title: A Tanács ajánlása (2019. július 9.) Dánia 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Dánia 2019. évi konvergenciaprogramját

text:
               5.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/20

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2019. július 9.)
      Dánia 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Dánia 2019. évi konvergenciaprogramját
      (2019/C 301/04)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellően figyelembe vette az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérét. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Dániát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor.

                  (2)

                  A Dániára vonatkozó 2019. évi országjelentést 2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án (3) elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása terén Dánia által elért eredményeket, az előző években elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Dánia által elért eredményeket.

                  (3)

                  Dánia 2019. március 15-én benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját, 2019. április 10-én pedig 2019. évi konvergenciaprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

                  (4)

                  Az európai strukturális és beruházási alapoknak (esb-alapok) a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (5)

                  Dánia jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. 2019. évi konvergenciaprogramjában a kormány 2019-ben és 2020-ban a bruttó hazai termék (GDP) 0,1 %-ának megfelelő államháztartási hiányt tervez. Az újraszámított strukturális egyenleg (5) alapján Dánia folytatja a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiányként meghatározott középtávú költségvetési cél túlteljesítését a programidőszak egésze során 2025-ig. A 2019. évi konvergenciaprogram szerint a GDP-arányos államadósság-ráta 2019-ben várhatóan 33,4 %-ra csökken, 2020-ban változatlan marad, 2025-re pedig a GDP 37,8 %-ára emelkedik. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv a programidőszak egésze során megalapozott. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg 2019-ben várhatóan a GDP 0,9 %-ának, 2020-ban pedig a GDP 1,0 %-ának megfelelő többletet mutat majd, vagyis a középtávú költségvetési cél felett marad. A kockázatok a volatilis elemek – különösen a nyugdíjalapok hozamadóinak – bevételkieséséhez kapcsolódnak. Összességében a Tanács véleménye az, hogy Dánia az előrejelzések szerint 2019-ben és 2020-ban meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

                  (6)

                  Dánia kutatási és innovációs rendszerét a beruházások magas szintje, szilárd humánerőforrás-alap és tudományos kiválóság jellemzi. Dánia kutatási és innovációs környezete azonban viszonylag kevés szereplőre koncentrálódik – többnyire nagy cégekre és alapítványokra a gyógyszeripari és biotechnológiai ágazatokban –, ami a kutatási és innovációs rendszert potenciálisan sebezhetővé teszi a külső sokkhatásokkal szemben. Ezért úgy tűnik, van még mit javítani a rendkívül innovatív vállalkozások bővülésébe történő beruházások terén.

                  (7)

                  A demográfiai és technológiai változások idején a munkaerő-kínálat biztosítása és a munkaerőhiány kezelése – különösen a szakképzett munkavállalók és az ikt-szakemberek esetében – Dániában kulcsfontosságú a fenntartható és inkluzív növekedés elősegítéséhez. A szakoktatás és -képzés vonzerejét fokozó és ezáltal a részvételi arányt növelő reformok és beruházások várhatóan kedvezően hatnak majd a szakképzett munkavállalók számára. A felnőttoktatással, az egész életen át tartó tanulással és a digitális készségekkel kapcsolatos folyamatos beruházások szintén segíthetnek e kihívás kezelésében. Érdemes lenne továbbá a marginalizált és a hátrányos helyzetű csoportok hatékonyabb munkaerőpiaci integrációjára összpontosítani. Ez különösen az alacsony iskolai végzettséggel rendelkező fiatalokra, illetve a migráns háttérrel rendelkező, a csökkent munkaképességű és a fogyatékossággal élő személyekre vonatkozik. Emellett a migráns háttérrel rendelkező gyermekek iskolai teljesítménye továbbra is kihívást jelent.

                  (8)

                  A kiváló minőségű közutak ellenére egyre több a torlódás, különösen a nagyvárosok környékén. Ezenkívül dekarbonizálni kell a közlekedési ágazatot, ami beruházási lehetőségeket teremt a fenntartható közlekedési infrastruktúra területén, ideértve az alternatív üzemanyagok infrastruktúrájának kiépítését is. Ez hozzájárul a közlekedési ágazat dekarbonizációjához és a közúti torlódások kezeléséhez. A leköszönő kormány tervet terjesztett elő a nagyobb városok körüli torlódások csökkentésére. A terv elfogadása, amely a 2020 és 2030 közötti időszakra 112 milliárd DKK-t (a GDP majdnem 6 %-a) irányoz elő, függőben van.

                  (9)

                  Bár a dán gazdaság termelékenységi szintje továbbra is a legmagasabbak között van az Unióban, a termelékenység növekedése évtizedek óta lassul. Az exportáló vállalatok nagyobb termelékenységi növekedést mutatnak, mint a külföldi vállalatokkal való versenytől védett vállalatok. Bár Dánia hozott intézkedéseket a hazai szolgáltató ágazatokban működő vállalatok termelékenységének növelése érdekében, ezen ágazatokban a termelékenység növekedése és a verseny továbbra is elmarad a várakozásoktól. Dánia intézkedéseket vezetett be a pénzügyi ágazaton belüli verseny fokozása érdekében, és folytatta a közüzemi stratégia végrehajtását.

                  (10)

                  Több éven át tartó nagymértékű növekedés után a lakásárak túlértékeltnek tűnnek, különösen a főbb városi területeken. 2018-ban azonban a lakásárak emelkedése mérséklődött. Emellett a folyamatos csökkenés ellenére a háztartások adósságállományának a nettó jövedelemhez viszonyított aránya továbbra is a legmagasabbak között van az Unióban. A változó kamatozású és halasztott törlesztésű jelzáloghitelek aránya fokozatosan csökken, de még mindig magas. Úgy tűnik, hogy az új makroprudenciális intézkedések visszaszorították az igen nagymértékű jövedelemarányos eladósodottsággal és hitelfedezeti aránnyal járó új jelzáloghitelek növekedését. A dán hatóságok az elmúlt években aktiválták az anticiklikus tőkepuffert, és intézkedéseket hajtottak végre a bankok ellenálló képességének növelése érdekében, ezenkívül (2021-től hatályos) ingatlanadó-reformot fogadtak el, hogy véget vessenek a prociklikus ingatlanadó-rendszernek. Mindazonáltal a jövedelemszinthez képest rendkívül magas hitelarány, a magas adósságállománynak a magas kamatlábbal szembeni érzékenysége és a túlértékelt lakásárak kombinációja kockázatot jelent a gazdasági és pénzügyi stabilitásra nézve, így a folyamatos nyomon követés indokolt.

                  (11)

                  A legnagyobb dániai pénzügyi intézményt érintő nagy pénzmosási botrány miatt a pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás megelőzése prioritássá vált Dánia számára. A dán parlament politikai megállapodásokat kötött a felügyelet megerősítéséről, illetve egy új, pénzmosás elleni intézkedéscsomagról, amely meghatározza a pénzmosás és a terrorizmusfinanszírozás elleni küzdelmet célzó stratégiát. A stratégia nyolc pilléren nyugszik, amelyek között szerepel a felügyeletek, a pénzügyi hírszerző egység és más érdekelt felek közötti együttműködés erősítése. Továbbra is vannak azonban kihívások, és a pénzügyi felügyeletnek további intézkedéseket és iránymutatásokat kell elfogadnia arra vonatkozóan, hogy miként lehet megerősíteni e területek ellenőrzését. Az elfogadásukat követően figyelmet kell fordítani ezen intézkedések hatékony végrehajtására.

                  (12)

                  Az uniós alapoknak a 2021 és 2027 közötti időszakra vonatkozó programozása elősegítheti az ajánlásokban megjelölt hiányosságok egy részének orvosolását, különösen a 2019. évi országjelentés D. mellékletében szereplő területeken. Ez lehetővé tenné Dánia számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

                  (13)

                  A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a dán gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi konvergenciaprogramot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Dániának címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. Figyelembe vette nemcsak ezek Dánia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintettel arra az igényre, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (14)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi konvergenciaprogramot, és azt a véleményt (6) fogalmazta meg, hogy Dánia várhatóan megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek,

            AJÁNLJA, hogy Dánia 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

         1.

            Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába az oktatást, a készségeket, a kutatást, az innovációt – annak érdekében, hogy az innovációs bázist szélesítve azt több vállalatra is kiterjessze –, valamint a fenntartható közlekedést a közúti torlódások kezelése érdekében.

         2.

            Biztosítsa a hatékony felügyeletet és a pénzmosás elleni keretrendszer végrehajtását.

         Kelt Brüsszelben, 2019. július 9-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            M. LINTILÄ

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 1176/2011/EU rendelete (2011. november 16.) a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

         (3)  HL C 320., 2018.9.10., 16. o.

         (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (5)  A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

         (6)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása (2019. július 9.) Németország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Németország 2019. évi stabilitási programját

text:
               5.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/24

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2019. július 9.)
      Németország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Németország 2019. évi stabilitási programját
      (2019/C 301/05)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellően figyelembe vette az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérét. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Németországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (3) (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlás), amely öt ajánlást fogalmaz meg az euroövezetre vonatkozóan (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlások).

                  (2)

                  mivel Németország pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Németországnak gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlást, melyet az alábbi 1. és 2. ajánlás tükröz. Konkrétan, a beruházási intézkedések és a bérnövekedés támogatása elő fogja segíteni az euroövezeti egyensúly helyreállításával kapcsolatos első euroövezeti ajánlás teljesítését, a munkát terhelő adóktól való elmozdulás pedig hozzá fog járulni a munkaerőpiac működésével kapcsolatos harmadik euroövezeti ajánlás teljesítéséhez.

                  (3)

                  A Németországra vonatkozó 2019. évi országjelentést 2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások (4) végrehajtása terén Németország által elért eredményeket, az előző években elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Németország által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, amelynek eredményeit szintén 2019. február 27-én tették közzé. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Németországban makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. A folyó fizetési mérleg lassan csökkenő többlete továbbra is magas, és határon átnyúló jelentőséggel bír. 2018-ban a többlet kis mértékben apadt a belső kereslet élénkülésével összefüggésben, és a várakozások szerint az elkövetkező években fokozatosan tovább fog csökkenni, miközben a makrogazdasági egyensúlyhiány kezelésére szolgáló eljárásban meghatározott küszöb felett marad. A többlet a hazai beruházások visszafogott szintjét tükrözi mind a magán-, mind a közszektor megtakarításaihoz képest. A magán- és közberuházások fellendítése érdekében számos intézkedés történt, és a beruházások volumene jelentősen nőtt. Ez hozzájárult a jobbára belső kereslet vezérelte növekedéshez. Mindazonáltal elvárható lett volna, hogy a bruttó hazai termék (GDP) arányában kifejezett beruházás és fogyasztás nagyobb mértékben növekedjen, tekintettel a kedvező finanszírozási feltételekre, a közberuházások – különösen települési szinten jelentkező – lemaradására és a rendelkezésre álló költségvetési mozgástérre. Valamelyest fokozódott a bérnövekedés a szűkülő munkaerőpiac miatt, a reálbérek növekedése azonban továbbra is visszafogott.

                  (4)

                  Németország 2019. április 16-án benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját, 2019. április 17-én pedig 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

                  (5)

                  Az európai strukturális és beruházási alapoknak (esb-alapok) a 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (6)

                  Németország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. 2019. évi stabilitási programjában a kormány a GDP ½ és ¾ %-a közötti költségvetési többletet tervez a 2019 és 2023 közötti időszakra. Az újraszámított strukturális egyenleg (6) alapján a középtávú költségvetési célt – a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiányt – Németország továbbra is, a programidőszak egésze során túlteljesíti. A 2019. évi stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság 2019-ben várhatóan a Szerződés szerinti, a GDP 60 %-ában meghatározott referenciaérték alá esik vissza, majd 2023-ra fokozatosan 51¼ %-ra csökken. Az említett költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv kedvező. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg 2019-ben várhatóan a GDP 1,1 %-ának, 2020-ban pedig a GDP 0,8 %-ának megfelelő többletet mutat majd, vagyis meghaladja a középtávú költségvetési célt. Az államadósság az előrejelzés szerint tartósan csökkenő pályán marad. Összességében a Tanács véleménye az, hogy Németország az előrejelzések szerint 2019-ben és 2020-ban meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. Ugyanakkor a középtávú költségvetési cél betartása mellett fontos lenne a költségvetési és strukturális politikával biztosítani a magán- és a közberuházások tartós növekedési trendjét, mindenekelőtt regionális és települési szinten.

                  (7)

                  A köz- és a magánberuházások jelentős mértékben növekedtek 2018-ban, azonban a beruházási hányad továbbra is az euroövezeti átlag alatt van. A közberuházások 2018-ban nominális értéken 7,7 %-kal, reálértéken 3,8 %-kal nőttek, de még több erőfeszítésre van szükség a jelentős beruházási lemaradás felszámolásához, különösen az infrastrukturális és oktatási beruházások terén. A közberuházások reálnövekedése az elmúlt három évben pozitív volt, negatív növekedési ütemű periódus után. A települési szintű beruházások névleges értéke csak a 2018-as évben majdnem egyötödével nőtt. Ez tükrözi a kormány beruházás-élénkítésre irányuló erőfeszítéseit. A települési szintű beruházások ennek ellenére továbbra is alacsonyabbak az értékcsökkenésnél. A KfW állami fejlesztési bank 2019. évi települési szintű felmérésének adatai szerint a 2018-ra felhalmozódott, észlelt beruházási lemaradás a GDP 4 %-át tette ki. A kedvező költségvetési helyzetre tekintettel ez azt jelzi, hogy a kormányzat minden szintjén, különösen regionális és települési szinten lehetőség van a beruházások növelésére. Az állami infrastruktúrába való beruházást továbbra is a települési szintű kapacitási és tervezési korlátok tartják vissza. Intézkedéseket hoztak e korlátok leküzdésére, azonban a tartós, kézzelfogható eredmények egyelőre még nem láthatók. Ezenkívül javítani lehetne a digitális közszolgáltatásokon és a közbeszerzésen. A magánberuházások jelentősen növekedtek, de nem minden eszköztípusban. A berendezésekbe való beruházások erősen növekedtek a rekordszintű kapacitáskihasználásnak megfelelően. A lakásbefektetések továbbra is szárnyalnak. Az építőipari ágazatban azonban korlátozott kapacitások és áremelkedések mutatkoznak. A nem lakáscélú építkezés lassan növekedett reálértéken, ami azt jelzi, hogy az alapvető infrastruktúra valószínűleg nem fedi le a gazdaság igényeit.

                  (8)

                  Az oktatásra fordított közkiadások 2017-ben változatlanul a GDP 4,1 %-át tették ki, ami a 4,6 %-os uniós átlag alatt marad. Az összes kormányzati kiadás 9,3 %-át fordították az oktatásra, ami szintén a 10,2 %-os uniós átlag alatt van. 2017-ben az oktatási és kutatási kiadások továbbra is a GDP 9 %-át tették ki, így nem érték el a GDP 10 %-ában megállapított nemzeti célt. Még ha az oktatási kiadások reálértéken növekedtek is, a demográfiai változások következtében tovább nőtt a jelentős beruházási lemaradás. Ígéretesek azok a jogszabályi változások, amelyek lehetővé teszik a szövetségi kormánynak a digitális oktatásba irányuló közvetlen befektetéseket a szövetségi tartományok által rendelkezésre bocsátott forrásokon kívül (Digitalpakt), de az eredmények egyelőre még nem láthatók. Az olyan kihívások, mint a növekvő diáklétszám, a tanárhiány, a digitalizáció és a kisgyermekkori nevelés és gondozás további bővítése, megfelelő közfinanszírozást tesznek majd szükségessé. Németország potenciális növekedésének fokozása, valamint a technológiai változáshoz való alkalmazkodás szempontjából döntő fontosságú, hogy növelje az oktatásra, valamint a kutatásra és innovációra fordított kiadásokat.

                  (9)

                  Németország az elmúlt években előrelépést tett a kutatás-fejlesztési intenzitásának (K+F-intenzitás) növelése terén, főként a nagyvállalatok K+F kiadásainak növekedése miatt, elsősorban a közepes, illetve csúcstechnológiai ágazatokban, különösen a gépjárműiparban. A kis- és középvállalkozások (kkv-k) K+F-intenzitása jóval az uniós átlag alatti és folyamatosan csökken. A nagyvállalatokkal szemben a kkv-k kevésbé profitálnak az állami kutatóintézetekkel való együttműködésből. E két tényező, melyek hosszú távon csökkenő trendet mutatnak, negatívan hatnak az üzleti innovációra. Döntő fontosságúak a K+F területére irányuló további beruházások, nemcsak azért, hogy növelni lehessen az innovációs kapacitást és a termelékenységet a gazdaság egészében, hanem az alacsony szén-dioxid-kibocsátású és körforgásos gazdaságra való áttérés elősegítése érdekében is, különösen a fenntartható közlekedés, a környezetbarát energiatechnológiák, az ökoinnováció és az újrahasznosítás területén, valamint az állami kutatási ágazat teljesítményének és az e célokhoz való hozzájárulásának a további növelését illetően.

                  (10)

                  A német gazdaság digitalizációja lassan halad előre, a kkv-k továbbra is lassan alkalmazzák a digitális technológiákat. Németország lemaradt a nagyon nagy kapacitású, széles sávú (gigabites sebességű) hálózatok országos szintű telepítése terén, elsősorban a vidéki területeken, ahol a beruházások fokozása javíthatná a termelékenység növekedését. A német háztartások csupán 9 %-a kapcsolódott (2018 közepén) a nagy teljesítményű optikai szálas hálózatokhoz, szemben a 30 %-os uniós átlaggal. Ehelyett a szolgáltatók részéről előnyben részesített technológiai megoldás továbbra is a meglévő rézkábel-hálózatok korszerűsítése (vektorizálás). Míg számos szolgáltatás csak nagyon nagy sebességű internetkapcsolattal nyújtható, 2017-ben 23 700 üzleti park nem kapcsolódott optikai szálas hálózathoz és az összes vállalkozás 28 %-ának nem volt hozzáférése legalább 50 megabites hálózatokhoz. A hálózati összekapcsoltság hiánya visszafogja a beruházásokat, különösen a kkv-k esetében, amelyek közül sok vidéki vagy városkörnyéki területen működik. Továbbra is döntő fontosságú az ultragyors (≥ 100 Mbps) széles sávú infrastruktúra vidéki területeken történő kiépítését célzó állami beavatkozás, és célszerű lenne feltárni a támogatásokon túlmutató különböző lehetőségeket. A digitális közszolgáltatások és az elektronikus egészségügy teljesítménye messze elmarad az uniós átlagtól. A német internetfelhasználóknak csak 43 %-a vett igénybe e-kormányzati szolgáltatásokat 2018-ban (szemben a 64 %-os uniós átlaggal). Ami az e-egészségügyet illeti, a németek 7 %-a vett igénybe online egészségügyi és gondozási szolgáltatásokat (szemben a 18 %-os uniós átlaggal). Az e-receptet a háziorvosok 19 %-a alkalmazza (szemben az 50 %-os uniós átlaggal).

                  (11)

                  Németországban több beruházásra van szükség a közlekedési infrastruktúrába és a tiszta mobilitási megoldásokba a mobilitás és a levegő minőségével kapcsolatos kihívások kezelése, valamint az éghajlatváltozás mérséklése és az ahhoz való alkalmazkodás támogatása érdekében. A közúti közlekedésből származó üvegházhatásúgáz-kibocsátás az elmúlt öt évben növekedett. Németországban a levegőminőség komoly aggodalomra ad okot, különösen a városi területeken, ahol a közlekedés a káros NOx-kibocsátások mintegy 60 %-áért felelős. A teherfuvarozás előnyére válna, ha fejlesztenék az intermodális megoldásokat. A személyautók messze a leggyakrabban igénybe vett közlekedési eszközök a napi ingázáshoz, a forgalmi torlódásokban töltött átlagos idő évente körülbelül 30 óra. Becslések szerint a forgalmi torlódások és a parkolóhelyek keresésének költsége évi 110 milliárd euróra tehető, ami Németország GDP-jének közel 4 %-ának felel meg. Jóllehet az alternatív üzemanyaggal működő, újonnan regisztrált gépjárművek száma meredeken nőtt, a számuk továbbra is alacsony. Az autómegosztás kihasználtsága még mindig nem kellő mértékű. Jelentős köz- és magánberuházásokra lesz szükség az akkumulátorok és a kritikus fontosságú nyersanyagok új ellátási láncai tekintetében is.

                  (12)

                  Németország villamosenergia-hálózatai lassan alkalmazkodnak a megújulóenergia-termeléshez, továbbra is jelentős beruházásokra van szükség az átviteli és elosztási hálózatokba. Komoly késedelmek tapasztalhatók számos projekt megvalósításában, ami jelentős költségeket okozott a német és európai villamosenergia-hálózatok és villamosenergia-piacok számára. Az energiahálózat bővítéséről szóló 2009. évi törvényben szereplő 1 800 kilométernyi hálózati projektekből mindössze 800 kilométernyi valósult meg 2018 második negyedévéig, részben a lakosság ellenállása miatt. A hálózat bővítésének késedelme magasabb átviteli túlterheltségi költségekhez fog vezetni és több torzulást fog okozni a piac működésében mind Németországban, mind pedig a határokon túl. Az ágazatok összekapcsolását, a diverzifikációt és a megfelelő hálózati infrastruktúrát előmozdító energiahálózatokba történő beruházások döntő fontosságúak az energiarendszer rugalmassága és a gazdaság különböző ágazataiban az energia- és éghajlat-politikai célok elérését szolgáló integráció javítása céljából.

                  (13)

                  Németországban kevésbé megfizethetővé vált a lakhatás. 2015 óta a bérleti díjak és a lakásárak is gyorsabban nőttek a hosszú távú átlagaiknál, különösen a nagyvárosokban. 2017-ben a 65. életévüket betöltött személyek 20 %-a Németországban túlzott lakhatási költségekkel szembesült (vagyis a teljes lakhatási költség a rendelkezésre álló jövedelmük több mint 40 %-át tette ki), miközben a 65. életévüket betöltött európaiak esetében ez az arány 10 %. A legalacsonyabb jövedelemmel rendelkező népesség esetében a lakásköltség-túlterheltségi arány 10 százalékponttal haladta meg a 35,3 %-os uniós átlagot. A kormány erre bizonyos intézkedésekkel reagált, többek között a bérletidíj-emeléseket korlátozó lakbérplafonnal (Mietpreisbremse), új ingatlanok vásárlását támogató programmal (Baukindergeld), valamint az alaptörvény módosításával, melynek értelmében lehetővé válik szövetségi szinten a szociális lakások építésének pénzügyi támogatása. Mindazonáltal az új építésű lakások száma továbbra is jelentősen elmarad a kereslet mögött, és messze nem éri el a kormány által meghatározott célt, vagyis az évi 375 000 lakást. Szükség lehet további intézkedésekre, például a szociális lakások építésének felgyorsítására, a közlekedési lehetőségek javítására, valamint a földhasználati és építési szabályozás reformjára.

                  (14)

                  A belső piacon belüli integráció különösen előnyös Németország számára, és fontos szerepet játszik a további fejlődésében. A németországi üzleti szolgáltatások ágazatában a verseny előtt álló akadályok azonban továbbra is magasak a többi tagállamhoz képest. Ez számos területet érint, beleértve az olyan szabályozott szakmák területeit, mint az építészet, a mérnöki tevékenységek és a jogi szolgáltatások, ahol az ilyen szabályozási korlátozások – például a fenntartott tevékenységek és az árakra és díjakra vonatkozó szabályozás – elfojtják a versenyt. Ugyanakkor a nem szabályozott üzleti szolgáltatásokat is több, az általános üzleti környezetre vonatkozó korlátozás érinti más tagállamokhoz képest. Az üzleti szolgáltatások szabályozásának a verseny fokozása érdekében történő módosítása növelné a beruházások és a gazdasági tevékenységek hatékonyságát és eredményességét.

                  (15)

                  A korábbi években tapasztalt némi javulás után az elmúlt évben csak kevés előrelépés történt Németország adórendszerének reformja terén a hazai magánberuházások és a növekedés ösztönzése érdekében. Az adórendszer továbbra is összetett, torzítja a döntéshozatalt, például a munkaerőpiaci részvétel, a beruházások és a finanszírozás terén, és hatékonyabb ösztönzőket biztosíthatna a beruházások és a fogyasztás számára. A legnagyobb előrelépés a munkát terhelő adók terén történt, de ennek eredménye még nem látható az adatokban. Továbbra is lehetőség van a munkát terhelő, torzító hatású adók csökkentésére a munkát terhelő adóktól az inkluzív és fenntartható növekedést jobban támogató bevételi források felé való elmozdulással. 2018-ban a munkából származó jövedelmek adóztatása (az adóék) továbbra is az egyik legmagasabb volt az Unióban, mind az átlagos, mind az alacsony keresettel rendelkezők körében. A munkavállalók társadalombiztosítási járulékai különösen magasak más országokkal összehasonlítva: a társadalombiztosítási járulékok összességükben az adóék közel kétharmadát teszik ki, míg a jövedelemadó az adóék egyharmadát. Ezzel szemben a környezetvédelmi adók GDP-hez viszonyított aránya a legalacsonyabbak közé tartozik az Unióban. A tőkeköltség és a régiónként eltérő átlagos tényleges társaságiadó-kulcs a legmagasabbak között van az Unióban. Az átlagos tényleges adókulcs (nemzeti szinten összesítve) 28,8 %-ot tett ki, szemben a 20 %-os uniós átlaggal. A társasági adó, a helyi iparűzési adó és a szolidaritási különadó együttes alkalmazása miatt a társasági adózás rendszere összetett, jelentős adminisztratív költségekkel jár és torzítja a beruházások szintjét és helyét. Emellett a társasági adó torzítja a finanszírozási döntéseket, azokat a hitelfinanszírozás irányába tereli, melynek értéke a becslések szerint a harmadik legmagasabb az Unióban a 2017. évi adatok szerint. A sajáttőke-bevonás költségeinek csökkentése növelhetné a magánszektorbeli beruházásokat és erősíthetné a viszonylag kevéssé fejlett kockázatitőke-piacot.

                  (16)

                  A munkaerőpiac továbbra is erős, miközben bizonyos csoportok munkaerőpiaci potenciálját nem használják ki kellő mértékben. A foglalkoztatási ráta a 20–64 éves korcsoportban 2018 negyedik negyedévében elérte a 79,9 %-ot, ami az egyik legmagasabb az Unióban. A munkanélküliség 2019 elejére minden eddiginél alacsonyabb szintre, 3,2 %-ra esett vissza. Egyre érzékelhetőbb a betöltetlen álláshelyek magas aránya és a munkaerőhiány, ami egyes régiókban és ágazatokban jelentősen visszafogja a termelést. Ugyanakkor egyes csoportok – például a nők és a migráns hátterűek – munkaerőpiaci potenciálját nem használják ki kellőképpen. Németországban nagyon magas, 46,7 %-os a nők részmunkaidős foglalkoztatásának aránya. A munkát terhelő adók továbbra is viszonylag magasak, többek között az alacsonyabb keresettel rendelkezők körében. A házaspárok közös jövedelemadózására vonatkozó különös szabályok (Ehegattensplitting) kevésbé ösztönzik a második keresőket arra, hogy hosszabb munkaidőt vállaljanak. A migráns hátterű személyek foglalkoztatási aránya jóval alacsonyabb a nem migráns hátterűekhez képest és különösen nagy a szakadék a nők körében. Intézkedéseket hoztak a menekültek munkaerőpiaci integrációjának támogatására, de továbbra is vannak kihívások, ideértve a német nyelv ismeretének hiányát, a hiányzó vagy át nem vihető képesítéseket, a gyermekek és a rokonok gondozásával járó feladatokat, valamint a német munkaerőpiac informális szabályaival kapcsolatos tapasztalatok hiányát.

                  (17)

                  A „baby boom” generáció nyugdíjba vonulása nagyobb mértékben érinti Németországot, mint más tagállamokat. Hosszú távon ez a demográfiai változás próbára teszi a német államháztartást, kihívások elé állítja a nyugdíjak megfelelőségét, és ronthatja a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitett idősebb (65. életévét betöltött) népesség jelenleg alacsony arányát. 2040-re az ország várhatóan az állami nyugdíjak GDP-hez viszonyított arányának egyik legnagyobb (a GDP akár 1,9 százalékát kitevő) növekedésével fog szembesülni az Unióban, míg az állami nyugdíjellátási arány várhatóan 4,4 százalékponttal 37,6 %-ra csökken az idősödésről szóló 2018-as jelentés szerint (Európai Bizottság, 2018d). A közelmúltbeli nyugdíjreformok bizonyos csoportok számára növelték a juttatások szintjét, ugyanakkor nem egyértelmű, hogy az elért szociális előnyök arányosak-e azok jelentős költségvetési terheivel. A kormány két „határvonalat” (doppelte Haltelinie) is meghatározott: a nyugdíjjárulék maximális mértékét 20 %-ban, a jövedelemhelyettesítés minimális mértékét 48 %-ban állapította meg 2025-ig. E korlátok megtartása várhatóan jelentős költségvetési transzfereket tesz majd szükségessé, ami tovább növeli a fiatalabb generációk terheit. Továbbra is problémát jelent az alacsony jövedelmű munkavállalók nyugdíjjövedelmének megfelelősége.

                  (18)

                  Az egyre növekvő munkaerőhiány ellenére a reálbérek növekedése továbbra is mérsékelt, míg a nominális jövedelmek 2018-ban 3,1 %-kal emelkedtek. A 2018. évi általános bérnövekedés, mely kis mértékben meghaladta a termelékenység növekedését, többek között arra is visszavezethető, hogy nőtt a foglalkoztatás a jobban fizetett teljes munkaidős állásokban, és csökkent a marginális részmunkaidős foglalkoztatás aránya a teljes foglalkoztatottságban. A kollektív szerződéseket illetően a lefedettség mértéke tovább csökkent (2016-ról 2017-re 2 százalékponttal), nyugaton 49 %-ra, keleten pedig 34 %-ra. Jelentős különbségek vannak az ágazatok között a lefedettség tekintetében, mely a közszférában és az iparban nagyobb, míg a szolgáltatási ágazatban sokkal kisebb. Az alacsony bérezésű munkavállalók általában véve profitáltak a minimálbér 2015. évi bevezetéséből. A béreloszlás alján, nevezetesen a két legalacsonyabb decilisben mért órabérek jelentősen emelkedtek. Ugyanakkor az alacsony bérű munkavállalók aránya, mely 2017-ben 22,5 % volt, továbbra is jelentősen meghaladja az uniós átlagot. 2010 és 2018 között 6,8 %-kal csökkent a csak „miniállásokban” foglalkoztatottak száma, a társadalombiztosítás szempontjából biztosított foglalkoztatás pedig ugyanebben az időszakban mintegy 18,1 %-kal emelkedett. A bérnövekedést előmozdító feltételek megerősítése támogatná a belső keresletet, és hozzájárulna az egyensúly helyreállításához az euroövezetben.

                  (19)

                  Németországban alacsony az oktatásban a felfelé irányuló társadalmi mobilitás. A nemzeti források megerősítik, hogy csak némi előrelépés történt a társadalmi-gazdasági háttér oktatási eredményekre gyakorolt hatásának csökkentése terén. Németország jó eredményeket ért el a közelmúltban érkezett migránsok és menekültek oktatásba és képzésbe való integrálása terén. A migráns háttérrel rendelkezők azonban jellemzően nagyobb kihívásokkal néznek szembe, mint a nem migráns hátterűek (pl. a korai iskolaelhagyók aránya, valamint nehézséget jelent a tanulószerződéses gyakorlati képzésben való részvétel). Az egyre heterogénebb osztályok miatt komoly erőfeszítésekre van szükség a tanári szakma megerősítéséhez a már egyébként is jelentős tanárhiány mellett. A munkavállalók jövőbeli munkaerőpiaci teljesítménye szempontjából aggodalomra ad okot az alkalmazottak felnőttoktatásban való részvételének aránya, különösen az írás-olvasási alapkészségekkel nem rendelkező 6,2 millió felnőtt esetében.

                  (20)

                  Bár csökkent a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázatának kitettek aránya a 2014. évi csúcsértékről, az esélyegyenlőség előtt álló kihívások továbbra is fennállnak. Konkrétan, a szegénység vagy a társadalmi kirekesztődés kockázata 2017-ben 67 százalékponttal nagyobb volt az alacsony képzettségű szülők gyermekei esetében, mint a magasan képzett szülők gyermekei körében. Ez a különbség jóval nagyobb az uniós átlagnál (53,9 százalékpont).

                  (21)

                  Az uniós alapoknak a 2021 és 2027 közötti időszakra vonatkozó programozása elősegítheti az ajánlásokban megjelölt hiányosságok egy részének orvosolását, különösen a 2019. évi országjelentés D. mellékletében szereplő területeken. Ez lehetővé tenné Németország számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

                  (22)

                  A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a német gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Németországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak azoknak Németország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (23)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és azt a véleményt (7) fogalmazta meg, hogy Németország várhatóan megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

                  (24)

                  A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi nemzeti reformprogramot és a 2019. évi stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1. és 2. ajánlás tükrözi. Ezek az ajánlások hozzájárulnak az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlás, különösen az első euróövezeti ajánlás végrehajtásához is. Az alábbi 1. ajánlásban említett költségvetési politikák hozzájárulnak többek között a folyó fizetési mérleg jelentős többletéhez kapcsolódó egyensúlytalanságok kezeléséhez,

            AJÁNLJA, hogy Németország 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

         1.

            A középtávú költségvetési cél betartása mellett a költségvetési és strukturális politikák alkalmazásával biztosítsa a magán- és a közberuházások tartós növekedési trendjét, mindenekelőtt regionális és települési szinten. Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába az oktatást, a kutatást és az innovációt, a digitalizációt és a nagyon nagy kapacitású széles sávú hálózatokat, a fenntartható közlekedést, továbbá az energiahálózatokat és a megfizethető lakhatást, figyelembe véve a regionális különbségeket is. A munkát terhelő adóktól mozduljon el az inkluzív és fenntartható növekedés szempontjából kevésbé hátrányos források felé. Fokozza a versenyt az üzleti szolgáltatások és a szabályozott szakmák területén.

         2.

            Csökkentse a hosszabb munkaidő vállalását korlátozó tényezőket, ideértve a nagy adóéket, különösen az alacsony keresetűek és a második keresők esetében. Hozzon intézkedéseket a nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságának biztosítása érdekében, a megfelelőség megőrzése mellett. Erősítse meg a nagyobb bérnövekedést támogató feltételeket, tiszteletben tartva a szociális partnerek szerepét. Javítsa a hátrányos helyzetű csoportok oktatási eredményeit és készségszintjét.

         Kelt Brüsszelben, 2019. július 9-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            M. LINTILÄ

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

         (3)  HL C 136., 2019.4.12., 1. o.

         (4)  HL C 320., 2018.9.10., 19. o.

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (6)  A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

         (7)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: A Tanács ajánlása (2019. július 9.) Írország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Írország 2019. évi stabilitási programját

text:
               5.9.2019

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 301/35

      A TANÁCS AJÁNLÁSA
      (2019. július 9.)
      Írország 2019. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Írország 2019. évi stabilitási programját
      (2019/C 301/07)
      AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
      tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
      tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
      tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
      tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
      tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
      tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
      tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
      mivel:

                  (1)

                  A Bizottság 2018. november 21-én elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2019. évi európai szemeszterét. A Bizottság kellően figyelembe vette az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2017. november 17-én kihirdetett szociális jogok európai pillérét. Az Európai Tanács a 2019. március 21-i ülésén jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján 2018. november 21-én elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést is, amelyben Írországot azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerül sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott, amelyet az Európai Tanács 2019. március 21-én jóváhagyott. A Tanács 2019. április 9-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (3) (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlás), amely öt ajánlást fogalmaz meg az euroövezetre vonatkozóan (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlások).

                  (2)

                  Mivel Írország pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Írországnak gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlást, melyet az alábbi 1. és 3. ajánlás tükröz. Mindenekelőtt a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitikának a meghatározott területekre történő összpontosítása, valamint adóintézkedések bevezetése fogja elősegíteni a beruházások támogatására, az államháztartás javítására és az agresszív adótervezés elleni küzdelemre irányuló második euroövezeti ajánlás teljesítését.

                  (3)

                  Az Írországra vonatkozó 2019. évi országjelentést 2019. február 27-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2018. július 13-án elfogadott országspecifikus ajánlások (4) végrehajtása terén Írország által elért eredményeket, az előző években elfogadott országspecifikus ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzéseinek megvalósítása terén Írország által elért eredményeket. Az országjelentés emellett magában foglalta az 1176/2011/EU rendelet 5. cikke szerinti részletes vizsgálatot is, amelynek eredményeit szintén 2019. február 27-én tették közzé. Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy Írországban makrogazdasági egyensúlyhiány áll fenn. Különösen az állami és a magánszektor nagy adósságállománya és a nettó külső kötelezettségállomány teszi Írországot kiszolgáltatottá a kedvezőtlen sokkhatásokkal szemben, ugyanakkor a folyamatváltozók tovább javultak. Jóllehet a magánszektor adósságállománya még mindig magas, a gazdasági növekedés elősegíti a magánszektor hitelállomány-csökkentését. A multinacionális vállalatok tevékenysége továbbra is befolyásolja a vállalati adósságot. A háztartások adósságállománya nagy vonalakban összhangban áll az alapvető gazdasági tényezőkkel, bár az a rendelkezésre álló jövedelemmel összehasonlítva magas. Az államadósság az előrejelzések szerint csökkenő pályán marad, miközben a hiány közelít a kiegyensúlyozott pozícióhoz. A lakásárak évek óta gyors ütemben nőnek, de a közelmúltban ez a tendencia lelassult. A lakásárak alakulását nagy mértékben befolyásolja a kínálat szűkössége, és nincs egyértelmű bizonyíték a túlértékeltségre. A nemteljesítő hitelek állománya – bár továbbra is magas – tovább csökkent, jóllehet a hosszú távú hátralékok üteme lassabb ütemben mérséklődik.

                  (4)

                  Írország 2019. április 17-én benyújtotta 2019. évi nemzeti reformprogramját, 2019. április 29-én pedig 2019. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

                  (5)

                  A strukturális és beruházási alapok (esb-alapok) 2014 és 2020 közötti időszakra vonatkozó programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól, hogy vizsgálja felül partnerségi megállapodását és releváns programjait, és javasoljon azokhoz módosításokat. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok eredményességét és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

                  (6)

                  Írország jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához és az adósságszabály hatálya alá tartozik. 2019. évi stabilitási programjában a kormány azzal számol, hogy az államháztartási egyenleg 2019-ben a bruttó hazai termék (GDP) 0,2 %-ára növekszik, majd ezt követően fokozatosan tovább növekedve 2023-ban eléri a GDP 1,3 %-át. Az újraszámított strukturális egyenleg (6) alapján a középtávú költségvetési cél – a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiány – a tervek szerint 2020-ra megvalósul. A stabilitási program szerint a GDP-arányos államadósság 2019-ben várhatóan 61,1 %-ra esik vissza, majd további csökkenést követően 2023-ban 51,6 % lesz. A költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Ugyanakkor 2020-tól kezdődően a tervezett hiánycélok elérésének támogatásához szükséges intézkedések nincsenek kellőképpen kidolgozva.

                  (7)

                  A 2018. július 13-i tanácsi ajánlás szerint Írországnak 2019-ben el kell érnie a középtávú költségvetési célt. Ennek alapján a nettó elsődleges államháztartási kiadások (7) nominális növekedési rátája 2019-ben legfeljebb 7,0 % lehet, ami a strukturális egyenlegnek a GDP 0,3 %-ával egyenértékű megengedett romlásának felel meg. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján Írország 2019-ben várhatóan eleget tesz a javasolt költségvetési kiigazításnak.

                  (8)

                  2020-ban Írországnak el kell érnie középtávú költségvetési célját. A Bizottság 2019. tavaszi előrejelzése alapján ez összhangban van a nettó elsődleges államháztartási kiadások legfeljebb 3,7 %-os nominális növekedésével (8), ami GDP-arányosan 0,7 %-os éves strukturális kiigazításnak felel meg. Írország az előrejelzés szerint eléri a középtávú költségvetési célt. Az államadósság az előrejelzés szerint stabil csökkenő pályán marad, biztosítva az adósságnak az adósságszabály előírásait meghaladó mértékű csökkenését. Összességében a Tanács véleménye az, hogy Írország az előrejelzések szerint 2019-ben és 2020-ban meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek. Tekintettel a GDP és a belföldi kibocsátás írországi mérésének különbségére és a GDP-arányos államadósság-rátára ezzel összefüggésben gyakorolt hatásra, az ír gazdasági ciklus jelenlegi feltételeire és a megnövekedett külső kockázatokra, fontos lenne a többletbevételeket az államadósság arányának további csökkentésére használni.

                  (9)

                  A kibocsátás erőteljes növekedése nyomán tovább javult az államháztartás helyzete, bár továbbra is fennállnak a bevételek ingadozásával kapcsolatos kockázatok, és maradt még tennivaló annak érdekében, hogy a bevételek ellenállóbbak legyenek a gazdasági ingadozásokkal és sokkhatásokkal szemben. Az adókiadások körének és számának korlátozása, illetve az adóbázis kiszélesítése javítaná a bevételek stabilitását a gazdaság ingadozásaival szemben. Míg Írország növelte az idegenforgalmi tevékenységekre vonatkozó alacsonyabb hozzáadottértékadó-kulcsot, néhány közelmúltbeli adóügyi intézkedés a csökkentésekre és a mentességekre összpontosított. Ezen túlmenően Írország további lépéseket tehet annak érdekében, hogy az adórendszert a környezetvédelmi célkitűzések támogatásának szolgálatába állítsa. Ezen erőfeszítések közé tartozhat a fosszilis tüzelőanyagok támogatásának csökkentése, valamint erősebb árjelzés a befektetők számára a szén-dioxid-adó következő évtizedre vonatkozó emelésének ütemezésére irányuló kötelezettségvállalás révén.

                  (10)

                  Az agresszív adótervezés elleni küzdelem elengedhetetlen ahhoz, hogy az adórendszerek hatékonyabbá és méltányosabbá váljanak, ahogy azt az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlás is elismeri. Az adózók agresszív adótervezési stratégiáinak a tagállamok között átgyűrűző hatásai az uniós jogszabályokat kiegészítő, koordinált fellépést kívánnak meg a nemzeti szakpolitikák tekintetében. Írország intézkedéseket hozott az agresszív adótervezés visszafogására, de az osztalék- és jogdíjfizetéseknek a GDP arányában magas szintje azt jelzi, hogy egyes vállalatok agresszív adótervezést alkalmazva kihasználják az írországi adószabályokat. Az Írországban működő vállalkozások által külföldre (azaz az Unióban rezidens adóalanyok által harmadik országban rezidens adóalanyok számára) utalt jogdíj- és osztalékfizetésekre vonatkozó forrásadó korlátozott alkalmazása miatt e kifizetések teljes mértékben adózatlanok maradhatnak, amennyiben azok a kedvezményezett országában, illetve területén sem adókötelesek.

                  (11)

                  Nem szűntek meg a költségvetés hosszú távú fenntarthatóságával kapcsolatos, az elöregedés költségeivel összefüggő kockázatok. Az egészségügyre fordított kiadások az előrejelzések szerint a 2016. évi, a GDP 4,1 %-át kitevő szintről 2070-re 5,1 %-ra emelkednek, míg a csúcsot (5,2 %) 2063-ban érik el. Annak ellenére, hogy Írországban az egészségügyi rendszer egyes területei jól működnek vagy javultak, a rendszer nem hatékony, nehezen tudja kielégíteni a keresletet, és nem biztosít összehangolt, integrált ellátást. Az egyre fokozódó kereslet okozta nyomás csillapítása érdekében az ír kormány jóváhagyta a Sláintecare végrehajtási stratégiát, és létrehozta a Sláintecare program végrehajtási hivatalát, amelynek feladata az ír egészségügyi és szociális ellátási szolgáltatások átfogó reformja és korszerűsítése a következő 10 évben. A tervezett reform hiteles jövőképet képvisel ahhoz, hogy az egészségügyi rendszert egyetemesen hozzáférhetővé és fenntarthatóvá tegye, megfeleljen a népesség elöregedése és a közösségi ellátás felé történő elmozdulás követelményeinek, nagyobb hangsúlyt fektetve a megelőzésre. Ez valószínűleg kedvező hatást gyakorol majd a sürgősségi ellátás igénybevételének csökkentésére és ezáltal az egészségügyi ellátás költséghatékonyabbá tételére. A végrehajtást azonban hátráltatja az, hogy az egészségügyi rendszer nehezen tud megbirkózni a kettős egészségbiztosítási piaccal, továbbá nehézséget jelent saját költségvetésének, teljesítményének és munkaerejének hatékony kezelése is rövid távon. A rövid távú költségeket is vissza kell szorítani ahhoz, hogy hosszú távon megvalósuljon a Sláintecare képviselte elképzelés.

                  (12)

                  Az állami nyugdíjakra fordított kiadások visszafogására irányuló korábbi kormányzati erőfeszítések ellenére a nyugdíjrendszer általános hiánya hosszú távon várhatóan jelentősen nőni fog, mivel a nyugdíjkiadások a 2016. évi, a GDP 5 %-ának megfelelő szintről 2070-re 6,6 %-ra nőnek, és 2053-ban érik el a csúcsot (7,5 %). A nyugdíjreformra vonatkozóan előterjesztett ütemterv teljeskörű és kellő időben történő végrehajtása kulcsfontosságú az ír nyugdíjrendszer költségvetési fenntarthatóságának javításához.

                  (13)

                  A készségekbe, az oktatásba és a képzésbe, valamint a társadalmi befogadásba történő beruházások növelése elengedhetetlen Írország termelékenységének és hosszú távú inkluzív növekedésének javításához. A szűkülő munkaerőpiac és a kialakuló készséghiány, valamint egyes ágazatokban a szakemberhiány és a strukturális munkaerőhiány miatt erőfeszítéseket kell tenni a potenciális munkavállalók inaktív csoportjainak megszólítása, valamint a kiaknázatlan humán erőforrásba való beruházás érdekében. További erőfeszítések szükségesek a kompetenciafejlesztés ösztönzése és az oktatási tantervek és a szakképzés munkaerőpiaci igényekhez való jobb hozzáigazítása érdekében. Az alapszintű digitális készségekkel rendelkező munkaerő alacsony aránya további beruházásokat tesz szükségessé a felnőtt munkaerő munkahelyi képzése és kompetenciafejlesztése terén. A színvonalas és megfizethető gyermekgondozáshoz való hozzáférésbe és a nemzeti gyermekgondozási rendszer megvalósításába történő beruházás hozzá fog járulni a nők meglehetősen alacsony foglalkoztatási arányának növeléséhez. A fogyatékossággal élő személyek munkaerőpiaci részvételi aránya Európában a legalacsonyabbak közé tartozik. Az alacsony munkaintenzitású háztartásokban élő személyek száma továbbra is az egyik legmagasabb az Unióban, ami azt jelzi, hogy további tennivalók szükségesek az e csoport támogatását célzó integráltabb és célzottabb aktiválási stratégiák kialakításához.

                  (14)

                  A gazdasági visszaesést követő években lecsökkent a beruházások szintje, ami máig érezteti hatását abban, hogy nem áll kellő mennyiségben rendelkezésre megfizethető és szociális lakhatás, megfelelő infrastruktúra a tiszta közlekedés, a tiszta energia, a vízszolgáltatás és szupergyors széles sávú hálózat területén, ami akadályokat gördít az üzleti beruházások elé. Ezenkívül 5 év alatt jelentősen nőtt a közúti közlekedésből származó üvegházhatásúgáz-kibocsátás. A jobb infrastruktúra – a területrendezéssel együtt – döntő szerepet játszhat a lakáskínálat javításában, a magánberuházások növelésében, a termelékenység növekedésének fellendítésében és a kiegyensúlyozott regionális gazdasági fejlődés biztosításában. Az időtálló összekapcsolhatóság és a megfelelő digitális készségek továbbra is elengedhetetlenek ahhoz, hogy a belföldi vállalkozások hatékonyan hasznosíthassák a digitális technológiát, és virágzó belföldi információs és kommunikációs technológiai ágazat jöjjön létre. Továbbra is jelentős kihívásokkal kell szembenézni a szupergyors széles sávú hálózathoz való hozzáférés terén, különösen a vidéki területeken. A tiszta energiákat, a tiszta közlekedést és a tömegközlekedést, valamint a vízszolgáltatásokat támogató infrastrukturális beruházások arányának növelése, valamint a dekarbonizációval, az energiahatékonysággal, a megújuló energiával és a körforgásos gazdasággal kapcsolatos fokozott erőfeszítések elősegítenék Írország átmenetét a karbonszegény és környezeti szempontból ellenálló gazdaság felé.

                  (15)

                  Bár a nemzeti fejlesztési terv elindítása végső soron további alapvető infrastruktúra biztosítását eredményezheti, az építőipari ágazat gyenge kapacitása akadályt jelenthet a terv megfelelő időben történő teljesítése szempontjából. Ezen túlmenően az Írországot a kontinentális Európával összekötő tengeri közlekedési útvonalak és energiahálózatok diverzifikálása növelheti a gazdaság külső sokkhatásokkal szembeni ellenálló képességét. Írország mindeddig nem függetlenítette gazdasági növekedését az üvegházhatást okozó gázok és légszennyező anyagok kibocsátásától. Az üvegházhatásúgáz-kibocsátás folyamatosan nőtt, különösen a közlekedés, a mezőgazdaság, az energia és az épített környezet tekintetében. Ezen a területen nem történt előrelépés, ami megnehezíti majd, hogy Írország teljesítse uniós kötelezettségeit, és a jövőbeli fellépések költségeit is növeli.

                  (16)

                  A növekvő kereslettel párosuló tartósan szűkös kínálat következtében az ingatlanárak továbbra is nőnek. Bár az árak 2017-ben nem tűntek túlértékeltnek, az ingatlanok megfizethetősége kezd problematikussá válni. A szűkös kínálat a szociális lakásokat is érinti, mivel az elmúlt évtizedben a beruházások mértéke elégtelen volt, és túl kevés lakás épült. Míg a szociális lakhatás iránti kereslet a becslések szerint mintegy 72 000 lakásra tehető, 2019-ben a tervek szerint csak 10 000 lakás készül el. 17 000 háztartás részesül majd támogatásban a „Housing Assistance Payment” vagy a „Rental Accommodation Scheme” elnevezésű írországi lakhatási támogatási programból, ez azonban annak kockázatát vonja maga után, hogy a magánbérleti piacon – ahol a kínálat már most is korlátozott – a bérleti díjak tovább nőnek. A szociális lakások nagy része – különösen a dublini térségben – nincs kihasználva, részben az elavult hagyatéki gyakorlatok miatt. A helyzetet tovább súlyosbítja a szociális lakások típusainak nem megfelelő összetétele, valamint a megfizethető árú és költséghatékonyan bérelhető lakások rendkívül korlátozott száma. Ez nagy mértékben hozzájárult ahhoz, hogy folyamatosan emelkedett a sürgősségi szálláshelyeken élő emberek és családok száma, és a hajléktalanság szintje 2019 februárjában új csúcsot ért el.

                  (17)

                  A belföldi vállalkozások innovációvezérelt termelékenységének előmozdítása kulcsfontosságú az ország erőteljesebb és ellenálló termelékenység-növekedésének támogatása érdekében. Az üzleti kutatási és fejlesztési (K+F) kiadások folyamatosan növekednek, de továbbra is az uniós átlag alatt maradnak, és nagyrészt a külföldi tulajdonú vállalkozásokra koncentrálódnak. Az ír kis- és középvállalkozások (kkv-k) hatékonyabb támogatása érdekében további erőfeszítés szükséges az innovációs politikák megfelelőbb alkalmazására. Az írországi kutatás-fejlesztéshez nyújtott állami támogatás fő eszköze továbbra is a közvetett támogatás (azaz adójóváírás) (a teljes állami támogatás 80 %-a). A multinacionális vállalatok és a belföldi cégek közötti szorosabb kapcsolatok elősegíthetik, hogy az innováció a gazdaság egészére kiterjedjen. Emellett a vállalkozások és az állami kutatóközpontok közötti szorosabb együttműködés az innovációs potenciált is növelné.

                  (18)

                  Bár az állami K+F alacsony szintje továbbra is aggodalomra ad okot (a GDP 1,05 %-a a 2 %-os uniós átlaghoz képest), a nemrégiben elfogadott, „Future Jobs Ireland 2019” című foglalkoztatáspolitikai program ígéretes keretet biztosít az innováció és a technológiai változások ösztönzéséhez és a kkv-k termelékenységének javításához. Teljeskörű végrehajtása azonban a kutatásra és innovációra fordított közkiadások jelentős növelésétől és a közelmúltban elfogadott program konkrét szakpolitikai intézkedésekké történő átalakításától függ. Jelenlegi formájában az intézkedések ezen ambiciózus listája még mindig nem tartalmaz fontos részleteket és pontos végrehajtási határidőket. Például a 2019-ben megvalósítandó fellépések esetében nem határoztak meg olyan intézkedéseket, amelyek a hosszú távú tőkebefektetések rendelkezésre állását hivatottak növelni annak érdekében, hogy támogassák a belföldi vállalatokat üzleti tevékenységük fellendítésében; a kkv-k új technológiákba történő beruházásait ösztönző szakpolitikai intézkedéscsomag az adójóváírást és a kkv-knek az innovációba való beruházására vonatkozó, nem adójellegű ösztönzőket egyaránt magában foglalja, de az intézkedések relatív nagyságrendje egyelőre ismeretlen. A „Future Jobs Ireland 2019” című programban nem szerepelnek olyan konkrét fellépések és célkitűzések, amelyek az Írország és más tagállamok közötti jelentős különbségek áthidalására irányulnának az „Unió 2025” gigabitalapú társadalomra vonatkozó célkitűzéseinek megfelelő, időtálló széles sávú hálózatok kiépítése során. A széles sávú hálózatokra vonatkozó nemzeti terv várhatóan orvosolja majd ezt a hiányosságot.

                  (19)

                  Az írországi regionális különbségek jelentősek, és az elmúlt évtizedben nőttek. Írországban az egy főre jutó GDP tekintetében a regionális gazdasági egyenlőtlenség aránya más tagállamokhoz képest meglehetősen magas. 2000 és 2016 között az egy főre jutó GDP a déli és keleti régióban 74 %-kal nőtt, ez 63 százalékponttal nagyobb volt, mint a határ menti, közép-írországi és nyugati régióban, és e növekedés 2012 után felgyorsult. 2016-ra a déli és keleti régióban az egy főre jutó GDP 2,6-szor magasabb volt, mint a határ menti, közép-írországi és nyugati régióban. A dublini térség, ahol Írország népességének 40 %-a él, 2000 és 2016 között 62 százalékponttal járult hozzá a GDP növekedéséhez.

                  (20)

                  A vállalkozások előtt álló szabályozási akadályok (különösen egyes, a kereskedelmi ingatlanokkal és a jogi szolgáltatásokkal kapcsolatos szabályozások) kedvezőtlenül érintik a cégek piacra való belépését és piacról való kilépését, és ezáltal a belföldi ír cégek termelékenységét. A kiskereskedelmi piacokra való belépés akadályai kihívást jelentenek. Írország azon öt ország közé tartozik, amely a legtöbb eljárási követelményt írja elő a kiskereskedelmi egységek létrehozására vonatkozóan. A kiskereskedők olyan eljárási akadályokkal szembesülnek, amelyek késleltetik új üzletek megnyitását és növelik annak költségeit, ami negatív hatással lehet a piac szerkezetére és dinamikájára.

                  (21)

                  A jogi szolgáltatások szabályozásáról szóló új törvény végrehajtása még nem valósult meg, mivel a szabályok bevezetése továbbra is jelentős késedelmeket szenved, jóllehet az előkészítő konzultációk folyamatban vannak. Továbbra is bizonytalanok a lehetőségek annak tekintetében, hogy vitás ügyekben legyen-e engedélyezhető közvetlen szakmai hozzáférés biztosítása az ügyvédek számára, valamint azzal kapcsolatban, hogy a jogi személyek a jogi gyakorlatok valamennyi típusában partnerekké válhassanak. Ugyanakkor a multidiszciplináris gyakorlatokra vonatkozó, túlságosan összetett működési és irányítási szabályok kerülendők. A konkrét céldátumhoz nem köthető reformok ambiciózus végrehajtása kiemelt fontosságú. A „Future Jobs Ireland 2019” foglalkoztatáspolitikai program 2.3. célkitűzése elvileg a jogi szolgáltatások költségeivel kapcsolatos problémák megoldását célozza, de a 2019-re vonatkozó egyetlen teljesítendő cél feltételes jellegű, és a megvalósítás céldátuma nincs egyértelműen meghatározva. E reform végrehajtásának késedelme hozzájárul a jogi szolgáltatások magas költségeihez Írországban, ami a vállalkozások – különösen a kkv-k – és a magánszemélyek számára egyaránt kedvezőtlen. Mivel a jogi szolgáltatások fontos hozzájárulást biztosítanak az egyéb üzleti szolgáltatások számára, az ágazatra érvényes korlátozások magasan tartják egyéb szolgáltatások (pl. a biztosítások) költségeit.

                  (22)

                  A nemteljesítő hitelek aránya tovább csökkent, és 2018 negyedik negyedévéig az év során 4,4 százalékponttal, 5,5 %-ra esett vissza. A bankok jó úton haladnak csökkentési céljaik teljesítése felé; e folyamatot portfólióértékesítések, szerkezetátalakítási erőfeszítések és az emelkedő ingatlanárak támogatják. A jelzáloghitelek hosszú távú (az esedékességet több mint 2 évvel meghaladó) hátralékai továbbra is viszonylag magasak; ez hozzájárul ahhoz, hogy a nemteljesítő hitelek aránya továbbra is meghaladja az euroövezeti átlagot. A nemteljesítő hitelek társadalmi és gazdasági hatásának kezelése érdekében – többek között a kiszolgáltatott háztartások tekintetében – számos kezdeményezést és törvényjavaslatot terjesztettek elő, mint például azt a törvényt, amely csak hozzájárulás esetén teszi lehetővé az értékesítést. A hitelnyilvántartás 2018-ban vált teljes mértékben működőképessé a fogyasztói hitelek tekintetében, és döntő fontosságú lesz annak értékelése során, hogy a hitelfelvevők képesek-e az adósságszolgálatra. A hátralékok rendezésére szolgáló lehetőségek tekintetében továbbra is korlátozott a fizetésképtelenségi eljárások, valamint a peres vagy peren kívüli opciók igénybevételének lehetősége. Továbbra is kihívást jelent és folyamatos nyomon követést igényel a jelzáloghitelek hosszú távú hátralékainak további, oly módon megvalósítandó csökkentése, amely épít a kiszolgáltatott háztartások számára indított kezdeményezésekre, ugyanakkor nem gördít indokolatlan akadályokat a nemteljesítő hitelek kezelése elé.

                  (23)

                  Az uniós alapoknak a 2021 és 2027 közötti időszakra vonatkozó programozása elősegítheti az ajánlásokban megjelölt hiányosságok egy részének orvosolását, különösen a 2019. évi országjelentés D. mellékletében szereplő területeken. Ez lehetővé tenné Írország számára, hogy az azonosított ágazatok tekintetében a lehető legoptimálisabban használja fel az említett alapokat, a regionális különbségeket is figyelembe véve.

                  (24)

                  A 2019. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte Írország gazdaságpolitikáját, és az elemzést közzétette a 2019. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2019. évi stabilitási programot és a 2019. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Írországnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak ezek Írország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája vonatkozásában képviselt jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintettel arra az igényre, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szintű szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

                  (25)

                  Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi stabilitási programot, és azt a véleményt (9) fogalmazta meg, hogy Írország várhatóan megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

                  (26)

                  A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2019. évi nemzeti reformprogramot és a 2019. évi stabilitási programot. A Tanácsnak az 1176/2011/EU rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait az alábbi 1. és 3. ajánlás tükrözi. Ezek az ajánlások hozzájárulnak az euroövezetre vonatkozó 2019. évi ajánlás, különösen a második euroövezeti ajánlás végrehajtásához is. Az alábbi 1. ajánlásban említett költségvetési politikák hozzájárulnak többek között a magas államadóssághoz kapcsolódó egyensúlytalanságok kezeléséhez,

            AJÁNLJA, hogy Írország 2019-ben és 2020-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

         1.

            2020-ban teljesítse középtávú költségvetési célját. A többletbevételeket használja fel az államadósság-ráta csökkentésének felgyorsítására. Korlátozza az adókiadások körét és számát, és szélesítse ki az adóbázist. Továbbra is foglalkozzon az adórendszer azon jellemzőivel, amelyek elősegíthetik az agresszív adótervezést, és fordítson különös figyelmet a külföldre irányuló kifizetésekre. Kezelje az elöregedéssel kapcsolatos kiadások várható növekedését azáltal, hogy költséghatékonyabbá teszi az egészségügyi rendszert, és teljes mértékben végrehajtja a nyugdíjreformra vonatkozó terveket.

         2.

            Biztosítson személyre szabott, aktív integrációs támogatást és segítse elő a továbbképzést, különösen a kiszolgáltatott helyzetben lévő csoportok és az alacsony munkaintenzitású háztartásokban élő személyek számára. Növelje a megfizethető és minőségi gyermekgondozáshoz való hozzáférést.

         3.

            Állítsa a beruházásokkal kapcsolatos gazdaságpolitika középpontjába az alacsony szén-dioxid-kibocsátást és az energetikai átmenetet, az üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentését, a fenntartható közlekedést, a vízkezelést, a digitális infrastruktúrát, valamint a megfizethető és szociális lakhatást, a regionális különbségeket is figyelembe véve. Hajtson végre intézkedéseket – többek között a „Future Jobs” foglalkoztatáspolitikai stratégia keretében – a gazdaság diverzifikálása és az ír vállalkozások – különösen a kkv-k – termelékenységének javítása érdekében, a kutatás és az innováció ösztönzését szolgáló közvetlenebb finanszírozási eszközök alkalmazásával és a vállalkozások előtt álló szabályozási akadályok csökkentésével.

         Kelt Brüsszelben, 2019. július 9-én.

               a Tanács részéről

               az elnök

            M. LINTILÄ

         (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

         (2)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

         (3)  HL C 136., 2019.4.12., 1. o.

         (4)  HL C 320., 2018.9.10., 27. o.

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

         (6)  A Bizottság által a közös módszertannak megfelelően újraszámított, egyszeri és ideiglenes intézkedésektől mentes, ciklikusan kiigazított egyenleg.

         (7)  A nettó elsődleges államháztartási kiadás a teljes államháztartási kiadás, a következők kivételével: kamatkiadások, az uniós programokra fordított azon kiadások, amelyeket teljes mértékben ellentételeznek az uniós alapokból származó bevételek, valamint az álláskeresési járadékokra fordított kiadások nem diszkrecionális változásai. A hazai finanszírozású bruttó állóeszköz-felhalmozás meghatározása négyéves időszakra való simítással történt. A diszkrecionális bevételi intézkedéseket, illetve a törvényben előírt bevételnövelést figyelembe veszik, a bevételi és a kiadási oldalon végrehajtott egyszeri intézkedéseket pedig nettósítják. A kiadási referenciaérték Írország esetében egy, a potenciális növekedés 10 éves referenciarátájának torzulását kijavító kiigazítást tükröz, amely torzulás oka a reál-GDP kivételesen magas 2015. évi növekedése volt. Az ír hatóságok által a 2017. évi költségvetési számítások során alkalmazott módszert követve a Bizottság a 2014-es és 2016-os potenciális növekedési ráták átlagával számolt.

         (8)  2019-hez hasonlóan a kiadási referenciaérték egy, a potenciális növekedés 10 éves referenciarátájának torzulását kijavító kiigazítást tükröz, amely torzulás oka a reál-GDP kivételesen magas 2015. évi növekedése volt.

         (9)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.