title: A Bizottság (EU) 2021/402 ajánlása (2021. március 4.) a Covid19-válságot követően a foglalkoztatás hatékony és aktív támogatásáról (EASE)

text:
               2021.3.8.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 80/1

      A BIZOTTSÁG (EU) 2021/402 AJÁNLÁSA
      (2021. március 4.)
      a Covid19-válságot követően a foglalkoztatás hatékony és aktív támogatásáról (EASE)
      AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  A Covid19-világjárvány és a vírus terjedésének megfékezéséhez és az életvédelemhez szükséges rendkívüli intézkedések jelentős és elhúzódó gazdasági sokkot okoztak az Európai Unióban. 2020 harmadik negyedévében az EU GDP-je csaknem 4,2 %-kal alacsonyabb volt az előző év azonos negyedévéhez képest. 2020 második felétől erőteljes, de nem teljes fellendülés következett be, de a fertőzések újbóli megjelenése várhatóan mérsékelt szűküléshez vezet, és 2021 második feléig késlelteti a helyreállítást (1).

                  (2)

                  A Covid19-világjárványra adott szakpolitikai válasz mind nemzeti, mind uniós szinten jelentős szerepet játszott a Covid19-világjárvány társadalmi-gazdasági hatásának korlátozásában. A csökkentett munkaidős foglalkoztatás és a hasonló munkahelymegtartási intézkedések alkalmazása eddig segített visszafogni a munkanélküliség gazdasági tevékenység visszaeséséhez viszonyított növekedését. Uniós szinten a munkanélküliségi ráta 2020 első és harmadik negyedéve között kevesebb mint egy százalékponttal nőtt. A szakpolitikák a koronavírusra való reagálást célzó beruházási kezdeményezések (CRII (2) és CRII Plus (3)) keretében rugalmas finanszírozásban részesültek az európai strukturális és beruházási alapokból, valamint a szükséghelyzeti munkanélküliségi kockázatokat mérséklő ideiglenes támogatást nyújtó európai eszközből (SURE) (4).

                  (3)

                  Előretekintve, a fogyasztási minták válság által kiváltott változásai, valamint a zöld és a digitális kettős átállás – az európai zöld megállapodás (5) és az európai digitális stratégia (6) segítségével – átalakítja gazdaságainkat. Előfordulhat, hogy egyes ágazatok egy ideig nem lábalnak ki teljesen, ha egyáltalán kilábalnak, és a vállalatok a válságból kikerülve pénzügyi nehézségeket tapasztalhatnak (7). Míg az az európai zöld megállapodás ösztönzi a növekedési stratégiánkat és a zöldebb gazdaságra való átállás 2050-ig várhatóan további 2 millió munkahelyet teremt az EU-ban (8), bizonyos ágazatokban és régiókban fennáll a veszélye annak, hogy munkahelyek megszűnnek. Ezek a fejlemények rövid távon a munkanélküliség növekedéséhez vezethetnek, míg az új minőségi munkahelyek létrehozása időbe telhet, a gazdasági kilátásoktól és a képzett munkaerő rendelkezésre állásától függően. A növekvő munkanélküliség és a növekvő inaktivitás a készségek elvesztését vonná maga után, ami az érintett egyénekre és a gazdaság egészére nézve is nyugtalanító következményekkel járna. Hathatós továbbképzési és átképzési intézkedések nélkül fennáll a veszélye annak, hogy a munkanélküliség veszélye tartóssá válik.

                  (4)

                  Megfelelő szakpolitikai válasz hiányában valószínűleg a fiatalok fizetik a legmagasabb árat. Az ifjúsági munkanélküliségi ráta növekedése 2020 első és harmadik negyedéve között az általános munkanélküliségi rátához képest megháromszorozódott (9). Az elkövetkező években ezt a generációt a munkaerőpiacra való kései belépés jellemezheti.

                  (5)

                  A válság valószínűleg kedvezőtlen hatást gyakorol a munkaerőpiacon hátrányos helyzetű vagy alulreprezentált csoportok, például a nők, az idősebb munkavállalók, az alacsony képzettségűek, a fogyatékossággal élők, a vidéki és távoli területeken élők, az LMBTIQ-személyek, a romák és más kirekesztés vagy megkülönböztetés által különösen fenyegetett etnikai vagy faji kisebbségek, valamint a migráns háttérrel rendelkezők munkaerő-piaci helyzetére is. Különösen, bár az EU-ban a nők átlagos foglalkoztatási rátája ma minden korábbinál magasabb, sok nő még mindig akadályokkal szembesül a munkaerőpiacra való belépés és a munkaerőpiacon maradás tekintetében, és javítani kell foglalkoztatási rátájukat (10).

                  (6)

                  Uniós és nemzeti szinten stratégiai megközelítésre van szükség ahhoz, hogy fokozatosan átmenetet lehessen megvalósítani a világjárvány összefüggésében hozott szükséghelyzeti intézkedések és a helyreállítás során a munkaerő- és tőke-átcsoportosítás folyamatának megkönnyítéséhez szükséges intézkedések között. Az Uniónak és a tagállamoknak együtt kell fellépniük a dinamikus, munkahelyteremtő és inkluzív fellendülés előmozdítása, valamint a zöld és digitális átállás megkönnyítése érdekében az európai munkaerőpiacon. Figyelmet kell fordítani a szükséghelyzeti intézkedések anélkül történő fokozatos megszüntetésének veszélyeire, hogy hatékony új szakpolitikákkal támogatnák a munkavállalókat és a vállalkozásokat a helyreállítás során.

                  (7)

                  Az aktív munkaerőpiaci politikák olyan következetes csomagjára van szükség, amelynek részét képezik az ideiglenes munkaerő-felvételt és az átmenetet támogató ösztönzők, a készségfejlesztési politikák és a továbbfejlesztett foglalkoztatási szolgáltatások (a továbbiakban: „a foglalkoztatás hatékony aktív támogatása” vagy EASE-intézkedések) a fellendülés és a kettős átállás összefüggésében a munkaerőpiaci átmenetek támogatásához, teljes mértékben kihasználva az e célra rendelkezésre álló uniós forrásokat.

                  (8)

                  A foglalkoztatás időben történő és jól megtervezett támogatása előnyös lehet a munkavállalók és a vállalatok, valamint a gazdaság és a társadalom egésze számára. Ha időben és aktívan támogatják a válság sújtotta gazdasági ágazatokban dolgozó munkavállalókat, nagyobb valószínűséggel találnak minőségi munkahelyeket a bővülő ágazatokban, például a zöld és digitális ágazatban, vagy az innovatív üzleti modellekkel rendelkező ágazatokban, de a szociális gazdaságban és a képzett munkaerőt nélkülöző olyan ágazatokban is, mint például az egészségügyi és az ápolási-gondozási ágazat.

                  (9)

                  A munkaerő-felvételt támogató ideiglenes munkaerőpiaci ösztönzők a fellendülés kezdetén tapasztalt visszafogott gazdasági növekedés közepette hatékonyan előmozdíthatják minőségi munkahelyek létrehozását. Ezeket az ösztönzőket célzottan és úgy kell kialakítani, hogy megkönnyítsék a munkahelyek közötti átmenetet és olyan munkahelyek létrehozását, amelyekre ezen ösztönzők hiányában nem jöttek volna létre. A célcsoportok közé tartozhatnak a kiszolgáltatott és alulreprezentált csoportok, köztük a munkaerőpiacra belépő fiatalok. A tanulószerződéses gyakorlati képzések támogatása különösen eredményes lehet a munkaerőpiacon szükséges készségek fejlesztésében és a fiatalok foglalkoztatásában. Ezen túlmenően az átmenetet támogató ösztönzők, amelyek új munkáltatókat ösztönöznek a lakóhelyelhagyás kockázatának kitett munkavállalók felvételére, hozzájárulhatnak ezen átmenetek megkönnyítéséhez és a bővülő ágazatokban a készségkínálat növeléséhez. A vállalkozói szellem támogatása – különös tekintettel a fiatalokra, a nőkre és a szociális vállalkozókra – hasznosan kiegészítheti ezeket az intézkedéseket, beleértve a kkv-k előtt álló egyes legnagyobb kihívások, például a szabályozási kötelezettségek, a késedelmes fizetések és a finanszírozáshoz való hozzáférés kezelését.

                  (10)

                  A gazdasági szakirodalom azt mutatja, hogy a munkaerő-felvétel ösztönzése nagyobb átlagos foglalkoztatási előnyökkel járhat, mint más típusú aktív munkaerőpiaci politikák. A képzési programok mellett közép- és hosszú távú hatásaik is a legnagyobbak, mivel javítják a munkavállalók foglalkoztathatóságát és készségeit. A munkaerő-felvétel és az átmenet ösztönzése a munkahelyi képzéssel együtt a képzés más formáinál eredményesebb lehet a munkaerőpiac szempontjából releváns készségek biztosításában. Célzottság nyomon követés és a folyamatos foglalkoztatási követelmények révén csökkenthető annak kockázata, hogy ezek az ösztönzők olyan munkahelyekhez is hozzájárulhatnak, amelyeket egyébként is létrehoztak volna. Ráadásul ez a kockázat válság idején alacsonyabb, amikor a munkaerő-felvételi és átképzési intézkedések nagyobb valószínűséggel járnak pozitív hatással. (11)

                  (11)

                  A munkaerőpiaci igényekhez igazított továbbképzési és átképzési lehetőségek valamennyi vállalat és munkavállaló számára előnyösek lehetnek, de különösen azok számára, akik a munkaerőpiac jelentős strukturális változásai közepette lakóhelyüket elhagyni kényszerülnek vagy ennek veszélye fenyegeti őket. Ezeknek az intézkedéseknek a releváns készségekkel kapcsolatos információgyűjtésen és egyéniesített megközelítésen kell alapulniuk, biztosítva, hogy a munkavállalók hozzáférjenek az egyéni képzési lehetőségekhez. A rövid tanfolyamoknak fontos szerepük lehet, és mikrotanúsítványokkal is tanúsíthatók, a köz- és magánszféra érdekelt felei közötti partnerségek támogatása mellett.

                  (12)

                  A munkahelyváltást elősegítő eredményes szakpolitikákat jól működő foglalkoztatási szolgálatoknak kell kísérniük, megerősített intézményi kapacitással és képesnek kell lenniük arra, hogy személyre szabott támogatást nyújtsanak az álláskeresőknek, többek között a digitális eszközök fokozott használatán keresztül.

                  (13)

                  A színvonalas és eredményes tanulószerződéses gyakorlati képzés európai keretrendszere (12) és a szakmai gyakorlatok minőségi keretrendszere (13) olyan iránymutatást és bevált módszereket nyújt, amelyek a helyreállítás összefüggésében még inkább relevánsak lesznek. A kis- és középvállalkozásokat (kkv-k) különösen támogatni kell a tanulószerződéses gyakorlati képzések biztosításában, többek között adott esetben ideiglenes toborzási bónuszok vagy a munkaerőköltségek csökkentése révén.

                  (14)

                  A szociális partnerek szerepe létfontosságú gazdaságaink jobb helyreállításában, miközben párbeszéd révén hozzájárulnak a világjárvány foglalkoztatási és társadalmi következményeinek, valamint a kettős átállás kihívásainak kezeléséhez. A változásra való felkészülésre és a szerkezetátalakításra vonatkozó uniós minőségi keret előmozdítja többek között a szerkezetátalakításban, a változások előrejelzésében és a készségigények azonosításában való részvételüket.

                  (15)

                  Az üzleti szerkezetátalakítások összefüggésében kulcsfontosságú lesz a munkaerő újraelosztásának megkönnyítése. Az (EU) 2019/1023 európai parlamenti és tanácsi irányelv (14) biztosítja, hogy a pénzügyi nehézségekkel küzdő életképes vállalkozások a működés folytatása érdekében hozzáférjenek hatékony korai előrejelző eszközökhöz és megelőző szerkezetátalakítási keretekhez. A változásra való felkészülésre és a szerkezetátalakításra vonatkozó uniós minőségi keret (15) felvázolja az üzleti szerkezetátalakítási folyamatokban a készségek és a képzési igények előrejelzésének bevált módszereit.

                  (16)

                  Az új európai iparstratégia (16) célja egy globálisan versenyképes, klímasemleges, tiszta, körforgásos és digitalizált európai ipar kiépítése. Az európai ipari ökoszisztémák köré szerveződik, amelyek az értéklánc valamennyi szereplőjét felölelik: a vállalkozásoktól a tudományos körökig, kutatási egységekig, szolgáltatókig és beszállítókig. Az ökoszisztémák azonosítása hasznos keretet biztosíthat a készségigények feltérképezéséhez.

                  (17)

                  A szociális jogok európai pillére szerint mindenkinek joga van a foglalkoztatási vagy önfoglalkoztatási lehetőségek javításához, ideértve az álláskeresés és a képzés támogatását is, miközben a foglalkoztatási feltételeknek tiszteletben kell tartaniuk a minőségi kritériumokat (17).

                  (18)

                  Az inkluzivitás előmozdításához egyenlő esélyeket kell biztosítani a munkaerőpiaci átmenetek során, nemre, faji vagy etnikai származásra, vallásra vagy meggyőződésre, fogyatékosságra, korra vagy szexuális irányultságra való tekintet nélkül. Továbbra is kiemelt figyelmet kell fordítani az alacsony képzettségű/készségszintű felnőttekre és a migráns hátterű személyekre. Hasonlóképpen egyetlen területet sem szabad hátrahagyni – a nagyvárosoktól a vidéki, part menti vagy távoli területekig az egész EU-ban, beleértve a legkülső régiókat is.

                  (19)

                  Tekintettel azokra a nehézségekre, amelyekkel a fiatalok EU-szerte szembesülnek, elfogadták az ifjúsági foglalkoztatást támogató csomagot (18), hogy olyan „ugródeszkákat” biztosítsanak számukra, amelyek hozzájárulnak stabil munkaerőpiaci integrációjukhoz. Válaszul a tagállamok két tanácsi ajánlást fogadtak el az ifjúsági garancia (19), valamint a szakoktatás és -képzés (20) egyidejű megerősítése érdekében, és ezek végrehajtása most folyik.

                  (20)

                  A fenntartható versenyképességre, a szociális méltányosságra és a rezilienciára vonatkozó európai készségfejlesztési program (21) átfogó tervet határoz meg a változó munkaerőpiachoz való alkalmazkodás megkönnyítése érdekében több és jobb készségfejlesztés támogatására. Emellett a készségfejlesztési paktum (22) felkéri az állami és magánszervezeteket, hogy egyesítsék erőiket, és tegyenek konkrét lépéseket az európai emberek továbbképzése és átképzése érdekében.

                  (21)

                  Az EASE-intézkedésekből álló szakpolitikai csomagok akkor lesznek a legeredményesebbek, ha azokat megfelelő keretfeltételek támogatják, ideértve a modern munkaerőpiaci intézményeket, a beruházások akadályainak felszámolását, a vállalkozások belépését, növekedését és kilépését, a hatékony adókedvezmény-rendszert és a jól működő közigazgatást, a fenntartható államháztartás általános összefüggésében. A Tanács által az európai szemeszter keretében elfogadott kapcsolódó országspecifikus ajánlások végrehajtása még inkább fontos a gazdasági fellendülés előmozdítása és tartós hatásainak biztosítása szempontjából.

                  (22)

                  A fellendülés és a kettős átállás összefüggésében a munkaerőpiaci kihívások kezeléséhez megfelelő forrásokat kell elkülöníteni az EASE-intézkedések finanszírozására. Horizontális elvként a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az uniós programok és eszközök ne nyújtsanak kettős finanszírozást. Biztosítaniuk kell azt is, hogy ezeket a támogatási intézkedéseket adott esetben úgy alakítsák ki, hogy megfeleljenek az állami támogatásokra vonatkozó szabályoknak.

                  (23)

                  Aktív munkaerőpiaci intézkedések és az állami foglalkoztatási szolgálatok kapacitásának növelését célzó intézkedések támogathatók a strukturális alapok, nevezetesen az Európai Szociális Alap Plusz (ESZA+) keretében (23) és az Európai Regionális Fejlesztési Alap (ERFA) (24), valamint a Méltányos Átállást Támogató Alap (25), az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap a lakóhelyüket elhagyni kényszerült munkavállalók számára (EGAA) (26), kohéziós célú és az európai területeknek nyújtott helyreállítási támogatás (REACT-EU) (27) és a brexit miatti kiigazításokra képzett tartalék (28). A tagállamok a technikai támogatási eszközből (29) is részesülhetnek a készségekre és az aktív munkaerőpiaci politikákra vonatkozó reformok megtervezéséhez és végrehajtásához.

                  (24)

                  A Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz következetes reform- és beruházási csomagok részeként támogathatja a munkahelyteremtést és a foglalkoztatást támogató, ezen ajánlásban körvonalazott intézkedéseket, különösen a kapcsolódó országspecifikus ajánlásokban azonosított releváns kihívások kezelését célzó intézkedéseket. A tagállamok által a helyreállítási és rezilienciaépítési terveikben javasolt EASE-intézkedéseknek tiszteletben kell tartaniuk az eszköz létrehozásáról szóló rendeletben (30) meghatározott támogathatósági és értékelési kritériumokat. Főszabályként az eszköz nem finanszírozhat ismétlődő kiadásokat, a kellően indokolt esetek kivételével, és csak olyan reformokat és beruházásokat finanszírozhat, amelyek tartós hatással járnak és strukturális változást eredményeznek az igazgatásban vagy a vonatkozó szakpolitikákban. Az eszköz keretében finanszírozásra csak akkor kerül sor, ha a Bizottság pozitívan értékeli a tagállam által javasolt egyedi intézkedéseket, a terveket a Tanács jóváhagyja, valamint a kapcsolódó mérföldkövek és célok teljesítése kielégítő.

                  (25)

                  A 2021. évi európai szemeszterről szóló tanácsi következtetések (31) arra ösztönzik a tagállamokat, hogy helyreállítási és rezilienciaépítési terveikbe foglalják bele a munkaerőpiacra, a szociálpolitikára, az egészségügyre, valamint az oktatási és képzési területekre vonatkozó alapvető reformokat és beruházásokat. A Bizottság tagállamokhoz intézett, a tervekről szóló iránymutatása (32) kiemeli, hogy a terveknek lehetőséget kell adniuk határozott szakpolitikai válasz előmozdítására azáltal, hogy támogatják a foglalkoztatáspolitikákban a foglalkoztatás megőrzéséről a minőségi munkahelyek teremtésére való áttérést, valamint támogatják a munkahelyek közötti átmenetet a strukturális változások megkönnyítése és felgyorsítása érdekében,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

                  1.

                  tekintettel a Covid19-világjárványból, a hanyatló ágazatokról a zöld és digitális átállás keretében nagyobb növekedési potenciállal és stratégiai értékkel rendelkező gazdasági tevékenységekre való átmenetből, valamint a demográfiai változásból eredő munkaerőpiaci kihívásokra, a tagállamoknak elő kell mozdítaniuk a munkahelyteremtő fellendülést, ösztönözniük kell a készségfejlesztést és támogatniuk kell az embereket az új minőségi munkahelyekre való átállásban, az alábbi iránymutatásokkal összhangban:

         Koherens szakpolitikai csomagok a munkaerőpiaci átmenet támogatására

                  2.

                  A tagállamoknak az ideiglenes és állandó intézkedéseket ötvöző koherens szakpolitikai csomagokat kell kidolgozniuk a világjárvány által kiváltott munkaerőpiaci kihívások kezelése, valamint a zöld és digitális átállás sikere érdekében.

                  3.

                  Ezeknek a szakpolitikai csomagoknak az ebben az ajánlásban kidolgozott három alkotóelemből kell állniuk: i. munkaerő-felvételi és átmenetet támogató ösztönzők és vállalkozástámogatás, ii. továbbképzési és átképzési lehetőségek és támogatási intézkedések, valamint iii. a foglalkoztatási szolgálatok által a munkahelyváltáshoz nyújtott fokozott támogatás. A továbbiakban ezek EASE-intézkedések. Az intézkedéseket különösen:

                              —

                              ki kell egészíteni a Tanács által az európai szemeszter keretében elfogadott kapcsolódó országspecifikus ajánlások végrehajtásával,

                              —

                              valamennyi gazdasági ágazatban és régióban a készségigények és a lehetséges hiányok feltérképezésére kell alapozni, beleértve az új európai iparstratégia által meghatározott ipari ökoszisztémákat is, a minőségi munkahelyteremtés szempontjából a legnagyobb potenciállal rendelkezők azonosítása, és a klímasemleges, erőforrás-hatékony és körforgásos gazdaságra való átállás elősegítése érdekében az európai zöld megállapodással összhangban,

                              —

                              a zöld és digitális átállásra kell összpontosítani, egyidejűleg építve a nemzeti energia- és klímatervekben azonosított kihívásokra és lehetőségekre, valamint a munkaerőpiacon jelen lévő hátrányos helyzetű és alulreprezentált csoportokra, különösen a fiatalokra és a nőkre.

                  4.

                  A tagállamoknak ösztönözniük kell a munkáltatókat és a munkavállalók képviselőit arra, hogy előre jelezzék a humántőke-igényeket, többek között közös diagnózisok, a munkavállalóknak nyújtott személyre szabott támogatás és külső partnerségek révén, hogy támogatást nyújtsanak a munkavállalóknak, összhangban a változásra való felkészülésre és a szerkezetátalakításra vonatkozó uniós minőségi kerettel.

                  5.

                  A tagállamoknak a szociális párbeszédre kell támaszkodniuk, és be kell vonniuk a szociális partnereket a Covid19-válság által okozott munkaerőpiaci kihívások kezelésére kidolgozott szakpolitikák kialakításába, végrehajtásába és értékelésébe.

            i.   Munkaerő-felvételi és átmenetet támogató ösztönzők és vállalkozástámogatás

                  6.

                  A tagállamoknak fel kell használniuk a munkaerő-felvételre és az átmenetet támogató ösztönzőket a minőségi munkahelyteremtés előmozdítása és a munkavállalók foglalkoztathatóságának támogatása érdekében, amelynek kísérnie kell a hanyatló ágazatokból a bővülő ágazatokba – többek között a zöld és digitális ágazatokba – való munkaerőpiaci átmeneteket. Ezeknek a rendszereknek célzottnak, ideiglenesnek kell lenniük, idővel fokozatosan kivezetett támogatással, és megfelelő biztosítékokat kell tartalmazniuk annak biztosítása érdekében, hogy az újonnan létrehozott munkahelyek életképesek legyenek és az ösztönzők lejárta után is fennmaradjanak. Jellemzően a munkaerőpiaccal kapcsolatos, erős képzési elemet is magukban kell foglalniuk, és adott esetben figyelembe kell venniük a munkaerőpiaci igények regionális dimenzióját.

                  7.

                  A tagállamoknak be kell vezetniük vagy meg kell erősíteniük a tanulószerződéses gyakorlati képzések és a fizetett szakmai gyakorlatok támogatási rendszereit, különösen a mikro-, kis- és középvállalkozások, valamint a szakképzett munkaerő hiányával küzdő ágazatok esetében. Ezeknek a programoknak erős képzési komponenst kell tartalmazniuk, és nyomon kell követni és értékelni kell azokat, utat nyitva a stabil munkaerőpiaci integrációhoz. A támogatást össze kell kapcsolni a munkahelyek minőségét támogató releváns keretrendszerekkel, például a színvonalas és eredményes tanulószerződéses gyakorlati képzés európai keretrendszerével vagy a szakmai gyakorlatok minőségi keretrendszerével.

                  8.

                  A tagállamoknak a vállalkozói szellem előmozdítása érdekében támogatniuk kell a vállalkozásindítási támogatásokat és kölcsönöket, az önfoglalkoztatók szociális védelemhez való jobb hozzáférésével együtt. Az intézkedéseknek ötvözniük kell a vállalkozóknak, az újrakezdőknek és a potenciális vállalkozóknak nyújtott pénzügyi és nem pénzügyi támogatást. Testre szabott támogatást kell kialakítani inkluzív módon az alulreprezentált és hátrányos helyzetű csoportokból érkezők, valamint a szociális, zöld és digitális projektek számára.

            ii.   Továbbképzési és átképzési lehetőségek és támogatási intézkedések

                  9.

                  A tagállamoknak átfogó készségstratégiákat kell bevezetniük a különböző gazdasági ágazatok és ökoszisztémák számára, támogatva e célból a vállalatok, a szociális partnerek, az oktatási és képzési intézmények, az állami foglalkoztatási szolgálatok és más érdekelt felek közötti együttműködést a teljes ipari ökoszisztémában és értékláncban vagy régióban, a készségfejlesztési paktummal összhangban, és elősegítve az ágazatközi és földrajzi mobilitást a zöld és digitális átállás lehetővé tétele céljából is.

                  10.

                  A tagállamoknak naprakész munkaerőpiaci és készségekkel kapcsolatos információgyűjtést kell kialakítaniuk, többek között regionális, határokon átnyúló és ágazati szinten is, az oktatási és képzési tantervek megalapozása és az állami foglalkoztatási szolgálatok támogatása céljából. A készségekkel kapcsolatos információgyűjtésnek széles körben hozzáférhetőnek kell lennie az egyének és az érdekeltek számára.

                  11.

                  A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az oktatási és képzési kínálat megfeleljen a munkaerőpiac igényeinek. A szakképzési programoknak különösen a szakmai készségek és kompetenciák kiegyensúlyozott kombinációját kell kínálniuk, és munkaalapú tanulási és tanulószerződéses gyakorlati képzési lehetőségeket kell teremteniük, a fiatalokra összpontosítva. A dolgozó szakemberek igényeihez jobban igazodó rövid tanfolyamok elősegíthetik a rugalmas karrierlehetőségeket, többek között az idősebbek számára is.

                  12.

                  A tagállamoknak a felnőttek számára a munkaerőpiacon elfoglalt jelenlegi helyzetüktől függetlenül minőségi képzésre és pályaorientációra való jogosultságot kell biztosítaniuk, jövőbeli szakmai igényeik kielégítése céljából. Amennyiben lehetséges, az említett jogosultságoknak fizetett képzési szabadsággal való összekapcsolása maximalizálhatja a bennük rejlő lehetőségeket.

                  13.

                  A tagállamoknak meg kell erősíteniük a formális oktatáson és képzésen kívül szerzett tanulás és tapasztalat elismerésére és érvényesítésére irányuló kapacitásaikat annak biztosítása érdekében, hogy a munkavállalók tájékoztatást adhassanak készségeikről a leendő munkáltatóiknak, ezáltal előmozdítva a munkavállalók hatékony újraelosztását a nem formális és az informális tanulási eredmények érvényesítéséről szóló 2012. évi tanácsi ajánlással és annak 2020. évi értékelésével összhangban. Ebben az összefüggésben a mikrotanúsítványok elősegíthetik a rövid tanfolyamok vagy tanulási tapasztalatok során szerzett tanulási eredmények hordozhatóságát és elismerését.

            iii.   A foglalkoztatási szolgálatok által a munkahelyváltáshoz nyújtott fokozott támogatás

                  14.

                  A tagállamoknak személyre szabott támogatást kell nyújtaniuk az álláskeresőknek, ideértve a tanácsadást, az orientációt és a mentorálást, a készségek értékelését és érvényesítését, az álláskeresési támogatást, a vállalkozói támogatást és szükség esetén a szociális szolgálatokhoz való beutalásokat. Kiemelt figyelmet kell fordítani a fiatalokra, különösen a munkaerőpiacra belépőkre, valamint a nemi alapú elfogultság és a megkülönböztetés egyéb formái elleni küzdelemre.

                  15.

                  A tagállamoknak támogatást kell nyújtaniuk a vállalati szerkezetátalakítás által érintett munkavállalók számára, a további készségek és munkaerő keresésében a vállalatokkal szoros együttműködésben. Ez a támogatás magában foglalhatja a személyre szabott karrierlehetőségeket, az ugyanazon vállalaton belüli különböző munkakörök betöltéséhez szükséges készségek elsajátítását, az újrafoglalkoztatási terveket, a külső képzést és a más cégekhez való kihelyezést, valamint a határokon átnyúló mobilitás elősegítését és a készségek elismerésének vagy érvényesítésének előmozdítását.

                  16.

                  A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az állami foglalkoztatási szolgálatok rendelkezzenek a fent említett különböző támogatási formák közvetlen nyújtásához vagy az ahhoz való egyéb hozzájáruláshoz szükséges működési kapacitással. A szociális szolgálatokkal együttműködve elő kell mozdítani az állami foglalkoztatási szolgálatok tájékoztatási tevékenységeit, különös tekintettel a nehezen elérhető, tartósan munkanélküli vagy inaktív fiatalokra.

         Finanszírozási lehetőségek, nyomon követés és jelentéstétel

                  17.

                  A tagállamoknak megfelelő forrásokat kell elkülöníteniük az EASE-intézkedések finanszírozására, ugyanakkor biztosítaniuk kell az uniós programok és eszközök keretében finanszírozott intézkedések kettős finanszírozásának kizárását. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a támogatási intézkedéseket adott esetben úgy alakítsák ki, hogy azok megfeleljenek az állami támogatásokra vonatkozó szabályoknak.

                  18.

                  A tagállamoknak teljes mértékben ki kell használniuk a strukturális alapokból – nevezetesen az Európai Szociális Alap Pluszból (ESZA+) és az Európai Regionális Fejlesztési Alapból (ERFA), a Méltányos Átállást Támogató Alapból, az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapból (EGAA), a kohéziós célú és az európai területeknek nyújtott helyreállítási támogatásból (REACT-EU), a brexit miatti kiigazításokra képzett tartalékból és a technikai támogatási eszközből – uniós szinten rendelkezésre álló támogatást az EASE-intézkedések megtervezéséhez és végrehajtásához.

                  19.

                  A tagállamoknak a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz keretében nyújtott támogatás érdekében a Bizottságnak benyújtott helyreállítási és rezilienciaépítési tervekbe bele kell foglalniuk az EASE-intézkedéseket. A Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz jogi keretében meghatározott feltételekkel összhangban az említett intézkedések támogathatósága többek között az eszköz hatályához és célkitűzéseihez való igazodásuktól, a Tanács által az európai szemeszter keretében elfogadott vonatkozó országspecifikus ajánlásokban meghatározott kihívások kezeléséhez való hozzájárulásuktól, valamint a más uniós programokkal és eszközökkel való kiegészítő jellegtől és koordinációtól függ, a rendelkezésre álló támogatás teljeskörű és optimális kihasználása érdekében.

                  20.

                  A tagállamoknak nyomon kell követniük és értékelniük kell az EASE-intézkedéseket annak érdekében, hogy tényeken alapuló szakpolitikákat és beavatkozásokat lehessen kidolgozni, biztosítva az erőforrások hatékony felhasználását és a beruházások pozitív megtérülését, továbbá a meglévő kereteken keresztül jelentést kell tenniük a foglalkoztatás előmozdítása és a munkahelyek közötti átmenet támogatása terén szerzett tapasztalatokról és előrehaladásról.

         Kelt Brüsszelben, 2021. március 4-én.

               a Bizottság részéről

            Nicolas SCHMIT

               a Bizottság tagja

         (1)  Európai Bizottság (2021): Európai gazdasági előrejelzés – 2021. tél (ideiglenes). European Economy, Institutional Paper, 144. szám, 2021. február.

         (2)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2020/460 rendelete (2020. március 30.) az 1301/2013/EU, az 1303/2013/EU és az 508/2014/EU rendeletnek a COVID-19 járványra adott válaszként a tagállamok egészségügyi rendszereibe és gazdaságuk más ágazataiba történő beruházások mozgósítását célzó különös intézkedések tekintetében történő módosításáról (A koronavírusra való reagálást célzó beruházási kezdeményezés) (HL L 99., 2020.3.31., 5. o.).

         (3)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2020/558 rendelete (2020. április 23.) az 1301/2013/EU és az 1303/2013/EU rendeletnek az európai strukturális és beruházási alapok Covid19-járványra adott válaszlépésekre történő felhasználásához kivételes rugalmasságot biztosító egyedi intézkedések tekintetében történő módosításáról (HL L 130., 2020.4.24., 1. o.).

         (4)  A Tanács (EU) 2020/672 rendelete (2020. május 19.) a Covid19-világjárvány miatt felmerülő szükséghelyzeti munkanélküliségi kockázatokat mérséklő ideiglenes támogatást nyújtó európai eszköz (SURE) létrehozásáról (HL L 159., 2020.5.20., 1. o.).

         (5)  A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, az Európai Tanácsnak, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Az európai zöld megállapodás, COM(2019) 640 final.

         (6)  Európai Bizottság (2020), Európa digitális jövőjének megtervezéséről szóló uniós stratégia.

         (7)  A Nemzetközi Fizetések Bankjának alkalmazottai által készített elemzés szerint a fejlett gazdaságokban az üzleti csődhullám 2021 végére várhatóan jelentősen emelkedik. Lásd: Banerjee, R. Cornelli, G. és E. Zakrajšek (2020) „The outlook for business bankruptcies” (Üzleti csődkilátások) a BIS 30. számú hírlevelében.

         (8)  Európai Bizottság (2019), „Foglalkoztatási és szociális fejlemények Európában 2019”.

         (9)  2020 első és harmadik negyedéve között az 15–24 évesek uniós munkanélküliségi rátája 3 százalékponttal, míg az általános munkanélküliségi ráta 0,8 százalékponttal nőtt. Forrás: Eurostat.

         (10)  A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Az egyenlőségközpontú Unió: a 2020–2025 közötti időszakra szóló nemi esélyegyenlőségi stratégia, COM(2020) 152 final.

         (11)  „Az aktív munkaerőpiaci intézkedések programjai akkor különösen sikeresek, ha a résztvevők hanyatlás idején csatlakoznak a programhoz és kedvező gazdasági körülmények között fejezik be.” Card, D., Kluve, J., & Weber, A. (2018). What works? A meta-analysis of recent active labor market program evaluations (Mi működik? Az aktív munkaerőpiaci programok közelmúltbeli értékeléseinek metaanalízise). Az Európai Gazdasági Szövetség Lapja, 16(3), 894–931., 34. o.

         (12)  A Tanács 2018. március 15-i ajánlása a színvonalas és eredményes tanulószerződéses gyakorlati képzés európai keretrendszeréről (HL C 153., 2018.5.2., 1. o.).

         (13)  A Tanács 2014. március 10-i ajánlása a szakmai gyakorlatok minőségi keretrendszeréről (HL C 88., 2014.3.27., 1. o.)

         (14)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2019/1023 irányelve (2019. június 20.) a megelőző szerkezetátalakítási keretekről, az adósság alóli mentesítésről és az eltiltásokról, valamint a szerkezetátalakítási, fizetésképtelenségi és adósság alóli mentesítési eljárások hatékonyságának növelését célzó intézkedésekről, és az (EU) 2017/1132 irányelv módosításáról (Szerkezetátalakítási és fizetésképtelenségi irányelv) (HL L 172., 2019.6.26., 18. o.).

         (15)  A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának – „A változásra való felkészülésre és a szerkezetátalakításra vonatkozó uniós minőségi keret”, COM(2013) 882 final.

         (16)  A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Új európai iparstratégia, COM(2020) 102 final.

         (17)  Az Európai Unió Tanácsa (2017), Intézményközi nyilatkozat a szociális jogok európai pillérének jóváhagyásáról.

         (18)  A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának: Ifjúsági foglalkoztatás támogatása: Út a munka világába a következő generációk számára (COM(2020) 276 final).

         (19)  A Tanács ajánlása (2020. október 30.) az „Út a munka világába – Az ifjúsági garancia megerősítése” témájában és az ifjúsági garancia létrehozásáról szóló, 2013. április 22-i tanácsi ajánlás felváltásáról 2020/C 372/01, HL C 372., 2020.11.4., 1. o.

         (20)  A Tanács ajánlása (2020. november 24.) a fenntartható versenyképességet, a társadalmi méltányosságot és a rezilienciát célzó szakképzésről 2020/C 417/01, HL C 417., 2020.12.2., 1. o.

         (21)  A Bizottság közleménye az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági És Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának, A fenntartható versenyképességre, a társadalmi méltányosságra és a rezilienciára vonatkozó európai készségfejlesztési program, COM(2020) 274 final.

         (22)  Európai Bizottság (2020), Készségfejlesztési paktum.

         (23)  Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács rendelete az Európai Szociális Alap Pluszról (ESZA+), COM(2018) 382 final.

         (24)  Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács rendelete az Európai Regionális Fejlesztési Alapról és a Kohéziós Alapról, COM(2018) 372 final.

         (25)  Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács rendelete a Méltányos Átállást Támogató Alap létrehozásáról, COM(2020) 22 final.

         (26)  Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács rendelete az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapról (EGAA), COM(2018) 380 final.

         (27)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2020/2221 rendelete (2020. december 23.) az 1303/2013/EU rendeletnek a Covid19-világjárvány és társadalmi következményei okozta válság elhárításának előmozdítását és a zöld, digitális és reziliens gazdasági helyreállítás előkészítését támogató kiegészítő források és az azokkal kapcsolatos végrehajtási rendelkezések tekintetében történő módosításáról (REACT-EU) (HL L 437., 2020.12.28., 30. o.).

         (28)  Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács rendelete a brexit miatti kiigazításokra képzett tartalék létrehozásáról, COM(2020) 854 final.

         (29)  Javaslat – Az Európai Parlament és a Tanács rendelete a technikai támogatási eszköz létrehozásáról, COM(2020) 409 final.

         (30)  Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2021/241 rendelete (2021. február 12.) a Helyreállítási és Rezilienciaépítési Eszköz létrehozásáról (HL L 57., 2021.2.18., 17. o.).

         (31)  A Tanács következtetései a 2021. évi európai szemeszterről: a 2021. évi éves fenntartható növekedési stratégia foglalkoztatási és szociális vonatkozásai.

         (32)  SWD(2021) 12 final, 1. rész, 2. o.


title: A Bizottság ajánlása (2022. június 10.) a nanoanyag fogalmának meghatározásáról (EGT-vonatkozású szöveg) 2022/C 229/01

text:
               2022.6.14.

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 229/1

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
      (2022. június 10.)
      a nanoanyag fogalmának meghatározásáról
      (EGT-vonatkozású szöveg)
      (2022/C 229/01)
      AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
      mivel:

                  (1)

                  Annak meghatározásához, hogy az uniós jogi szabályozás és az uniós szakpolitikák alkalmazásában egy anyagot nanoanyagnak kell-e tekinteni, a 2011/696/EU bizottsági ajánlás (1) szolgált referenciaként, elősegítve a meghatározás különböző ágazatokban való hatékony és következetes alkalmazását. A 2011/696/EU ajánlás említést tesz a nanoanyag fogalommeghatározásának a tapasztalatok és a tudományos fejlődés fényében történő későbbi felülvizsgálatáról.

                  (2)

                  2013 és 2021 között a Bizottság elvégezte a 2011/696/EU ajánlás említett felülvizsgálatát, amelynek keretében a nanoanyag fogalommeghatározásának célját, alkalmazási körét, egyértelműségét és használatát vizsgálták. A felülvizsgálat elsősorban azt vette górcső alá, hogy a darabszám szerinti részecskeméret-eloszláshoz tartozó 50 %-os küszöbértéket nem indokolt-e növelni vagy csökkenteni, valamint hogy az egyes ágazatokban alkalmazható nanoléptékű belső vagy felületi struktúrával rendelkező anyagokat, mint például a komplex nanokomponenseket tartalmazó anyagokat, köztük a nanoporózus anyagokat és a nanokompozitokat nem indokolt-e a fogalommeghatározás hatálya alá vonni.

                  (3)

                  A nanoanyag 2011/696/EU ajánlásban szereplő fogalommeghatározásának felülvizsgálatát alátámasztó műszaki és tudományos tényeket a Bizottság Közös Kutatóközpont (JRC) által kiadott, az érdekelt feleknek a fogalommeghatározás alkalmazásával és az esetlegesen felülvizsgálandó pontok meghatározásával kapcsolatos tapasztalatairól szóló, „Towards a review of the EC Recommendation for a definition of the term nanomaterial” (Úton a nanoanyag fogalmának meghatározásáról szóló európai bizottsági ajánlás felülvizsgálata felé) címmel megjelent tudományos szakpolitikai jelentés 1 (2)., 2 (3). és 3 (4). részében foglalták össze és tették közzé. Ezen túlmenően a fogalommeghatározás alkalmazására vonatkozó iránymutatásként a JRC két további jelentést adott ki (5)
                     , (6), amelyek magukban foglalják a Nemzetközi Szabványügyi Szervezet (ISO) és az Európai Szabványügyi Bizottság (CEN) szabványosítással kapcsolatos fontosabb eredményeit, a Bizottság hetedik kutatási keretprogramjának NanoDefine elnevezésű projektjében elért eredményeket (7), , , valamint más, nyilvánosan elérhető információkat is.

                  (4)

                  A fogalommeghatározás lehetséges módosításainak elemeiről 2021. május 6. és június 30. között célzott konzultációt folytattak az érdekelt felekkel. A Bizottság a konzultáció során szerzett információkat figyelembe vette a nanoanyag fogalommeghatározásának felülvizsgálata során.

                  (5)

                  A felülvizsgálat és az érdekelt felekkel folytatott konzultáció eredményeit, a módosítások leírását és indokait az ezen ajánlást kísérő bizottsági szolgálati munkadokumentum (SWD(2022)150) ismerteti.

                  (6)

                  A nanoanyag fogalmának az uniós szakpolitikák és az uniós jogszabályok általános összefüggésében megfelelő meghatározására (a továbbiakban: fogalommeghatározás) kell javaslatot tenni, amely kiterjed a természetes anyagokra, a szándékolatlanul előállított mesterséges anyagokra és a szándékosan előállított anyagokra is.

                  (7)

                  A fogalommeghatározást az anyagot alkotó részecskék külső méretének részecskeszám-alapú eloszlásán belül egy meghatározott tartományba eső részecskék relatív hányada alapján kell kialakítani, függetlenül az anyagban potenciálisan benne rejlő veszélyes tulajdonságoktól vagy az emberi egészséget és a környezetet veszélyeztető kockázatoktól.

                  (8)

                  A meghatározást és annak alapfogalmait adott esetben a nemzetközi szervezetek (ISO, CEN) által elfogadott, tudományosan meghatározott és egységesített meglévő megnevezések alapján kell megalkotni. A meghatározásban használt alapfogalmaknak kellően konkrétnak kell maradniuk, és lehetővé kell tenniük a meghatározás uniós szabályozási környezetben történő gyakorlati alkalmazását. A gyakorlati alkalmazás megkönnyítése érdekében a JRC-nek iránymutatást kell kidolgoznia, amelyet a tudományos és műszaki fejlődésnek megfelelően folyamatosan frissíteni kell, ismertetve benne az ajánlott mérési módszereket és bevált gyakorlatokat7.

                  (9)

                  A nanoanyag kifejezésnek szilárd halmazállapotú részecskékből álló, önmagukban vagy aggregátumok, illetve agglomerátumok alkotórészeként kötött állapotban megtalálható anyagokra kell vonatkoznia. A „valamit tartalmaz” kifejezés helyett a „valamiből áll” kifejezést kell használni, mivel ez jobban kifejezi, hogy részecskék az anyag fő összetevői. Az anyagban esetlegesen megtalálható egyéb, nem részecskékből álló összetevők (pl. a stabilitás megőrzéséhez szükséges adalékanyagok vagy a részecskeméret-eloszlás megváltozása nélkül leválasztható oldószerek) a (nano)anyag részét képezik ugyan, de nem vehetők figyelembe annak meghatározásakor, hogy egy anyag nanoanyag-e.

                  (10)

                  A fogalommeghatározás nem terjedhet ki nem szilárd halmazállapotú (azaz folyékony és gáznemű) részecskékre. Ily módon kell biztosítani, hogy a nem szilárd részecskék, például az emulziókban vagy permetekben található micellák vagy nanoméretű cseppek külső méretének rendkívül dinamikusan változó jellege ne akadályozza a külső méret meghatározó minősítőként való alkalmazását a fogalommeghatározásban.

                  (11)

                  A fogalommeghatározás nem terjedhet ki nagy méretű szilárd készítményekre vagy összetevőkre, még akkor sem, ha azok belső vagy felületi struktúrája a nanoméretű tartományba esik, mint például a bevonatok, bizonyos kerámiaanyagok és összetett nanokomponensek esetében, beleértve a nanoporózus és nanokompozit anyagokat is. Előfordulhat, hogy e készítmények vagy összetevők némelyikét nanoanyagok felhasználásával állították elő, sőt még tartalmazhatnak is nanoanyagokat.

                  (12)

                  A fogalommeghatározásnak továbbra is követnie kell az Európai Bizottság új és újonnan azonosított egészségügyi kockázatok tudományos bizottságának (SCENIHR) 2010-ben kiadott szakvéleményét (8), amely a nanoméretű tartományt 1 nm és 100 nm közötti mérettartományként határozza meg.

                  (13)

                  A fogalommeghatározás felülvizsgálata során nem találtak tudományos bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy a nanoméretű külső méretekkel rendelkező részecskék 50 %-os alapértelmezett küszöbértékét növelni vagy csökkenteni kellene sem konkrét problémák megoldása érdekében, sem abból a célból, hogy bizonyos anyagtípusok a meghatározás hatálya alá be- vagy az alól kikerüljenek. A 2011/696/EU ajánlásban az alapértelmezett küszöbérték bizonyos esetekre vonatkozóan biztosított rugalmas kezelésétől el kell tekinteni a jogi szabályozás következetességének és koherenciájának biztosítása, valamint annak elkerülése érdekében, hogy míg egy adott anyag az egyik jogi szabályozás szerint nanoanyagnak minősül, addig egy másik szabályozási keretben nem, és így olyan helyzet álljon elő, amely jogbizonytalanságot eredményez a gazdasági szereplők, a fogyasztók és a szabályozó szervek számára.

                  (14)

                  A fogalommeghatározásnak ki kell terjednie mind az önmagukban megtalálható részecskékre, mind az agglomerátumokban vagy aggregátumokban lévő azonosítható alkotórészecskékre. A fogalommeghatározás felülvizsgálata rávilágított arra, hogy az aggregátumokban található alkotórészecskék azonosítása és mérése nagy kihívást jelenthet. Így az „azonosítható” minősítés az azonosításukkal kapcsolatos gyakorlati szempontokhoz kötődik. Ezeket a szempontokat iránymutatásban kell részletesebben kifejteni.

                  (15)

                  A részecske kifejezést a környezetétől fizikailag egyértelműen elhatárolható kicsiny anyagdarabként, azaz a részecske ISO 26824:2013 szabványban elfogadott definíciója szerint kell meghatározni. Iránymutatásban kell tovább pontosítani a részecske meghatározásának technikai vonatkozásait, például a részecske mobilitását illetően.

                  (16)

                  Önálló molekula, beleértve a makromolekulákat, mint például az 1 nm-t adott esetben meghaladó proteineket, nem tekinthető részecskének. Nagyon különleges esetekben a különbség az önálló molekula fogalmának pontos értelmezésétől függhet. Az iránymutatásban szemléltető eseteket és magyarázatokat kell ismertetni.

                  (17)

                  Az SCENIHR jelezte, hogy az 1 nm és 100 nm között meghúzott tartomány alkalmazása azt eredményezheti, hogy néhány anyag, mint például a (nano)csövek, amelyek átmérője kisebb, mint 1 nm és hosszuk meghaladja a 100 nm-t, nem fog nanoanyagnak minősülni. Ennek elkerülése érdekében a 2011/696/EU ajánlás nanoanyagként belefoglalta a meghatározásba azokat a fulleréneket, grafénlapkákat és egyrétegű szén nanocsöveket, amelyeknek legalább egy külső mérete 1 nm-nél kisebb. Mindazonáltal más anyagok is rendelkezhetnek az említett szénalapú anyagokkal azonos méretjellemzőkkel. Valószínű továbbá, hogy a tudományos fejlődés és az innováció eredményeképpen még több hasonló anyag kerül majd előállításra, ami a fogalommeghatározás alkalmazási körének rendszeres és folyamatos frissítését teszi szükségessé. Ennek elkerülése érdekében ezért a fogalommeghatározásnak ki kell terjednie minden olyan szilárd részecskére, amelynek legalább egy külső mérete 1 nm-nél kisebb az 50 %-os küszöbértékhez viszonyítandó összes nanoméretű részecske közül, ha e részecskéknek legalább egy másik mérete meghaladja a 100 nm-t.

                  (18)

                  Mivel minden észszerűen előrelátható és releváns helyzetben sokkal kisebb számban fordulnak elő olyan részecskék, amelyek legalább két 100 μm-nél nagyobb ortogonális külső mérettel rendelkeznek, így ezek nem változtatják meg számottevően az 1 nm és 100 nm közötti nagyságú részecskék relatív részarányát a részecskék teljes számában, és ezért nem is érintik jelentős mértékben az anyagok besorolását. A fogalommeghatározásnak lehetővé kell tennie, hogy a darabszám szerinti részecskeméret-eloszlás meghatározása csak azokat az alkotórészecskéket foglalja magában, amelyeknek legalább két ortogonális külső mérete 100 μm alatti, feltéve, hogy ezt megfelelően dokumentált mérési eredmények támasztják alá. E lehetőség gyakorlati alkalmazását iránymutatásban kell bemutatni.

                  (19)

                  A tapasztalatok azt mutatják (9), hogy egy nanoanyag azonosítása során a fajlagos felület közvetett mutatóként való használata értelmezési és technikai nehézségekhez vezethet, mivel például a nagy fajlagos felület a belső nanostruktúra eredménye is lehet, és nem feltétlenül utal a kis méretű alkotórészecskék nagy számban való jelenlétére. Ezért a fogalommeghatározás felülvizsgálata során megállapítást nyert, hogy a 2011/696/EU ajánlás 5. pontjában említett kapcsolódó opció minősítőként nem megfelelő, így azt törölni kell a nanoanyag fogalommeghatározásából.

                  (20)

                  A NanoDefine9 projekt – ipari anyagok széles körére alapozva – bebizonyította, hogy nincs ellentmondás a nem nanoanyagok besorolásában, amely a darabszám szerinti részecskeméret-eloszlásból meghatározott mediánértéken és a 6 m2/cm3-nél kisebb térfogategységre vetített fajlagos felületen alapul (még abban az esetben is, ha a részecske formája ismeretlen). Ezért a 6 m2/cm3-nél kisebb térfogategységre vetített fajlagos felületű anyagok nem tekinthetők nanoanyagnak.

                  (21)

                  A nanoanyagok 2011/696/EU ajánlásban szereplő fogalommeghatározását ezért módosítani kell.

                  (22)

                  A tudományos és műszaki fejlődés folyamatos, és hatással lehet a nanoanyag azonosítására használt elemek mögött meghúzódó megfontolásokra. Ezért fontolóra kell venni a fogalommeghatározás felülvizsgálatát minden olyan esetben, amikor új tudományos bizonyítékok vagy a szabályozási tapasztalatok azt mutatják, hogy a meghatározás már nem pontos.

                  (23)

                  A fogalommeghatározás nem érintheti és nem képezheti le egyetlen olyan uniós jogszabály vagy egyetlen olyan uniós rendelkezés alkalmazási körét sem, amely az anyagok egy csoportjára vonatkozóan kiegészítő vagy egyedi követelményeket állapít meg (beleértve a biztonságra vonatkozó követelményeket is). Bizonyos esetekben szükséges lehet kizárni bizonyos anyagokat egy adott jogszabály vagy jogszabályi rendelkezés alkalmazási köréből annak ellenére, hogy az adott anyag ezen ajánlás szerint nanoanyagnak minősül. Hasonlóképpen szükséges lehet az olyan anyagokra vonatkozó szabályozási követelmények kidolgozása, amelyek nem tartoznak az ezen ajánlás szerinti fogalommeghatározás alá, a nanoanyagokra vonatkozó konkrét uniós jogszabályok vagy jogszabályi rendelkezések alkalmazási körében. Az említett jogszabályoknak azonban arra kell irányulniuk, hogy különbséget tegyenek a nanoanyag és az említett alcsoportba tartozó anyagok között a fogalommeghatározással és következésképpen más jogszabályokkal való összhang fenntartása érdekében.

                  (24)

                  Az ezen ajánlásban szereplő fogalommeghatározás különböző szakpolitikai, jogalkotási és kutatási célokat szolgálhat a nanotechnológiai termékekkel kapcsolatos anyagok vagy kérdések kezelése során. Akár a Bizottság vagy valamelyik uniós jogalkotó által elfogadott másik, a nanoanyag fogalmát horizontális szakpolitikai és szabályozási célból meghatározó jogi aktusban is használható, amely esetben ez a jogi aktus ezen ajánlás helyébe lépne,

            ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:

                  1.

                  A nanoanyag olyan természetes anyag, szándékolatlanul előállított mesterséges anyag vagy szándékosan előállított anyag, amely önmagában vagy azonosítható alkotórészecske formájában aggregátumokban vagy agglomerátumokban jelen lévő szilárd részecskékből áll, és amely részecskéknek a darabszám szerinti méreteloszlás alapján legalább 50 %-a megfelel az alábbi feltételek legalább egyikének:

                              a)

                              a részecske egy vagy több külső mérete az 1 nm-től 100 nm-ig terjedő mérettartományba esik;

                              b)

                              a részecske hosszúkás, mint például egy rúd, rostszál vagy cső, amelynek két külső mérete kisebb, mint 1 nm, másik mérete pedig nagyobb, mint 100 nm;

                              c)

                              a részecske lemezszerű formával rendelkezik, amelynek az egyik külső mérete kisebb, mint 1 nm, a többi mérete pedig nagyobb, mint 100 nm.

                        A darabszám szerinti részecskeméret-eloszlás meghatározásakor a legalább két 100 μm-nél nagyobb ortogonális külső mérettel rendelkező részecskéket nem kell figyelembe venni.
                  A 6 m2/cm3-nél kisebb térfogategységre vetített fajlagos felületű anyagok azonban nem minősülnek nanoanyagnak.

                  2.

                  Az 1. pont alkalmazásában a következő definíciók alkalmazandók:

                              a)

                              „részecske”: a környezetétől fizikailag egyértelműen elhatárolható kicsiny anyagdarab; önálló molekulák nem minősülnek részecskének;

                              b)

                              „aggregátum”: erős kötésben lévő vagy egymással egyesült részecskékből álló részecske;

                              c)

                              „agglomerátum”: gyenge kötésben lévő részecskék vagy aggregátumok halmaza, amelynek külső felülete az egyes alkotóelemei külső felületeinek összegével hasonló méretű.

                  3.

                  A nanotechnológiai termékekkel kapcsolatos anyagok vagy kérdések kezelése során a nanoanyag fogalmának a Bizottság vagy valamelyik uniós jogalkotó által elfogadott, a nanoanyag fogalmát horizontális szakpolitikai és szabályozási célból meghatározó legújabb ajánlásban vagy egyéb jogi aktusban szereplő meghatározását javasolt használnia:

                              a)

                              a Bizottságnak, jogszabályok, szakpolitikai programok vagy kutatási programok előkészítésekor, valamint az ilyen jogszabályok vagy programok más uniós intézményekkel és ügynökségekkel közösen történő végrehajtása során;

                              b)

                              a tagállamoknak, jogszabályok, szakpolitikai programok vagy kutatási programok előkészítésekor, valamint ilyen jogszabályok vagy programok végrehajtása során;

                              c)

                              a gazdasági szereplőknek, saját szakpolitikáik és kutatásaik előkészítése és végrehajtása során.

                  4.

                  Ez az ajánlás a 2011/696/EU ajánlást módosítja.

         Kelt Brüsszelben, 2022. június 10-én.

               a Bizottság részéről

            Virginijus SINKEVIČIUS

               a Bizottság tagja

         (1)  A Bizottság 2011/696/EU ajánlása (2011. október 18.) a nanoanyag fogalmának meghatározásáról (HL L 275., 2011.10.20., 38. o.).

         (2)  Towards a review of the EC Recommendation for a definition of the term nanomaterial; Part 1: Compilation of information concerning the experience with the definition; EUR 26567 EN; doi:10.2788/36237 (2014).

         (3)  Towards a review of the EC Recommendation for a definition of the term nanomaterial; Part 2: Assessment of collected information concerning the experience with the definition; EUR 26744 EN; doi: 10.2787/97286 (2014).

         (4)  Towards a review of the EC Recommendation for a definition of the term nanomaterial; Part 3: Scientific-technical evaluation of options to clarify the definition and to facilitate its implementation; EUR 27240 EN; doi:10.2788/678452 (2015)

         (5)  An overview of concepts and terms used in the European Commission’s definition of nanomaterial; EUR 29647 EN; doi:10.2760/459136 (2019)

         (6)  Identification of nanomaterials through measurements; EUR 29942 EN; doi:10.2760/053982 (2019)

         (7)  The NanoDefine Methods Manual; EUR 29876 EN; doi:10.2760/79490 (2020)

         (8)  http://ec.europa.eu/health/scientific_committees/emerging/docs/ scenihr_o_032.pdf

         (9)  NanoDefine, Evaluation report on the applicability ranges of the volume specific surface area (VSSA) method and the quantitative relation to particle number-based size distribution for real-world samples, Deliverable number 3.5, 2015 and Reliable nanomaterial classification of powders using the volume-specific surface area method, J Nanopart Res 19, 61 (2017); DOI: 10.1007/s11051-017-3741-x