célja a szexuális és a nemi alapú erőszak, továbbá az olyan ártalmas gyakorlatok felszámolása, mint például a gyermek-, a korai és a kényszerházasság, valamint a női nemi szervek megcsonkítása, illetve az embercsempészet, és írja elő ilyen programok kidolgozását;

                  e)

                  kérje fel a tagállamokat arra, hogy küzdjenek a nemi sztereotípiák ellen, és ruházzanak be a nők és a lányok személyre szabott oktatáshoz, egész életen át tartó tanuláshoz és szakképzéshez való hozzáférésébe, főleg a vidéki térségekben, különösen a tudomány, a technológia, a mérnöki tudományok és a matematika, továbbá a vállalkozás és innováció területén, ugyanis e területek fontos eszközei a fenntartható fejlesztési célok elérésének, továbbá a mezőgazdasági és élelmiszer-ipari ágazatokban, az idegenforgalomban és a vidéki területek más ágazataiban az egyenlőség előmozdításának;

                  f)

                  dolgozzon ki olyan politikákat, melyek célja a szegénység felszámolása és megfelelő életszínvonal garantálása a legveszélyeztetettebb csoportok, köztük a nők és a lányok számára, különösen szociális védelmi rendszerek révén;

                  g)

                  mozdítsa elő a tájékoztatási és technikai segítségnyújtási intézkedéseket, illetve a bevált gyakorlatok tagállamok közötti cseréjét a segítő házastárs mezőgazdasági termelésben való hivatalos státuszának létrehozása tekintetében, amely egyéni jogokat biztosít számukra, ideértve különösen a szülési szabadságot, a munkahelyi balesetekkel kapcsolatos társadalombiztosítást, a képzéshez való hozzáférést és az öregségi nyugdíjra való jogosultságot;

                  h)

                  számolja fel a nemek közötti bérszakadékot, az egész élet során szerzett jövedelem közötti különbséget és a nyugdíjszakadékot;

                  i)

                  kérje fel a tagállamokat, valamint a regionális és helyi hatóságokat, hogy garantálják a vidéki területeken a megfelelő gyermekgondozáshoz és idősgondozáshoz való egyetemes hozzáférést;

                  j)

                  kérje fel a tagállamokat, valamint a regionális és helyi hatóságokat a vidéki térségekben a mindennapi élethez szükséges megfizethető, magas színvonalú létesítmények és köz- és magánszolgáltatások biztosítására, különösen az egészségügy, az oktatás és a gondozás területén; megjegyzi, hogy ez szükségessé teszi a vidéki gyermekgondozási infrastruktúra, egészségügyi szolgáltatások, oktatási szolgáltatások, időskorú és rászoruló személyeket befogadó intézmények, a betegség vagy szülés esetén nyújtott helyettesítési szolgáltatások, valamint a kulturális szolgáltatások nyújtását is;

                  k)

                  megfelelő anyagi és emberi erőforrások segítségével garantálja a nemi szempontok valamennyi politikába és programba történő beépítését, mivel ez a nők és a férfiak közötti egyenlőség elve integrálásának és a megkülönböztetés elleni küzdelemnek az eszköze;

                  l)

                  mozgósítsa a szükséges erőforrásokat az egyenlőség megvalósítása érdekében, valamennyi politikába és fellépésbe beépítve a nemi szempontokat, többek között a nemek közötti egyenlőség szempontját érvényesítő költségvetés-tervezés révén, mivel ez a nők és a férfiak közötti egyenlőség elve integrálásának és a megkülönböztetés elleni küzdelemnek az eszköze;

                  m)

                  biztosítsa a Parlament és annak Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottsága teljes mértékű bevonását az ENSZ nők helyzetével foglalkozó bizottsága 62. ülésszakán képviselendő uniós álláspontra vonatkozó döntéshozatali eljárásba;

            A vidéken élő nők társadalmi szerepvállalásának megerősítése

                  n)

                  emlékeztessen arra, hogy a nőkkel szemben alkalmazott hátrányos megkülönböztetés minden formájának kiküszöböléséről szóló egyezmény előírja, hogy jogi, politikai és programozási intézkedések révén az élet minden területén fel kell számolni a nőkkel szembeni közvetlen és közvetett megkülönböztetést, valamint hogy az egyezmény 14. cikke az egyetlen olyan nemzetközi kötelezettség, amely a vidéki környezetben élő nők sajátos szükségleteivel foglalkozik;

                  o)

                  gondoskodjon arról, hogy a vidéken élő nők és lányok hozzáférhető, megfizethető és jó minőségű formális és informális oktatásban, köztük képzésben részesülhessenek, amelyek révén meglévő vezetési, pénzügyi, gazdasági, marketing- és vállalkozási ismereteiket fejleszthetik, vagy újakat szerezhetnek, valamint állampolgári, polgári és politikai oktatásban, illetve technológiai és fenntartható mezőgazdasági képzésekben vehetnek részt; biztosítsa, hogy a nők ugyanolyan lehetőségekkel és döntési szabadsággal rendelkeznek az általuk választott hivatást illetően;

                  p)

                  biztosítsa, hogy a vidéken élő nők és lányok könnyen hozzáférjenek a termelési és hitelforrásokhoz, és hogy támogatást kapjanak a vállalkozói és innovációs kezdeményezéseikhez;

                  q)

                  biztosítsa az olyan minőségi általános egészségügyi ellátáshoz való jogot és hozzáférést, amely figyelembe veszi a nők és férfiak közötti fiziológiai eltéréseket, és alkalmazkodik a vidéken élő nők és lányok szükségleteihez, különös tekintettel a szexuális és reproduktív egészségre és jogokra;

                  r)

                  ítélje el a nőkkel szembeni erőszak valamennyi formáját, és gondoskodjon arról, hogy a vidéki és távoli területeken élő áldozatokat nem fosztják meg a segítségnyújtáshoz való egyenlő hozzáféréstől;

                  s)

                  javítsa az olyan nemzetközi, tagállami, regionális és helyi intézmények hatékonyságát, átláthatóságát és demokratikus jellegét, amelyek támogatják és megerősítik a vidéken élő nők szerepét, garantálva azonos részvételen alapuló jelenlétüket;

                  t)

                  segítse elő, hogy a vidéken élő nők az informális gazdaságból átkerülhessenek a formális gazdaságba, és ismerje el, hogy a vidéki régiókban élő nők számos különböző területen dolgoznak, és gyakran a fenntartható és ökológiai szempontból megfelelő mezőgazdaságra történő átállásnak, az élelmezésbiztonság megteremtésének és a zöld munkahelyek létrehozásának előmozdítói lehetnek;

                  u)

                  tervezzen és hajtson végre olyan, az éghajlatváltozáshoz alkalmazkodó mezőgazdasági politikákat, amelyek kellően figyelembe veszik a természeti vagy ember által okozott katasztrófák következményeképpen a vidéken élő nőket fenyegető konkrét veszélyeket;

                  v)

                  garantálja a vidéken élő nők és lányok döntéshozatalban való részvételét a katasztrófák vagy egyéb válságok valamennyi szakaszában a tervezés és a reagálás tekintetében, a veszély korai előrejelzésétől a helyreállításon és a rehabilitáción át az újjáépítésig, és garantálja védelmüket és biztonságukat katasztrófa vagy más válságok esetén;

                  w)

                  tegyen meg minden szükséges intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy a vidéken élő nők biztonságos, tiszta és egészséges környezetben élhessenek;

                  x)

                  nyújtson a vidéki nők és közösségeik számára minőségi, hozzáférhető infrastruktúrát és közszolgáltatásokat, és ruházzon be ezek fejlesztésébe és fenntartásába;

                  y)

                  mozdítsa elő a digitális fejlesztést, mivel ez jelentős mértékben hozzájárulhat új munkahelyek teremtéséhez, az önfoglalkoztatás megkezdésének egyszerűsítésével, a versenyképesség és az idegenforgalom előmozdításával és a munka és a családi élet közötti megfelelőbb egyensúly megteremtésével;

                  z)

                  támogassa olyan helyi közösségi csoportok létrehozását és a meglévők tevékenységeit, amelyek rendszeresen összegyűlnek a fejlesztéssel kapcsolatos problémák és kihívások megvitatása és konstruktív lépések megtétele érdekében;

                  aa)

                  kérje fel a tagállamokat, a szociális partnereket és a civil társadalmat, hogy támogassák és mozdítsák elő a nők döntéshozatalban való részvételét, valamint a vidékfejlesztési politikák területén, az egészségügyben, az oktatásban és a mezőgazdaságban tevékenykedő szakmai, üzleti és szakszervezeti egyesületek és szervezetek irányító szerveiben, továbbá a vezetőtestületekben és képviseleti testületekben való, egyenlő részvételen alapuló szerepvállalását;

                  ab)

                  ismerje el és támogassa, hogy a nők aktív szerepet játszanak a vidéki térségekben, valamint vállalkozókként, családi vállalkozások vezetőiként és a fenntartható fejlődés előmozdítóiként hozzájárulnak a gazdasághoz;

                  ac)

                  biztosítsa, hogy a vidéken élő nők tulajdonosi jogait, különösen mezőgazdasági vagy örökölt föld tekintetében, ez ugyanis gazdasági szerepvállalásuk megerősítésének fontos eszköze, és lehetővé teszi számukra a vidék fejlődésében való teljes részvételt, illetve az abból fakadó előnyök kihasználását;

                  ad)

                  biztosítsa a vidéken élő nők termelési erőforrásokhoz, e-platformokhoz, piacokhoz, forgalmazási eszközökhöz és pénzügyi eszközökhöz való hozzáférését; mozdítsa elő a helyi, regionális és hagyományos piacokat – többek között élelmiszerpiacokat –, ugyanis ezek olyan helyek, ahol a nőknek több lehetőségük nyílik termékeik közvetlen értékesítésére, ami gazdasági szerepvállalásuk növelését eredményezi;

                  ae)

                  támogassa a nők természettudományok, technológia, műszaki tudományok és matematika ágazatában való foglalkoztatását, különösen a körforgásos gazdasághoz és az éghajlatváltozás elleni küzdelemhez hozzájáruló munkakörökben;

                  af)

                  dolgozzon ki olyan foglalkoztatási politikákat, szolgáltatásokat és programokat, melyek célja a gyakran az informális ágazatban dolgozó, nem, életkor, osztály, vallás, etnikai hovatartozás, fogyatékosság vagy nemi identitás miatt többszörös megkülönböztetést elszenvedő, vidéken élő nők bizonytalan helyzetének kezelése; nyújtson személyre szabott segítséget és támogatást igényeik és érdeklődésük szerint;

                  ag)

                  indítson programokat a nők és családjaik olyan általános, természetében sokrétű szociális védelmi rendszerekhez való hozzáférésének biztosítására, amelyek hatással lesznek jövőbeli nyugdíjba vonulásukra, és így csökkenthetik a nyugdíjszakadékot;

                  ah)

                  gyűjtsön nemek szerint lebontott adatokat, és dolgozzon ki a vidéken élő nők helyzetére, körülményeire és szükségleteire vonatkozó statisztikákat, hogy lehetővé tegyék megfelelő politikák kialakítását; rendszeresen kövesse nyomon a vidéki térségekben élő nők helyzetét;

                  ai)

                  sürgesse a fogyatékossággal élő személyek jogairól szóló ENSZ-egyezmény, különösen annak „A fogyatékossággal élő nők” című 6. cikkének ratifikálását és végrehajtását; garantálja a termékekhez, infrastruktúrákhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférést;

                  aj)

                  kéri a Bizottságot, a tagállamokat és a regionális és helyi önkormányzatokat, hogy biztosítsanak magas színvonalú, megfizethető feltételeket és meghatározott köz- és magánszolgáltatásokat a vidéki régiókban a mindennapi élethez, és teremtsék meg a szükséges feltételeket a vidéki régiókban élő nők munkája és magánélete közötti jobb egyensúly érdekében, különösen az általuk eltartottak számára megfelelő gondozási létesítmények, továbbá hozzáférhető orvosi ellátás és közlekedés biztosításával;

                  ak)

                  hangsúlyozza, hogy védintézkedéseket kell szerepeltetni az uniós szakpolitikákban a mezőgazdasági idénymunkásként foglalkoztatott nők élet- és munkafeltételeit illetően, különösen a szociális védelem, az egészségbiztosítás és az egészségügyi ellátás szükségessége terén; ösztönözze a regionális, helyi és nemzeti hatóságokat és egyéb intézményeket, hogy garantálják a migráns munkavállalók és az idénymunkások és családjuk, különösen a nők és a kiszolgáltatott emberek alapvető emberi jogait, és segítsék elő a helyi közösségbe való integrációjukat;

            A nők kommunikációs eszközökhöz és információs és kommunikációs technológiákhoz való hozzáférése és ezek hatása a nők társadalmi szerepvállalását elősegítő eszközként

                  al)

                  biztosítsa a megbízható nagy sebességű szélessávú internetes infrastruktúrához és szolgáltatásokhoz való hozzáférést; tegyen beruházásokat és mozdítsa elő az új technológiák alkalmazását a vidéki területeken és a mezőgazdaságban; ismerje el ezek fontos szociális, pszichológiai és gazdasági előnyeit; ragaszkodjon a holisztikus megközelítés kialakításához („digitális falu”); mozdítsa elő az esélyegyenlőséget az e technológiákhoz való hozzáférésben és a használatukról szóló képzésben;

                  am)

                  fordítson figyelmet a nők médiaágazaton belüli jelenlétére és előmenetelére, továbbá a nem sztereotíp médiatartalomra;

                  an)

                  ösztönözze az állami médiaszervezeteket saját egyenlőségi stratégia létrehozására, amely biztosítja a döntéshozatali szervekben a férfiak és a nők kiegyensúlyozott képviseletét;

                  ao)

                  biztosítsa, hogy a szólásszabadság kellő tiszteletben tartásával, de hatékonyan küzd a nők és lányok növekvő szexualizációja ellen a médiában;

                  ap)

                  ösztönözze a médiaszervezeteket az olyan szervezeti kultúrát jellemző eljárások megakadályozására, amely rendszerint kedvezőtlen a munka és a magánélet egyensúlya szempontjából;

                  aq)

                  kezelje a médiaágazaton belül a nemek közötti bérkülönbséget olyan megkülönböztetésellenes intézkedésekkel, amelyek egyenlő munkáért egyenlő bért biztosítanak a nők és a férfiak számára;

                  ar)

                  tegyen meg valamennyi szükséges intézkedést az oknyomozó újságírókkal szembeni erőszakos cselekmények megakadályozására, különös tekintettel a gyakran veszélyeztetettebb női újságírókra;

         2.

            utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az ajánlást a Tanácsnak, valamint tájékoztatás céljából a Bizottságnak.

         (1)  HL C 316., 2017.9.22., 182. o.

         (2)  HL C 50., 2018.2.9., 25. o.

         (3)  Elfogadott szövegek, P8_TA(2017)0028.

         (4)  Elfogadott szövegek, P8_TA(2017)0099.

         (5)  HL L 180., 2010.7.15., 1. o.

         (6)  Elfogadott szövegek, P8_TA(2017)0329.


title: A Tanács ajánlása (2019. április 9.) az euroövezet gazdaságpolitikájáról

text:
               12.4.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 136/1

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2019. április 9.)
      az euroövezet gazdaságpolitikájáról
      (2019/C 136/01)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 136. cikkére, összefüggésben annak 121. cikke (2) bekezdésével,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  Az euroövezet a folyamatos gazdasági növekedés hatodik évébe lép, ezzel egyidejűleg zárul a negatív kibocsátási rés. A kilátásokat fenyegető kockázatok azonban növekednek, és a növekedés várhatóan mérséklődik. A potenciális növekedés az elmúlt évtizedekben rögzített szintekhez képest alacsony marad, és a tagállamok gazdasági ellenálló képességének jelentős eltérései eredményeként továbbra is különböző az egyes országokban. A reálbér-növekedés még mindig mérsékelt, és elmarad a termelékenység alakulásától. A foglalkoztatás folyamatos növekedésével a nominálbér-növekedés és a maginfláció emelkedésnek indult, azonban néhány tagállamban egyes területeken még mindig fennáll a munkaerő kihasználatlansága, míg más tagállamokban a munkaerő-kínálat szűkössége tapasztalható. Az elmúlt öt évben az euroövezetben nagy folyófizetésimérleg-többlet figyelhető meg az euroövezeti export dinamikájának és az euroövezet javuló versenyképességi helyzetének eredményeként, miközben az országok közötti eltérések továbbra is jelentősek a külgazdaság területén. Azon tagállamok nettó nemzetközi befektetési pozíciója, amelyek esetében hosszú időn át jelentős külső hiány állt fenn, továbbra is erősen negatív, és ehhez általában a magán- vagy az állami szférában felhalmozódott jelentős adósságállomány is társul, ami sebezhető pontot jelent. A riasztási mechanizmus keretében készült, a Bizottság által 2018. november 21-én elfogadott jelentésben megállapítottak szerint a hitelállomány-leépítés megfelelő üteme, a támogató növekedési és inflációs környezet és a termelékenység növelésére irányuló további reformok alapvető fontosságúak az euroövezet egyensúlyának sikeres helyreállítása érdekében. A kedvező keresleti dinamika is fontos, emellett pedig a nagy többlettel rendelkező tagállamok is hozzájárulnának az egyensúly helyreállításához azzal, hogy – a szociális partnerek szerepét tiszteletben tartva – megerősítik azokat a feltételeket, amelyek támogatják a bérnövekedést, valamint az állami és magánberuházásokat.

                  (2)

                  A hosszú távú növekedési potenciál erősítése, valamint a nemzeti és regionális egyenlőtlenségek leküzdése érdekében tovább kell fokozni a munkaerőpiaci részvételi arányokat, a növekedést elősegítő strukturális reformokat, valamint a tárgyi eszközökbe és immateriális javakba történő beruházásokat a termelékenység és az innováció növelése érdekében, különösen azokban a tagállamokban, amelyek növekedési potenciálja egyértelműen alacsonyabb az euroövezet átlagánál. Ez fontos az euroövezet gazdasági, társadalmi és területi kohéziójának megerősítéséhez.

                  (3)

                  Az erőteljes, inkluzív és fenntartható gazdasági növekedés biztosításához rendkívül fontos az euroövezeti makrogazdasági politikák – ezen belül a monetáris, fiskális és strukturális politikák – összességének következetessége és egyensúlya. Az elmúlt években az Európai Központi Bank a monetáris politika hagyományostól eltérő eszközeivel igyekezett teljesíteni középtávú inflációs célját, a növekedés és a munkahelyteremtés egyidejű támogatásával. Megfelelően differenciált költségvetési politikákra és a strukturális reformok előtérbe helyezésére van szükség a növekedés rövid és hosszú távon történő további támogatása érdekében.

                  (4)

                  Az euroövezet és az euroövezeti tagállamok költségvetési fenntarthatóságának megerősítéséhez olyan differenciált nemzeti szakpolitikákra van szükség, amelyek teljeskörűen tiszteletben tartják a Stabilitási és Növekedési Paktumot, figyelembe véve a költségvetési mozgásteret és az országok közötti átgyűrűző hatásokat. A nemzeti költségvetési politikáknak a közös költségvetési szabályokon alapuló koordinálása nélkülözhetetlen a gazdasági és monetáris unió (a továbbiakban: a GMU) megfelelő működéséhez. A közös költségvetési szabályok nemzeti szinten az államadósság fenntarthatóságát hivatottak biztosítani, miközben biztosítják a makrogazdasági stabilizációhoz szükséges mozgásteret. A 2015–2018-as időszakban az euroövezet költségvetési irányvonala átlagban véve nagy vonalakban semleges maradt, és a Bizottság előrejelzése alapján a költségvetési irányvonal 2019-ben enyhén expanzívvá válik, annak ellenére, hogy a kibocsátás a potenciális szint fölé nőtt. A költségvetési tartalékok újbóli felépítése különösen fontos azokban a tagállamokban, amelyekben még mindig magas az államadósság szintje. Ennek megvalósítása csökkentené e tagállamok sokkhatásokkal szembeni sebezhetőségét, és lehetővé tenné az automatikus stabilizátorok teljeskörű működését a következő visszaesés idején. A közberuházások növelése – különösen a költségvetési mozgástérrel és kevés közberuházással rendelkező tagállamokban – elősegíti a növekedést és az egyensúly helyreállítását.

                  (5)

                  A költségvetési strukturális reformok továbbra is kulcsfontosságúak a költségvetési fenntarthatóság javításához és a gazdasági növekedési potenciál erősítéséhez. A nemzeti költségvetési keret jobb működése, a kiadások jól irányított felülvizsgálata, valamint a hatékony és átlátható közbeszerzés erősítheti a közkiadások hatékonyságát és eredményességét, továbbá a költségvetési politikák hitelességét. A nemzeti költségvetések összetételének javítása, mind bevételi, mind kiadási oldalon – többek között az erőforrások beruházásokra való összpontosítása révén – növelné a költségvetések növekedésre gyakorolt hatását, hosszabb távon pedig javítaná a termelékenységet. Az adórendszerek egyszerűsítése és modernizálása, valamint az adócsalás, az adókijátszás és az adókikerülés kezelése – nevezetesen az agresszív adótervezés elleni intézkedések révén – elengedhetetlen ahhoz, hogy az adórendszerek hatékonyabbá és méltányosabbá váljanak. Az euroövezet és a tagállamok gazdasága üzleti környezetének és gazdasági ellenálló képességének javításához kulcsfontosságú annak biztosítása, hogy az adórendszerek elősegítsék az egységes piac elmélyítését, és ösztönözzék a vállalkozások közötti versenyt. A közös konszolidált társaságiadó-alap eszközül szolgálna ebben a törekvésben.

                  (6)

                  A munkaerő- és termékpiacok szerkezeti és intézményi sajátosságai, valamint a közigazgatások megfelelő működése fontos tényezők az euroövezeti tagállamok ellenálló képessége szempontjából. Az ellenálló gazdasági struktúrák megakadályozzák, hogy a sokkok jelentős és tartós hatást gyakoroljanak a bevételre és a munkaerő-kínálatra. E struktúrák megkönnyíthetik a költségvetési és a monetáris politika működését, és mérsékelhetik a különbségeket, megteremtve a fenntartható és inkluzív növekedés feltételeit. A strukturális reformok – különösen az országspecifikus ajánlásokban leírtak – koordinálásának és végrehajtásának javítása nyomán kedvező átgyűrűző hatások jelentkezhetnek a tagállamokban, és azok nyomán erősödhetnek a pozitív hatások az euroövezet egészében. A termékpiaci versenyt élénkítő, valamint az erőforrás-hatékonyságot, az üzleti környezetet és az intézmények minőségét – különösen az igazságügyi rendszer hatékonyságát – javító reformok erősítik az euroövezet és a tagállamok gazdasági ellenálló képességét. Az egységes piac – amely a növekedés és a tagállamok közötti konvergencia egyik fő hajtómotorjának bizonyult – még mindig számottevő kiaknázatlan lehetőségeket tartogat; és elmélyítéséhez további előrelépésre van szükség, különösen a szolgáltatások, a digitális tevékenységek, az energia és a közlekedés terén, a jogszabályok időben történő végrehajtásának és jobb érvényesítésének biztosításával.

                  (7)

                  A szociális jogok európai pillére húsz elvet határoz meg a munkaerőpiaci esélyegyenlőség és a munkavállalási jog, a tisztességes munkafeltételek, valamint a szociális védelem és a társadalmi befogadás előmozdítására vonatkozóan. A munkaerőpiaci részvételt ösztönző, a sikeres munkaerőpiaci átmeneteket támogató, minőségi munkahelyek teremtését előmozdító és a szegmentációt csökkentő reformok segíthetik az inkluzív növekedés fellendítését, a gazdaság ellenálló képességének és az automatikus stabilizációnak a javítását, az egyenlőtlenségek csökkentését, a szegénység és a társadalmi kirekesztettség kezelését, és segíthetnek szembenézni a változó gazdaság kihívásaival. Személyre szabott munkakeresési támogatással, képzéssel és átképzéssel eredményes és időben történő aktivizálás valósítható meg. Létfontosságú a magas minőségű oktatáshoz és képzéshez való hozzáférés az életciklus egészében, ami a humántőkébe és a készségekbe való megfelelő beruházást tesz szükségessé, különösen az alacsonyan képzett személyek esetében. Az ilyen reformok és beruházások javítják a foglalkoztathatóságot, az innovációt, a termelékenységet és a béreket közép- és hosszabb távon, növelve az euroövezet ellenálló képességét és előmozdítva a társadalmi befogadást és a mobilitást a tagállamokban, valamint az euroövezet egészében. Az adóterhek az euroövezetben viszonylag magasak, és ezek súlypontja áthelyeződött a munkára; élénkíthetné a munkaerő-kínálatot és -keresletet, ha a hangsúly a munkát terhelő adókról áthelyeződne a növekedést kevésbé hátráltató adóbázisokra, mint például a vagyonadókra, a fogyasztási vagy környezeti adókra. A foglalkoztatásvédelmi jogszabályoknak méltányos és tisztességes munkakörülményeket kell biztosítaniuk valamennyi munkavállaló számára, különös tekintettel az újonnan kialakuló foglalkoztatási formákra és az új szerződéstípusokra, amelyek új lehetőségeket teremtenek, azonban kihívásokat is jelentenek a munkahelybiztonság és a szociális védelmi lefedettség tekintetében.
                  A megfelelő jövedelem és a minőségi szolgáltatásokhoz való hozzáférés biztosítása szempontjából szintén döntő fontosságúak a hatékony és fenntartható szociális védelmi rendszerek. A nyugdíjreformok, valamint a munka és a magánélet közötti egyensúlyra irányuló politikák ugyancsak kulcsfontosságúak a munkaerőpiaci részvétel ösztönzése szempontjából. A munkaerő-, az ágazati és a földrajzi mobilitás szükségtelen korlátozása akadályozhatja a munkaerő átcsoportosítását a tagállamokon belül és az euroövezet egészében. Döntő fontosságú a szociális partnerek bevonása a munkaügyi, a szociális és a kapcsolódó gazdasági reformokba.

                  (8)

                  Bár az euroövezeti pénzügyi szektor szilárdsága növekedett a válság óta, vannak még kezelésre szoruló sebezhetőségek. A magánszektor adósságállománya továbbra is magas, és az adórendszerekre még mindig jellemző a hitelfinanszírozás előnyben részesítése. Az államkötvényhozamok jelentős növekedése azzal a kockázattal jár, hogy erodálódik a bankok tőkéje, ami kedvezőtlen átgyűrűző hatásokkal járhat az euroövezet egészében. A banki üzleti modellek kiigazításának igénye, az alacsony kamatlábbal jellemezhető környezet és az egyéb finanszírozási formák terjedéséből adódó, egyre kiélezettebb verseny változatlanul nyomást gyakorol a bankok nyereségességére. Folyamatos előrelépés volt megfigyelhető a kockázatcsökkentés területén, mindenekelőtt a nemteljesítő hitelek arányának csökkentése, valamint a szavatolótőkére és a leírható, illetve átalakítható kötelezettségekre vonatkozó minimumkövetelmények teljesítése tekintetében. Mindazonáltal azokban a tagállamokban, ahol a nemteljesítő hitelek aránya messze az euroövezeti átlag felett van, további kitartó erőfeszítésekre van szükség. 2018 márciusában a Bizottság a fennmaradó nemteljesítő hitelek kezelését lehetővé tévő és jövőbeli felhalmozódásuk elkerülését célzó kockázatcsökkentési csomagot terjesztett elő. A kockázatcsökkentésben és ezáltal a kockázatmegosztásban való további előrelépés szempontjából fontos a 2016. novemberi banki csomag, amelynek célja, hogy a banki tőkepufferekkel, kötelezettség-alárendeléssel és likviditással kapcsolatos nemzetközileg elfogadott normák alkalmazásával – megőrizve a tanácsi kompromisszum egyensúlyát – tovább mérsékelje a kockázatokat.
                  A pénzmosás elleni szabályok súlyos megsértését követően a Bizottság javaslatot tett az Európai Bankhatóság és a felügyeleti együttműködés megerősítésére irányuló intézkedésekre az e területre vonatkozó szabályozási keret érvényesítésének megerősítése céljából. Jelentős előrelépés történt a bankunió létrehozásában, többek között az Egységes Szanálási Alap közös védőhálójának életbe léptetéséről a közelmúltban elért megállapodás révén; de a munka még nem fejeződött be. A szanálások során történő likviditásnyújtás jelenlegi formájának korlátai, valamint az, hogy nincs közös betétbiztosítási rendszer és az Egységes Szanálási Alapnak nincs közös védőhálója, akadályozza a bankuniót abban, hogy meg tudja törni a bankok és az államháztartások közötti kölcsönös függőséget.

                  (9)

                  A GMU szerkezetének megerősítése érdekében kiemelt feladatként ki kell teljesíteni a bankuniót és a tőkepiaci uniót, valamint intézkedéseket kell hozni a 2018. december 14-i euroövezeti csúcstalálkozó nyilatkozatában szereplő minden egyéb elemmel kapcsolatban is. 2017 decemberében és 2018 májusában a Bizottság javaslatcsomagot terjesztett elő, amelyben további lépéseket határoz meg a GMU kiteljesítéséhez, és amely tartalmaz egy (a többéves pénzügyi keretben javasolt) európai beruházásstabilizáló eszközt és reformtámogató programot. A javaslatok a GMU elmélyítéséről szóló, 2017. májusi vitaanyagon, valamint az öt elnök 2015. júniusi jelentésén alapulnak. A 2018. december 13–14-i euroövezeti csúcstalálkozón döntések születtek a bankunióval és az Európai Stabilitási Mechanizmus továbbfejlesztésével kapcsolatban, amely utóbbit illetően a vezetők az euroövezeti csúcstalálkozón megállapodtak abban, hogy legkésőbb az átmeneti időszak végére azok nyújtják majd az Egységes Szanálási Alap közös védőhálóját.
                  Folytatódni fog a munka az Európai Stabilitási Mechanizmus létrehozásáról szóló szerződés szükséges módosításainak az előkészítése érdekében is (az Egységes Szanálási Alap közös védőhálóját is beleértve), a vezetők által az euroövezeti csúcstalálkozón jóváhagyott működési keret alapján. A védőháló bevezetésére korábban fog sor kerülni, ha kellő előrelépés történik a kockázatcsökkentésben, az erre vonatkozó értékelés 2020-ban lesz esedékes. 2019 első felében folytatódni fog a munka, különösen az európai betétbiztosítási rendszerrel foglalkozó magas szintű munkacsoport létrehozása és a szanálások során történő likviditásnyújtás formájával kapcsolatos további munka révén. Emellett folytatódni fog a munka az euroövezeti konvergenciát és versenyképességet szolgáló költségvetési eszköz kialakításával, megvalósítási módozataival és időzítésével kapcsolatban, valamint – önkéntes alapon – az árfolyam-mechanizmusban (ERM II) részt vevő euroövezeten kívüli tagállamok vonatkozásában is. Az eszköz jellemzőiről 2019 júniusában születik majd megállapodás. Az eszközt a Bizottság szükség esetén módosítandó javaslata alapján, a Szerződésekben előírtak szerinti jogalkotási eljárással összhangban fogják elfogadni. Mindezek a reformok hozzájárulhatnak az euro nemzetközi szerepének erősítéséhez, amely ezáltal arányosabban viszonyul majd az euroövezet globális gazdasági és pénzügyi jelentőségéhez. Fontos, hogy e kérdések megvitatására az euroövezeten kívüli tagállamokkal szemben nyitott és általuk átlátható módon kerüljön sor, maradéktalanul tiszteletben tartva az Unió belső piacát.

                  (10)

                  A Foglalkoztatási Bizottsággal és a szociális védelemmel foglalkozó bizottsággal konzultációra került sor ezen ajánlás foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól,

            AZT AJÁNLJA, hogy a 2019–2020-as időszakban az euroövezeti tagállamok tegyenek intézkedéseket – egyénileg és kollektíven az eurocsoporton belül – a következők érdekében:

                  1.

                  Mélyítsék el az egységes piacot, javítsák az üzleti környezetet és az intézmények minőségét, valamint valósítsanak meg az ellenálló képességet növelő reformokat a termék- és szolgáltatáspiacok tekintetében. A jelenleg folyófizetésimérleg-hiánnyal vagy magas külső adósággal rendelkező euroövezeti tagállamokban csökkentsék a külső adósságállományt, és hajtsanak végre a versenyképességnek különösen a termelékenység javításán keresztüli növelésére irányuló reformokat, valamint a szociális partnerek szerepét tiszteletben tartó módon javítsák a bérnövekedést támogató feltételeket. A nagy folyófizetésimérleg-többlettel rendelkező euroövezeti tagállamokban hajtsanak végre beruházásélénkítő intézkedéseket.

                  2.

                  A szakpolitikák Stabilitási és Növekedési Paktumot maradéktalanul tiszteletben tartó módon történő alkalmazása mellett támogassák az állami és magánberuházásokat, valamint javítsák az államháztartás minőségét és összetételét. Újból halmozzanak fel költségvetési tartalékokat, különösen a magas államadóssággal rendelkező euroövezeti tagállamokban. Támogassák és hajtsák végre az agresszív adótervezés elleni küzdelmet szolgáló uniós intézkedéseket.

                  3.

                  Csoportosítsák át az adókat a munkáról, valamint erősítsék meg az oktatási és képzési rendszereket és a készségekbe történő beruházást. Javítsák a sikeres munkaerőpiaci átmenetek támogatására szolgáló aktív munkaerőpiaci politikák hatékonyságát. Mozdítsák elő a minőségi munkahelyek teremtését és kezeljék a munkaerőpiac szegmentációját. Biztosítsanak megfelelő és fenntartható szociális védelmi rendszereket az euroövezet egészében.

                  4.

                  Léptessék életbe az Egységes Szanálási Alap közös védőhálóját, mégpedig a tervezettnél korábban, amennyiben a kockázatcsökkentésben kellő előrelépés történik. Folytassák az európai betétbiztosítási rendszerrel kapcsolatos munkát, különösen magas szintű munkacsoport létrehozásával. Erősítsék meg az európai szabályozási és felügyeleti keretet. Munkálkodjanak tovább olyan megoldások kialakításán, amelyekkel megszüntethetők a szanálások során történő likviditásnyújtás jelenlegi formájának korlátai. Ösztönözzék a magánszektor jelentős adósságállományának rendezett leépítését. Csökkentsék tovább gyors ütemben a nemteljesítő hitelek szintjét az euroövezetben, és akadályozzák meg az ilyen hitelek újbóli felhalmozódását, többek között a hitelfinanszírozás adóelőnyének megszüntetésével. Tegyenek nagyívű előrelépést a tőkepiaci unió terén.

                  5.

                  Az euroövezeti csúcstalálkozón 2018. december 14-én kiadott nyilatkozattal összhangban tegyenek gyors előrelépést a gazdasági és monetáris unió elmélyítésében, az euro nemzetközi szerepének erősítése céljából is, figyelembe véve a Bizottság javaslatait és a tagállamok kezdeményezéseit, maradéktalanul tiszteletben tartva az Unió belső piacát, valamint az euroövezeten kívüli tagállamokkal szemben nyitott és általuk átlátható módon.

         Kelt Luxembourgban, 2019. április 9-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            G. CIAMBA

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.


title: Az Európai Rendszerkockázati Testület ajánlása (2019. június 27.) a dániai lakóingatlan-szektorban mutatkozó középtávú sérülékenységekről (ERKT/2019/5)2019/C 366/02

text:
               30.10.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 366/7

      AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET AJÁNLÁSA
      (2019. június 27.)
      a dániai lakóingatlan-szektorban mutatkozó középtávú sérülékenységekről
      (ERKT/2019/5)
      (2019/C 366/02)
      AZ EURÓPAI RENDSZERKOCKÁZATI TESTÜLET IGAZGATÓTANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
      tekintettel a pénzügyi rendszer európai uniós makroprudenciális felügyeletéről és az Európai Rendszerkockázati Testület létrehozásáról szóló, 2010. november 24-i 1092/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1), és különösen annak 3., 16., 17. és 18. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  Az ingatlanszektor fontos szerepet játszik a gazdaságban, és az ott bekövetkező fejlemények jelentős hatást gyakorolhatnak a pénzügyi rendszerre. Az elmúlt pénzügyi válságok megmutatták, hogy az ingatlanpiacokon jelentkező, nem fenntartható fejlemények súlyos hatással járhatnak a pénzügyi rendszer és a gazdaság egészének stabilitására nézve, amely határokon átnyúló kedvezőtlen tovagyűrűző hatásokhoz is vezethet. Egyes tagállamokban a kedvezőtlen ingatlanpiaci fejlemények nagy hitelezési veszteségekhez vezettek és/vagy negatív hatással voltak a reálgazdaságra. Az ilyen hatások az ingatlanszektor, a finanszírozók és a gazdaság egyéb szektorai közötti szoros kölcsönhatást tükrözik. Továbbá a pénzügyi rendszer és a reálgazdaság közötti erős visszacsatolási mechanizmusok felerősítik az esetleges negatív tendenciákat.

                  (2)

                  Ezek a kapcsolatok fontosak, mivel azt jelentik, hogy az ingatlanszektorból eredő kockázatok prociklikus jellegű rendszerszintű hatással járhatnak. A pénzügyi rendszert érintő sérülékenységek általában az ingatlanciklus emelkedési szakaszában halmozódnak fel. A finanszírozás érzékelt alacsonyabb kockázata és a finanszírozáshoz való könnyebb hozzájutás gyors hitel- és beruházásbővüléshez járulhat hozzá, az ingatlanok iránti megnövekedett kereslet mellett, ami az ingatlanárak növekedése irányába ható nyomást fejt ki. Mivel az ebből eredő magasabb fedezeti értékek tovább kedveznek a hitelkeresletnek és -kínálatnak, ez az önmagát erősítő dinamika esetleges rendszerszintű következményekhez vezethet. Ezzel szemben az ingatlanciklus lefelé irányuló szakaszában a szigorúbb hitelfeltételek, a nagyobb kockázatkerülés és az ingatlanárak csökkenése irányába ható nyomás kedvezőtlen hatással lehet a hitelfelvevők és a hitelezők ellenálló képességére, ezáltal gyengítve a gazdasági körülményeket.

                  (3)

                  A lakóingatlan-szektorhoz kapcsolódó sérülékenységek rendszerszintű kockázat forrását jelenthetik, és közvetlenül és közvetetten is hatással lehetnek a pénzügyi stabilitásra. A közvetlen hatás a jelzáloghitel-portfóliók hitelezési vesztesége a kedvezőtlen gazdasági vagy pénzügyi körülmények és a lakóingatlan-piac párhuzamos negatív tendenciái miatt. A közvetett hatás kapcsolódhat a háztartások fogyasztásának kiigazításához, ami a reálgazdaság és a pénzügyi stabilitás tekintetében további következményekkel jár.

                  (4)

                  Ahogyan azt az ERKT/2013/1 ajánlás (2) (4) preambulumbekezdése megállapítja, a makroprudenciális politika végső célja a pénzügyi rendszer egésze stabilitásának megőrzéséhez való hozzájárulás – beleértve a pénzügyi rendszer ellenálló képességének növelésén és a rendszerszintű kockázatok felgyülemlésének csökkentésén keresztül történő hozzájárulást –, ezzel biztosítva a pénzügyi szektor gazdasági növekedéshez való fenntartható hozzájárulását.

                  (5)

                  Ennek érdekében a makroprudenciális hatóságok alkalmazhatnak a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvben (3) és az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (4) meghatározott egy vagy több tőkealapú intézkedést, és/vagy hitelfelvevői alapú makroprudenciális intézkedéseket, amelyek kizárólag nemzeti jogon alapulnak, a kockázatok értékelésétől függően. Míg a tőkealapú intézkedések elsődleges célja a pénzügyi rendszer ellenálló képességének javítása, a hitelfelvevői alapú intézkedések különösen alkalmasak lehetnek a rendszerszintű kockázatok további felhalmozódásának megelőzésére.

                  (6)

                  Ezenkívül az ERKT/2013/1 ajánlás azt ajánlja, hogy a tagállamok alakítsanak ki olyan jogi keretet, amely lehetővé teszi a makroprudenciális hatóságok számára az ajánlás szerint kiválasztott makroprudenciális eszközök feletti közvetlen ellenőrzés vagy ajánlástételi hatáskörök gyakorlását.

                  (7)

                  2016-ban az Európai Rendszerkockázati Testület (ERKT) az Unió egészére kiterjedően elemezte (5) a lakóingatlanokhoz kapcsolódó sérülékenységeket. Az elemzés különböző országokban számos olyan középtávú sérülékenység azonosítását tette lehetővé az ERKT számára, amely a pénzügyi stabilitást érintő rendszerszintű kockázat forrását képezi, és ez nyolc ország – közöttük Dánia (6) – tekintetében figyelmeztetés kiadásához vezetett.

                  (8)

                  2016-ban a lakóingatlan-piacon azonosított fő sérülékenység Dániában a háztartások eladósodottságának magas szintjéhez kapcsolódott. A jelzáloghitel-felvevők jelentős része rendelkezett változó kamatlábú adóssággal vagy olyan adóssággal, amely meghaladta otthonuk értékét, és ez sérülékennyé tette őket a kedvezőtlen gazdasági vagy pénzügyi körülményekkel vagy a lakóingatlan-piacon bekövetkező kedvezőtlen fejleményekkel szemben. Bár nem mutatkoztak általános jelei a felülértékelésnek, különösen a nagyobb városokban stabilan emelkedtek a lakóingatlanárak, és közel álltak a válság előtti szintekhez.

                  (9)

                  Az ERKT nemrég befejezte a lakóingatlanokhoz kapcsolódó sérülékenységek szisztematikus és előretekintő, az Európai Gazdasági Térség (EGT) egészére kiterjedő elemzését (7).

                  (10)

                  Dánia vonatkozásában ez a közelmúltbeli elemzés kimutatta, hogy jóllehet 2016 óta csökkent a háztartások eladósodottsága, az továbbra is a legmagasabbak közé tartozik az EGT-ben. Ezen túlmenően jelentős a meglévő halasztott törlesztésű jelzáloghitelek aránya, ami strukturálisan sérülékenyebbé teszi a háztartásokat a kedvezőtlen gazdasági vagy pénzügyi körülményekkel vagy a lakóingatlan-piacon bekövetkező kedvezőtlen fejleményekkel szemben. Továbbá annak ellenére, hogy az elmúlt években lassult a lakóingatlan-árak növekedése és Koppenhágában stagnáltak a lakásárak, a korábbi dinamikák felülértékelésekhez vezettek a nagyobb városokban, különösen Koppenhágában. A jogilag kötelező minimális önrész előírása, amelyet 2015-ben 5 %-ban állapítottak meg, bizonyos mértékű (jóllehet korlátozott) további biztosítékul szolgált arra az esetre, ha csökkennének a lakóingatlan-árak.

                  (11)

                  2018-ban a fogyasztóvédelmi jogszabályok korlátozásokat vezettek be a lakóingatlanokhoz kapcsolódó jelzáloghitel-termékek olyan hitelfelvevőknek való nyújtása tekintetében, akiknél az (adózást megelőző) adósság-jövedelem (DTI) aránya 4-nél magasabb, és az LTV-arány 60 % felett van. E korlátozások a következőket írják elő: a) a kamatlábakat legalább 5 évre rögzítik; és b) a halasztott törlesztés csak akkor alkalmazható, ha a hitel kamatlábát legalább 30 évre rögzítették. 2014-ben továbbá bejelentették a jelzáloghitel-bankokra vonatkozó ún. „felügyeleti gyémántot”. Ez a banki tevékenységeken belül a különös kockázatú területek vonatkozásában meghatározott számos referenciaértékből és határértékből áll, és célja a jelzáloghitel-állományok hitelminőségének javítása 2018-ra és 2020-ra, hatást gyakorolva ezáltal az új hitelnyújtásokra. 2018-ban kétszer emelték az anticiklikus tőkepufferrátát: 2019. március 1-jétől 0 %-ról 0,5 %-ra; és 2019 szeptemberétől 0,5 %-ról 1 %-ra. A dán rendszerkockázati tanács 2020 júniusától további emelést javasolt 1 %-ról 1,5 %-ra, és közzétette azt az előretekintő útmutatást, amely szerint fel kell emelni a lehetséges maximumra, azaz 2,5 %-ra, kivéve, ha a dán pénzügyi rendszerben jelentősen megváltozik a kockázatfelhalmozódás. Végül, a Finanstilsynet (a dán pénzügyi felügyeleti hatóság) iránymutatást tett közzé, amely előírja a hitelintézetek számára az elővigyázatosságot a háztartások hitelminősítésénél olyan földrajzi területeken történő lakáshitelnyújtás során, ahol emelkedtek a lakóingatlan-árak.

                  (12)

                  A számos meglévő makroprudenciális intézkedés ellenére, és tekintettel a háztartások nagymértékű eladósodottságára és azon jelzáloghitel-felvevők jelentős arányára, akik sérülékenyek a kedvezőtlen gazdasági körülményekkel vagy a lakóingatlan-piacon bekövetkező kedvezőtlen fejleményekkel szemben, előfordulhat, hogy a jelenlegi tőkealapú intézkedések nem elegendőek a felhalmozódott sérülékenységek kezeléséhez. Továbbá középtávon szükség lehet a meglévő hitelfelvevői alapú intézkedések szigorítására vagy továbbiak aktiválására, ha fokozódnak a háztartások eladósodottságához, a lakóingatlanárak felülértékeléséhez és a hitelezési szabályokhoz kapcsolódó sérülékenységek.

                  (13)

                  Jóllehet a ciklikus tényezők fontos szerepet játszanak a Dániában azonosított sérülékenységek fokozásában, léteznek olyan szerkezeti tényezők is, amelyek előmozdították ezeket a sérülékenységeket, és ezáltal magasabb rendszerszintű kockázatot okoztak. Ezek a tényezők többek között: i. a bérleti piac összetett szabályozása a társasházak jelentős része esetében a bérlésre vonatkozó felső határokkal a nagyobb városokban, amely hiányt okoz a lakáskínálatban és felfelé nyomja a lakóingatlanárakat és a saját ingatlant vásárló háztartások adósságát; és ii. a jelzáloghitelek adóból való levonhatósága, amely túlzott kölcsönfelvételre ösztönözheti a háztartásokat. Továbbá 2001 óta a lakóingatlanok adózási rendszere elvált a piaci áraktól, ami a tényleges adókulcs csökkenését eredményezte, különösen a nagyobb városokban. 2017-ben a dán parlament olyan jogszabályt fogadott el a lakóingatlanok új adózási rendszere tekintetében, amely visszaállítja a kapcsolatot a fizetendő adók és az aktuális lakóingatlan-piaci árak között, és amely 2021-ben lép hatályba.

                  (14)

                  Az ERKT ezért arra következtet, hogy jóllehet a Dániában bevezetett vagy rendelkezésre álló makroprudenciális intézkedések megfelelőek, csak részben elegendőek a háztartárok eladósodottságához kapcsolódó sérülékenységek középtávú kezeléséhez. Következésképpen további politikai lépésekre van szükség e sérülékenységek kezelése érdekében, amelyek rendszerszintű kockázatot jelenthetnek. Az ajánlásban javasolt intézkedések célja a meglévő makroprudenciális intézkedések kiegészítése Dániában. Tekintettel arra, hogy a sérülékenységek bizonyos mértékig a makroprudenciális politikán túlmutató szerkezeti tényezőkre vezethetők vissza, más politikákra van szükség a jelenlegi makroprudenciális intézkedések kiegészítése és támogatása érdekében azzal a céllal, hogy hatékonyabban kezeljék azokat a tényezőket, amelyek hozzájárulnak a dániai lakóingatlan-piacon a rendszerszintű kockázatok felhalmozódásához, anélkül, hogy túlzott költségek keletkeznének a dán reálgazdaság és pénzügyi rendszer számára.

                  (15)

                  Ennek az ajánlásnak az a célja, hogy ajánlja: a) a meglévő tőkealapú intézkedések szigorítását vagy továbbiak aktiválását a bankszektor Dániában azonosított középtávú sérülékenységekkel szembeni ellenálló képességének biztosítása érdekében; b) a sérülékenységek nyomon követését és a meglévő hitelfelvevői alapú intézkedések szigorítását vagy továbbiak aktiválását, ha a lakóingatlanárak növekedése és a hitelnövekedés középtávon élénkül. Ennek az ajánlásnak célja továbbá annak hangsúlyozása, hogy szélesebb körű politikai intézkedésekre van szükség a háztartások növekvő eladósodását elősegítő vagy előmozdító tényezők megfékezésére.

                  (16)

                  Ez az ajánlás nem érinti az uniós központi bankok monetáris politikai megbízatását.

                  (17)

                  Az ERKT ajánlásait azt követően teszik közzé, hogy az Európai Unió Tanácsát az igazgatótanács erre vonatkozó szándékáról értesítették, és a Tanács számára reagálási lehetőséget biztosítottak, és azt követően, hogy a címzetteket értesítették a közzétételre irányuló szándékról,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
      1. SZAKASZ

         AJÁNLÁSOK

         A. ajánlás – A tőkealapú intézkedések aktiválása vagy szigorítása

      Ajánlott, hogy Dániában megfelelően a makroprudenciális hatóság, a kijelölt hatóság vagy a hatáskörrel rendelkező hatóság a meglévő tőkealapú intézkedések szigorításával vagy továbbiak aktiválásával biztosítsa a Dániában engedélyezett hitelintézetek ellenálló képességét a lakóingatlanokhoz kapcsolódó rendszerszintű kockázatok lehetséges kialakulása esetén, amelyek jelzáloghitelekből eredő, vagy a lakáshitellel rendelkező háztartások fogyasztása csökkenésének eredményeképpen felmerülő közvetlen és közvetett hitelezési veszteségekhez vezethetnek.

         B. ajánlás – A sérülékenységek nyomon követése és a hitelfelvevői alapú intézkedések szigorítása vagy aktiválása

                  (1)

                  Ajánlott, hogy a rendszerszintű kockázatok nyomon követésével megbízott dán nemzeti hatóságok szorosan kísérjék figyelemmel középtávon a háztartások eladósodottságához, a lakóingatlanárak felülértékeléséhez és az új jelzáloghitelek hitelezési szabályaihoz kapcsolódó sérülékenységeket, többek között a következők segítségével:

                              a)

                              az új jelzáloghitelt felvevők azon képességének értékelése – az új jelzáloghitelekre vonatkozó hitelszintű adatok felhasználásával –, hogy el tudják viselni a kedvezőtlen gazdasági vagy pénzügyi körülményeket vagy a lakóingatlan-piacon bekövetkező kedvezőtlen fejleményeket; és

                              b)

                              a lakóingatlanárak fenntarthatóságának, valamint annak a lehetőségnek az értékelése, hogy kedvezőtlen gazdasági vagy pénzügyi körülmények esetén csökkenhetnek.

                  (2)

                  Ajánlott, hogy a hitelkockázat túlzott felhalmozódásának megelőzése érdekében a hitelfelvevői alapú intézkedések aktiválásával megbízott dán hatóságok szigorítsák a meglévő hitelfelvevői alapú intézkedéseket vagy aktiváljanak továbbiakat, ha a B(1) ajánlás a) pontja szerinti nyomon követés eredményei bizonyítják, hogy az új jelzáloghitelt felvevők jelentős vagy egyre növekvő része nem biztos, hogy törleszteni tudja adósságait vagy fenn tudja tartani fogyasztását kedvezőtlen gazdasági vagy pénzügyi körülmények vagy a lakóingatlan-piacon bekövetkező kedvezőtlen fejlemények esetén.

                  (3)

                  Ajánlott, hogy Dánia növelje az előírt jogilag kötelező minimális önrészt, ha a B(1) ajánlás b) pontja szerinti nyomon követés eredményei bizonyítják, hogy fokozódott a lakóingatlanárak felülértékelése, annak biztosítása érdekében, hogy az új jelzáloghitelek fedezete elegendő a kedvezőtlen gazdasági vagy pénzügyi körülmények esetén esetlegesen csökkenő lakóingatlanáraknak megfelelő hitelezési veszteségek fedezéséhez, valamint a lakóingatlanárak negatív forgatókönyv esetén becsült csökkenésének megfelelő hitelezési veszteségek fedezéséhez.

         C. ajánlás – A jelzáloghitelekhez és a lakóingatlan-szektorhoz kapcsolódó szerkezeti változások

      Ajánlott, hogy Dánia vizsgálja felül politikáit azon szerkezeti tényezők megfékezése érdekében, amelyek rendszerszintű kockázatok forrásaként előmozdítják a Dániában azonosított sérülékenységeket, mivel túlzott jelzáloghitel-felvételre ösztönzik a háztartásokat vagy túlzott növekedést eredményeznek a lakóingatlanárak és a jelzáloghitel tekintetében.
      2. SZAKASZ

         VÉGREHAJTÁS

      1.   Fogalommeghatározások

      Ezen ajánlás alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

                  a)

                  „hitelfelvevői alapú intézkedések”: a hitelfelvevőket célzó makroprudenciális intézkedések;

                  b)

                  „közvetlen ellenőrzés”: valós és tényleges képesség az adott makroprudenciális hatóság intézkedési körébe tartozó hitelintézetekre alkalmazandó makroprudenciális intézkedések előírására és módosítására, szükség szerint valamely végső vagy köztes célkitűzés elérésére;

                  c)

                  „ajánlástételi hatáskör”: a makroprudenciális eszközök alkalmazásának ajánlások révén történő befolyásolási képessége, szükség szerint valamely végső vagy köztes célkitűzés elérésére;

                  d)

                  „adósság-jövedelem arány” (DTI-arány): a hitelfelvevő hitelnyújtáskori teljes adósságának a hitelfelvevő hitelnyújtáskori teljes éves rendelkezésre álló jövedelméhez viszonyított aránya;

                  e)

                  „hitelfedezeti arány” (LTV-arány): az összes olyan hitel vagy hitelrészlet összegének, amelyek tekintetében a hitelfelvevő hitelnyújtáskor az ingatlant jelölte meg fedezetként, az ingatlan hitelnyújtáskori értékéhez viszonyított aránya;

                  f)

                  „középtávú”: hároméves időhorizonton belüli;

                  g)

                  „makroprudenciális hatóság”: az ERKT/2011/3 ajánlásban (8) meghatározott célkitűzésekkel, szabályokkal, hatáskörökkel, elszámoltathatósági követelményekkel és más jellemzőkkel rendelkező nemzeti makroprudenciális hatóság;

                  h)

                  „adósságszolgálat”: a hitelfelvevő teljes adóssága utáni összes kamat- és tőketörlesztés egy adott időszak (általában egy év) alatt;

                  i)

                  „adósságszolgálat-jövedelem arány” (DSTI-arány): az éves teljes adósságszolgálatnak a hitelfelvevő teljes éves rendelkezésre álló jövedelméhez viszonyított aránya a hitelnyújtás időpontjában;

                  j)

                  „futamidő”: a lakáshitel-szerződés években kifejezett időtartama a hitelnyújtás időpontjában.

            2.   Végrehajtási kritériumok

      1.   Az ajánlás végrehajtására a következő kritériumok vonatkoznak:

                  a)

                  megfelelő figyelmet kell fordítani az arányosság elvére, figyelembe véve az A. ajánlás, a B. ajánlás és a C. ajánlás célkitűzését és tartalmát;

                  b)

                  az A. ajánlás szerinti, a meglévő tőkealapú intézkedések szigorításakor vagy továbbiak aktiválásakor azok kalibrálása és bevezetése során figyelembe kell venni Dánia helyzetét a gazdasági és pénzügyi ciklusban, és az esetleges implikációkat a kapcsolódó költségek és előnyök tekintetében;

                  c)

                  a B. ajánlás szerinti, a meglévő hitelfelvevői alapú intézkedések szigorításakor vagy továbbiak aktiválásakor azok kalibrálása és bevezetése során figyelembe kell venni Dánia helyzetét a gazdasági és pénzügyi ciklusban, és az esetleges implikációkat a kapcsolódó költségek és előnyök tekintetében;

                  d)

                  az előírt jogilag kötelező minimális önrész B. ajánlás szerinti növelésekor az ilyen intézkedés kalibrálása és bevezetése során figyelembe kell venni Dánia helyzetét a gazdasági és pénzügyi ciklusban, és az esetleges implikációkat a kapcsolódó költségek és előnyök tekintetében;

                  e)

                  a C. ajánlás tekintetében, a politikai változások megvalósításakor az ilyen intézkedések bevezetése során figyelembe kell venni Dánia helyzetét a gazdasági és pénzügyi ciklusban annak érdekében, hogy ezek az intézkedések ne erősítsenek fel vagy váltsanak ki felhalmozódott sérülékenységeket a dániai lakóingatlan-szektorban;

                  f)

                  az A. ajánlásnak, a B. ajánlásnak és a C. ajánlásnak való megfelelésre vonatkozó különös kritériumokat az I. melléklet határozza meg.

            2.   Ezen ajánlás címzettjeinek jelenteniük kell az ERKT és a Tanács részére az ezen ajánlás nyomán hozott intézkedéseket, vagy az intézkedés mellőzését megfelelően meg kell indokolniuk. A jelentésnek legalább az alábbiakat kell tartalmaznia:

                  a)

                  a hozott intézkedések érdemére és határidejére vonatkozó információkat;

                  b)

                  a háztartások eladósodottságához, a lakóingatlanárak felülértékeléséhez és az új jelzáloghitelek hitelezési szabályaihoz kapcsolódó sérülékenységek értékelését, ideértve az új jelzáloghitelek megoszlását azok LTV-aránya, DTI-aránya és DSTI-aránya, futamideje és visszafizetési profilja szerint, ahol a vonatkozó arányokat az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2016/14 ajánlása (9) IV. mellékletének megfelelően kell kiszámítani, a hozott intézkedések működésének ezen ajánlás célkitűzései szempontjából történő értékelésével együtt;

                  c)

                  részletes indokolást az intézkedés mellőzésére vagy az ezen ajánlástól való eltérésre, beleértve a késedelmet is.

            3.   Az intézkedések elfogadására vonatkozó határidők

      Ezen ajánlás címzettjeinek az alábbi határidőkön belül közölniük kell az ERKT-val és a Tanáccsal az ezen ajánlás nyomán hozott intézkedéseket, vagy az intézkedés mellőzését megfelelően meg kell indokolniuk:

                  a)

                     A. ajánlás

                  Az A. ajánlás címzettjének 2020. október 31-ig, majd azt követően 2022. október 31-ig évente jelentést kell tennie az ERKT-nak és a Tanácsnak a tőkealapú intézkedések végrehajtása tekintetében hozott intézkedésekről. Amennyiben egynél több szerv felelős az azonosított sérülékenységek kezelésére irányuló intézkedésekért, egy közös jelentést kell benyújtani.

                  b)

                     B. ajánlás

                  A B. ajánlás címzettjeinek 2020. október 31-ig, majd azt követően 2022. október 31-ig évente jelentést kell tenniük az ERKT-nak és a Tanácsnak a háztartárok eladósodottságához kapcsolódó sérülékenységek nyomon követéséről és az ilyen sérülékenységek kezelése tekintetében hozott intézkedésekről. Amennyiben egynél több szerv felelős az azonosított sérülékenységek kezelésére irányuló intézkedésekért, egy közös jelentést kell benyújtani.

                  c)

                     C. ajánlás

                  A C. ajánlás címzettje 2022. október 31-ig az ERKT és a Tanács rendelkezésére bocsátja a C. ajánlás végrehajtásáról szóló jelentést. Amennyiben egynél több szerv felelős az azonosított sérülékenységek kezelésére irányuló intézkedésekért, egy közös jelentést kell benyújtani.

            4.   Nyomon követés és értékelés

                  1.

                  Az ERKT titkársága:

                              a)

                              támogatást nyújt a címzetteknek, biztosítva az összehangolt jelentéstételt, a megfelelő sablonok rendelkezésre bocsátását, és szükség szerint részletezve a meghozandó intézkedésekkel kapcsolatos eljárást és határidőket;

                              b)

                              ellenőrzi a címzettek által hozott intézkedéseket, kérésükre segítséget nyújt, és az elfogadott intézkedésekről szóló jelentéseket nyújt be az igazgatótanácsnak. Három értékelésre kerül sor az alábbiak szerint:

                                          i.

                                          2020. december 31-ig az A. és a B. ajánlás végrehajtásával kapcsolatban;

                                          ii.

                                          2021. december 31-ig az A. és a B. ajánlás végrehajtásával kapcsolatban; és

                                          iii.

                                          2022. december 31-ig az A., a B. és a C. ajánlás végrehajtásával kapcsolatban.

                  2.

                  Az igazgatótanács értékeli a címzettek által jelentett intézkedéseket és indokolásokat, és adott esetben határozhat úgy, hogy ezt az ajánlást nem tartották be, és a címzett nem adott megfelelő indokolást az intézkedés mellőzésére.

         Kelt Frankfurt am Mainban, 2019. június 27-én.

               az ERKT titkárságának vezetője,

               az ERKT igazgatótanácsa nevében

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  HL L 331., 2010.12.15., 1. o.

         (2)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2013/1 ajánlása (2013. április 4.) a makroprudenciális politika köztes célkitűzéseiről és eszközeiről (HL C 170., 2013.6.15., 1. o.).

         (3)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013/36/EU irányelve (2013. június 26.) a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről, a 2002/87/EK irányelv módosításáról, a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről (HL L 176., 2013.6.27., 338. o.).

         (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 575/2013/EU rendelete (2013. június 26.) a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról (HL L 176., 2013.6.27., 1. o.).

         (5)  Lásd: „Vulnerabilities in the EU Residential Real Estate Sector” (Sérülékenységek az EU lakóingatlan-szektorában), ERKT, 2016. november, elérhető az ERKT honlapján: www.esrb.europa.eu.

         (6)  Az Európai Rendszerkockázati Testület által kiadott figyelmeztetés (2016. szeptember 22.) a dániai lakóingatlan-szektorban mutatkozó középtávú sérülékenységekről (HL C 31., 2017.1.31., 47. o.).

         (7)  Lásd: „Vulnerabilities in the residential real estate sectors of EEA countries” (Sérülékenységek az EGT-országok lakóingatlan-szektorában), ERKT, 2019., elérhető az ERKT honlapján: www.esrb.europa.eu.

         (8)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2011/3 ajánlása (2011. december 22.) a nemzeti hatóságok makroprudenciális felhatalmazásáról (HL C 41., 2012.2.14., 1. o.).

         (9)  Az Európai Rendszerkockázati Testület ERKT/2016/14 ajánlása (2016. október 31.) az ingatlanokkal kapcsolatos adathiány kiküszöböléséről (HL C 31., 2017.1.31., 1. o.).

         I. melléklet

            AZ AJÁNLÁSOKRA VONATKOZÓ MEGFELELÉSI KRITÉRIUMOK MEGHATÁROZÁSA

            A. ajánlás – A tőkealapú intézkedések aktiválása vagy szigorítása

         Az A. ajánlásra az alábbi megfelelési kritériumok vonatkoznak.

                     1.

                     A meglévő tőkealapú intézkedések szigorítása vagy továbbiak aktiválása előtt elemezni kell Dánia helyzetét a gazdasági és pénzügyi ciklusban annak megállapítása érdekében, hogy megfelelő-e az ilyen intézkedések aktiválása.

                     2.

                     A tőkealapú intézkedések aktiválását követően szükség lehet azok további szigorítására vagy további makroprudenciális intézkedések aktiválására a Dániában azonosított sérülékenységek kezeléséhez; ez az aktivált tőkealapú intézkedés kiválasztásától függ, az aktivált intézkedések kezdeti kalibrálásától, valamint a sérülékenységek értékelésének eredményétől.

            B. ajánlás – A sérülékenységek nyomon követése és a hitelfelvevői alapú intézkedések szigorítása vagy aktiválása

         A B. ajánlásra az alábbi megfelelési kritériumok vonatkoznak.

                     1.

                     A meglévő hitelfelvevői alapú intézkedések szigorítása vagy továbbiak aktiválása előtt elemezni kell Dánia helyzetét a gazdasági és pénzügyi ciklusban annak megállapítása érdekében, hogy megfelelő-e az ilyen aktiválás vagy szigorítás.

                     2.

                     Az előírt jogilag kötelező minimális önrész növelése előtt elemezni kell Dánia helyzetét a gazdasági és pénzügyi ciklusban az intézkedés megfelelő kalibrálásának és bevezetésének megállapítása érdekében.

            C. ajánlás – A jelzáloghitelekhez és a lakóingatlan-szektorhoz kapcsolódó szerkezeti változások

         A C. ajánlásra az alábbi megfelelési kritérium vonatkozik.
         A politikai lehetőségek kialakítása során és a politikai változások végrehajtása előtt elemezni kell a javasolt intézkedések hatását tekintettel Dánia helyzetére a gazdasági és pénzügyi ciklusban annak biztosítása érdekében, hogy ezek az intézkedések ne erősítsenek fel vagy váltsanak ki felhalmozódott sérülékenységeket a dániai lakóingatlan-szektorban.