				|

		52014PC0437

			Ajánlás A TANÁCS HATÁROZATA a Belgiumban fennálló túlzott hiányról szóló 2010/283/EU határozat hatályon kívül helyezéséről /* COM/2014/0437 final */

			   	Ajánlás
A TANÁCS HATÁROZATA
a Belgiumban fennálló túlzott hiányról szóló
2010/283/EU határozat hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 126.cikke (12)
bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
mivel:
(1)       A Bizottság ajánlása alapján
elfogadott 2010. január 19-i 2010/283/EU tanácsi határozattal[1] megállapításra került,
hogy Belgiumban túlzott államháztartási hiány áll fenn. A Tanács
megállapította, hogy az államháztartási hiány a tervek szerint 2009-ben eléri a
GDP 5,9 %-át, tehát túllépi a Szerződés szerinti, a GDP 3 %-ában
meghatározott referenciaértéket, míg a bruttó államadósság a tervek szerint
2009-ben a GDP 97,6 %-a lesz, vagyis túllépi a Szerződés szerinti, a
GDP 60 %-ában meghatározott referenciaértéket[2].
(2)       2009. december 2-án
a Szerződés 126. cikkének (7) bekezdésével és a túlzott hiány esetén
követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról
szóló, 1997. július 7-i 1467/97/EK tanácsi rendelet[3] 3. cikkének
(4) bekezdésével összhangban a Tanács a Bizottság ajánlása alapján
ajánlást intézett Belgiumhoz azzal a céllal, hogy legkésőbb 2012-ig
szüntesse meg a túlzott hiányt. Az ajánlást nyilvánosságra hozták.
(3)       A Tanács a Bizottság ajánlása
alapján a Szerződés 126. cikke (8) bekezdése szerinti
határozatában 2013. június 21-én megállapította, hogy Belgium nem
tett eredményes intézkedéseket a 2009. december 2-i tanácsi ajánlásnak
megfelelően annak érdekében, hogy 2012-re kiigazítsa a túlzott hiányt, és
a Szerződés 126. cikkének (9) bekezdése szerint felszólította az országot,
hogy 2013-ig szüntesse meg a túlzott hiányt. Belgiumnak szeptember 15-i
határidővel kellett az 1467/97/EK tanácsi rendelet 5. cikke (1a)
bekezdésének megfelelően jelentést tennie a határozatnak való megfelelés
érdekében hozott intézkedésekről. 2013. november 15-én a
Bizottság megállapította, hogy Belgium eredményes intézkedéseket tett, és a
túlzotthiány-eljárás keretében további intézkedésekre nem volt szükség akkor.
(4)       A Szerződésekhez
csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló
jegyzőkönyv 4. cikkével összhangban a Bizottság biztosítja a túlzott
hiány esetén követendő eljárás végrehajtásához kapcsolódó adatokat. A
jegyzőkönyv alkalmazásának részeként az Európai Közösséget létrehozó
Szerződéshez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról
szóló jegyzőkönyv alkalmazásáról szóló, 2009. május 25-i 479/2009/EK
tanácsi rendelet[4]
3. cikkével összhangban a tagállamok évente kétszer, konkrétan április 1-jéig
és október 1-jéig kötelesek közölni az államháztartási hiányra, az
államadósságra és más kapcsolódó változókra vonatkozó adatokat.
(5)       Annak mérlegelésekor, hogy
indokolt-e a túlzott hiány fennállásáról szóló határozat hatályon kívül
helyezése, a Tanácsnak a közölt adatok alapján kell döntést hoznia. Emellett a
túlzott hiány esetén követendő eljárás megszüntetésére csak akkor kerülhet
sor, ha a Bizottság előrejelzései szerint a hiány az előrejelzésnek
megfelelő időtávon nem haladja meg a GDP 3 %-ában meghatározott határértéket[5].
(6)       A Bizottság (Eurostat) által
a 479/2009/EK rendelet 14. cikkével összhangban – Belgium 2014. április
1-je előtti adatszolgáltatását követően – rendelkezésre bocsátott
adatok, a 2014. évi stabilitási program és a Bizottság 2014. tavaszi
előrejelzése alapján az alábbi következtetések vonhatók le:
–
A belga államháztartási hiány azt követően,
hogy 2009-ben a GDP 5,6 %-ának megfelelő értéken tetőzött –
amelyből mintegy 0,7 % egyszeri tényezőknek volt betudható –,
2013-ra a Tanács 2013. június 21-i határozatával összhangban a GDP
2,6 %-ának megfelelő mértékűre csökkent. Ez a javulás
elsősorban a jelentős mértékű költségvetési kiigazításnak,
valamint a gazdasági ciklust jellemző feltételek javulásának volt
köszönhető.
–
A 2014–2017 közötti időszakra vonatkozó, a
belga kormány által 2014. április 30-án benyújtott stabilitási
programban vázolt tervek szerint az államháztartási hiány 2014-ben a GDP
2,15 %-ára csökken, majd 2015-ben a GDP 1,4 %-ának megfelelő
értékre süllyed. A gazdaságpolitika változatlanságát feltételezve a Bizottság
2014. tavaszi előrejelzése 2014-re 2,6 %-os, 2015-re 2,8 %-os
GDP-arányos hiánnyal számol. Így a tervek szerint a hiány az előrejelzés
távlatában a Szerződésben a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték
alatt marad.
–
A GDP 0,7 %‑ának megfelelő
mértékű 2013. évi javulás után a strukturális egyenleg – vagyis a ciklikus
hatásoktól megtisztított, egyszeri és más átmeneti intézkedések nélküli
államháztartási egyenleg – az előrejelzés szerint 2014‑ben
stabilizálódik, 2015‑ben pedig – változatlan politikát feltételezve –
enyhén romlik. Ezzel összefüggésben úgy tűnik, hogy a strukturális
egyenleg 2014. évi kiigazítása a GDP 0,5 %-ának megfelelő mértékben
el fog maradni a középtávú költségvetési cél eléréséhez szükséges
mértéktől, ami azt sugallja, hogy a Paktum prevenciós ágának való teljes
körű megfelelés érdekében – a szükséges kiigazítási pályától való
jelentős eltérés és az adósságra vonatkozó referenciaérték megsértésének
kockázata miatt – meg kell erősíteni a költségvetési intézkedéseket.
–
A GDP-arányos államadósság 2009 és 2013 között
mintegy 5 százalékponttal, 101,5 %-ra nőtt, aminek hátterében
részben az euróövezeti tagállamoknak nyújtott pénzügyi támogatáshoz Belgium
által biztosított hozzájárulás áll. Az előrejelzések szerint a bruttó
államadósság nagyjából ezen a szinten marad 2014-ben és 2015-ben.
(7)       A Tanács emlékeztet arra,
hogy a túlzott hiány megszüntetését követő évtől, 2014-től
Belgium a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágába tartozik, és
megfelelő ütemben kell előrehaladnia középtávú költségvetési céljának
elérése felé, beleértve a kiadási referenciaérték tiszteletben tartását,
továbbá megfelelő előrehaladást kell tennie az adósságkritérium
teljesítése felé, a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának
felgyorsításáról és pontosításáról szóló, 1997. július 7-i 1467/97/EK tanácsi
rendelet 2. cikke (1a) bekezdésének megfelelően.
(8)       A Szerződés 126. cikke
(12) bekezdésének megfelelően a túlzott hiány fennállásáról szóló tanácsi
határozatot hatályon kívül kell helyezni, ha a Tanács úgy ítéli meg, hogy az
érintett tagállamban megszüntették a túlzott hiányt.
(9)       A Tanács véleménye szerint
Belgiumban a túlzott hiány korrekciója megtörtént, ezért a 2010/283/EU
határozatot hatályon kívül kell helyezni,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Átfogó értékelés alapján megállapítást nyert,
hogy Belgiumban megtörtént a túlzott hiány kiigazítása.
2. cikk
A 2010/283/EU határozat hatályát veszti.
3. cikk
Ennek a határozatnak a Belga Királyság a
címzettje.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 125., 2010.5.21., 34. o.
[2]               A 2009. évi államháztartási hiány és államadósság
mértékét később a GDP 5,6%-ára, illetve 95,7%-ára módosították.
[3]               HL L 209., 1997.8.2., 6. o.
[4]               HL L 145., 2009.6.10., 1. o.
[5]               „A Stabilitási és Növekedési Paktum végrehajtásának
részletes leírása, valamint iránymutatások a stabilitási programok és
konvergenciaprogramok tartalmára és formájára vonatkozóan” c. útmutatóval
(2012. szeptember 3.) összhangban. Lásd: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf


Fontos jogi nyilatkozat

|

52006SC0020

Ajánlás a Tanacs határozata az Egyesült Királyságban túlzott hiány fennállásáról  /* SEC/2006/0020 végleges */

	[pic] | AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA |Brüsszel, 11.1.2006SEC(2006) 20 véglegesAjánlásA TANÁCS HATÁROZATAaz Egyesült Királyságban túlzott hiány fennállásáról(előterjesztő: a Bizottság)INDOKOLÁSA túlzott hiány esetén követendő eljárás (EDP) alkalmazására a Szerződés 104. cikke és a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról szóló, 1997. július 7-i 1467/97/EK tanácsi rendelet[1] vonatkozik, amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része. Ugyanakkor, amíg a legtöbb rendelkezés az euro-övezetben nem résztvevő államokkal megegyezően az Egyesült Királyságra is vonatkozik, az Egyesült Királyságra vonatkozó bizonyos rendelkezésekről szóló jegyzőkönyv[2] 5. cikke szerint a Szerződés 104. cikkének (1) bekezdésébe foglalt, a túlzott költségvetési hiány elkerülésére vonatkozó kötelezettség nem vonatkozik az Egyesült Királyságra egészen addig, amíg az ország el nem éri a gazdasági és monetáris unió harmadik szintjét. Helyette, a GMU második szakaszában, a Szerződés 116. cikkének (4) bekezdése szerint az Egyesült Királyság köteles ”a túlzott hiány elkerülésére törekedni”.Az Egyesült Királysággal szemben indított túlzott hiány esetén követendő eljárás 1998. májusi megszüntetését követő időszakban az Egyesült Királyság általános költségvetési egyenlege az 1990-es évek végi többletet követően 2003/04-ben a GDP 3,2 %-át kitevő hiánnyá alakult[3]. Ezen fejlődés megegyezett a strukturális költségvetési egyenlegnek a GDP 4 százalékpontjának megfelelő változásával 1999/00 és 2003/04 között. Ezen évek alatt az általános költségvetési kiadások hányada kevesebb, mint 40 %-ról a GDP kb. 43 %-ára nőtt. Ugyanebben az időszakban a költségvetés bruttó állótőke-beruházása a GDP 1,2 %-áról 1,6 %-ra növekedett; a bruttó államadósság-hányad 2002/03-ban a GDP 37,6 %-ára csökkent, azóta növekedik. Ez a fejlődés, valamint a kamatlábak alakulása az időszakban a kamatkifizetések csökkenését eredményezte a GDP 2,9 %-áról 2,0 %-ra. A 2003/04 évek referenciaszintet meghaladó hiányának következményeként a Bizottság kezdeményezte a 2004. áprilisi, a 104. cikk (3) bekezdése szerinti jelentéssel[4] a túlzott hiány esetén követendő eljárást. Mivel az akkori értékelés szerint a GDP 3 %-ának túllépése kicsi volt és valószínűleg átmeneti, a hiányt nem ítélték meg túlzottnak.Az Egyesült Királyság által 2005 augusztusában bejelentett EDP adatokkal összhangban, a költségvetési hiány elérte a GDP 3,2 %-át a 2004/05 (az áprilistól márciusig tartó) költségvetési évben[5],[6], így újból túllépve a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaértéket. A 2004/05 költségvetési év hiányára jelzett adat meggyőző bizonyítékot szolgáltat arra, hogy az Egyesült Királyságban a Szerződés és a Stabilitási és Növekedési Paktum értelmében vett túlzott hiány áll fenn.A Bizottság emiatt jelentést fogadott el a Szerződés 104. cikkének (3) bekezdésével összhangban, amelyben a Szerződésben foglalt hiány és adósságkritériumok teljesülését értékelte[7]. A jelentés szerint, bár a 2004/05. évi hiány a GDP 3 %-ában meghatározott, Szerződésben foglalt referenciaérték feletti, mégis közel volt hozzá. Ugyanakkor, a GDP 3 %-ának túllépése nem tekinthető kivételesnek. Különösen, a túllépés nem tekinthető váratlan esemény eredményének, valamint a referenciaérték 2004/05. évi túllépését kísérő gazdasági teljesítmény nem minősíthető súlyos gazdasági visszaesésnek. Becslések szerint a 2004. évi 3,2 %-os növekedés meghaladta a potenciális növekedés mértékét, hasonlóan a 2004/05 évekhez. 2004-ben a becsült kibocsátási rés pozitív volt. Az átmenetiség kérdése tekintetében azt várták, hogy 2005/06 és 2006/07 között a hiány 3 % felett marad az Egyesült Királyságra vonatkozó időszakos felülvizsgált gazdasági és költségvetési kilátások alapján.Jelentésében a Bizottság minden egyéb, a tagállam középtávú gazdasági és költségvetési helyzete szempontjából érdemleges tényezőt is elemzett, valamint minden más tényezőt, amely érdemlegesnek tűnt az Egyesült Királyság államháztartásának értékeléséhez. A Stabilitási és Növekedési Paktum szerint a túlzott hiány fennállását megállapító határozathoz vezető lépések során figyelembe lehet venni az érdemleges tényezőket [így ideértve a 104. cikk (4) bekezdésével összhangban a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményét, a 104. cikk (5) bekezdésével a Bizottság véleményét, illetve a 104. cikk (6) bekezdésével összhangban a Tanács határozatát], “amennyiben teljesül az átfogó elv azon kettős feltétele, amely szerint – az egyéb érdemleges tényezők figyelembevételét megelőzően – a referenciaérték meghaladása átmeneti, és a hiány közel marad a referenciaértékhez”. Az Egyesült Királyság esetében, bár a 2004/05-re előrejelzett hiány a referenciaértékhez közeli volt, a jelentés megállapította, hogy a 2005/06 és 2006/07 költségvetési évekre előrejelzett költségvetési hiány a GDP 3 %-a feletti.A Szerződés 104. cikkének (4) bekezdése szerint „a 114. cikkben említett bizottság (vagyis a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság) véleményezi a Bizottság jelentését”. A Gazdasági és Pénzügyi Bizottság 2005. szeptember 30-án kiadott véleményében, amely összhangban áll a bizottsági jelentésben foglalt értékeléssel, megállapítja, hogy a túlzott hiány nem tekinthető átmenetinek. A Bizottság azonban ajánlotta, hogy további lépéseket kell tenni a túlzott hiány esetén követendő eljárás keretében a Bizottság következő őszi előrejelzéseit megelőzően.A Bizottság szolgálatainak őszi előrejelzései szerint, amelyek feltételezik, hogy az Egyesült Királyság költségvetési politikája nem tér el a bejelentettől, a hiány 2005/06-ban várhatóan épp a GDP 3½ %-a alá emelkedik, és 2006/07-ben a GDP 3 %-a fölötti marad, ami csak 2007/08-ban mutat a GDP 3 %-a körüli fokozatos javulást. Ezek az előrejelzések megerősítették a Bizottság 104. cikk (3) bekezdése szerinti jelentésében foglalt értékelését, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság 104. cikk (4) bekezdése alatt elfogadott véleményét, amely szerint 2005/06-ban és 2006/07-ben a hiány várhatóan a GDP 3 %-a fölötti marad és emiatt nem tekinthető átmenetinek. Ezen előrejelzések alapján a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték túllépése nem tekinthető sem kivételesnek, sem átmenetinek, bár a hiány a referenciaértékhez közeli.A Bizottság szolgálatainak őszi előrejelzéseit követően az Egyesült Királyság költségvetési intézkedéseket jelentett be a Parlamentnek december 5-én bemutatott előzetes költségvetési jelentésben. A bejelentett politika (az őszi előrejelzésben figyelembe vett) alapadataihoz képest ezen intézkedések költségei az Egyesült Királyság hatóságai szerint nettó értelemben az idei költségvetési évben a GDP 0,1 százalékpontjának megfelelő költségvetési lazítást, és 2006/07-ben GDP épp 0,1 százalékpontja alatti költségvetési szigorítást jelent. Ezen intézkedéseket tekintve, amelyek ugyan kivétel nélkül strukturális jellegűek, a Bizottság értékelése továbbra is azt jelzi, hogy ennek ellenére a 2006/07 év hiánya várhatóan meghaladja a GDP 3 %-át, emellett 2006/07-re a becsült hiány a GDP kb. 3,1 %-a, és emiatt az nem tekinthető átmenetinek.Emiatt, ismételten a fent említett kettős feltétel nem teljesülése miatt, a 104. cikk (5) bekezdése szerinti bizottsági vélemény, valamint a 104. cikk (6) bekezdése szerinti tanácsi határozat céljából az Egyesült Királyság esetében más érdemleges tényezőket nem vesznek figyelembe. Az elemzés emiatt azt jelzi, hogy nem teljesült a Szerződés hiányra vonatkozó kritériuma. Ezzel ellentétben a kormányzati adóssághányad továbbra is a 60 %-ban meghatározott referenciaérték alatti (a 2004/05 költségvetési évre vonatkozóan a GDP 40,8 %-át kitevő adat), azonban, a jelenlegi és a tervezett elsődleges hiány mértékét tekintve, emelkedő pályán mozog: a Bizottság őszi előrejelzései szerint 2007/08-ban eléri a GDP kb. 44½ %-át. Az alábbi táblázat a Bizottság szolgálatainak előrejelzéseit mutatja költségvetési évek szerint az Egyesült Királyság költségvetési hiányára és adóssághányadaira vonatkozóan.Egyesült Királyság: költségvetési előrejelzések költségvetési évek szerint(a GDP %-ában)Tényleges | Előrejelzett |2004/05 | 2005/06 | 2006/07 | 2007/08 |Államháztartási hiány | 3,2 | 3,4 | 3,2 | 3,0 |Az államháztartás bruttó adóssága | 40,8 | 42,7 | 43,7 | 44,5 |A Bizottság, miután figyelembe vette saját jelentését, a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményét, a Bizottság szolgálatainak 2005. évi őszi előrejelzéseit és az Egyesült Királyság 2005 decemberi előzetes költségvetési jelentését, azon a véleményen van, hogy az Egyesült Királyságban túlzott hiány áll fenn. Ennek a véleménynek, amelyet a Bizottság 2006. január 11-én fogadott el, a Tanács a címzettje, a Szerződés 104. cikke (5) bekezdésének megfelelően. A Bizottság ajánlja, hogy a Tanács ennek megfelelően határozzon, összhangban a 104. cikk (6) bekezdésével.Ezen kívül a Bizottság csatoltan benyújtja a Tanácsnak az Egyesült Királyságnak szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlását, a túlzott hiány fennállásának megszüntetésére, a Szerződés 104. cikke (7) bekezdésének megfelelően. Az 1467/97/EK tanácsi rendeletnek megfelelően „a Tanács ajánlása a túlzott hiány kiigazítására is megállapít egy határidőt, amelyet az annak megállapítását követő évben kell teljesíteni, kivéve ha különleges körülmények állnak fenn. Az ajánlásban a Tanács előírja a tagállamnak az egyszeri és ideiglenes intézkedésektől megtisztított, ciklikus hatásoktól megtisztított nettó egyenlegének a GDP legalább 0,5 %-át kitevő éves javulásának elérését a túlzott hiány ajánlásban szereplő határidőn belüli kiigazításának biztosítása érdekében.”Az Egyesült Királyság esetében az érdemleges tényezők figyelembe vétele alapján nem állapítható meg azon különleges körülmények fennállása, amelyek biztosítanák a hiány kiigazítására megszabott határidőtől való eltérést. Különösen, miközben 2005 és 2006 között a kibocsátási rés 0,5 százalékpontos növekedését várják, a Bizottság szolgálatainak őszi előrejelzései szerint (a decemberi előzetes költségvetési jelentés figyelembevételét megelőzően) a kibocsátás 2005 vége felé erősödik, 2006-tól körülbelül trend szintű növekedéssel. Az előzetes költségvetési jelentésben bejelentett intézkedések alapvetően nem befolyásolják a növekedés alakulását, a 2006/07-tól bekövetkező enyhe, a gazdaság offshore olajágazatára összpontosító költségvetési megszorítások feltételezhetően az intézkedésekben nem eredményeznek hagyományos értelemben vett ciklikus hatásokat. A ciklikus hatásoktól megtisztított hiány vonatkozásában a Bizottság szolgálatainak őszi előrejelzésének értékelése szerint 2005 és 2006 között a GDP 0,3 százalékpontjával javul; az előzetes költségvetési jelentés intézkedéseinek figyelembe vétele mellett ez a javulás várhatóan a GDP 0,4 százalékpontja körüli. Összefoglalva, emiatt, a bejelentett politikák alapján a ciklikus hatásoktól megtisztított hiány visszafogott csökkentése környezetében a kibocsátás növekedése az előrejelzések szerint indokoltan erős marad, ugyanakkor a jelenlegi hiány enyhén a referenciaérték feletti marad. Ezen háttér előtt a GDP legalább 0,5 %-ának megfelelő éves javulása enyhe költségvetési erőfeszítéseket igényelne.Az ajánlásnak megfelelően, mivel az Egyesült Királyságban az átfogó növekedési teljesítmény indokoltan kielégítő, és a túlzott hiány megszüntetéséhez szükséges strukturális javítások a költségvetési egyenlegben visszafogottak, a Stabilitási és Növekedési Paktummal összeegyeztethetőnek tekintik a költségvetési kiigazítás legkésőbb a 2006/07-es költségvetési évre történő befejezését.AjánlásA TANÁCS HATÁROZATAaz Egyesült Királyságban túlzott hiány fennállásárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 104. cikke (6) bekezdésére,tekintettel a Bizottság ajánlására,tekintettel az Egyesült Királyság által benyújtott észrevételekre,mivel:(1) A Szerződés 104. cikke meghatározza a tagállamok számára a túlzott költségvetési hiány (EDP) esetén követendő eljárást a túlzott hiány elkerülése, illetve a túlzott hiány azonnali kiigazítása céljából.(2) Az egyes Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságára vonatkozó rendelkezésekről szóló jegyzőkönyv 5. cikke szerint a Szerződés 104. cikkének (1) bekezdésében foglalt, a túlzott költségvetési hiány elkerülésére vonatkozó kötelezettség nem vonatkozik az Egyesült Királyságra egészen addig, amíg el nem éri a gazdasági és monetáris unió harmadik szintjét[8]. A gazdasági és monetáris unió második szakaszában az Egyesült Királyság köteles a túlzott hiány elkerülésére törekedni, a Szerződés 116. cikkének (4) bekezdése szerint.(3) A Stabilitási és Növekedési Paktum a rendezett államháztartás célkitűzésén alapul, az árstabilitás és az erős, fenntartható, munkahelyteremtéshez vezető növekedés eszközeként.(4) A Szerződés 104. cikke szerinti túlzott hiány esetén követendő eljárás, amelyet a „túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról” szóló 1467/97/EK tanácsi rendelet[9] (amely a Stabilitási és Növekedési Paktum része) pontosít, előírja a túlzott hiány fennállását megállapító határozatot. A Szerződéshez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról, szóló jegyzőkönyv további rendelkezéseket állapít meg a túlzott hiány esetén követendő eljárás megvalósítására. A 3605/93/EK tanácsi rendelet[10] meghatározza az említett jegyzőkönyv rendelkezésének alkalmazására vonatkozó részletes szabályokat és meghatározásokat.(5) A Szerződés 104. cikkének (5) bekezdése megköveteli, hogy a Bizottság véleményt küldjön a Tanácsnak, ha a Bizottság szerint valamely tagállamban túlzott hiány áll fenn vagy következhet be. Figyelembe véve a Szerződés 104. cikke (3) bekezdése szerinti jelentését, valamint a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményét, a 104. cikk (4) bekezdésével, valamint a Bizottság szolgálatainak 2005. évi őszi előrejelzésével és az Egyesült Királyság 2005 decemberi előzetes költségvetési jelentésével összhangban, a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy túlzott hiány áll fenn az Egyesült Királyságban. A Bizottság emiatt megküldte ezt a véleményt a Tanácsnak az Egyesült Királyság vonatkozásában 2006. január 11-én.(6) A Szerződés 104. cikkének (6) bekezdése szerint a Tanácsnak figyelembe kell vennie azokat az észrevételeket, amelyeket az érintett tagállam tenni kíván, mielőtt egy átfogó értékelés alapján határozna arról, hogy fennáll-e túlzott hiány. Az Egyesült Királyság esetében ez az általános értékelés a következő megállapításokat eredményezi:(7) Az Egyesült Királysággal szemben indított túlzott hiány esetén követendő eljárás 1998. májusi megszüntetését követő időszakban az Egyesült Királyság általános költségvetési egyenlege az 1990-es évek végi többletet követően 2003/04-ben a GDP 3,2 %-át kitevő hiánnyá alakult[11]. Ezen fejlemény megegyezett a strukturális költségvetési egyenlegnek a GDP 4 százalékpontjának megfelelő változásával 1999/00 és 2003/04 között. Ezen évek alatt az általános költségvetési kiadások hányada kevesebb, mint 40 %-ról a GDP kb. 43 %-ára nőtt. Ugyanebben az időszakban a költségvetés bruttó állótőke-beruházása a GDP 1,2 %-áról 1,6 %-ra növekedett; a bruttó államadósság-hányad 2002/03-ban a GDP 37,6 %-ára csökkent, azóta növekedik. Ez a fejlődés, valamint a kamatlábak alakulása az időszakban a kamatkifizetések csökkenését eredményezte a GDP 2,9 %-áról 2,0 %-ra. Ennek eredményeképpen megindította a 2004 áprilisában készített 104. cikk (3) bekezdése szerinti jelentéssel a túlzott hiány esetén követendő eljárást[12]. Ugyanakkor, mivel az akkori értékelés szerint a GDP 3 %-át meghaladó hiány kismértékű és valószínűsíthetően átmeneti jellegű volt, a hiányt nem ítélték meg túlzottnak.(8) A 2004/05 költségvetési évben, az Egyesült Királyság által 2005 augusztusában bejelentett EDP adatokkal összhangban, a költségvetési hiány a GDP 3,2 %-os szintjén maradt, ami ismét meghaladta, de közelítette a Szerződésben a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaértéket. Ugyanakkor, a GDP 3 %-ának túllépése nem tekinthető kivételesnek. Különösen, a túllépés nem tekinthető sem az Egyesült Királyság hatóságai ellenőrzésén kívül álló váratlan esemény, sem pedig súlyos gazdasági visszaesés következményének. Becslések szerint a 2004. évi 3,2 %-os növekedés meghaladta a potenciális növekedés mértékét, hasonlóan a 2004/05 évekhez. 2004-ben kibocsátási rés becslések szerint pozitív volt. Emiatt, a referenciaértéket túllépő hiány nem tekinthető súlyos gazdasági visszaesés eredményének. A GDP 3 %-ában meghatározott referenciaérték túllépése továbbá nem tekinthető átmenetinek a Bizottság szolgálatainak 2005. évi őszi előrejelzései alapján. Feltételezve, hogy az Egyesült Királyság költségvetési politikája nem tér el a bejelentettől, ezen előrejelzésekben a hiány 2005/06-ban várhatóan a GDP majdnem 3½ %-ra emelkedik, és 2006/07-ben a GDP 3 %-a fölötti marad. Ezen előrejelzések alapján a referenciaérték túllépése nem tekinthető sem kivételesnek, sem átmenetinek a Szerződés és a Stabilitási és Növekedési Paktum értelmében, bár a hiány a referenciaértékhez közeli. A Bizottság szolgálatainak őszi előrejelzéseit követően az Egyesült Királyság költségvetési intézkedéseket jelentett be a Parlamentnek december 5-én bemutatott előzetes költségvetési jelentésben. A bejelentett politika (a Bizottság szolgálatainak őszi előrejelzéseiben figyelembe vett) alapadataihoz képest ezen intézkedések költségei az Egyesült Királyság hatóságai szerint nettó értelemben az idei költségvetési évben a GDP 0,1 százalékpontjának megfelelő költségvetési lazítást, és 2006/07-ben GDP 0,1 százalékpontjának megfelelő költségvetési szigorítást jelent. Ezen intézkedéseket tekintve, amelyek ugyan kivétel nélkül strukturális jellegűek, az értékelés továbbra is azt jelzi, hogy ennek ellenére a 2006/07 évben a GDP 3,1 %-át kitevő hiány várhatóan meghaladja a GDP 3 %-át, és emiatt nem tekinthető átmenetinek. Mindez azt jelzi, hogy a hiánykritériumra vonatkozó, Szerződésben foglalt követelmények nem teljesülnek.(9) Ezzel ellentétben a kormányzati adóssághányad továbbra is a 60 %-ban meghatározott referenciaérték alatti (az augusztusi EDP adatok a 2004/05 költségvetési évre vonatkozóan a GDP 40,8 %-át kitevő hányadot jeleztek), azonban, a jelenlegi és a tervezett elsődleges hiány mértékét tekintve, emelkedő pályán. A Bizottság őszi előrejelzései szerint az adóssághányad tervezett értéke 2007/08-ban a GDP 44½ %-a.(10) A 1467/97/EK rendelet 2. cikke (4) bekezdésének megfelelően, az „érdemleges tényezők” csak akkor vehetők figyelembe a 104. cikk (6) bekezdése szerint túlzott hiány fennállását megállapító tanácsi határozatban, ha a kettős feltétel – vagyis a hiány közel marad a referenciaértékhez és a referenciaérték túllépése átmeneti – teljes mértékben teljesül. Az Egyesült Királyság esetében ez a kettős feltétel nem teljesül. Emiatt ebben a határozatban nem vettek figyelembe más, érdemleges tényezőket.ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:1. cikkAz átfogó értékelés alapján megállapítást nyert, hogy az Egyesült Királyságban túlzott hiány áll fenn.2. cikkEnnek a határozatnak Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága a címzettje.Kelt Brüsszelben, […]-án/-én.a Tanács részérőlaz elnök […] [1] HL L 209., 1997.8.2., legutóbb a 1056/2005/EK tanácsi rendelettel módosított (HL L 174., 2005.7.7., 5. o.) rendelet.[2] http://europa.eu.int/eur-lex/en/treaties/selected/livre340.html[3] 2005 augusztusi EDP bejelentés, amelyet a GDP 3,3 %-áról lefelé korrigáltak. Az Egyesült Királyság augusztusi adatait 2005. szeptember 26-án az Eurostat validálta.[4] Lásd: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/country/edp/edprep2004_uk.pdf[5] Az EDP az Egyesült Királyságra annak költségvetési éve szerint alkalmazandó. Az Egyesült Királyság aktuális költségvetési egyenleg itt jelzett adatai megfelelnek az UMTS bevételek allokációjáról szóló 2000. július 14-i Eurostat határozatnak. Az Egyesült Királyság ezt a határozatot nem használta fel teljes mértékben költségvetési adatainak hazai nyilvánosságra hozatalához, amelynek eredményeként az Eurostat alapú, évente a GDP kb. 0,1 százalékpontjának megfelelő nettó kölcsönök egyenleg alacsonyabb az Egyesült Királyság nemzeti elszámolásaiban jelentettekhez képest 2001-től, illetve 2001/02-től.[6] Ugyanakkor a 2004/05 évi hiány alakulását az augusztusi bejelentés óta felfelé korrigálták. A GDP 3,3 %-ának megfelelő eredmény összhangban áll a 2005 decemberi előzetes költségvetési jelentésben jelzettekkel.[7] http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/edp/com_rep_uk.pdf[8] http://europa.eu.int/eur-lex/en/treaties/selected/livre340.html[9] HL L 209., 1997.8.2., 6. o., legutóbb a 1056/2005/EK tanácsi rendelettel módosított (HL L 174., 2005.7.7., 5. o.) rendelet.[10] HL L 332., 1993.12.31., 7. o., a 475/2000/EK rendelettel (HL L 58., 2000.3.3., 1. o.), és a 351/2002/EK bizottsági rendelettel (HL L 55., 2002.2.26., 23. o.) módosított rendelet.[11] 2005 augusztusi EDP bejelentés, amelyet a GDP 3,3 %-áról lefelé korrigáltak. Az Egyesült Királyság augusztusi adatait 2005. szeptember 26-án az Eurostat validálta.[12] Lásd: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/country/edp/edprep2004_uk.pdf


title: 2014/662/EU: A Bizottság ajánlása ( 2014. szeptember 10. ) az ópium-alkaloidoknak a szemes mákban és a szemes mákból készült termékekben való előfordulása megelőzését és csökkentését célzó bevált gyakorlatokról  EGT-vonatkozású szöveg

text:
               12.9.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 271/96

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2014. szeptember 10.)
   az ópium-alkaloidoknak a szemes mákban és a szemes mákból készült termékekben való előfordulása megelőzését és csökkentését célzó bevált gyakorlatokról
   (EGT-vonatkozású szöveg)

      (2014/662/EU)

   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A szemes mákot ópiummákból (Papaver somniferum L.) nyerik. A mákmagokat péksüteményekben, ételre szórva, sütemények töltelékeként, desszertekben és étkezési olaj készítésére használják. Az ópiummák narkotikumhatású alkaloidokat, például morfint és kodeint tartalmaz. A szemes mák egyáltalán nem vagy csak nagyon kis mennyiségben tartalmaz ópium-alkaloidokat, ugyanakkor rovarok okozta sérülés következtében vagy a magvakat betakarítás során érő külső szennyeződés által szennyeződhet alkaloidokkal, amikor a mákszalmából (ideértve a máktok falát) származó porszemcsék a magvakhoz tapadnak.

               (2)

               Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (EFSA) élelmiszerláncba bekerülő szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testülete (CONTAM) elkészítette az emberi fogyasztásra szánt szemes mákban előforduló ópium-alkaloidokkal kapcsolatos közegészségügyi kockázatokra vonatkozó szakvéleményét (1).

               (3)

               A szemes mákot tartalmazó élelmiszerek fogyasztásával történő morfinexpozícióra vonatkozó becslések azt mutatják, hogy az Unió egészében egyes fogyasztók – különösen gyermekek – esetében az akut referenciadózis akár egyetlen adag elfogyasztásával túlléphető.

               (4)

               Ezért helyénvaló bevált gyakorlatokat alkalmazni az ópium-alkaloidoknak a szemes mákban és a szemes mákból készült termékekben való előfordulása megelőzése és csökkentése érdekében,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   Ajánlott, hogy a tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a szemes mák előállításában és feldolgozásában érintett összes termelő alkalmazza az ezen ajánlás mellékletében leírt, az ópium-alkaloidoknak a szemes mákban és a szemes mákból készült termékekben való előfordulása megelőzését és csökkentését célzó bevált gyakorlatokat.

      Kelt Brüsszelben, 2014. szeptember 10-én.

            a Bizottság részéről

         Tonio BORG

            a Bizottság tagja

      (1)  Az EFSA-nak az élelmiszerláncba bekerülő szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testülete (CONTAM): Scientific Opinion on the risks for public health related to the presence of opium alkaloids in poppy seeds (Szakvélemény a szemes mákban előforduló ópium-alkaloidokkal kapcsolatos közegészségügyi kockázatokról). EFSA Journal 2011;9(11):2405. [150. o.] doi:10.2903/j.efsa.2011.2405. Online elérhető a következő címen: www.efsa.europa.eu/efsajournal.htm.

      MELLÉKLET
      I.   Helyes mezőgazdasági gyakorlatok az ópium-alkaloidoknak a termesztés, a betakarítás és a tárolás során való előfordulása megelőzése érdekében

      A morfin és más alkaloidvegyületek előfordulása elsősorban külső szennyeződés, különösen a nem megfelelő növényvédelem és betakarítási-tisztítási eljárások következménye. A szemes mák és az ezt tartalmazó termékek alkaloidszennyeződését befolyásoló egyéb tényezők közé tartozik például a máknövény fajtája, valamint az olyan termesztési feltételek és stressztényezők, mint a szárazság és a gombák. Emellett a szemes mák szennyeződésében a rovarok is jelentős szerepet játszanak.

         A máknövényfajta kiválasztása

      A máknövényfajták két kategóriára oszthatók:

                  a)

                  olyan máknövényfajták, amelyeket kizárólag étkezési mák előállítására termesztenek. E fajták ópium-alkaloidtartalma alacsony;

                  b)

                  olyan máknövényfajták, amelyeket gyógyszeripari célra termesztenek, de amelyek magvait melléktermékként élelmiszerként is felhasználják. A tokkal és a mákszalmával összehasonlítva a mákmagok ópium-alkaloidtartalma viszonylag alacsony.

         Megfelelő védekezés a kártevőkkel és a betegségekkel szemben

      Az e szakaszban említett kártevők és betegségek közül nem mindegyik fordul elő az Unió valamennyi növénytermesztési régiójában. Ezért az érintett kártevőkkel és betegségekkel szembeni védekezést szolgáló intézkedések csak az előfordulás helye szerinti növénytermesztési régióra vonatkoznak.
      A máknövényt két fő betegség támadhatja meg: a Peronospora arborescens (mákperonoszpóra) és a Pleospora papaveracea. E gombák csírái áthatolnak a gubón, aminek következtében a növény megbetegszik, a magok túl korán beérnek, színük pedig sötét vagy fekete lesz. A betegségek hatására a mák érzékszervi tulajdonságai (íz és szín) is megváltoznak: a tisztítási eljárás során az eltérő színű penészes magokat nem lehet teljes mértékben kiválogatni.
      A növény fejlődésének későbbi szakaszaiban támadó kártevők szintén jelentősen rontják a szemes mák élelmiszer-ipari értékét. A leggyakoribb kártevők közé a máktokormányos (Neoglycianus maculalba) és a máktokszúnyog (Dasineura papaveris) tartozik. A máktokormányos a zsenge zöld tokokba rakja tojásait. A mákfejben kikelő lárvák a máktokban táplálkoznak (a fejlődő mákmagokból), beszennyezik a máktokot, károsítják a mákmagokat, majd a tokból kirágva magukat elhagyják a növényt. A máktokszúnyog a kirágott lyukon keresztül rakja le tojásait. Az érett tok akár 50 narancssárga lárvát is tartalmazhat, melyek végül teljesen elpusztítják a tokot. A mákmagok feketék, fejletlenek és fogyasztásra alkalmatlanok.
      Ráadásul, mivel a gombacsírák és a máktokormányosok behatolnak a tokba, az onnan ürülő ragacsos, tejszerű nedv beszennyezi a magokat. E problémák valamennyi máktermesztő régióban felmerülnek.
      Ezért megjelenésük esetén ajánlott az említett betegségek és kártevők ellen megfelelően védekezni.

         A növények megdőlése által okozott kedvezőtlen betakarítási feltételek megelőzése

      A növény megdőlése a mák megfelelő sűrűségben történő vetésével nagyrészt megelőzhető.
      Az étkezési mák esetében a szárnövekedési szakaszban a növény szárhosszúságának szabályozása céljából használható növekedésszabályozó. A gyógyszerészeti célú mák termesztése során rendszerint nem kerül sor növekedésszabályozók alkalmazására, mivel használatuk megváltoztatja az alkaloid bioszintézisét. A növekedésszabályozók nem csupán rövidebb szárat eredményeznek, de használatukkal a szár alsó része is megvastagszik. A rövid és erős növények nem dőlnek meg, ami különösen a zöld tok kifejlődése és érése során fontos.
      A növény megdőlése egyenetlenné teszi az érés folyamatát, és betakarítás során alkaloidokkal való szennyeződéshez vezet. A megdőlt növények rendszerint új hajtást hoznak. Az új hajtáson növő tokok később érnek be. A mák betakarításáig az érés folyamatának megfelelően le kellett zajlania, mivel az éretlen mákfejek latexet tartalmaznak. Betakarításkor a máktokokat összezúzzák, és a tejcsatornákból kicsorduló latex közvetlenül beszennyezi a mákmagok felületét ópium-alkalodiokkkal, melyek később a magok felületére rászáradnak. Az éretlen magtokokból származó rozsdás színű magok szintén rontják a szemes mák minőségét, különösen megjelenését és érzékszervi tulajdonságait.
      A növényvédő szerek engedélyezésére és felhasználási feltételeire vonatkozó tagállami szabályoknak megfelelően szárítószer alkalmazható annak érdekében, hogy betakarításkor valamennyi magtok teljesen érett legyen.

         Betakarítás

      Az étkezési mák nedvességtartalma nem haladhatja meg a 10 %-ot. A magok nedvessége betakarításkor rendszerint 6–10 % körül mozog. Amennyiben a szemes mák éghajlati okokból kifolyólag nem takarítható be az említett feltételek mellett, a mákot a mákszalmával együtt kell betakarítani, majd legfeljebb 40 °C-os meleg levegővel ki kell szárítani. E körülmények között ugyanakkor bármiféle késedelem azzal a kockázattal jár, hogy az emberi fogyasztásra szánt magok minősége érzékszervi, fizikai, kémiai és mikrobiológiai szempontból egyaránt romlik.
      A gyógyszerészeti célú mák nedvességtartalma betakarításkor időnként ennél magasabb, de a termést betakarítás után azonnal kiszárítják és – ami még fontosabb – le is hűtik. Szárítást és lehűtést követően a magok nedvességtartalma mintegy 8–9 %.
      Az étkezési mák betakarítása kisméretű magok betakarításához beállított kombájnokkal zajlik. A mák betakarításához a gép egyes részeit megfelelően be kell állítani, mivel a szemes mák mechanikai behatás következtében rendkívül könnyen sérül. Az élelmiszercélú felhasználásra szánt szemes mák 45–50 % olajat tartalmaz. A mákmag sérülése esetén a mag felülete olajjal szennyeződik, így az összetört magtokból kijutó por megtapad rajta. Az odatapadó porszemcsékkel a mákmagokon nő az ópium-alkaloidok koncentrációja. A mákolaj ráadásul hamar megromlik és igen gyorsan oxidálódik. A mag sérülése következtében így – a bekövetkező szennyeződés és az ópium-alkaloid szintek növekedése mellett – nem csupán az élelmiszercélú felhasználásra szánt mák érzékszervi tulajdonságainak minősége csökken, hanem eltarthatósága is romlik.
      A gyógyszerészeti célú mák betakarítása során alapvetően fontos, hogy csak a tok és bizonyos mennyiségű mákszalma kerül begyűjtésre. Ezért betakarítása takarmánybetakarító kombájnnal történik, melynek feje speciális beállítások révén csak a növény felső részét takarítja be. Takarmánybetakarító kombájn használatával csak a növény szükséges részeit takarítják be, csökkentve a szennyeződés valószínűségét.

         A betakarítást követő kezelés

      A mákmagok nem tartalmaznak, vagy csak nagyon kis mennyiségben tartalmaznak ópium-alkaloidokat. A mákmagok felületén előforduló ópium-alkaloid koncentrációjára való hivatkozás a mákszalmáról (a máktok fala) odakerülő apró porszemcsékre vonatkozik. Ezért elengedhetetlen a betakarítást követő tisztítás és feldolgozás, függetlenül attól, hogy az említett porban magas vagy alacsony-e az ópium-alkaloidok aránya.
      Betakarítást követően és a mákmagok élelmiszercélú felhasználását megelőzően a magokat meg kell tisztítani, a porszemcséket szívókészülékkel el kell távolítani, valamint minden más szennyeződést is el kell távolítani, végül elérve a 99,8 %-ot meghaladó tisztaságot.

         Tárolás

      Ha a szemes mákot a végső kezelés előtt tárolják, mákszalmával együtt kell betakarítani, és a betakarított növényrészeket rácson tartva, aktív szellőztetés révén kell biztosítani a megfelelő levegőztetést, valamint a 8–10 %-ot meg nem haladó nedvességtartalmat.
      Hosszú távú, szellőztetéssel kísért tároláshoz kezeletlen levegőt (vagyis előzetesen nem felfűtött levegőt) kell használni. Az így kezelt mákmagok 12 hónapon át jelentős minőségbeli változás nélkül tárolhatók.
      A megtisztított mákmagokat szellőző tartóedényekben, big-bag zsákokban vagy ömlesztett élelmiszerek csomagolására hitelesített zsákokban kell tárolni, kerülve a tárolóhelyiség padlójával való közvetlen érintkezést.

         Címkézés

      Amennyiben a mákmagokat további kezelésnek kell alávetni annak érdekében, hogy ópium-alkaloidtartalmukat az emberi fogyasztás vagy az élelmiszerben való felhasználás előtt csökkentsék, gondoskodni kell a megfelelő címkézésről, amely feltünteti, hogy a mákmagokon az emberi fogyasztást vagy az élelmiszerben való felhasználást megelőzően az ópium-alkaloidtartalom csökkentését szolgáló fizikai kezelést kell végezni.
      II.   Helyes mezőgazdasági gyakorlatok az ópium-alkaloidok feldolgozás során való előfordulásának megelőzése érdekében

      A mákmagok ópium-alkaloidtartalma többféle előkezelési és élelmiszer-feldolgozási eljárással csökkenthető. Megállapítást nyert, hogy az élelmiszer-feldolgozás során az alkaloidtartalom akár 90 %-kal csökkenhet, előkezeléssel és hőkezelési eljárásokkal kombinálva pedig szinte teljesen eltűnik.
      A leghatékonyabb eljárások közé a következők tartoznak: mosás és áztatás, a legalább 135 °C-ot, de lehetőség szerint 200 °C-ot meghaladó hőkezelések, az alacsonyabb (pl. 100 °C) hőmérsékletű hőkezelés nedvességgel vagy mosással kombinálva, valamint őrlés, illetve a különböző kezelések kombinációi.
      A szemes mákot tartalmazó élelmiszereket fogyasztási célú felkínálásuk előtt általában számos eljárásnak vetik alá.
      A kenyér és a péksütemények esetében gyakran egész, kezeletlen mákmagokat használnak elsősorban dekorációs célokra, és a sütésen kívül egyéb eljárásra nem kerül sor.
      Más élelmiszerekben a mákmagokat rendszerint megőrlik, mielőtt az elkészült ételre szórnák, vagy pékáruban használnák fel. A mákmagokat emellett – darált mák, cukor, folyadék (víz vagy tej) és más lehetséges összetevők és fűszerek kombinációjából álló – töltelékként is felhasználják. A mákos tölteléket az ételben való felhasználás előtt rendszerint hőkezelik. Egyes gasztronómiai hagyományokban a mákmagokat nyersen – egészben vagy őrölve – használják fel, kőkezelés nélkül, az adott étkezés fontos részeként.
      Az élelmiszerekben használt mákmagokat tehát különböző feldolgozási eljárások kombinációinak vetik alá, többek között őrlésnek, folyadékban való elkeverésnek, valamint hőkezelésnek, amely esetenként akár több lépcsőből is állhat. Előfordulhat, hogy egyetlen feldolgozási szakasz önmagában nem csökkenti jelentősen a mákmagok alkaloidtartalmát, de az előkezelés (pl. a mákos tölteték feldolgozása), majd az azt követő hőkezelés (pl. sütés) az alkaloidtartalmat a kimutathatóság szintje alá csökkentheti. A mosási és szárítási eljárások ipari szintű kombinációjával a nyers mákmagok nagymértékben szennyezett tételeiben (az eredetileg 50–220 mg morfin/kg között változó) morfinkoncentráció 4 mg morfin/kg koncentráció alatti szintre csökkent, anélkül, hogy ez a minőségi és érzékszervi tulajdonságokat kedvezőtlenül érintette volna.
      Az alábbi táblázat bemutatja a szemes mák és az abból készült termékek alkaloidtartalmának csökkentésére szolgáló, javasolt előkezelési és feldolgozási eljárásokat.
      Ennek kapcsán a következő észrevételeket szükséges tenni:

                  —

                  A végleges élelmiszer-feldolgozás előtt nem javasolt hőkezelés alkalmazása, mivel károsítja a zsírtartalmat, avasodást okozhat, és a szemes mák jellegzetes ízét is elveheti.

                  —

                  Ha a mákmagok alkaloidtartalmának csökkentéséhez mosás vagy vízben való áztatás szükséges, azt célszerű röviddel a betakarítás után elvégezni. Ugyanakkor figyelembe kell venni, hogy ez ronthatja a mákmagok minőségét és/vagy eltarthatóságát.

         Táblázat

         A szemes mák és az abból készült termékek alkaloidtartalmának csökkentésére szolgáló, javasolt előkezelési és feldolgozási eljárások

                  Előkezelési és feldolgozási eljárások

                  Kiegészítő feltételek

                  Hatás

                  A kifejtett hatás mértéke

                  Mosás vagy áztatás vízben

                  Idő (5 perc)
                  Megnövelt időmennyiség (30 másodperc – 2 perc – 30 perc) az alábbi hőmérsékletű vízben:

                  Az alkaloidtartalom csökkentése

                  46 % ↓

                  15 °C
                  60 °C
                  100 °C

                  60 % -75 % ↓
                  80 % -95 % ↓
                  80 % – 100 % ↓

                  Egyszeri mosás, kismértékben savas körülmények

                  40 % ↓

                  Hőmérséklet/hőkezelés

                  Kenyérsütés
                  135 °C
                  220 °C
                  200 °C + őrlés

                  Az alkaloidtartalom csökkentése

                  ~10-50 % ↓
                  ~30 % ↓
                  ~80-90 % ↓
                  ~90 % ↓

                  Őrlés

                  Oxigén (nagy aktív felület)
                  Növelt pH

                  A morfin gyorsabb lebomlása, pszeudomorfin képződése, a termék aromájának javulása

                  ~25-34 % ↓

                  Fény

                  A lebomlás sebességére gyakorolt enyhe hatás

                  Kombinált előkezelés

                  Mosás, 100 °C, 1 perc + pörkölés 200 °C-on, 20 percig

                  Az alkaloidtartalom csökkentése

                  98-100 % ↓

                  Mosás, 100 °C, 1 perc + szárítás (90 °C-on, 120 percig)

                  99 % ↓

                  Gőzzel történő benedvesítés 100 °C-on, 10 perc + szárítás (90 °C, 120 perc)

                  50-75 % ↓

                  Benedvesítés 100 °C-on, 10 perc + őrlés + szárítás (90 °C, 120 perc)

                  90-98 % ↓

                  Előkezelés + sütés

                  Őrlés + sütés

                  Az alkaloidtartalom nagymértékű csökkenése a gőzzel és hővel történő előkezelés kombinációjával, majd száraz hőkezelés

                  80-95 % ↓

                  Gőzzel történő előkezelés + őrlés + sütés kombinációja

                  90-95 % ↓

                  Előkezelés mosással + őrlés + sütés kombinációja

                  100 % ↓


title: European Parliament recommendation to the Council on the quality of criminal justice and the harmonisation of criminal law in the Member States (2005/2003(INI))

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

52005IP0030

Hivatalos Lap 304 E , 01/12/2005 o. 0109 - 0113

		P6_TA(2005)0030A büntető igazságszolgáltatás minősége az Európai UnióbanAz Európai Parlament ajánlása a Tanácshoz intézett, a büntető igazságszolgáltatás minőségéről és a büntetőjognak a tagállamokban történő összehangolásáról szóló ajánlási javaslatáról (2005/2003(INI))Az Európai Parlament,- tekintettel az António Costa által a PSE képviselőcsoport nevében előterjesztett, az Európai Unióban a büntető igazságszolgáltatás minőségéről szóló, a Tanácshoz címzett ajánlási javaslatra (B6-0234/2004),- tekintettel az ENSZ közgyűlése 1948. december 10-i, 217 A (III) határozatában elfogadott, az emberi jogokról szóló egyetemes nyilatkozatra és különösen annak 7., 8., 9., 10. és 11. cikkére,- tekintettel az ENSZ közgyűlése 1966. december 16-i 2200 A (XXI) határozatában elfogadott és 1976. március 23-án életbe lépett polgári és politikai jogok nemzetközi egyezségokmányára, különösen annak 2., 7., 9., 10. és 14. cikkére,- tekintettel az Európa Tanács 1950. november 4-én elfogadott és 1953. szeptember 3-án életbe lépett Európai Emberi Jogi Egyezményére, különösen annak 6. és 13. cikkére,- tekintettel az EU-Szerződés VI. címére, különösen annak 29. cikkére, 31. cikke (1) bekezdésének c) pontjára és 34. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontjára,- tekintettel a tagállamok által 2004. október 29-én Rómában aláírt európai alkotmányt létrehozó szerződésre, különösen annak I-42., III-260. (értékelő eljárások), III-270. és III-271. (igazságügyi együttműködés büntetőügyekben), valamint II-107-II-110. cikkére, amely utóbbiak az Európai Unió alapjogi chartájának 47-50. cikkeinek rendelkezéseit veszik át,- tekintettel a büntető igazságszolgáltatás terén elért közösségi vívmányokra, különösen az Európai Unió tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyegyezményre [1], a Tanács 2002. június 13-i 2002/584/IB kerethatározatára az európai elfogatóparancsról és a tagállamok közötti átadási eljárásokról [2], a Tanács 2003. július 22-i 2003/577/IB kerethatározatára a vagyonnal vagy bizonyítékkal kapcsolatos biztosítási intézkedést elrendelő határozatoknak az Európai Unióban történő végrehajtásáról [3], a tárgyak, dokumentumok és adatok büntetőügyi eljárásokban történő felhasználása céljából való kikérésével kapcsolatos európai kiadatási parancsról szóló tanácsi kerethatározatra (COM(2003)0688), továbbá az Európai Unióban a bizonyos büntetőeljárási jogokról szóló tanácsi kerethatározatra irányuló javaslatra (COM(2004)0328),- tekintettel a csatlakozási szerződés vonatkozó cikkeire, amelyek lehetővé teszik a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségre vonatkozó egyes intézkedések végrehajtásának felfüggesztését abban az esetben, ha bizonyos szabályokat nem tartanának tiszteletben (azonban ezeket a szabályokat előzetesen meg kell határozni),- tekintettel az Európai Parlament által 2004. október 14-én elfogadott, a Tanácsnak címzett ajánlásra [4] a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség jövőjére, valamint annak legitimitása és hatékonysága megerősítésének feltételeire vonatkozóan,- tekintettel a 2004. november 4- 5-i Európai Tanácson elfogadott hágai programra,- tekintettel eljárási szabályzata 114. cikkének (3) bekezdésére és 83. cikkének (5) bekezdésére,- tekintettel az Állampolgári, Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság jelentésére (A6-0036/2005),A. mivel az európai alkotmányt létrehozó szerződés II-107-II-110. cikke és az Emberi Jogok Európai Egyezményének 6. és 13. cikke meghatározza az igazságszolgáltatáshoz való jogot, amelyet az Uniónak és a tagállamoknak - saját hatáskörüknek megfelelően - biztosítaniuk kell az európai polgárok számára,B. mivel a igazságszolgáltatáshoz való jog - többek között - magába foglalja a hatékony jogorvoslathoz, a pártatlan bírósághoz, tisztességes, ésszerű időn belüli tárgyaláshoz és a jogi segítséghez való jogot, továbbá a gyanúsított személyek alapvető jogainak teljes tiszteletben tartását a büntetőper megkezdése előtt és a pert követően, illetve a tisztességes és emberséges bánásmódhoz való jogot az elítéltekkel szemben az ENSZ nemzetközi szabályainak és a kínzás és az embertelen vagy megalázó bánásmód vagy büntetés megelőzéséről szóló európai egyezménynek megfelelően,C. mivel a fent említett jogok védelme még inkább lényeges a büntetőeljárásban, ahol alapvető szabadságok forognak kockán,D. mivel e jogok védelmének felelőssége elsősorban az egyes tagállamokat terheli, amelyet saját alkotmányos rendjüknek és jogi hagyományaiknak megfelelően biztosítanak; mivel szükséges, hogy a tagállamok foglalkozzanak a jogrendszerükben felmerülő problémákkal, különösen azokkal, amelyekre az Emberi Jogok Európai Bírósága is rámutatott; mivel egy valódi, szabadságon, biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség kialakítása egyfelől azt jelenti, hogy az állampolgárok számára biztosított az egyenlő bánásmód az Unió valamennyi országában, másfelől pedig a tagállamok közötti kölcsönös bizalom erősítését is feltételezi, az ítéletek kölcsönös elismerésének biztosítása érdekében, egészen addig, hogy az egyes tagállamok polgáraikat más tagállam bíróságának átadják,E. tekintettel a luxembourgi Európai Bíróság és a strasbourgi Emberi Jogok Európai Bírósága joggyakorlatára, valamint arra, hogy mindkét bíróság joggyakorlatának következetesnek kell lennie,F. mivel a tamperei program (33. bekezdés) elfogadása óta a bírósági határozatok kölcsönös elismerésének elve az Unión belüli igazságügyi együttműködés alapkövét jelenti,G. mivel az európai alkotmányt létrehozó szerződés (III-260. cikk) és a hágai program (különösen annak 3.2 bekezdése) elismeri a tagállamok közötti, a kölcsönös bizalom erősítése érdekében történő értékelés fontosságát, hiszen ez - az anyagi és eljárási minimumszabályok és ésszerű határidők meghatározása mellett - a bizalom a kölcsönös elismerés fontos feltétele,H. mivel az igazságszolgáltatás minőség-értékelésének az EU-ban a bírók munkamódszerére és a különféle tagállami igazságszolgáltatási igazgatási rendszerekre is ki kell terjednie; mivel ez nem ellentétes az igazságszolgáltatás függetlenségének teljes tiszteletben tartásával,I. mivel ennek az értékelésnek egy közös hivatkozási kereten kell alapulnia, amely garantálja a következetességet és az elfogulatlanságot,J. mivel egy ilyen értékeléshez meg kell határozni a legmegfelelőbb eszközöket és eljárásokat, meg kell erősíteni az információcserét és növelni kell a képzési lehetőségeket az európai büntető igazságszolgáltatás minőségének javítása érdekében,K. mivel az utóbbi években az EU-n belüli hálózatok létrehozása - mint például a közigazgatási bíróságok és a legfelső közigazgatási bíróságok szövetsége, a legfelső bíróságok elnökeinek hálózata, a legfelső bíróságok hálózata és az igazságszolgáltatási tanácsok európai hálózata - a tanúbizonysága annak, hogy egyre nagyobb igény van a közös munkára az uniós polgárok számára nyújtott igazságszolgáltatás minőségének javítása érdekében,L. tekintettel arra, hogy a képzésnek az Unión belüli közös jogi kultúra és az alapvető jogok kultúrája fejlesztésében játszott szerepe kulcsfontosságú, különösen az európai jogi képzési hálózaton keresztül,M. mivel az értékelés alapján az igazságszolgáltatáson belüli minőségi szabványok és a hatékonyság javulásának egyrészről az anyagi és eljárásbeli büntető jogszabályok minőségének javításához, másfelől pedig ezek végrehajtásának javításához kell vezetniük, amely nem ellentétes az igazságszolgáltatás függetlenségének teljes tiszteletben tartásával,N. mivel a kölcsönös értékeléshez külön módszertanra van szükség, tekintettel az eljárás összetett voltára,O. mivel a hágai program elismeri, hogy az európai alkotmányt létrehozó szerződést el kell fogadni hivatkozási keretként és hozzá kell fogni az előkészítő munkákhoz annak érdekében, hogy az alkotmányos szerződésben előírt intézkedéseket meg lehessen valósítani, amint hatályba lép,P. tekintettel a 2005. január 18-án az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság által jobb minőségű igazságszolgáltatás Európában címmel szervezett nyilvános szemináriumra,Q. jóváhagyva a hágai programnak a kölcsönös bizalom erősítésére vonatkozó iránymutatásait (3.2 bekezdés), főként az igazságszolgáltatás minőségének javításán, az értékelés kialakításán, valamint a jogi intézmények és szervezetek hálózatainak elengedhetetlen hozzájárulásán keresztül,R. emlékezetve a hágai program 3.2 bekezdésére, amely hangsúlyozza a nemzeti jogrendszerek szerkezetbeli és hagyományos különbözőségei tiszteletben tartásának és a tagállamok igazságügyi rendszere függetlenségének szükségességét, miközben elő kívánja mozdítani a kölcsönös bizalmon keresztül megvalósuló magasabb színvonalú európai igazságszolgáltatást,1. a következő ajánlásokat intézi az Európai Tanácshoz és a Tanácshoz:a) haladéktalanul kezdeményezze az Európai Unió fellépését annak érdekében, hogy az európai állampolgárok - bárhol legyenek is az Unióban és bármilyen legyen is annak az országnak a jogi és alkotmányos rendszere, ahol tartózkodnak - egyenlő és egyre magasabb minőségű szabályok szerinti feltételek mellett élhessenek igazságszolgáltatáshoz való jogukkal, és így nagyobb bizalommal viseltessenek az igazságszolgáltatás iránt,b) a tagállamokkal együtt hozza létre "az európai büntető igazságszolgáltatás minőségi chartáját", amely közös hivatkozási alapként szolgálna a tagállamok számára, és következetes, elfogulatlan értékelést biztosítana; ezt a chartát mind a nemzeti szinten, mind pedig az Európa Tanács és az ENSZ által nemzetközi szinten szerzett tapasztalatok és elvégzett munkák figyelembe vétele mellett kell kidolgozni,c) a nemzeti igazságszolgáltatási rendszerek közötti, a különbözőségeken alapuló kölcsönös bizalom megerősítése érdekében - a minőségi chartát véve hivatkozási keretként - hozzon létre a büntető igazságszolgáltatás minőségét kölcsönösen értékelő állandó mechanizmust, amely figyelembe veszi az olyan más területeken szerzett tapasztalatokat, ahol a kölcsönös értékelés már működik (Schengen, terrorizmus, bővítés stb.), előkészítve lehetőség szerint az alkotmányos szerződés III-260. cikkében meghatározott mechanizmust és eleget téve a következő céloknak:- összehasonlító statisztikai adatbázis létrehozása,- teljesítményértékelési gyakorlatok szervezése,- a legjobb gyakorlat terjesztése,- tájékoztatás a tagállamok igazságszolgáltatási rendszerének természetéről és működéséről,- az európai igazságszolgáltatás minőségét értékelő éves jelentés közzététele a Tanácshoz és a tagállamokhoz intézett ajánlások kíséretében, amelynek célja az azonosított problémák javítására irányuló javaslatok tétele,d) a kölcsönös értékelési mechanizmus (eljárások, szerkezet, mutatók, jelentések stb.) létrehozását az Európai Unióról szóló Szerződés 31. cikke alapján készített egy vagy több - a strasbourgi és luxembourgi bíróság esetjogában és az Európa Tanács bizottságának az igazságszolgáltatás hatékonyságát előirányzó iránymutatásaiban foglalt elveket megvalósító - határozatában fektesse le,e) a bírók és a jogászok szervezeteit, a szakértőket és a jogi rendszer felhasználóit, valamint a nemzeti parlamenteket is vonja be az értékelésbe - például egy, az igazságszolgáltatás minőségével foglalkozó ellenőrző bizottság létrehozásán keresztül - az alkotmányos szerződés I-42. cikkének (2) bekezdése és a szubszidiaritás elve szellemében; ezt az értékelést az Európai Parlament a nemzeti parlamentekkel együtt végezhetné,f) ismerje el, hogy a szabadságon, biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségnek a kölcsönös bizalmon alapuló kialakítása nem lehetséges a nemzeti jogalkotások harmonizálása nélkül; ami a büntető anyagi jog területét illeti, a Parlament egyetért a Tanáccsal abban, hogy az alkotmányos szerződésben említett bűncselekményeknek kell elsőbbséget élvezniük; az eljárásjog terén pedig az alábbiakat kell kiemelten kezelni:- az igazságszolgáltatás átláthatósága, a gyanúsított személyek alapvető jogainak teljes tiszteletben tartása a büntetőper megkezdése előtt, és a pert követően az elítéltekkel szembeni tisztességes és emberséges bánásmód,- a bizonyítékok összegyűjtése és értékelése,- a fogva tartottaknak a lakóhely szerinti tagállamba szállítása büntetés-végrehajtás céljából,- szabadságvesztéssel nem járó büntetés-végrehajtás a lakóhely szerinti tagállamban,- kényszerítő intézkedések végrehajtása a lakóhely szerinti tagállamban,- a fogva tartottak alapvető jogai valamennyi tagállamban,- visszaesés a harmonizációs intézkedések hatálya alá tartozó esetekben,- védelmi rendszer a tanúk és áldozatok vallomásai számára;ismerje el, hogy az értékelésnek alapul kell vennie ezeket az elemeket is az európai szintű kezdeményezések meghozatala vagy folytatása érdekében a területen,g) fontolja meg, hogy a kölcsönös értékelés alapelvét a jogi pályán dolgozók, a jogi szervezetek és intézmények képzésének előmozdítása kell hogy képezze; a 2007-2013-as pénzügyi terv elfogadásával összefüggésben és a hágai program (3.2 bekezdés második albekezdés) rendelkezéseinek értelmében gondoskodjék a jogi szervezetek és intézmények európai hálózatának (különösen a 18 05 01 03. költségvetési tétel alatti), valamint a tagállamokban a tisztviselők és szervezetek együttműködését lehetővé tévő kísérleti rendszerek pénzügyi támogatásáról, az igazságszolgáltatás minőségének javítása érdekében,h) haladéktalanul kérje fel a Bizottságot, hogy az "európai büntető igazságszolgáltatás minőségi chartáját", a büntető igazságszolgáltatás minőségét értékelő mechanizmust és bizonyos büntető szabályok kiegészítő harmonizációját foglalja bele abba a cselekvési tervbe, amelyet a hágai programnak megfelelően 2005-ben kell előterjesztenie; a Parlament a Tanácshoz csatlakozva azt javasolja a Bizottságnak, hogy az európai alkotmányt létrehozó szerződésben foglalt rendelkezéseket fogadja el a cselekvési terv hivatkozási kereteként;2. utasítja elnökét, hogy továbbítsa ezt az állásfoglalást a Tanácsnak és - tájékoztatás céljából - a Bizottságnak, a tagállamok kormányainak és parlamentjeinek, valamint az Európa Tanácsnak.[1] Tanács 2000. május 29-i, az EU-Szerződés 34. cikke értelmében hozott határozata az Európai Unió tagállamai közötti kölcsönös bűnügyi jogsegélyegyezmény létrehozásáról (HL C 197., 2000.7.12., 1. o.).[2] HL L 190., 2002.7.18., 1. o.[3] HL L 196., 2003.8.2., 45. o.[4] Elfogadott szövegek, P6_TA(2004)0022.--------------------------------------------------


title: A Tanács ajánlása ( 2011. június 28. ) a korai iskolaelhagyás csökkentését célzó szakpolitikákról  EGT-vonatkozású szöveg

text:
               1.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 191/1

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2011. június 28.)
   a korai iskolaelhagyás csökkentését célzó szakpolitikákról
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   2011/C 191/01
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 165. és 166. cikkére,
   tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
   mivel:

               (1)

               A „korai iskolaelhagyás” kifejezés azokkal kapcsolatban használatos, akik az alsó középfokú végzettséggel vagy annak megszerzése előtt kilépnek az oktatási és képzési rendszerből, és a továbbiakban nem vesznek részt oktatásban vagy képzésben.

               (2)

               A korai iskolaelhagyás csökkentése alapvető fontosságú az Európa 2020 stratégiában meghatározott több fő célkitűzés megvalósításához is. A korai iskolaelhagyás csökkentése az iskolázottsági és képzettségi szintek javításával az „intelligens növekedést”, a munkanélküliség, a szegénység és a társadalmi kirekesztettség egyik legnagyobb kockázati faktorának leküzdésével pedig az „inkluzív növekedést” célozza. Az Európa 2020 stratégiában ezért kiemelt célként szerepel a korai iskolaelhagyásnak a 2009-es 14,4 %-ról 2020-ra 10 % alá való csökkentése. A tagállamok vállalták, hogy saját kiindulási helyzetük és nemzeti körülményeik figyelembevételével nemzeti célokat állapítanak meg.

               (3)

               A 2010/707/EU tanácsi határozatban (1) foglalt, az Európa 2020 stratégia végrehajtása érdekében, a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatások arra hívják fel a tagállamokat, hogy tegyenek meg minden szükséges lépést a korai iskolaelhagyás megakadályozására.

               (4)

               A szegénység és társadalmi kirekesztés elleni küzdelem európai platformja elnevezésű kiemelt kezdeményezés adja a keretrendszerét azon fellépéseknek, amelyek biztosítják a társadalmi és területi kohéziót, különös figyelmet fordítva a hátrányos helyzet újratermelődésének megtörésére és a megelőző intézkedések fokozására. A kezdeményezés az Európa 2020 stratégia azon kiemelt céljának megvalósítására irányul, hogy a következő évtizedben legalább 20 millió ember kerüljön ki a szegénységből és a társadalmi kirekesztettségből.

               (5)

               Az Európa 2020 stratégia Mozgásban az ifjúság elnevezésű kiemelt kezdeményezésének az a célja, hogy „a kiválóság és a tőke kombinálása, illetve a tanulói és gyakornokmobilitás ösztönzése révén növelje Európa felsőoktatási intézményeinek teljesítményét és nemzetközi vonzerejét, Unió-szerte javítsa az oktatás és képzés valamennyi szintjének minőségét, valamint javítsa a fiatalok foglalkoztatási lehetőségeit”.

               (6)

               A Tanács az oktatáshoz és a képzéshez kapcsolódó európai átlagteljesítmény referenciaszintjeiről (referenciaértékek) szóló, 2003. május 5–6-i következtetéseiben megállapította, hogy a korai iskolaelhagyók arányának 2010-re 10 % alá kellene csökkennie; az általa alkalmazott fogalommeghatározás szerint a korai iskolaelhagyók olyan 18 és 24 év közötti személyek, akik legfeljebb alsó középfokú képzettséggel rendelkeznek, és már nem vesznek részt oktatásban, illetve képzésben. E referenciaértéket nem sikerült elérni. Jelenleg a fiatalok egyhetede a felső középfokú tanulmányainak befejezését megelőzően kilép az oktatásból, illetve a képzésből.

               (7)

               Az új munkahelyekhez szükséges új készségekről szóló, 2007. november 15-i tanácsi állásfoglalás (2) hangsúlyozta, hogy szükség van a készségszint általános növelésére, elsőbbséget biztosítva a gazdasági és társadalmi kirekesztődés kockázatának leginkább kitett személyek – különösen a korai iskolaelhagyók – oktatásának és képzésének. Az állásfoglalás kiemelte, hogy az álláskeresőket szakmai pályaorientációval, valamint személyes képzési tervekkel kell támogatni, továbbá bővíteni kell a formális, az informális és a nem formális tanulási eredmények elismerésének körét.

               (8)

               A felnőttkori tanulásról szóló, 2008. május 22-i tanácsi következtetésekben elismerték, hogy a korai iskolaelhagyás problémájának megoldásában fontos szerepe van a felnőttkori tanulásnak – különös figyelmet fordítva az alapkészségekre, az informatikai készségekre és a nyelvtanulásra –, mivel ezáltal a felnőttkorba belépő, képesítéssel nem rendelkező fiatalok második esélyhez jutnak.

               (9)

               Az oktatás és képzés terén folytatott európai együttműködés stratégiai keretrendszeréről („Oktatás és képzés 2020”) szóló, 2009. május 12-i következtetéseiben a Tanács egyetértett abban, hogy 2020-ra az oktatást és a képzést korán elhagyók arányát 10 % alá kell csökkenteni.

               (10)

               A migráns hátterű gyermekek oktatásáról szóló, 2009. november 26-i tanácsi következtetésekben a Tanács megállapította, hogy míg sok migráns hátterű gyermek jól boldogul az oktatásban, az ilyen tanulók körében általában mégis nagyobb a valószínűsége a korai iskolaelhagyásnak. Az Unióban a migráns tanulók körében a helyi születésű tanulókhoz képest átlagosan kétszer nagyobb a korai iskolaelhagyás aránya. A rendelkezésre álló adatok alapján megállapítható, hogy a roma népesség esetében ez a szám még magasabb.

               (11)

               A Tanács az oktatás és a képzés szociális dimenziójáról szóló, 2010. májusi következtetéseiben egyetértett abban, hogy a korai iskolaelhagyás sikeres megelőzéséhez helyi, regionális és nemzeti szinten is bővíteni kell az iskolaelhagyás veszélyének kitett csoportokról való ismereteket, valamint olyan rendszerekre van szükség, amelyek korai szakaszban azonosítják az ennek a veszélynek kitett tanulókat, továbbá megállapította, hogy olyan átfogó és ágazatközi stratégiákat kell végrehajtani, amelyek az iskola egészére kiterjedő és rendszerszintű szakpolitikákkal a korai iskolaelhagyáshoz vezető különböző tényezőket célozzák meg.

               (12)

               A korai iskolaelhagyás okai az egyes országok között, vagy akár egyes régiókon belül is jelentősen eltérnek. A korai iskolaelhagyás csökkentését célzó szakpolitikákat az adott helységen, régión, illetve országon belüli helyzethez kell igazítani, mert nem létezik egyetlen, valamennyi tagállam számára megfelelő megoldás.

               (13)

               Az országok és a régiók között fellelhető különbségek ellenére mindegyik tagállamban egyértelmű bizonyítéka van annak, hogy a hátrányos helyzetű és a veszélyeztetett csoportokat e probléma jobban érinti. Ezen túlmenően a sajátos nevelési igényű fiatalok felülreprezentáltak az oktatást és a képzést korán elhagyók között. A korai iskolaelhagyás nemcsak hogy társadalmi hátrányokból ered, de állandósítja is a társadalmi kirekesztődés kockázatát.

               (14)

               A korai iskolaelhagyásra vonatkozó átfogó szakpolitikákat felvonultató európai keretrendszer a szubszidiaritás elvének teljes körű tiszteletben tartása mellett segíthet a tagállamoknak a meglévő szakpolitikáik felülvizsgálatában, az Európa 2020 stratégia szerinti nemzeti reformprogramjuk elkészítésében, valamint a stratégiáknak a hatékony és jó költség-haszon arányú végrehajtásában. A keretrendszer a nyitott koordinációs módszer révén az együttműködés alapjává is válhat, és iránymutatásul szolgálhat az uniós finanszírozási eszközök felhasználásához.

               (15)

               Az oktatási reformok hosszabb távon éreztetik hatásukat. A korai iskolaelhagyásra vonatkozó átfogó és ágazatközi stratégiák mihamarabbi végrehajtására van szükség ahhoz, hogy a korai iskolaelhagyás aránya a következő évtizedben csökkenjen, és teljesüljön az Európa 2020 stratégiában meghatározott cél,

         AJÁNLJA A TAGÁLLAMOKNAK, HOGY:
   nemzeti körülményeiknek megfelelően alkalmazzák az ezen ajánlás mellékletében foglalt keretrendszert annak érdekében, hogy:

               1.

               Azonosítsák a korai iskolaelhagyáshoz vezető főbb tényezőket, valamint nemzeti, regionális és helyi szinten figyelemmel kísérjék a jelenség jellemzőit, célzott és hatékony, tényeken alapuló szakpolitikákat alapozva meg ezáltal.

               2.

               Gondoskodjanak a korai iskolaelhagyásra vonatkozó átfogó stratégiák 2012 végéig történő bevezetéséről, és arról, hogy azokat a nemzeti prioritásokkal és az Európa 2020 stratégia alapján megállapított célokkal összhangban hajtsák végre. Az átfogó stratégiák tartalmazzanak megelőző intézkedéseket, intervenciós intézkedéseket és kompenzációs intézkedéseket; ez utóbbiak a lemorzsolódók oktatásba való visszatérését célozzák.

               3.

               Biztosítsák, hogy az említett stratégiák az adott tagállamban a korai iskolaelhagyás kockázatának fokozott mértékben kitett csoportok – például társadalmi-gazdasági szempontból hátrányos helyzetű, migráns vagy roma hátterű, illetve sajátos nevelési igényű gyermekek – számára megfelelő intézkedéseket tartalmazzanak.

               4.

               Biztosítsák, hogy e stratégiák következetesen foglalkozzanak mind az általános oktatással, mind pedig a szakképzéssel, illetve az ezekre jellemző kihívásokkal is.

               5.

               A gyermekeket és fiatalokat célzó szakpolitikákba építsenek olyan intézkedéseket, amelyek elősegítik a korai iskolaelhagyás arányának csökkenését, és koordinálják az egyes szakpolitikai területeken folytatott tevékenységeket.

               6.

               Elismerve a tanárok, az oktatási intézmények vezetői és az egyéb oktatói személyzet kulcsfontosságú szerepét, gondoskodjanak arról, hogy az említett intézkedésekbe és tevékenységekbe minden érdekeltet bevonjanak annak érdekében, hogy segítsék azokat, akik ki vannak téve a korai iskolaelhagyás kockázatának, beleértve azokat is, akik már kiestek az oktatásból.

         FELKÉRI A BIZOTTSÁGOT, HOGY:

               1.

               Az „Oktatás és képzés 2020” keretében támogassa a tagállamok erőfeszítéseit azáltal, hogy a tendenciák azonosítása érdekében figyelemmel kíséri a tagállami fejleményeket az oktatás különböző szintjein.

               2.

               A tapasztalatok és a bevált gyakorlatok cseréje révén támogassa a tagállamok stratégiáit, valamint segítse elő, hogy a tagállamok ténylegesen tanulhassanak egymástól, kapcsolati hálót építsenek és innovatív megközelítéseket próbáljanak ki azon intézkedések terén, amelyek a korai iskolaelhagyás csökkentését és a korai iskolaelhagyás kockázatának kitett csoportokba tartozó gyermekek oktatási eredményének javítását szolgálják.

               3.

               A gyermekeket és fiatalokat célzó összes vonatkozó uniós fellépésbe építsen olyan intézkedéseket, amelyek hozzájárulnak a korai iskolaelhagyás arányának csökkentéséhez.

               4.

               Összehasonlító tanulmányok és kutatások kezdeményezésével támogassa a korai iskolaelhagyás csökkentését célzó hatékony szakpolitikák kialakítását, és ösztönözze a tagállamok közötti együttműködést ezen a területen.

               5.

               A tagállamokkal együttműködve és a leendő pénzügyi kerettel kapcsolatos tárgyalások sérelme nélkül gondoskodjon róla, hogy az egész életen át tartó tanulással, az ifjúsággal és a kutatással kapcsolatos uniós programok, valamint az európai strukturális alapok támogassák és segítsék a korai iskolaelhagyásra vonatkozó tagállami stratégiák végrehajtását.

               6.

               Az éves növekedési jelentésben, valamint az Oktatás és képzés 2020 jelentéstételi rendelkezéseivel összhangban rendszeres időközönként tegyen jelentést az Európa 2020 stratégiában meghatározott cél teljesítése terén elért eredményekről és a korai iskolaelhagyással kapcsolatos tagállami stratégiák végrehajtásáról.

      Kelt Luxembourgban, 2011. június 28-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         FAZEKAS S.

      (1)  HL L 308., 2010.11.24., 46. o.

      (2)  HL C 290., 2007.12.4., 1. o.

      MELLÉKLET

         A KORAI ISKOLAELHAGYÁS CSÖKKENTÉSÉT CÉLZÓ ÁTFOGÓ SZAKPOLITIKÁK KERETRENDSZERE

      A korai iskolaelhagyásra vonatkozó stratégiáknak a jelenséghez vezető körülmények nemzeti, regionális és helyi szinten végzett elemzésén kell alapulniuk, mivel a statisztikai átlagadatok gyakran elfedik a régiók, illetve az országok közötti óriási különbségeket. A korai iskolaelhagyók heterogén csoportjában a korai iskolaelhagyás egyéni okai nagyon sokfélék lehetnek. A családi háttér és a tágabb társadalmi-gazdasági körülmények – mint például a munkaerőpiac vonzereje – fontos tényezők. Hogy ezek mennyire éreztetik hatásukat, az az oktatási és képzési rendszer felépítésétől, a rendelkezésre álló tanulási lehetőségektől és a tanulási környezettől függ. A korai iskolaelhagyás csökkentésében fontos szerepe van a gyermekek és fiatalok jólétével, a szociális biztonsággal, a fiatalok foglalkoztatásával és a jövőbeli szakmai kilátásokkal foglalkozó szakpolitikák koordinációjának.
      1.   A fő tényezők azonosítása és nyomon követése

      A korai iskolaelhagyás folyamatainak hátterében összetett és változatos okok állnak, de e folyamatok gyakorta összefüggnek a társadalmi-gazdasági hátrányokkal, az alacsony képzettségi háttérrel, az oktatástól és képzéstől való elidegenedéssel, a rossz iskolai eredményekkel, a munkaerőpiac vonzerejével és/vagy olyan társadalmi, érzelmi és oktatási problémák kombinációjával, amelyek az egyént a korai iskolaelhagyás kockázatának teszik ki.
      Figyelembe kell venni azt is, hogy a tanulók milyen típusú oktatásban vesznek részt. Egyes tagállamokban az általános oktatásban problémákkal küszködő tanulók gyakran inkább a szakképzés területén folytatják tanulmányaikat. Ilyen esetekben a korai iskolaelhagyás csökkentése terén a szakiskolákra különösen nagy felelősség hárul, és jelentős kihívásokkal szembesülnek. A tényeken alapuló szakpolitikák megkövetelik, hogy különös figyelmet fordítsanak az oktatási, illetve képzési ágazatokra lebontott eredményekre.
      A korai iskolaelhagyás elleni küzdelemre irányuló, tényeken alapuló és költséghatékony szakpolitikák kialakításához a jelenségről adatokat kell gyűjteni és azokat naprakészen kell tartani. Ez lehetővé teszi a helyi, regionális és nemzeti szintű elemzést. Az adatbázisban szerepelhetnek információk a korai iskolaelhagyási arányokról, az oktatási szintek közötti átmenetekről, a felső középfokú oktatásba beiratkozók, illetve az azt elvégzők arányáról, valamint az iskolai hiányzásról, illetve az iskolakerülő magatartásról.

                  —

                  Az információgyűjtés segítségével elemezni lehet, hogy melyek a korai iskolaelhagyás fő okai a tanulók különböző csoportjai, az iskolák, az oktatási és képzési intézménytípusok, a települések vagy a régiók esetében.

                  —

                  A korai iskolaelhagyással kapcsolatos adatoknak és a háttéradatoknak – például a társadalmi-gazdasági információknak – az egyesítése segítséget nyújthat az intézkedések és a szakpolitikák célirányosabbá tételében. A korai iskolaelhagyók motivációjáról, valamint foglalkoztatási és szakmai kilátásairól történő információgyűjtés és -elemzés szintén hozzájárulhat az intézkedések és a szakpolitikák célirányosabbá tételéhez.

                  —

                  A korai iskolaelhagyás csökkentését célzó meglévő szakpolitikai intézkedések hatékonyságának és eredményességének értékelése fontos alapként szolgál azon stratégiák és programok fejlesztéséhez, amelyek a tanulók iskolai sikeressége esélyének növelésére irányulnak.

            2.   Szakpolitikai keretrendszer

      A korai iskolaelhagyásra vonatkozó átfogó stratégiák többféle szakpolitikára terjednek ki, valamint a különböző szakpolitikai ágazatok koordinációjára, továbbá a korai iskolaelhagyás csökkentését támogató intézkedéseknek a gyermekeket és fiatalokat célzó valamennyi szakpolitikába való beépítésére. A magas színvonalú iskolai rendszereket támogató oktatáspolitikákon túlmenően elsősorban szociálpolitikáról és támogató szolgáltatásokról, valamint foglalkoztatási, ifjúság-, család- és integrációs politikákról van szó. A különböző szereplők közötti horizontális koordináció, illetve a kormányzat különböző szintjei közötti vertikális koordináció is egyaránt fontos. A korai iskolaelhagyásra vonatkozó stratégiáknak ki kell terjedniük a megelőzésre, az intervencióra és a kompenzációra is. A tagállamoknak a saját körülményeiknek és helyzetüknek megfelelően kell megválasztaniuk stratégiáik alkotóelemeit.

                  2.1.

                  A MEGELŐZÉST SZOLGÁLÓ SZAKPOLITIKÁK célja, hogy még a probléma kialakulása előtt csökkentsék a korai iskolaelhagyás kockázatát. Az ilyen intézkedések optimalizálják az oktatást és a képzést annak érdekében, hogy előmozdítsák a tanulási eredmények javulását, és hogy az iskolai sikeresség útjából eltávolítsák az akadályokat.
                  Az említett intézkedések célja, hogy a gyermekekben idejekorán biztos alapokat alakítsanak ki a bennük rejlő lehetőségek kibontakoztatásához és a jó iskolai beilleszkedéshez. A megelőzést szolgáló szakpolitikák kiterjedhetnek az alábbiakra:

                              1.

                              Minden gyermek számára hasznos a magas színvonalú kisgyermekkori nevelés és gondozás, különösen fontos azonban a hátrányos helyzetűek számára, ideértve a migránsokat és a romákat is. Javítja a fizikai jólétet, a társadalmi és érzelmi fejlődést, a nyelvi és alapvető kognitív készségeket. A kisgyermekkori nevelésnek és gondozásnak magas színvonalúnak és megfizethetőnek kell lennie, megfelelő létszámú személyzettel, és a hátrányos helyzetű családok számára is biztosítani kell a hozzáférést.

                        A megelőzést szolgáló szakpolitikák foglalkoznak az oktatási és képzési rendszerek szervezésével, az iskolák rendelkezésére álló forrásokkal, az oktatási utak elérhetőségével, átjárhatóságával és rugalmasságával. Foglalkoznak továbbá a nemek közötti különbségekkel, a hátrányos helyzetű vagy más anyanyelvű gyermekek támogatásával. A megelőzést szolgáló szakpolitikák kiterjedhetnek továbbá az alábbiakra:

                              2.

                              Az oktatási kínálat oly módon történő bővítése, hogy az iskolaköteles koron túl is biztosítanak oktatási és képzési lehetőségeket, hatással lehet a fiatalok és a családjuk magatartására, és ezáltal megnőhet a felső középfokú végzettséggel rendelkezők aránya.

                              3.

                              Aktív antiszegregációs politikák érvényesítésével, valamint a hátrányos helyzetű térségekben működő, illetve a társadalmi-gazdasági szempontból hátrányos helyzetű tanulókat nagy számban oktató iskoláknak nyújtott további támogatással az említett iskolák szélesíthetik társadalmi összetételüket és javíthatnak oktatási kínálatukon. Ezáltal javul a társadalmi-gazdasági szempontból hátrányos helyzetű tanulók tanulmányi eredménye, és csökken a korai iskolaelhagyás kockázata.

                              4.

                              A migráns hátterű gyermekek tanulmányi eredményét javíthatja, továbbá csökkentheti körükben a korai iskolaelhagyás kockázatát, ha kihangsúlyozzák a nyelvi sokszínűség értékét, ha az oktatási nyelvet nem anyanyelvként beszélő gyermekeknek segítséget nyújtanak az oktatási nyelv és adott esetben az anyanyelvük megfelelő elsajátításában, illetve ha a tanárokat is támogatják az eltérő nyelvi kompetenciával rendelkező gyermekek tanítása során.

                              5.

                              A szülők fokozott bevonásával, az iskolával való együttműködésük erősítésével, valamint az iskola és a szülők közötti partnerségek megteremtésével növelhető a tanulók tanulási motivációja.

                              6.

                              Az oktatási utak rugalmasságának és átjárhatóságának növelése, például a kurzusok modulokra bontása vagy az iskolába járás és a munkavégzés időszakai váltakozásának biztosítása különösen a rosszabbul teljesítő tanulóknak kedvez, valamint ösztönözheti őket abban, hogy továbbra is részt vegyenek a szükségleteikhez és képességeikhez jobban hozzáigazított oktatásban, illetve képzésben. A rugalmasság és átjárhatóság révén a korai iskolaelhagyás nemek szerinti okait – mint például a korai munkavállalást vagy a kamaszkori terhességet – is érdemben lehet kezelni. Ezenfelül megállapították, hogy az iskolai évismétlés korlátozásával és ehelyett inkább rugalmas egyéni segítségnyújtás biztosításával csökkenthető a korai iskolaelhagyás aránya.

                              7.

                              A színvonalas szakképzési utak megerősítésével, valamint vonzerejük és rugalmasságuk növelésével hiteles alternatíva kínálható a kockázatnak kitett tanulók számára a korai iskolaelhagyással szemben. Az általános oktatási és képzési rendszerbe jól illeszkedő szakképzés alternatív utakat kínál a felső középfokú oktatásba és a felsőoktatásba.

                              8.

                              Szorosabbra kell fűzni a kapcsolatot az oktatási és képzési rendszerek, valamint a foglalkoztatási ágazat között, ezzel is jelezve, hogy a tanulmányok befejezése elősegíti a majdani foglalkoztathatóságot. Ezt meg lehetne valósítani munkahelyi tapasztalatszerzés biztosításával vagy a munkáltatóknak az oktatási intézmények tevékenységében történő nagyobb szerepvállalásával.

                  2.2.

                  Az INTERVENCIÓS SZAKPOLITIKÁK célja, hogy az oktatási intézmények szintjén az oktatás és képzés minőségének javításával, a korai figyelmeztető jelekre történő reagálással és a korai iskolaelhagyás kockázatának kitett tanulók, illetve tanulói csoportok számára nyújtott célzott támogatással elkerüljék a korai iskolaelhagyást. E szakpolitikák a kisgyermekkori neveléstől és gondozástól kezdve a felső középfokú oktatásig minden oktatási szinttel foglalkoznak.
                  Az iskola vagy a képzési intézmény szintjén a korai iskolaelhagyás elleni küzdelmet célzó stratégiák átfogó iskolafejlesztési politikába épülnek be. E stratégiák célja, hogy pozitív tanulási környezetet teremtsenek, támogassák a pedagógiai minőséget és innovációt, fejlesszék a tanári kar kompetenciáit a társadalmi és kulturális sokszínűség kezelése terén, valamint módszereket alakítsanak ki az erőszak és a zaklatás elleni küzdelemhez. Az intervenciós szakpolitikák az iskola vagy a képzési intézmény szintjén kiterjedhetnek az alábbiakra:

                              1.

                              Az iskolák tanulóközösségekké alakítása az érdekeltek által közösen vallott iskolafejlesztési jövőkép alapján, mindenki tapasztalatának és tudásának igénybe vételével, valamint nyitott, inspiráló és kényelmes környezet biztosítása a tanuláshoz, ezzel ösztönözve a fiatalokat a tanulmányaik vagy képzésük folytatására.

                              2.

                              A kockázatnak kitett tanulókra összpontosító korai figyelmeztető rendszerek kialakítása, amelynek segítségével hatékony intézkedések tehetők még a problémák jelentkezését megelőzően, azaz azt megelőzően, hogy a tanulók kezdenének elidegenedni az iskolától, iskolát kerülnének vagy kimaradnának az iskolából.

                              3.

                              Kapcsolati hálózat kialakítása a szülőkkel és egyéb iskolán kívüli szereplőkkel, például az önkormányzati intézményekkel, a migránsokat, illetve a kisebbségeket képviselő szervezetekkel, a sport- és kulturális egyesületekkel, a munkáltatókkal és a civil társadalmi szervezetekkel, amely a kockázatnak kitett tanulók problémájára átfogó megoldásokat tud kínálni, és elérhetőbbé teszi a külső segítséget, így a pszichológusok, a szociális munkások és az ifjúságsegítők által nyújtott segítséget, illetve a kulturális és közösségi szolgáltatásokat. Ezt megkönnyíthetik a helyi közösség közvetítői, akik segíteni tudják a párbeszédet, és jelenlétük csökkentheti a bizalmatlanságot.

                              4.

                              A tanárok támogatása a kockázatnak kitett tanulókkal való munkájuk során, és ehhez a megfelelő eszközök rendelkezésre bocsátása, amely az iskolai intézkedések sikerességének előfeltétele. A tanároknak és az iskolavezetőknek nyújtott képzés és továbbképzés segíti őket abban, hogy megbirkózzanak az osztály sokszínűségével, hogy támogassák a társadalmi-gazdasági szempontból hátrányos helyzetű tanulókat, és hogy megoldják a problémás tanítási helyzeteket.

                              5.

                              A tanítás után és az iskolán kívül végezhető, tanórán kívüli tevékenységek, valamint a művészeti, kulturális és sporttevékenységek, amelyek növelhetik a kockázatnak kitett tanulók önbizalmát, valamint a tanulási nehézségek leküzdésében javíthatják ellenálló képességüket.

                        Az intervenciós szakpolitikáknak az egyén szintjén az a célja, hogy a korai iskolaelhagyás kockázatának kitett egyes tanulók számára olyan támogatási mechanizmusokat kínáljanak, amelyeket az egyedi szükségletekre lehet szabni. Ezek a szakpolitikák egyrészt a személyes fejlődésre koncentrálnak annak érdekében, hogy növeljék a kockázatnak kitett tanulók ellenálló képességét, másrészt pedig a konkrét nehézségek megoldására, amelyek társadalmi, kognitív vagy érzelmi természetűek lehetnek. Az intervenciós szakpolitikák az egyén szintjén kiterjedhetnek az alábbiakra:

                              1.

                              A mentorálás az egyes tanulók számára nyújt segítséget abban, hogy leküzdjék a tanulási, társadalmi vagy személyes problémáikat. Akár személyes kapcsolattartás útján (mentorálás), akár kis csoportokban (tutorálás), a tanulók célzott segítséget kapnak, amelyet gyakran az oktatószemélyzet, a közösség tagjai, illetve a társaik nyújtanak.

                              2.

                              A tanításnak a tanulók igényeihez igazítása, az egyénre szabott tanulási módszerek erősítése és a kockázatnak kitett tanulók támogatása elősegíti, hogy a tanulók alkalmazkodni tudjanak a formális oktatás követelményeihez és leküzdhessék az oktatási és képzési rendszer teremtette akadályokat, ami által csökkenteni lehet az iskolai évismétlést.

                              3.

                              A pályaorientációs és tanácsadási tevékenységek megerősítése megkönnyíti a tanulók pályaválasztását, az oktatási rendszeren belüli átmeneteket, illetve az oktatásból a munka világába való átmenetet. Ezáltal csökken a hamis elvárásokon vagy elégtelen információn alapuló rossz döntések száma. Az említett tevékenységek megerősítése hozzásegíti a fiatalokat ahhoz, hogy ambíciójuknak, személyes érdeklődési körüknek és tehetségüknek megfelelően válasszanak.

                              4.

                              Gondoskodni kell arról, hogy azok a fiatalok, akik gazdasági körülményeik miatt esetleg kimaradhatnak az oktatásból, megfelelő pénzügyi támogatásban részesüljenek. Adott esetben ez a támogatás feltételekhez vagy szociális juttatáshoz is köthető.

                  2.3.

                  A KOMPENZÁCIÓS SZAKPOLITIKÁK célja, hogy a korai iskolaelhagyóknak segítsenek visszatérni az oktatásba, lehetőségeket kínáljanak számukra az oktatásba, illetve képzésbe való visszalépésre, továbbá a hiányzó képesítés megszerzésére. A kompenzációs szakpolitikák kiterjedhetnek az alábbiakra:

                              1.

                              A sikeres második esélyt kínáló oktatási programok, amelyek a korai iskolaelhagyók sajátos igényeinek megfelelő, a korábbi tanulmányaikat elismerő és a jólétüket támogató tanulási környezetet biztosítanak. Ezek a programok az iskoláktól mind szervezeti, mind pedagógiai szempontból különböznek: gyakran kis létszámú tanulócsoportok, személyre szabott, életkornak megfelelő és innovatív tanítás, valamint rugalmas oktatási utak jellemzik őket. Lehetőség szerint könnyen hozzáférhetőnek és ingyenesnek kell lenniük

                              2.

                              Többféle, a hagyományos oktatási és képzési rendszerbe vezető út, amelynek fontos a biztosítása. Az átvezető osztályok, ahol nagy hangsúlyt fektetnek a pályaorientációra, áthidalható a korábbi iskolai kudarc és a hagyományos oktatási rendszerbe való visszatérés közötti időszak.

                              3.

                              A korábban megszerzett tudás elismerése és igazolása – beleértve a nem formális és az informális tanulást is –, amely javítja a fiatalok önbizalmát és önértékelését, és megkönnyíti az oktatási rendszerbe való visszatérésüket. Ez motiválhatja őket abban, hogy folytassák tanulmányaikat, és segítheti őket adottságaik felismerésében és a jobb pályaválasztásban.

                              4.

                              Célzott egyéni támogatás, amely egyszerre nyújt szociális, pénzügyi, oktatási és pszichológiai támogatást a problémás helyzetben lévő fiatalok számára. Ennek különösen az oktatásban vagy képzésben való részvételt akadályozó komoly szociális vagy érzelmi hatásnak kitett fiatalok esetében van jelentősége.