title: A Tanács ajánlása ( 2013. július 9. ) Szlovákia 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Szlovákia 2012–2016-os időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről

text:
               30.7.2013

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 217/71

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2013. július 9.)
   Szlovákia 2013. évi nemzeti reformprogramjáról és Szlovákia 2012–2016-os időszakra vonatkozó stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről
   2013/C 217/18
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án elfogadta az Európai Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott összehangolásán alapuló, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében, hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a versenyképesség terén.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A tagállamok állam-, illetve kormányfői 2012. június 29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai eszközt felhasználó tagállami, uniós és euroövezeti tevékenységek számára. Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az Európa 2020 stratégia céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.

               (4)

               A Tanács 2012. július 10-én ajánlást (3) fogadott el Szlovákia 2011. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte Szlovákia 2012–2015-os időszakra vonatkozó stabilitási programját.

               (5)

               A Bizottság 2012. november 28-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindítja a gazdaságpolitikai koordináció 2013. évi európai szemeszterét. Ugyancsak 2012. november 28-án a Bizottság a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i 1176/2011/EU rendelet (4) alapján elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Szlovákiát nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes felülvizsgálatra kerül sor.

               (6)

               Az Európai Parlament az 1466/97/EK tanácsi rendelettel összhangban megfelelően részt vett az európai szemeszterben, és 2013. február 7-én elfogadta a 2013. évi éves növekedési jelentés foglalkoztatási és szociális vonatkozásairól szóló állásfoglalást és a 2013. évi éves növekedési jelentéshez való hozzájárulásról szóló állásfoglalást.

               (7)

               Az Európai Tanács 2013. március 14-én elfogadta a pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy differenciált és növekedésbarát költségvetési konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.

               (8)

               2013. április 24-én Szlovákia benyújtotta a 2013. évi nemzeti reformprogramját, és 2013. április 30-án pedig a 2012–2016-os időszakra vonatkozó stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (9)

               A stabilitási programnak az 1466/97/EK rendelet szerinti értékelése alapján a Tanács úgy véli, hogy Szlovákia a jelentős konszolidációs erőfeszítéseknek köszönhetően a GDP 7,7 %-át kitevő 2010. évi általános államháztartási hiányt 2012-ben a GDP 4,3 %-ára csökkentette, és a jelenlegi elvárásokra alapozva úton van a túlzott hiány kiigazítása felé. A stabilitási programban szereplő költségvetési előrejelzéseket alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. A Bizottság előrejelzésével összevetve a hatóságok a GDP hasonló növekedési rátájára számítanak, egy kicsit eltérő összetétellel. A stabilitási programban körvonalazott költségvetési stratégia célja egy olyan költségvetési helyzet elérése, amely biztosítja az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát. Ennek eléréséhez a kormány megerősíti az államháztartási hiánynak 2013-ig a GDP 3 %-nak megfelelő referenciaérték alá csökkentésére irányuló célkitűzést, összhangban a túlzotthiány-eljárás szerinti tanácsi ajánlással. A 2010–2013-as időszakban az átlagos éves költségvetési kiigazítás eléri a GDP 1,4 %-át, ami jóval meghaladja a Tanács által ajánlott, szükséges értéket. 2013-ban a kiadáscsökkentések nagy része a helyi önkormányzatoktól és más államháztartási egységektől várható, amelyekre a központi kormány nincs közvetlen ráhatással. A cél elérése tehát veszélybe kerülhet, különös tekintettel a kiadások múltban feljegyzett túllépésére.
               A stabilitási program megerősíti a -0,5 %-ot kitevő, 2018-ig elérendő korábbi középtávú költségvetési célt. A középtávú költségvetési cél összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel. A túlzott hiány korrekciójának várható időpontját követő évek esetében az (újraszámított) strukturális költségvetési egyenleg előrejelzett javulása megfelelő 2014-ben és 2015-ben (GDP arányosan 0,6 százalékpont, illetve 0,7 százalékpont), 2016-ban azonban nem elegendő (GDP arányosan 0,3 százalékpont). Szlovákiától elvárják, hogy megfeleljen a Stabilitási és Növekedési Paktum kiadási szintjének. A stabilitási program szerint az államadósság 2016-ig előreláthatóan a GDP referenciaérték alatt marad. A Bizottság szolgálatainak 2013 tavaszi előrejelzése az adósságállománynak 2013-ban a GDP 54,6 %-ára, 2014-ben pedig a GDP 56,7 %-ára való további növekedését vetíti előre.
               Annak biztosítása érdekében, hogy az államháztartási hiány 2011-től jelentős mértékben csökkenjen, a hatóságok az egyszeri intézkedések mellett az államháztartásból finanszírozott beruházások csökkentésére is támaszkodtak, ami közép és hosszú távon nem biztos, hogy fenntartható. Előretekintve, a folyamatban lévő konszolidáció és konvergenciafolyamat során meg kell őrizni az olyan kulcsfontosságú területekre irányuló ráfordításokat, mint az oktatás, az innováció és a közlekedési infrastruktúra.

               (10)

               Szlovákiának van mozgástere ahhoz, hogy további forrásokat hozzon létre az adóalap szélesítése, valamint az adójogszabályoknak való meg nem felelés és adócsalás lehetőségeinek korlátozása, valamint olyan adók igénybevétele révén, amelyek kevésbé hatnak károsan a növekedésre, mint például az ingatlanadó és a környezetvédelmi adók. 2012-ben elfogadták az adócsalás elleni küzdelemre vonatkozó cselekvési tervet, amely különös figyelmet fordított a héá-ra. A stratégia sikeressége érdekében további intézkedésekre van szükség, különösen az informatikai infrastruktúra javítása, a hatóságok hatáskörének és audit kapacitásának szélesítése, valamint az igazságügyi nyomon követés biztosítása tekintetében.

               (11)

               2012-ben Szlovákia nyugdíjreformot fogadott el az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságának növelése érdekében. Ez a GDP 2 %-ával csökkentette a hosszú távú fenntarthatósági rést, de a GDP 4,9 %-ánál a réstovábbra is jóval a GDP 3 %-át kitevő uniós átlag felett van. Ebben elsősorban a népesség elöregedésének hatásai mutatkoznak meg, a GDP arányosan 1,5 százalékpontot jelentő nyugdíjkiadások és a GDP arányosan 2 százalékpontot jelentő egészségügyi kiadások. Mivel Szlovákia egészségügyi kiadásai előreláthatóan jelentősen nőnek hosszú távon, a nyugdíjrendszer fenntarthatóságának javítása terén elért előrelépést össze kell kapcsolni az egészségügyi reformmal annak érdekében, hogy az államháztartás fenntartható lábakon álljon. A hatékony ösztönző szerkezetek és ellenőrző mechanizmusok bevezetése segítené az egészségügyi rendszer költséghatékonyságának növelését.

               (12)

               A nagyarányú munkanélküliség fennmaradása, különösen a válság utáni fellendülés lassú ütemét tekintve, továbbra is a szlovák gazdaság elé háruló egyik legnagyobb kihívás. Az elmúlt hónapokban Szlovákia lépéseket tett az aktív munkaerőpiaci politika megreformálása terén. A reform sikere azonban nagymértékben függ az állami foglalkoztatási szolgálatok arra vonatkozó képességétől, hogy azt mennyire tudják hatékonyan végrehajtani. Szükség van olyan intézkedésekre, amelyek még célzottabban irányulnak a leghátrányosabb helyzetű munkát keresőkre. A szociális segélyek nyújtását még jobban össze kell kapcsolni az aktivitással, és szükség van arra, hogy az alacsony jövedelmű munkát vállalók számára megszüntessék az adókedvezmények rendszerében található akadályokat. A nők és az időskorúak fokozottabb munkaerő-piaci részvétele javíthatná az általános foglalkoztatási rátát, és segíthetne elérni a 2020. évi 72 %-os nemzeti foglalkoztatási célkitűzést. A megfelelő gyermekgondozási lehetőségek hiánya – különösen a három év alatti gyermekek tekintetében – azonban megnehezíti az anyák számára, hogy visszatérjenek a munkaerő-piacra.

               (13)

               Az Unión belül Szlovákiában van az egyik legmagasabb fiatalkori munkanélküliségi ráta. A 2012-es reformlépések ellenére, amelyek az oktatás minőségnek és munkaerő-piaci relevanciájának növelésére irányultak, továbbra is nehéz az iskolából a munkahelyre való átlépés, valamint az oktatási rendszer nem reagál kellőképpen a munkaerőpiaci igényekre. Az oktatás létszámalapú finanszírozása a mennyiséget helyezi előtérbe a minőség helyett, az oktatási tevékenységekre (oktatók, anyagok és felszerelés) fordított finanszírozás aránya pedig alacsony. A felsőoktatás minőségének, valamint a vállalkozások és az oktatási intézmények együttműködésének javítása szintén hozzájárulna egy jól működő tudásháromszög kialakításához, a K+F-be való beruházások hatékonyságához és népszerűségéhez, valamint a szlovák gazdaság innovatív kapacitásának fokozásához.

               (14)

               A nem teljesen kihasznált munkaerő potenciál érinti a peremre szorult közösségeket is, amelyek jelentős akadályokkal néznek szemben akkor, amikor megpróbálnak belépni a munkaerőpiacra, illetve az oktatási rendszerbe. A Szlovák Köztársaságnak a romák 2020-ig való integrációja stratégiájának elfogadását követően 2012-ben azonban nem került sor egyetlen hatékony fellépésre sem, és a peremre szorult közösségek, köztük a romák életkörülményei nehezek maradtak. Fontos, hogy felgyorsítsák az erőfeszítéseket a peremre szorult csoportok tanulmányi eredményeinek javítása, valamint a felnőtteket célzó aktivizálási intézkedések biztosítása érdekében.

               (15)

               A figyelemre méltó előrelépés ellenére Szlovákia az ötödik legenergiaigényesebb tagállam, amit részben magyaráz az, hogy a szlovák gazdaságban foglalja el az ipar a legnagyobb részt (a GDP 25,9 %-át). Ugyanakkor a villamosenergia-árak viszonylag magasak, különösen a kis és közepes méretű ipari fogyasztók számára. Szlovákia az elmúlt években erőfeszítéseket tett az energiapiac liberalizációja érdekében, azonban még mindig van lehetőség a piac működésének javítására, különösen a nagyobb áltáthatóság révén, ideértve a hálózati díjak meghatározását, valamint a gazdasági alapoknak és a szabályozó határozatok előreláthatóságának javítása által. Lehetőség van az ellátás biztonságának javítására, és az energiahatékonyságra irányuló ambiciózusabb célkitűzések meghatározására.

               (16)

               2012-ben Szlovákia egy jelentős közigazgatási reformba kezdett annak érdekében, hogy javítsa a polgároknak és vállalkozásoknak nyújtott ügyfélorientált közszolgáltatást. E szakaszban a helyi ügynökségek kivételével a reformok nem a központi kormányzatra, illetve annak általános minőségére és hatékonyságára irányulnak. Mivel az igazságszolgáltatás reformja terén nem történt előrelépés, a bírósági eljárások továbbra is hosszadalmasak, különösen a fizetésképtelenségi ügyekben, az alternatív vitarendezést pedig nem alkalmazzák kellő gyakorisággal. Szlovákia nemrégiben hajtotta végre a közbeszerzési szabályok reformját, növelte a közbeszerzési hivatal függetlenségét, az uniós strukturális alapok végrehajtása terén szerzett tapasztalatok azonban azt mutatják, hogy a közbeszerzési szabályok hatékony végrehajtása továbbra is kihívást jelent.

               (17)

               Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság elvégezte Szlovákia gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Szlovákia fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–6. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.

               (18)

               A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta a stabilitási programot, és arról alkotott véleményét (5) különösen az alábbi 1–2. ajánlás tükrözi.

               (19)

               Az európai szemeszter keretében a Bizottság elkészítette az euroövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését, amely alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euro (6). Szlovákiának, amelynek pénzneme ugyancsak az euro, az említett ajánlások teljes körű és megfelelő időben történő végrehajtásáról is gondoskodnia kell,

         AJÁNLJA, hogy Szlovákia 2013–2014-ben tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A terveknek megfelelően hajtsa végre a 2013. évi költségvetést a túlzott hiány tartós megszüntetése és a túlzotthiány-eljárás keretében elfogadott tanácsi ajánlásokban meghatározott költségvetési kiigazítás elérése érdekében. A túlzott hiány korrekcióját követően tegyen erőfeszítéseket a strukturális kiigazításra, amely lehetővé teszi Szlovákia számára, hogy 2017-re elérje a középtávú költségvetési célt. Kerülje el a növekedést elősegítő kiadások csökkentését, és fokozza a közkiadások hatékonyságának növelése érdekében tett erőfeszítéseket. A már elfogadott nyugdíjreformra építve fejlessze tovább az államháztartás hosszútávú fenntarthatóságát az állami nyugdíjrendszer finanszírozási hiányának csökkentése és az egészségügyi ágazat költséghatékonyságának növelése révén.

               2.

               Gyorsítsa fel az adócsalás elleni küzdelmet célzó cselekvési terv végrehajtását és folytassa a héa-beszedés javítására irányuló erőfeszítéseket, különösen az adóhatóság elemzői és audit kapacitásának megerősítése révén. Javítsa az adózási fegyelmet. Az ingatlanadót tegye függővé az ingatlan piaci értékétől.

               3.

               Hozzon olyan intézkedéseket, amelyek fokozzák az állami foglalkoztatási szolgálatok azon képességét, hogy személyre szabott szolgáltatásokat biztosíthassanak a munkát keresők számára, és amelyek megerősítik az aktivizálási intézkedések és a szociális segélyek közötti kapcsolatot. Az aktivizálási intézkedések és a személyre szabott képzés révén foglalkozzon hatékonyabban a hosszú távú munkanélküliséggel. Fokozza a nők foglalkoztatását ösztönző intézkedéseket több gyermekgondozási létesítmény biztosításával, különösen a három év alatti gyermekek számára. Csökkentse az alacsony fizetésű munkavállalók adóterheit, és módosítsa a juttatások rendszerét.

               4.

               Fokozza a magas fiatalkori munkanélküliség leküzdésére irányuló erőfeszítéseket, például az ifjúsági garancia révén. Tegyen lépéseket annak érdekében, hogy a pedagógusi pálya vonzóvá váljon a fiatalok számára, és javuljon a tanulmányi eredmény. A szakoktatás és-képzés keretében meg kell erősíteni a vállalkozásokban szerzett munkaalapú tanulás lehetőségét. Alakítson ki még inkább állásorientált alapképzési programokat a felsőoktatásban. A felsőoktatás, a kutatás és az üzleti ágazat együttműködésének elősegítésével támogassa a hatékony tudásátadást. Fokozza az erőfeszítéseket annak érdekében, hogy javuljon a peremre szorult közösségek, köztük a romák hozzáférése a jó minőségű és inkluzív óvodai és iskolai oktatáshoz.

               5.

               Fokozza az erőfeszítéseket az energiapiac jobb működése, különösképp a díjszabási mechanizmus átláthatóságának és a szabályozó hatóság elszámoltathatóságának növelése érdekében. Erősítse meg a szomszédos országokkal való összekapcsolást. Javítsa az energiahatékonyságot, különösképpen az épületek tekintetében és az iparban.

               6.

               Tegyen intézkedéseket a közszolgáltatás függetlenségének megerősítése érdekében, ideértve a a közszolgálati törvény módosítását is. Javítsa a közigazgatás emberierőforrás-menedzsmentjét. Fokozza az erőfeszítéseket a kulcsfontosságú minisztériumok analitikai kapacitásának megerősítésére az uniós források jobb felhasználása érdekében. Hajtsa végre az igazságszolgáltatás hatékonyságát célzó intézkedéseket. Támogassa az alternatív vitarendezési eljárásokat és ösztönözze azok szélesebb körű alkalmazását.

      Kelt Brüsszelben, 2013. július 9-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         R. ŠADŽIUS

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2013. április 22-i 2013/208/EU tanácsi határozat (HL L 118., 2013.4.30., 21. o.) alapján 2013-ra is érvényben marad.

      (3)  HL C 219., 2012.7.24., 74. o.

      (4)  HL L 306., 2011.11.23., 25. o.

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése értelmében.

      (6)  Lásd e Hivatalos Lap 97. oldalát.


title: 2011/516/EU: A Bizottság ajánlása ( 2011. augusztus 23. ) a takarmányokban és élelmiszerekben előforduló dioxinok, furánok és PCB-k csökkentéséről  EGT-vonatkozású szöveg

text:
               24.8.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 218/23

         A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA
   (2011. augusztus 23.)
   a takarmányokban és élelmiszerekben előforduló dioxinok, furánok és PCB-k csökkentéséről
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2011/516/EU)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 292. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A környezetben, a takarmányokban és az élelmiszerekben előforduló dioxinok, furánok és PCB-k csökkentésére irányuló átfogó stratégia részeként már több intézkedés is elfogadásra került.

               (2)

               A dioxinok felső határértékeit, valamint a dioxinok és a dioxinjellegű PCB-k összegét a takarmányokra a takarmányban előforduló nemkívánatos anyagokról szóló, 2002. május 7-i 2002/32/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1), az élelmiszerekre pedig az élelmiszerekben előforduló egyes szennyező anyagok felső határértékeinek meghatározásáról szóló, 2006. december 19-i 1881/2006/EK bizottsági rendelet (2) állapította meg.

               (3)

               A takarmányokban és élelmiszerekben jelenlévő dioxinok, furánok és PCB-k csökkentéséről szóló, 2006. február 6-i 2006/88/EK bizottsági ajánlás (3) az élelmiszerekben előforduló dioxinokra és dioxinjellegű PCB-kre beavatkozási szinteket állapított meg, hogy az élelmiszerekben a dioxinok és dioxinjellegű PCB-k csökkentését célzó proaktív megközelítésre ösztönözzenek. Ezek a beavatkozási szintek az illetékes hatóságok és a gazdasági szereplők eszközei, amelyek segítségével meghatározhatják azokat az eseteket, amelyekben indokolt azonosítani a szennyezés forrását és a forrás csökkentését vagy megszüntetését célzó intézkedéseket hozni. Mivel a dioxinok és dioxinjellegű PCB-k forrásai különbözőek, a dioxinokra és a dioxinjellegű PCB-kre célszerű külön beavatkozási szintet meghatározni.

               (4)

               A 2002/32/EK irányelv a takarmányokban jelenlévő dioxinokra és dioxinjellegű PCB-kre cselekvési küszöbértékeket állapít meg.

               (5)

               Az Egészségügyi Világszervezet (WHO) 2005. június 28–30-án szakértői munkaértekezletet tartott a WHO által 1998-ban megállapított toxicitási egyenérték-tényezők (TEF-ek) értékeinek felülvizsgálatáról. Jó néhány TEF-érték, pl. a PCB-k, az oktaklór-vegyületek és a pentaklór-furánok értékei megváltoztak. Az új TEF-értékek hatásáról szóló adatokat és a legújabb előfordulási adatokat az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatóság (EFSA) „Results of the monitoring of dioxin levels in food and feed” (Az élelmiszerek és takarmányok dioxintartalmára vonatkozó monitoring eredményei) című tudományos jelentésében (4) gyűjtötték össze. Ezért a beavatkozási szinteket helyénvaló az új TEF-értékek figyelembevételével felülvizsgálni.

               (6)

               A tapasztalat azt mutatja, hogy néhány élelmiszer esetében ha a beavatkozási szinteknél magasabb érték kerül megállapításra, nem szükséges vizsgálatot folytatni. Ilyen esetekben a beavatkozási szint túllépése az általános környezetszennyezéssel hozható összefüggésbe, nem pedig konkrét szennyezési forrással, amely csökkenthető vagy megszüntethető. Ezért az ilyen élelmiszerekre nem helyénvaló beavatkozási szinteket megállapítani.

               (7)

               Ilyen körülmények között a 2006/88/EK ajánlás helyébe ez az ajánlás lép,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   1.   A tagállamok a takarmányok és élelmiszerek előállításával, felhasználásával és fogyasztásával arányosan szúrópróbaszerűen ellenőrzik a dioxinok és dioxinjellegű PCB-k, valamint a nem-dioxinjellegű PCB-k takarmányokban és élelmiszerekben való előfordulását.
   2.   A 2002/32/EK irányelv és az 1881/2006/EK rendelet rendelkezéseinek be nem tartása esetén, valamint azon esetekben, amikor a dioxinok és/vagy dioxinjellegű PCB-k szintje meghaladja az ezen ajánlás mellékletében az élelmiszerekre és a 2002/32/EK irányelv II. mellékletében a takarmányokra megállapított beavatkozási szinteket, a tagállamok a gazdasági szereplőkkel együttműködve

               a)

               vizsgálatot indítanak a szennyezés forrásának azonosítására;

               b)

               intézkedéseket hoznak a szennyezés forrásának csökkentésére vagy megszüntetésére.

         3.   A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot és a többi tagállamot megállapításaikról, vizsgálataik eredményeiről és a szennyezés forrásának csökkentésére vagy megszüntetésére hozott intézkedésekről.
   A 2006/88/EK ajánlás 2012. január 1-jén hatályát veszti.

      Kelt Brüsszelben, 2011. augusztus 23-án.

            a Bizottság részéről

         John DALLI

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 140., 2002.5.30., 10. o.

      (2)  HL L 364., 2006.12.20., 5. o.

      (3)  HL L 42., 2006.2.14., 26. o.

      (4)  EFSA Journal 2010; 8(3):1385, http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/doc/1385.pdf

      MELLÉKLET
      Dioxinok (a poliklór-dibenzo-para-dioxinoknak (PCDD-knek) és a poliklór-dibenzo-furánoknak (PCDF-knek) az Egészségügyi Világszervezet toxicitási egyenérték-tényezőinek (WHO-TEF-einek) segítségével kifejezett toxicitási egyenértékének, valamint a dioxinjellegű poliklór-bifenilek (PCB-k) WHO-TEF-ek segítségével kifejezett toxicitási egyenértékének összege. Az Egészségügyi Világszervezet humán kockázatfelméréshez használt toxicitási egyenérték-tényezői (WHO-TEF-ek) az Egészségügyi Világszervezet (WHO) Nemzetközi Vegyi Biztonsági Programja (IPCS) 2005 júniusában Genfben tartott szakértői munkaértekezletén elfogadott következtetések alapján (Martin van den Berg és mtsai, The 2005 World Health Organization Re-evaluation of Human and Mammalian Toxic Equivalency Factors for Dioxins and Dioxin-like Compounds. (A dioxinok és dioxinjellegű vegyületek emberekre és emlősökre vonatkozó, az Egészségügyi Világszervezet által 2005-ben felülvizsgált toxicitási egyenérték-tényezői) Toxicological Sciences 93(2), 223–241. o. (2006))

                  Élelmiszer

                  Beavatkozási szintek dioxinokra + furánokra (WHO-TEQ) (1)

                  Beavatkozási szintek dioxinjellegű pcb-kre (WHO-TEQ) (1)

                  Az alábbi állatok húsa vagy a belőlük készült húskészítmények (az ehető belsőségek kivételével) (2)

                              —

                              szarvasmarhafélék és juh

                  1,75 pg/g zsír (3)

                  1,75 pg/g zsír (3)

                              —

                              szárnyasok

                  1,25 pg/g zsír (3)

                  0,75 pg/g zsír (3)

                              —

                              sertések

                  0,75 pg/g zsír (3)

                  0,5 pg/g zsír (3)

                  Vegyes zsírok

                  1,00 pg/g zsír (3)

                  0,75 pg/g zsír (3)

                  Tenyésztett hal színhúsa és belőlük készült halászati termékek

                  1,5 pg/g nedves tömeg

                  2,5 pg/g nedves tömeg

                  Nyerstej (2) és tejtermékek (2), beleértve a vajzsírt is

                  1,75 pg/g zsír (3)

                  2,0 pg/g zsír (3)

                  Tyúktojás és tojástermékek (2)

                  1,75 pg/g zsír (3)

                  1,75 pg/g zsír (3)

                  Gyümölcs-, zöldség- és gabonafélék

                  0,3 pg/g termék

                  0,1 pg/g termék

         (1)  A koncentrációk felső határértéke: a koncentrációs felső határ kiszámítása azon a feltételezésen alapul, hogy minden egyes, mennyiségileg nem meghatározható kongener értéke a mennyiségi meghatározás alsó határának megfelelő értékkel egyenlő.

         (2)  Az állati eredetű élelmiszerek különleges higiéniai szabályainak megállapításáról szóló, 2004. április 29-i 853/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben meghatározottak szerint az ebben a kategóriában felsorolt élelmiszerek (HL L 139., 2004.4.30., 55. o.)

         (3)  2 %-nál kisebb zsírtartalmú élelmiszerekre a beavatkozási szintek nem alkalmazandók.


				|

		52012PC0005

			Ajánlás A TANÁCS HATÁROZATA a 2009. július 7-i tanácsi ajánlás nyomán Magyarország által tett intézkedések meg nem felelésének megállapításáról /* COM/2012/05 final - 2012/ () */

			   	Ajánlás
A TANÁCS HATÁROZATA
a 2009. július 7-i tanácsi ajánlás nyomán
Magyarország által tett intézkedések meg nem felelésének megállapításáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 126. cikke
(8) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
mivel:
(1)
A Szerződés 126. cikke szerint a tagállamoknak
kerülniük kell a túlzott költségvetési hiányt.
(2)
A Stabilitási és Növekedési Paktum az árstabilitás
és az erős, fenntartható, munkahelyteremtéshez vezető növekedés
eszközeként a rendezett államháztartás célkitűzésén alapul. A Stabilitási
és Növekedési Paktum magában foglalja a túlzott hiány esetén követendő
eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról szóló, 1997. július
7-i 1467/97/EK tanácsi rendeletet[1]
is, amelyet a túlzott költségvetési hiányok azonnali megszüntetésének
elősegítése érdekében fogadtak el.
(3)
A Tanács 2004. július 5-én a Szerződés 104.
cikkének (6) bekezdésével összhangban – a Bizottság ajánlására – határozatában
megállapította, hogy Magyarországon túlzott hiány állt fenn[2]. Ugyanezen a napon a Tanács –
szintén a Bizottság ajánlására – a 104. cikk (7) bekezdésének megfelelő
ajánlást fogadott el, amelyben felkérte a magyar hatóságokat, hogy középtávú
keretbe foglalt intézkedésekkel 2008-ig csökkentsék a hiányt a GDP 3 %-a
alá.
(4)
A Tanács 2005 januárjában az EKSZ 104. cikkének (8)
bekezdése értelmében megállapította, hogy Magyarország nem tett eredményes
intézkedéseket az ajánlás nyomán, és 2005 márciusában az EKSZ 104. cikkének (7)
bekezdésén alapuló újabb ajánlást tett közzé, megerősítve a túlzott hiány
megszüntetésére vonatkozóan kitűzött 2008-as határidőt. A
magyarországi költségvetési kilátások jelentős romlását követően a
Tanács 2005 novemberében úgy határozott, hogy az ország második alkalommal nem
tartotta be az EKSZ 104. cikkének (7) bekezdése szerinti ajánlást. Ennek
megfelelően a Tanács 2006 októberében az EKSZ 104. cikkének (7)
bekezdésével összhangban egy harmadik ajánlást intézett Magyarországhoz, amelyben
a túlzott hiány kiigazításának határidejét 2009-ig meghosszabbította. 2009
júliusában megállapította, hogy a Magyarország által a 2006. októberi ajánlásra
válaszul tett intézkedések eredményesnek tekinthetők. A gazdasági és
pénzügyi válsággal összefüggő súlyos visszaesés ismeretében a Tanács
módosított (harmadik) ajánlást adott ki az EKSZ 104. cikke (7) bekezdésének
megfelelően.
(5)
A 2009. júliusi tanácsi ajánlás felszólította a
magyar hatóságokat, hogy legkésőbb 2011-ig szüntessék meg a túlzott
hiányt. Az ajánlásban mindenekelőtt az szerepel, hogy a GDP 3,9 %-át
jelentő hiánycél tiszteletben tartása érdekében elfogadott és bejelentett
korrekciós intézkedések következetes végrehajtásával 2009-ben állítsák meg a
költségvetési egyenleg romlását. Emellett az ajánlás azt is tartalmazta, hogy
2010-től következetesen hajtsák végre a szükséges konszolidációs
intézkedéseket a strukturális hiány további csökkentése és az államháztartási
hiány újbóli visszaszorítása érdekében, úgy, hogy az államháztartás tartós javításának
biztosításához növekvő mértékben támaszkodnak strukturális intézkedésekre.
A Tanács javasolta továbbá azt, hogy megfelelő időben részletezzék és
fogadják el azokat a kiegészítő konszolidációs intézkedéseket, amelyek
ahhoz szükségesek, hogy 2011-re megszüntessék a túlzott hiányt, és biztosítsák,
hogy a költségvetési erőfeszítések 2010-ben és 2011-ben összességében
legalább a GDP 0,5 %-át tegyék ki. A magyar hatóságoknak azt is
ajánlották, hogy biztosítsák a bruttó államadósság arányának stabil
csökkenő pályára állítását.
(6)
A Bizottság 2010. január 27-én a Tanácsnak címzett
közleményt fogadott el, amelyben az akkor rendelkezésre álló információk
alapján megállapította, hogy Magyarország a 2009. júliusi tanácsi ajánlásra
válaszul eredményes intézkedéseket tett, mindenekelőtt figyelembe véve a
GDP 1,5 %-át kitevő konszolidációs intézkedéseket a GDP
3,9 %-ában meghatározott 2009. évi hiánycél elérése érdekében, a szociális
ellátási rendszerben és a nyugdíjrendszerben végrehajtott, a GDP 3,8 %-ában
meghatározott 2010. évi hiánycél elérését alátámasztó strukturális reformokat,
valamint az új költségvetési keret végrehajtása terén tett előrelépést,
azonban figyelmeztetett a jelentős kockázatokra.
(7)
A Magyarország által a Szerződés 104. cikkének
(7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlásra válaszul, a túlzott hiány 2011-ig
történő megszüntetése érdekében tett intézkedések új értékelése többek
között a Bizottság és a Tanács számára 2011. december 15-én benyújtott, a
túlzotthiány-eljárás keretében elért eredményekről készített 9. jelentésen
alapult és az alábbi következtetéseket tartalmazza:
–
2010-ben a tényleges költségvetési hiány a GDP 0,4
%-ával meghaladta a kitűzött célt, miközben a gazdasági növekedés 2010-ben
a 2009. júliusi tanácsi ajánlás alapjául szolgáló, a Bizottság szolgálatai
által készített 2009. tavaszi előrejelzésben becsültnél erősebb volt.
Az államháztartás egyenlege (a kormány és a Bizottság szolgálatainak 2011.
őszi előrejelzése szerint is) 2011-ben többletbe fordul át, de
kizárólag egyszeri bevételeknek köszönhetően, vagyis a
magánnyugdíjpénztárak nyugdíjvagyonának az állami pillérbe történő
transzferálása (a GDP 9,75 %-a), valamint a távközlést, az
energiaágazatot, a kiskereskedelmet és a pénzügyi szektort érintő
különadók (a GDP 0,9 %-a) révén. Az egyszeri intézkedések nélkül a hiány
elérte volna a GDP körülbelül 6 %-át, és jóval meghaladta volna a
Szerződésben a GDP 3 %-ában meghatározott referenciaértéket. A
túlzott hiány esetén követendő eljárás keretében tett 2011. őszi bejelentésben
a magyar hatóságok a GDP 3,9 %-át kitevő többletet jeleztek
előre. A Bizottság szolgálatainak 2011. őszi előrejelzése
valamivel kisebb többlettel számolt (a GDP 3,6 %-a), elsősorban
azért, mert tartalmazta az állami tömegközlekedési vállalatok adósságának
részleges átvételére vonatkozó feltételezést (a GDP 0,2 %-a). A 2011.
őszi előrejelzés lezárásának időpontját követően befolyt
egyszeri bevételekre vonatkozó legújabb információk alapján a többlet még
alacsonyabb is lehet. A strukturális hiány 2010-ben 1,5 %-kal, 2011-ben pedig
1,25 %-kal, vagyis összesen a GDP 2,75 %-ával romlott, szemben a tanácsi
ajánlással, amely szerint az említett két évben összesen legalább a GDP
0,5 %-át kitevő költségvetési erőfeszítést kell biztosítani a
hiány 2011-es határidőig történő tartós kiigazításához. Ez a
strukturális romlás azt a tényt tükrözi, hogy a strukturális intézkedések nem
ellensúlyozták kellő mértékben a GDP több mint 2 %-át kitevő
adócsökkentést.
–
A költségvetés-tervezet 2012-re a GDP 2,5 %-át
kitevő hiányt tűz ki célul, a konvergenciaprogram 2011. évi
aktualizált változatával összhangban. Ennek elérése érdekében a
költségvetés-tervezet számos intézkedést tartalmaz, amelyek a hatóságok szerint
összesen a GDP közel 4 %-át teszik ki, miközben a GDP 0,7 %-a
rendkívüli tartalékba kerül. Ezzel ellentétben a Bizottság szolgálatainak 2011.
őszi előrejelzése szerint az államháztartási hiány 2012-ben a GDP
2,8 %-át éri el. Ez többek között arra utal, hogy a
költségvetés-tervezettel szemben a gazdasági növekedésre vonatkozó 2012-es
előrejelzés 1 százalékponttal alacsonyabb, valamint a bevételek és a
kiadások alakulásának értékelése óvatosabb. Ugyanakkor a megfelelő
jogszabályokkal összhangban azt feltételezi, hogy a rendkívüli tartalékot
várhatóan nem használják fel. Mindazonáltal a GDP 3 %-ában meghatározott
küszöbérték betartása csak a fent említett különadókból eredő, a GDP közel
0,9 %-át kitevő egyszeri bevételek révén biztosított.
–
A Bizottság szolgálatainak 2011. őszi
előrejelzése a változatlan politikán alapuló szokásos feltételezésből
kiindulva azzal számolt, hogy a költségvetési hiány 2013-ban újra a GDP
3,7 %-ára romlik. Ez főként abból a tényből ered, hogy a GDP
körülbelül 0,9 %-át kitevő különadók fokozatos megszüntetését
várhatóan nem ellensúlyozzák az említett évre vonatkozó strukturálisreform-programból
következő további megtakarítások.
–
A 2011. őszi előrejelzés közzététele óta
bekövetkezett költségvetési fejlemények alapján, és a makrogazdasági környezet
legújabb romlásának figyelembevétele nélkül még mindig úgy tűnik, hogy a
2012. évre vonatkozó előrejelzés (a GDP 2,8 %-a) megvalósítható. Ez
azzal magyarázható, hogy a kormány által 2011. december 15-én elfogadott, a GDP
0,4 %-át kitevő új konszolidációs intézkedéscsomag hiánycsökkentő
hatását nagyjából semlegesítik a költségvetés-tervezethez elfogadott
hiánynövelő módosítások, valamint a bankszektorral 2011. december 15-én
kötött megállapodás nettó költségvetési költségei, amelyeket még nem
ellensúlyoznak kellő mértékben további konszolidációs intézkedések.
–
Figyelembe véve a strukturálisreform-program néhány
további pontosítását (a kapcsolódó kormányzati és parlamenti határozatokat az
eredményekről szóló 2011. decemberi jelentés részletezi), a 2012.
évből származó kedvező bázishatást és a bankszektorral kötött
megállapodás nettó költségét, a 2011. őszi előrejelzés 2013-ra
vonatkozó hiánybecslése a GDP 3,7 %-áról 3,25 %-ra csökkenthető,
ami még így is egyértelműen a 3 %-os hiányküszöb felett van. Az
aktualizált értékelés és a hivatalos hiánycél (a GDP 2,2 %-a) közötti különbség
elsősorban abból a tényből ered, hogy konkrét lépések hiányában a
strukturálisreform-programnak körülbelül a felét nem lehetett figyelembe venni.
Emellett a különbség fennmaradó része a magasabb kiadás-előrejelzéshez
kapcsolódik, főként az állami tömegközlekedési vállalatoknál és az
útfenntartás területén, valamint némileg eltérnek a növekedésre vonatkozó
feltételezések is.
–
Az említett aktualizált középtávú
előrejelzésekre lefelé mutató kockázatok hatnak, bár kedvező hatású
lehet elsősorban az, ha 2012-ben és 2013-ban folytatódik a bevételek
vártnál jobb alakulása. Ezt azonban bőven ellensúlyozzák negatív
kockázatok. Mindenekelőtt valamennyi esedékes kötvény kamata emelkedett,
gyengült az árfolyam, és úgy tűnik, hogy a 2011. november 10-én közzétett
2011. őszi előrejelzés óta romlottak a középtávú gazdasági kilátások.
Összességében, ezeknek a tényezőknek a figyelembevételével a
hiány-előrejelzéseket mind 2012-re, mind 2013-ra vonatkozóan tovább kell
növelni a GDP 0,5 %-ával, ami a GDP 3 %-át, illetve 3,75 %-át
jelenti.
–
A 2011. őszi előrejelzés szerint a bruttó
államadósság – tekintettel az előrejelzés hiányszámaira és az árfolyamra
vonatkozó feltételezésekre – várhatóan újra növekszik és 2013-ban a GDP közel
77 %-a lesz, miután 2011-ben átmenetileg visszaesett a magánnyugdíjpénztárak
vagyonának átvétele miatt. Amennyiben a középtávú költségvetési
előrejelzéseket csak az előrejelzés lezárásának időpontja után
elfogadott új intézkedések alapján aktualizálnák, a 2012-re becsült
adósságarány nagyjából változatlan lenne, és 2013-ban csak némileg javulna. A
költségvetési előrejelzések esetleges további módosítása azonban,
leginkább a kötvényhozamok emelkedése, a 2011. végi forint-euró árfolyam (1 EUR
= 311 HUF, ez körülbelül 12 %-kal gyengébb az őszi előrejelzésben
használt technikai feltételezésnél), valamint a rosszabb makrogazdasági
környezet miatt, 2011-ben körülbelül 80 %-os adósságarányhoz vezet, amely
aztán 2012-ben és 2013-ban mintegy 78,5 %-on stabilizálódna, miközben a
Tanács ajánlása szerint a bruttó államadósság arányát egyértelműen
csökkenő pályára kell állítani.
(8)
Az általános következtetés szerint, bár
Magyarország 2011-ben hivatalosan betartotta a GDP 3 %-ában meghatározott
referenciaértéket, ez nem strukturális és tartós kiigazításon alapul. A 2011.
évi költségvetési többlet számottevő, a GDP több mint 10 %-át
kitevő egyszeri bevételektől függ, és 2010-ben, valamint 2011-ben
összesen a GDP 2,75 %-át jelentő strukturális romlással kapcsolódik
össze, miközben az ajánlások összesen a GDP 0,5 %-át jelentő
költségvetési javulást írnak elő. Emellett, bár a hatóságok 2012-ben
jelentős strukturális intézkedéseket hajtanak végre; a GDP 3 %-ában
meghatározott referenciaérték betartása ismét csak a GDP közel 1 %-át
kitevő egyszeri intézkedéseknek köszönhető. Végül, 2013-ban a hiány
(a GDP 3,25 %-a) várhatóan újra meghaladja a Szerződésben
megállapított referenciaértéket, még a Bizottság szolgálatainak 2011. őszi
előrejelzése óta bejelentett kiegészítő intézkedések
figyelembevételével is. A 2013. évi magasabb hiány-előrejelzés főként
annak a következménye, hogy a terveknek megfelelően az egyszeri
intézkedések fokozatosan megszűnnek, ugyanakkor viszont nem minden
tervezett strukturális reformot határoztak meg kellő részletességgel.
Összességében ez alátámasztja azt a következtetést, hogy a magyar hatóságok
által a Szerződés 104. cikkének (7) bekezdése szerinti, 2009. július 7-i
tanácsi ajánlásra adott válasz nem megfelelő,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Magyarország a Szerződés 104. cikkének
(7) bekezdése szerinti, 2009. július 7-i tanácsi ajánlásra válaszul nem tett
eredményes intézkedéseket.
2. cikk
Ennek a
határozatnak Magyarország a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2012.1.11.-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2.,
6. o.
[2]               HL L 389., 2004.12.30., 27. o. Minden, a
Magyarországon fennálló túlzott hiányra vonatkozó eljárással kapcsolatos
dokumentum megtalálható a következő weboldalon: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/index_en.htm.


				|

		52014DC0407

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Észtország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról és Észtország 2014. évi stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2014/0407 final */

Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Észtország 2014. évi nemzeti
reformprogramjáról
és Észtország 2014. évi stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2)
bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[2],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[3],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság
véleményére,
tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó
bizottság véleményére,
tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság
véleményére,
mivel:
(1)
Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a
Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott
összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia
elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú
területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében,
hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a
versenyképesség terén.
(2)
A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010.
július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó
átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig
elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról
szóló határozatot, amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A
tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és
foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.
(3)
Az állam-, illetve kormányfők 2012. június
29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens
keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai
eszközt felhasználó tagállami, uniós és euróövezeti tevékenységek számára.
Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és
kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az „Európa 2020” stratégia
céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.
(4)
A Tanács 2013. július 9-én ajánlást fogadott el
Észtország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte
Észtország 2012–2017 közötti időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási
programját. A Bizottság 2013. november 15-én a 473/2013/EU rendeletnek[4] megfelelően
kiadta Észtország 2014-re vonatkozó költségvetésiterv-javaslatáról szóló
véleményét[5].
(5)
A Bizottság 2013. november 13-án elfogadta az éves
növekedési jelentést[6],
amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2014. évi európai
szemeszterét. Ugyanezen a napon a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján
elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[7], amelyben Észtországot
nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra
kerül sor.
(6)
Az Európai Tanács 2013. december 20-án elfogadta a pénzügyi
stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést ösztönző
intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta, hogy
differenciált és növekedést elősegítő költségvetési konszolidációt
kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak történő hitelnyújtás
rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a versenyképességet,
kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi következményeit,
valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(7)
Észtország 2014. május 8-án benyújtotta 2014. évi
nemzeti reformprogramját, és 2014. április 29-én 2014. évi stabilitási
programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program
értékelésére egyidejűleg került sor.
(8)
A 2014. évi stabilitási programban felvázolt
költségvetési stratégia célja a középtávú költségvetési cél megvalósítása és
elegendő költségvetési tartalék létrehozása a gazdaságilag nehéz
időszakokra. A program megerősíti a strukturális többlet elérésében
meghatározott előző középtávú költségvetési célt, ami szigorúbb a
Stabilitási és Növekedési Paktumban előírtnál. Észtország újraszámított
strukturális egyenlege 2014-ben várhatóan GDP-arányosan 0,1 százalékponttal
romlik, így eltér az előírt kiigazítási pályától, majd 2015-ben
GDP-arányosan 0,4 százalékponttal javul, 2016–2017-ben pedig egyensúlyközeli
marad. Emellett a program szerint 2014-ben a kiadási referenciaértéktől
való eltérés, 2015-ben pedig az attól való jelentős eltérés kockázatával
kell számolni. Összességében a középtávú költségvetési cél eléréséhez
vezető tervezett kiigazítási pálya a Stabilitási és Növekedési Paktum
követelményeinek való megfelelés tekintetében kockázatokat hordoz. A program
költségvetési előrejelzéseit alátámasztó – független szervezet által jóvá
nem hagyott – makrogazdasági forgatókönyv megalapozott és nagyjából összhangban
van a Bizottság 2014. tavaszi előrejelzésével. A Bizottság
előrejelzése szerint a strukturális hiány 2014-ben a GDP 0,1 %-ának
megfelelő mértékben romlik, ami azt jelenti, hogy a GDP 0,3 %-ával
eltér az előírt kiigazítástól, és két év távlatában ez jelentős
eltérésnek tekinthető. A Bizottság előrejelzése szerint a
strukturális egyenleg 2015-ben a GDP további 0,2 %-ával romlik, vagyis
jelentős lesz az eltérés a középtávú cél irányába mutató előírt
kiigazítástól. 2014–2015-ben jelentős eltérés várható a kiadási
referenciaértéktől is. A 2014. évi stabilitási program értékelése és a
bizottsági előrejelzés alapján, az 1466/97/EK tanácsi rendeletnek
megfelelően a Tanács úgy véli, hogy 2014-ben és 2015-ben fennáll a középtávú
céltól való jelentős eltérés kockázata. A gazdasági és monetáris unióbeli
stabilitásról, koordinációról és kormányzásról szóló szerződés betartását
célzó, a strukturális egyenlegre vonatkozó szabály az állami
költségvetésről szóló új észt törvénnyel 2014. március 23-án hatályba
lépett, de a szabályt még ki kell egészíteni a többéves kiadási célok
kötelező jellegének megerősítésével.
(9)
Ami a munkaerőpiacot illeti, jelentős
eredményt sikerült elérni az ifjúsági és a tartós munkanélküliség csökkentése
terén. Kiemelt figyelmet kell fordítani az alacsony jövedelműek munkára
való ösztönzését célzó intézkedésekre. További intézkedésekre van szükség a
növekvő munkaerőhiány kezeléséhez, ideértve az életkor, egészségügyi
problémák és fogyatékosság miatt a munkaerőpiacról kikerülők kérdését
is. Ezért alapvető a munkaképességgel összefüggő reform időben
történő elfogadása és végrehajtása és a támogató szolgáltatások
rendelkezésre állásának biztosítása. A családpolitikai kiadások költséghatékonyságát
tovább lehet javítani, többek között a szülőknek járó juttatások
forrásainak a gyermekgondozási szolgáltatásokra irányuló intézkedésekre való
átcsoportosításával. Ez várhatóan előmozdítja a nők mihamarabbi
visszatérését a munkaerőpiacra és csökkenti a nemek közötti, tartósan
fennálló jelentős bérszakadékot. A Tallinon és Tartun kívüli régiókban fel
kell gyorsítani a vállalkozások és a munkahelyteremtés ösztönzésére irányuló
intézkedéseket a gazdasági fejlődésben mutatkozó különbségek
szélesedésének megakadályozása és a munkanélküliség csökkentése érdekében
különösen az alacsony képzettségűek esetében.
(10)
Az oktatás és képzés terén nemrég elfogadták az
oktatásnak a munkaerő-piaci követelményekhez való hozzáigazítására
irányuló reformokat. További erőfeszítésekre van szükség az oktatásból a
munka világába való átmenet megkönnyítéséhez. Szisztematikus intézkedésekre van
szükség – mindenekelőtt a szociális partnerek bevonásával – a
szakképzésben és a munkaalapú tanulásban, különösen a tanulószerződéses
gyakorlati képzésben való részvétel növeléséhez. Az egész életen át tartó
tanulásra irányuló stratégia végrehajtása komoly erőfeszítéseket igényel,
hogy biztosítható legyen az új készségek elsajátítása, a készségfejlesztés és a
képzettségi szint növelése, különösen a munkaerőpiacon gyenge pozícióban
levő emberek esetében. A létrehozott intelligens szakosodási keret magában
foglalja a vállalkozási és növekedési stratégiát, valamint a
kutatás-fejlesztési és innovációs stratégiát, és – a tematikus területekre való
további szakosodás mellett – a megosztott prioritásokra összpontosít. A
gazdaság kis méretére tekintettel folytatni kell a kutatás-fejlesztési és
innovációs rendszer nemzetköziesítése és prioritásainak meghatározása irányába
ható intézkedéseket.
(11)
Az észt gazdaság erőforrás-intenzitása
továbbra is magas. Történt előrelépés a középületek energiahatékonyságának
kezelése terén, de – mindenekelőtt a lakóépületek és az ipari ágazatok
tekintetében – fenn kell tartani és fokozni kell az erőfeszítéseket.
Jelentős eredményeket értek el a hulladékkezelés és -lerakás terén,
ugyanakkor biztosítani kell az újrahasznosítás gazdasági életképességét. Végre
kell hajtani a közlekedésfejlesztési tervet, elsősorban azért, hogy
Észtország a kibocsátáskereskedelmi rendszeren kívüli ágazatokban vissza tudja
fogni üvegházhatásúgáz-kibocsátását. Fenntarthatóbb szállítási módok
kialakítása révén javítható a teherszállítás energiahatékonysága. A regionális
hálózatok egymást kiegészítő jellegének, valamint a buszközlekedés és a
vasúti személyszállítás összekapcsolásának fokozása révén tovább növelhető
a tömegközlekedés igénybevétele. A személygépkocsi-használat növekszik,
ugyanakkor az autók átlagéletkora az uniós átlagnak csaknem duplája, és az
újautó-flotta a legszennyezőbbek között van az Unióban. A környezetvédelmi
ösztönzők – többek között az adózás – jelentős megerősítésére
van szükség. Bár ígéretes lépésekre került sor a határokon átnyúló
energia-összeköttetések terén, az észt energiapiac és az uniós piac teljes
összekapcsolásához időre és beruházásokra van szükség.
(12)
A negatív demográfiai tendenciákkal kombinált
szélesedő regionális különbségek és a helyi önkormányzatok hatékonysági
problémái, valamint együttműködésük hiánya
hátrányosan hat Észtország növekedési potenciáljára. . Ez
részben tükrözi a kisebb önkormányzatok költségvetési kapacitása és a rájuk ruházott felelősségek közötti aránytalanságokat és a rossz
méretgazdaságosságot. A szolgáltatási területeken és szolgáltatási
minimumkövetelményeken alapuló hatékonyabb és elérhető minőségi helyi
közszolgáltatások – különösen a közlekedés, a tartós ápolás-gondozás, a
koragyermekkori nevelés és a szociális szolgáltatások terén –
előfeltételét jelentik az aktivizálási és munkaerő-piaci intézkedések
eredményességének.
(13)
Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság
elvégezte Észtország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a
stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a
programok Észtország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és
gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy
azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy
az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a
jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az
alábbi 1–5. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter
keretében tett ajánlásait.
(14)
A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta
Észtország stabilitási programját, és arról alkotott véleményét[8] különösen az alábbi 1.
ajánlás tükrözi.
(15)
Az európai szemeszter keretében a Bizottság
elkészítette az euróövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését
is. Ezen elemzés alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon
tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euró. Észtországnak biztosítania kell ezen
ajánlások teljes körű és időben történő végrehajtását is,
AJÁNLJA, hogy Észtország a 2014–2015
közötti időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           Erősítse
meg a 2014. évi költségvetési intézkedéseket, tekintettel arra, hogy a 2014. évi tavaszi bizottsági előrejelzés alapján a
GDP 0,3 %-ának megfelelő eltérés alakul ki, ami arra utal, hogy
fennáll a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeitől való
jelentős eltérés kockázata. 2015-ben jelentős mértékben szilárdítsa
meg a költségvetési stratégiát a középtávú költségvetési cél elérése és a
későbbi időszakban történő fenntartása érdekében. A középtávú
költségvetési keretbe tartozó többéves kiadási szabályok kötelező erejének
megerősítésével egészítse ki a költségvetési szabályt és folytassa a
közkiadások hatékonyságának fokozását.
2.           Javítsa a munkára való
ösztönzést az alacsony jövedelműekre irányuló intézkedések révén. Az
aktivizálási erőfeszítéseket összpontosítsa azokra, akik a legtávolabb
vannak a munkaerőpiactól, mindenekelőtt a foglalkoztathatóságra
irányuló reform időben történő elfogadásának és végrehajtásának
biztosításával. A gyermekgondozási létesítmények rendelkezésre állásának és
hozzáférhetőségének javításával egyidejűleg növelje a családpolitika
eredményességét és költséghatékonyságát. Dolgozzon ki összehangolt
intézkedéseket a gazdasági fejlődés és a vállalkozások előmozdítása
érdekében a magas munkanélküliséggel küzdő régiókban.
3.           Az oktatási és képzési
rendszerek munkaerő-piaci jelentőségének biztosítása érdekében az
egész életen át tartó tanulásra irányuló intézkedések kiterjesztése, valamint a
szakképzésben, többek között a tanulószerződéses gyakorlati képzésben való
részvétel szisztematikus növelése révén javítsa a készségek és képzettség
szintjét. Erősítse tovább a prioritások megállapítását és a szakosodást a
kutatási és innovációs rendszerekben és fokozza az együttműködést a
vállalkozások, a felsőoktatás és a kutatóintézetek között, a nemzetközi
versenyképességhez való hozzájárulás érdekében.
4.           Fokozza az energiahatékonyság
javítására irányuló erőfeszítéseket, különösen a lakó- és ipari épületek
tekintetében. A kevésbé erőforrás-intenzív mobilitás megvalósítása
érdekében jelentősen erősítse a közlekedési ágazatban a
környezetvédelmi ösztönzőket. Folytassa a határokon átnyúló kapcsolatok
fejlesztését a szomszédos tagállamok között az energiaforrások diverzifikálása
céljából, és a balti energiapiacok fokozott integrációja révén mozdítsa
elő a versenyt.
5.           Teremtsen megfelelőbb
egyensúlyt a helyi önkormányzatok bevételei és az önkormányzatokra ruházott
felelősségek között. Javítsa a helyi önkormányzatok hatékonyságát és
biztosítsa a minőségi közszolgáltatások – különösen az aktivizálási
intézkedéseket kiegészítő szociális szolgáltatások – nyújtását helyi
szinten.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               COM(2014) 407 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 és P7_TA(2014)0129.
[4]               HL L 140., 2013.5.27., 11. o.
[5]               C(2013) 8002 final.
[6]               COM(2013) 800 final.
[7]               COM(2013) 790 final.
[8]               Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése
szerint.


title: A Tanács ajánlása ( 2006. március 14. ) a Bizottság számára az Európai Fejlesztési Alap (kilencedik EFA) 2004. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében adandó felmentésről

text:
               18.3.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 81/12

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2006. március 14.)
   a Bizottság számára az Európai Fejlesztési Alap (kilencedik EFA) 2004. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében adandó felmentésről
   (2006/223/EK)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel a 2000. június 23-án Cotonou-ban aláírt AKCS–EK partnerségi megállapodásra (1),
   tekintettel az AKCS–EK partnerségi megállapodás pénzügyi jegyzőkönyve alapján nyújtandó közösségi támogatás finanszírozásáról és adminisztrációjáról szóló belső megállapodásra (2), amely létrehozta többek között a kilencedik Európai Fejlesztési Alapot (kilencedik EFA) és különösen az említett megállapodás 32. cikkének (3) bekezdésére,
   tekintettel a 9. Európai Fejlesztési Alapra alkalmazandó 2003. március 27-i pénzügyi szabályzatra (3) és különösen annak 96–103. cikkére,
   megvizsgálva a kilencedik EFA műveleteire vonatkozó 2004. december 31-i bevételi és kiadási kimutatást, illetve eredménykimutatást, valamint a Számvevőszéknek a 2004. pénzügyi évre vonatkozó jelentését, a Bizottság válaszaival együtt (4),
   mivel a fenti belső megállapodás 32. cikkének (3) bekezdése szerint a Bizottság számára a kilencedik EFA pénzgazdálkodása tekintetében a felmentést az Európai Parlamentnek kell megadnia, a Tanács ajánlására,
   mivel a 2004. pénzügyi év során a Bizottság a kilencedik EFA műveleteit összességében kielégítően hajtotta végre,
   JAVASOLJA, hogy az Európai Parlament adjon felmentést a Bizottságnak a kilencedik EFA 2004. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2006. március 14-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         K.-H. GRASSER

      (1)  HL L 317., 2000.12.15., 3. o.

      (2)  HL L 317., 2000.12.15., 355. o.

      (3)  HL L 83., 2003.4.1., 1. o.

      (4)  HL C 301., 2005.11.30., 249. o.


title: A Tanács ajánlása ( 2011. július 12. ) Dánia 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és a Dánia 2011–2015 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi véleményről

text:
               20.7.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 213/1

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2011. július 12.)
   Dánia 2011. évi nemzeti reformprogramjáról és a Dánia 2011–2015 közötti időszakra vonatkozó aktualizált konvergenciaprogramjáról szóló tanácsi véleményről
   2011/C 213/01
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   a Gazdasági és Pénzügyi Bizottsággal folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a foglalkoztatást és növekedést célzó új stratégia elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia a gazdaságpolitikák fokozott összehangolása révén azokra a kulcsfontosságú területekre összpontosít, amelyeken fellépésre van szükség annak érdekében, hogy Európa növelhesse a fenntartható növekedés és a versenyképesség területén rejlő lehetőségeit.

               (2)

               A Tanács 2010. július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló határozatot (2), amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.

               (3)

               A Bizottság 2011. január 12-én elfogadta az első éves növekedési jelentést, amely az Európa 2020 stratégiára épülve az EU-ban követett gazdasági kormányzás új ciklusának kezdetét jelenti, és elindítja az előzetes és integrált gazdaságpolitikai koordináció első európai szemeszterét.

               (4)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én (a Tanács 2011. február 15-i és március 7-i következtetéseivel összhangban és a Bizottság éves növekedési jelentésének fényében) jóváhagyta a költségvetési konszolidáció és a strukturális reformok prioritásait. Hangsúlyozta, hogy elsőbbséget élvez majd a költségvetések megszilárdítása, a költségvetési fenntarthatóság helyreállítása és a munkanélküliség munkaerő-piaci reformokkal való csökkentése, valamint az, hogy az Unió újabb erőfeszítéseket tegyen a növekedés felgyorsítása érdekében. Felszólította a tagállamokat, hogy ezeket a prioritásokat konkrét intézkedések formájában építsék majd be stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba.

               (5)

               Az Európai Tanács 2011. március 25-én arra is felkérte az Euró Plusz Paktumban részt vevő tagállamokat, hogy vállalásaikat kellő időben nyújtsák be ahhoz, hogy azokat stabilitási vagy konvergenciaprogramjukba, valamint nemzeti reformprogramjukba beépíthessék.

               (6)

               Dánia 2011. május 9-én benyújtotta a 2011–2015 közötti időszakra vonatkozó, 2011. évi aktualizált konvergenciaprogramját, valamint 2011. évi nemzeti reformprogramját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (7)

               Az 1466/97/EK rendeletnek megfelelően az aktualizált konvergenciaprogram értékelése alapján a Tanács véleménye szerint a konvergenciaprogram alapjául szolgáló makrogazdasági forgatókönyv megalapozott. Noha 2012-re és azon túl némileg optimistább növekedési feltételezéseken alapul, nagyjából összhangban van a Bizottság szolgálatainak 2011. tavaszi előrejelzésével. A konvergenciaprogramban meghatározott költségvetési stratégia célja, hogy a hiányt a 2010. július 13-i tanácsi ajánlással összhangban 2013-ra a 3 %-os referenciaérték alá csökkentse, és elérje a módosított középtávú célkitűzést, amely először is a GDP 0,5 %-ánál nem alacsonyabb strukturális költségvetési egyenleg 2015-ig történő elérését és másodsorban a költségvetési egyensúly 2020-ra történő megvalósítását jelenti. Az e célkitűzés felé tartó kiigazítási pálya megfelelő. A konvergenciaprogramban foglalt és a parlament által 2010 tavaszán elfogadott intézkedések megfelelőek a költségvetési célok alátámasztására, és a 2011–2013 közötti időszakban a GDP 1 %-a körüli éves költségvetési erőfeszítést jelentenek. Dánia a konvergenciaprogram-időszakon belül eléri módosított középtávú célkitűzését. A költségvetési célok kockázatai nagyjából kiegyensúlyozottak.

               (8)

               A dán gazdaság 2007-ben a belföldi banki problémákhoz hozzájáruló ingatlanpiaci korrekció közepette lassulni kezdett, és mindezt súlyosbította a fokozódó fizetésképtelenség és munkanélküliség. A recesszió súlyos volt, 2007 ősze és 2009 tavasza között a kibocsátás 8 %-kal szűkült, a munkanélküliségi ráta pedig 2010-ben 7,4 %-ra nőtt. A foglalkoztatási ráta a 2008. évi 79,8 %-ról 2010-ben 76,1 %-ra esett vissza, és különösen a fiatalokat érintette. A kibocsátás 2009-ben kezdett helyreállni, a reál-GDP növekedése pedig 2010-ben elérte a 2,1 %-ot. A gazdaságélénkülést a (költségvetési expanzió miatt is) tartós hazai kereslet, az erőteljes készletnövekedés és Dánia fő kereskedelmi partnereinek szilárd gazdaságélénkülése vezérelte.

               (9)

               Az automatikus stabilizátorok és a válsághoz kapcsolódó intézkedések miatt az államháztartás egyenlege a 2008. évi, a GDP 3,2 %-át kitevő többletből 2009-ben a GDP 2,7 %-át kitevő hiányba fordult át. A Dánia által 2010 tavaszán tett bejelentés és a Bizottság szolgálatainak 2010. tavaszi előrejelzése alapján, miszerint a költségvetési hiány a GDP 5 %-át meghaladóan bővül 2010-ben, 2010 júliusában túlzotthiány-eljárás indult Dániával szemben. Jóllehet a múlt évben a nyugdíjadóztatáshoz kapcsolódó váratlan és átmeneti bevételek a GDP 2,7 %-án stabilizálták a költségvetési hiányt, a Bizottság szolgálatainak 2011. tavaszi előrejelzése szerint a hiány 2011-ben újból bővül, nagyjából a GDP 4 %-ára, ami kiemeli a tervek szerint a 2012. és 2013. évi folytatódó és ambiciózus konszolidációs erőfeszítések szükségességét. Ezért a túlzott hiány 2013-ig történő megszüntetésének biztosítása érdekében szigorúan végre kell hajtani a 2010. évi konszolidációs megállapodásban elfogadott intézkedéseket és a konvergenciaprogramban meghatározott kiadásellenőrzést. A középtávú lehetséges kibocsátás előrevetített mértékére figyelemmel értékelve, és a diszkrecionális intézkedéseket figyelembe véve a kiadási előrejelzések megfelelő kiigazítási pályát látszanak biztosítani a középtávú célkitűzés felé. A Bizottság legutóbbi értékelése szerint az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságával kapcsolatos kockázatok alacsonynak tűnnek.

               (10)

               A költségvetési célok elérése érdekében fontos, hogy a helyi és regionális szinten ismétlődő kiadástúllépések szoros ellenőrzéssel elkerülhetők legyenek. Az elmúlt 20 évben az állami kiadások folyamatosan meghaladták a költségvetési célokat. A kormány már hozott néhány intézkedést e probléma kezelésére, és a konvergenciaprogramban ismertetett, a dán gazdasági tanács által független felügyelet alá vont új kiadásellenőrző rendszer bevezetését tervezi.

               (11)

               Demográfiai tényezők eredményeként a munkaképes korú népesség köre (15–64 évesek) 2010 és 2025 között nagyjából 1,5 %-kal, és 2040-re közel 5 %-kal zsugorodik. A fellendülés éveinek tapasztalata alapján a gazdaságélénkülés középtávon a munkaerőpiac szűküléséhez vezethet. A már eleve magas munkaerő-piaci részvételi arány ellenére tovább lehetne növelni a munkaerő-kínálatot. A 60–64 év közöttiek körében elterjedt az önkéntes korai nyugdíjba vonulás, amelynek eredményeképp a 60–64 évesek foglalkoztatottsági aránya csupán 40 %. Ezen felül a 40 év alatti munkaképes korú népesség 10 %-a vagy rokkantsági ellátásban részesül, vagy rugalmas munkahellyel (támogatott foglalkoztatás) rendelkezik.

               (12)

               A termelékenységnövekedés 1995 óta csökkenő tendenciát mutat, aminek egyik lehetséges oka az oktatás gyenge teljesítménye. Noha Dánia továbbra is nagyvonalúan költ oktatási rendszerére, az oktatási eredmények több kulcsterületen csak átlagosak, és az EU-ban Dániában a negyedik legalacsonyabb a fiatalok képzettségi szintje. 2009-ben a 20–24 év közöttiek csupán 70,1 %-ának volt legalább középfokú végzettsége (a 78,6 %-os uniós átlaggal szemben) (3), a PISA-eredmények pedig átlagosak. Az iskolákból és a szakképzési intézményekből való kimaradás aránya viszonylag magas, a fiatalkori szakképzést korán elhagyó tanulók aránya majdnem 50 %. Emellett a fiatalok nagyjából 20 %-a az általános iskola elhagyása után 10 évvel nem végzett el a középfokú oktatás alsó szintjénél magasabb képzést. Az oktatási rendszer minőségének javítása szintén segítene a munkaerőpiacon a készségek jövőbeli egyensúlytalanságainak megelőzésében, a helyzet jelenleg a képzetlen munkavállalók lehetséges többletére és a képzett munkavállalók hiányára utal. A termelékenységnövekedés az építési és a szolgáltatási ágazatokban különösen gyenge volt. Ez jellemző különösen a helyi szolgáltatásokra, a kiskereskedelmi ágazatra, a nagykereskedelemre és a személyes szolgáltatásokra, ahol bizonyos ágazatokban a verseny alacsony szintje, például a piacra lépés magas korlátai a források optimálistól eltérő eloszlásához vezethetnek. A zónákra vonatkozó törvények szigorúak, korlátozzák a kiskereskedelmi ágazatban a termelékenységfokozó méretgazdaságosság lehetőségeit. Annak kezelése érdekében, hogy a közbeszerzések csak mintegy 25 %-a nyílt eljárás, a kormány elindított egy stratégiát, amelynek célja, hogy az önkormányzatok és régiók körében a közbeszerzés fokozatos növelésével fokozza a közszolgáltatásokon belüli versenyt, és új célt tűzött ki az önkormányzatok számára, miszerint 2015-re a beszerzések 31,5 %-ának közbeszerzésnek kell lennie.

               (13)

               A háztartások GDP-ben kifejezett adóssága a legmagasabb az EU-ban. Az adósságszintek kialakulása, amelyet a 2004–2007 közötti ingatlanpiaci fellendülés idézett elő, potenciális kockázatokat teremt a gazdasági és pénzügyi stabilitásra nézve. Jóllehet ezeket a kockázatokat enyhítik Dánia kifinomult, jelzálogalapú kötvénypiacának jellemzői és a háztartások többségének általánosságban szilárd pénzügyi helyzete (az eszközök jóval meghaladják a kötelezettségeket), csak korlátozott intézkedéseket vezettek be az ingatlanár-korrekciót követően az ingatlanárak prociklikus ingadozásának csillapítására.

               (14)

               Dánia számos kötelezettségvállalást tett az Euró Plusz Paktum keretében. A költségvetési fenntarthatóság javítása érdekében megállapodás született a helyi szintű kiadásellenőrzés tekintetében a szankciók jogi szabályozásának megerősítéséről és a kormánynak szándékában áll egy új jogszabályjavaslatot előterjesztenie a kiadási plafonokról. A foglalkoztatási intézkedések a foglalkoztatás előmozdítására összpontosítanak, a munkában töltött idő meghosszabbítása révén, egy nyugdíjreform megvalósításán keresztül. A versenyképesség fokozása érdekében a konkrét kezdeményezéseket tartalmazó versenycsomag elsősorban az építési és szolgáltatási ágazatra irányul. Ezen kötelezettságvállalásokon túl egy ellentételezési rendszert hoznak létre, hogy megkönnyítse a magánmegoldásokat a nehéz helyzetben lévő bankok kezelése és a pénzügyi stabilitás javításának elősegítése érdekében. Ezek az intzkedések és kötelezettségvállalások együttesen a Paktum négy területét érintik. Az intézkedések összességében egybeesnek az éves növekedési jelentés folyományaként, és az Európa 2020 stratégia céljaihoz való közeledés érdekében meghozottakkal, főként a foglalkoztatás területén. Jóllehet számos bejelentett kötelezettségvállalást már bevezettek, a költségvetési fegyelem (helyi szintű) megerősítésére és a foglalkoztatás előmozdítására irányuló fontos intézkedéseket a közeljövőben végre kell hajtani. Sor került a kötelezettségvállalások értékelésére és az ajánlásban való figyelembevételükre.

               (15)

               A Bizottság értékelte a konvergenciaprogramot és a nemzeti reformprogramot, valamint az Euró Plusz Paktum keretében tett vállalásokat. Figyelembe vette nemcsak a programok Dánia fenntartható költségvetési és társadalmi-gazdasági politikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy a jövőbeli nemzeti döntéseknél uniós szempontok beépítésével kell megerősíteni az Unió átfogó gazdasági kormányzását. Ennek fényében a Bizottság úgy véli, hogy 2011-ben és azon túl folyamatos és ambiciózus költségvetési konszolidációs erőfeszítéseket kell tenni. További intézkedéseket kell hozni a munkaerő-kínálat növelése érdekében a korai nyugdíjba vonulás visszaszorítása és adott csoportok megcélzása révén, javítani kell az oktatás minőségét, erősíteni kell a versenyt a kulcsfontosságú területeken és tovább kell stabilizálni az ingatlanpiacot.

               (16)

               Ezen értékelés fényében és figyelembe véve a 2010. július 16-i, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 126. cikkének (7) bekezdése szerinti tanácsi ajánlást, a Tanács megvizsgálta Dánia 2011. évi aktualizált konvergenciaprogramját, és arról alkotott véleményét (4) az alábbi ajánlás, és különösen annak (1) pontja tükrözi. Figyelembe véve az Európai Tanács 2011. március 25-i következtetéseit, a Tanács megvizsgálta Dánia nemzeti reformprogramját,

         AJÁNLJA, HOGY Dánia a 2011–2012-es időszakban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               A tervek szerint hajtsa végre 2011-ben, 2012-ben és 2013-ban a költségvetési konszolidációs intézkedéseket, és a 2011–2013-as időszakban biztosítsa a GDP 0,5 %-ának megfelelő átlagos éves költségvetési erőfeszítést, valamint 2013-ra szüntesse meg a túlzott hiányt, a túlzott hiány esetén követendő eljárás keretében tett tanácsi ajánlásokkal összhangban. Ezt követően a terveknek megfelelően biztosítson megfelelő kiigazítási pályát a középtávú célkitűzés felé. Gyorsítsa fel az államháztartási hiány csökkentését, ha a gazdasági feltételek a jelenleg vártnál jobban alakulnak. A helyi, regionális és központi kormányzatra vonatkozó, az általános középtávú költségvetési célokkal összhangban lévő kötelező többéves kiadási korlátok elfogadásával erősítse meg a kiadásellenőrzést.

               2.

               A foglalkoztatás és az államháztartás fenntarthatóságának megerősítése érdekében tegyen további lépéseket a hosszútávú munkaerő-kínálat növelése érdekében a nemrégiben lezárult, a korai nyugdíjba vonulás rendszerére vonatkozó reform végrehajtása, a rokkantsági nyugdíj megreformálása, és a támogatott foglalkoztatási rendszereknek (a rugalmas munkahely rendszere) a leginkább rászoruló csoportok felé irányítása révén.

               3.

               Gyorsítsa fel az oktatási rendszer minőségét javító reformok végrehajtását. Csökkentse a kimaradási arányt, főként a szakképzési szektorban, és növelje a rendelkezésre álló gyakorlati helyek számát.

               4.

               Tegyen lépéseket a verseny akadályainak megszüntetésére, különösen a helyi szolgáltatások és a kiskereskedelem ágazatában, a földhasználatra vonatkozó jogszabályok felülvizsgálata révén és azáltal, hogy az önkormányzatoknál és a régiókban nyitottá teszi a beszerzést.

               5.

               Az ingatlanpiac nem régi árkorrekcióját követően folyamatban lévő stabilizáció támogatása mellett fontoljon meg megelőző intézkedéseket az ingatlanpiac és a pénzügyi rendszer középtávú stabilitásának megerősítésére, beleértve a jelzálog- és az ingatlanadó-rendszer működésének felülvizsgálatát.

      Kelt Brüsszelben, 2011. július 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  A 2011. évre érvényben tartotta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2011. május 19-i 2011/308/EU tanácsi határozat (HL L 138., 2011.5.26., 56. o.).

      (3)  Annak ellenére, hogy meg kell említeni, hogy a tanulók Dániában általában más tagállamokhoz képest későbbi életkorban kezdenek el részt venni az oktatásban, és ezért a felsőfokú végzettséget is 24 éves kor felett szerzik meg. A 25 és 34 év közötti népességcsoporton belül 85 %-nak van legalább felsőfokú végzettsége.

      (4)  Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (3) bekezdésében előírtaknak megfelelően.


				|

		52014DC0427

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Finnország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról és Finnország 2014. évi stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2014/0427 final */

			   	Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Finnország 2014. évi nemzeti
reformprogramjáról
és Finnország 2014. évi stabilitási programjának tanácsi véleményezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2)
bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i
1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és különösen annak 6.
cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[4],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság
véleményére,
tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó
bizottság véleményére,
tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság
véleményére,
mivel:
(1)
Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a
Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott
összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia
elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú
területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében,
hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a
versenyképesség terén.
(2)
A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010.
július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó
átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig
elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról
szóló határozatot, amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A
tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és
foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.
(3)
Az állam-, illetve kormányfők 2012. június
29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens
keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai
eszközt felhasználó tagállami, uniós és euróövezeti tevékenységek számára.
Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és
kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az „Európa 2020” stratégia
céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.
(4)
A Tanács 2013. július 9-én ajánlást fogadott el
Finnország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte
Finnország 2012–2016-os időszakra vonatkozó aktualizált stabilitási
programját. A Bizottság 2013. november 15-én a 473/2013/EU rendeletnek[5] megfelelően kiadta
Finnország 2014-re vonatkozó költségvetésiterv-javaslatáról szóló véleményét[6].
(5)
A Bizottság 2013. november 13-án elfogadta az éves
növekedési jelentést[7],
amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2014. évi európai
szemeszterét. Ugyanezen a napon a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján
elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[8], amelyben Finnországot
azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra
kerül sor.
(6)
Az Európai Tanács 2013. december 20-án elfogadta a
pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést
ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta,
hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési
konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak
történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a
versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi
következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(7)
A Bizottság 2014. március 5-én az 1176/2011/EU
rendelet 5. cikkének megfelelően közzétette a Finnországra vonatkozó
részletes vizsgálat eredményeit[9].
Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy
Finnországban továbbra is makrogazdasági egyensúlyhiány tapasztalható, amely
nyomon követést és szakpolitikai intézkedéseket tesz szükségessé. Különösen az
elmúlt éveket jellemző, az ipari szerkezetátalakításra, valamint a
versenyképesség költségalapú és nem költségalapú tényezőire
visszavezethető gyenge exportteljesítmény igényel folyamatos figyelemmel
kísérést.
(8)
Finnország 2014. április 17-én benyújtotta 2014.
évi nemzeti reformprogramját és 2014. évi stabilitási programját. A
kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére
egyidejűleg került sor.
(9)
A 2014. évi stabilitási programban felvázolt
költségvetési stratégia célja a középtávú költségvetési célhoz 2015-ben
történő visszatérés, a strukturális egyenleg e cél felett tartása a
programidőszak fennmaradó részében, valamint az államháztartás kiegyensúlyozása
2017-től. A GDP 0,5 %-át kitevő strukturális hiányban
meghatározott finnországi középtávú költségvetési cél megfelelően tükrözi
a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeit. Finnország 2013-ban
teljesítette középtávú költségvetési célját és azzal számol, hogy 2014-ben
közel marad hozzá és megfelel a kiadási referenciaértéknek is. 2015-ben a
tervek szerint túlteljesíti középtávú költségvetési célját és változatlanul
megfelel majd a kiadási referenciaértéknek. Összességében véve ez nagyjából
összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel. Ugyanakkor
a bruttó adósságráta növekvő pályán van és 2015-ben – elsősorban a
gyenge makrogazdasági kilátások miatt – várhatóan átmenetileg túllépi a GDP
60 %-ában meghatározott küszöbértéket. A program költségvetési
előrejelzéseit alátámasztó – nem független intézmény által készített –
makrogazdasági forgatókönyv megalapozott, noha a 2014-es és 2015-ös gazdasági
növekedést illetően némileg optimistább a Bizottság tavaszi előrejelzésénél.
A Bizottság 2014. évi tavaszi előrejelzése szerint a strukturális egyenleg
2014-ben a GDP 0,3 %-át kitevő mértékkel romlik – ami a középtávú
költségvetési céltól való eltérést jelent –, majd 2015-ben a GDP
0,6 %-ával javul, míg a kiadási referenciaérték várhatóan mindkét évben
teljesül. A program értékelése és a Bizottság előrejelzése alapján, az
1466/97/EK tanácsi rendeletnek megfelelően a Tanács úgy véli, hogy
Finnország várhatóan teljesíteni tudja programja céljait, amelyek nagyjából
összhangban állnak a Stabilitási és Növekedési Paktummal.
(10)
Finnország hosszú távon magas fenntarthatósági
kockázatnak van kitéve a népesség elöregedésével járó költségek költségvetési
hatása miatt. Finnország felismerte a fenntarthatósági rést és 2013-ban
strukturális szakpolitikai programot fogadott el, amelynek célja a rés
megszüntetése és a növekedés újraindítása. További jelentős lépésnek
számítanak a 2014 márciusában közzétett, a 2015–2018 közötti időszakra
szóló központi kormányzati kiadásokra vonatkozó korlátozások és államháztartási
költségvetési terv, amely kiigazítási intézkedéseket, strukturális reformokat
és növekedést ösztönző beruházásokat irányoz elő. A bevételi oldali
kiigazítási intézkedések elsősorban a jövedelemre és a termékekre
vonatkozó adók emelését érintik.
(11)
A közszolgáltatások hatékonysága nem tartja a
lépést a magánszektor termelékenységének alakulásával. Finnország közigazgatási
reformokat készít elő az önkormányzati struktúrát, az egészségügyet és a
szociális szolgáltatásokat illetően. Az önkormányzati reform az
önkormányzatok önkéntes egyesülésén alapul, amihez az állam pénzügyi
ösztönzőket nyújt. Az önkéntes egyesülések eredménye azonban eddig még
bizonytalan. A szociális jóléti és az egészségügyi szolgáltatásokat öt
regionális szolgáltatónak kell majd ellátnia, és az önkormányzatok továbbra is
részt fognak venni a szolgáltatások nyújtásában. A részletek még nem ismertek,
de a jogalkotási javaslat előterjesztése 2014 őszén várható. Az új
struktúráknak 2017 elejére kell felállniuk. Az idősek funkcionális kapacitásának
támogatására irányuló, a megelőzésre, rehabilitációra és az önálló
életvitelre nagyobb hangsúlyt fektető 2013. júliusi törvény elvileg
csökkenteni fogja az intézményi gondozás iránti szükségletet és vissza fogja
fogni a tartós ápolás-gondozás jövőbeni költségeit.
(12)
Finnország számára a legfontosabb
munkaerő-piaci kihívást továbbra is a hosszú távú munkaerő-kínálat
jelenti, mivel a munkaerőpiacot elhagyók száma jelenleg meghaladja az oda
belépők számát. A jövőbeni munkaerő-kereslet kielégítése
érdekében a munkával töltött évek számának növelésére és a
munkaerő-kínálat bővítésére van szükség. A kormány 2013-as
strukturális szakpolitikai programjában vannak a munkával töltött évek számának
növelésére és a munkaerő-kínálat bővítésére irányuló intézkedések,
amelyek egyben a munkavállalás ösztönzőinek körét is növelik. Finnország
lépéseket tesz a munkaerőpiacról történő korai kilépés korlátozása
érdekében, de bizonyos lehetőségek – mint például az ún. „munkanélküliségi
alagút”, amelynek keretében az idősebb munkanélküliek bizonyos feltételek
mellett nyugdíjba vonulásukig kaphatnak munkanélküli-járadékot – továbbra is
megmaradnak. A nemrégiben bevezetett várhatóélettartam-együttható és a
jogosultsági növekedési ráta megháromszorozása láthatólag csak korlátozott
hatással van a nyugdíjazási gyakorlatokra. Továbbá mivel a várható élettartam a
vártnál gyorsabban növekszik, és az emberek nem maradnak hosszabb ideig a
munkaerőpiacon, fennáll annak a kockázata, hogy csökkenni fog a nyugdíjak
megfelelősége. Finnország azt tűzte ki célul, hogy 2025-ig legalább
62,4 évre emelkedjen a tényleges nyugdíjbavonulási életkor. Kérdéses, hogy ezt
a célt el lehet-e érni olyan újabb intézkedések nélkül, mint a törvényben
előírt nyugdíjkorhatár emelése és az idősebb munkavállalók foglalkoztathatóságának
növelésére irányuló törekvések fokozása. A szociális partnerek már dolgoznak a
2015. tavaszi általános választásokat követő új kormány által
végrehajtandó, 2017 elején hatályba lépő nyugdíjreformra irányuló
javaslatukon. Finnország fontos és ambiciózus intézkedéseket hozott az ifjúsági
és a tartós munkanélküliség leküzdésére. A célcsoportok munkahelyhez jutást
segítő készségeinek és munkaerő-piaci kilátásainak tartós javításához
időre van szükség.
(13)
Finnország intézkedéseket hozott az általános
versenyhelyzet javítása érdekében, és történt némi előrelépés az
egészséges versennyel kapcsolatos program végrehajtása terén. A verseny- és a
fogyasztóvédelmi hatóságokat összevonták, és az új struktúra a végrehajtás
kezdeti szakaszában van. A versenyjogi törvény most már küszöbértéket állapít
meg a fogyasztási cikkek kiskereskedelmi ágazatában az erőfölényes
helyzetre vonatkozóan, és a finn verseny- és fogyasztóvédelmi hatóságot
különleges jogkörrel ruházták fel arra nézve, hogy bizonyos feltételek mellett
közbeléphessen, ha közszervezetek a piaci versenyt torzító gazdasági
tevékenységet folytatnak. A finnországi kiskereskedelmi piac erősen
koncentrált, és a vonatkozó jogszabály egyes elemei potenciálisan gyengítik a
verseny hatékonyságát és erősítik a két kiskereskedelmi piacvezető
vállalkozás pozícióját. Példaként hozhatók a nagyméretű kereskedelmi
létesítményekre és a kisebb egységekre egyaránt vonatkozó, nagyon szigorú
városrendezési követelmények. A földhasználatra és a beépítési tervekre vonatkozó
szabályozás jelenleg felülvizsgálat alatt áll, alkalmat kínálva arra, hogy
módosítása révén az egészséges verseny támogatása jobban előtérbe
kerülhessen. A finnországi kiskereskedelmi ágazat az EU-n belül továbbra is a
legszabályozottabbak egyike, egyebek mellett a nagyméretű kiskereskedelmi
üzlethelyiségekre vonatkozó, a verseny elé akadályokat gördítő szabályozás
következtében.
(14)
A finn gazdaság számára fontos kihívás a növekedés
és a versenyképesség helyreállítása. Finnország előkelő helyen
szerepel a nemzetközi versenyképességi rangsorban, azonban 2007 és 2012 között
az uniós tagállamok közül a leggyorsabb ütemben veszített exportpiaci
részesedéséből. A vállalkozások K+F-intenzitása csökkenő pályára
lépett, és a K+F-kiadásokra vonatkozó nemzeti cél egyre elérhetetlenebbnek
tűnik. Kritikus kérdés, hogy a finn kutatási és innovációs rendszer milyen
hatékonyan képes új innovatív termékeket és szolgáltatásokat előállítani a
K+F-beruházásokból. A jelenlegi beruházási szint nem elegendő ahhoz, hogy
a K+F-ben rejlő potenciál új termékek formájában bontakozhasson ki.
Kedvezőtlenül befolyásolja a kereskedelmi teljesítményt és a potenciális
növekedést a szűk termékkört kínáló, maroknyi nagy exportcég, valamint a
kisebb finn vállalkozások alacsonyabb exporthajlandósága. A kisebb
vállalkozások nemzetköziesítéséhez nyújtott további testreszabott támogatás
révén bővíteni lehetne az exportban rejlő lehetőségeket.
Finnország reformokat indított az innovatív termékek előállítási
kapacitásának fejlesztésére és az ipar diverzifikálásának támogatására,
beleértve a kutatási intézményekre és a kutatás finanszírozására irányuló
átfogó reformot. A 2013-as strukturális szakpolitikai program és a 2014
májusában közzétett, a 2015–2018 közötti időszakra szóló kormányzati kiadásokra
vonatkozó korlátozások és költségvetési terv nemcsak kiigazítási intézkedéseket
és strukturális reformokat, hanem a növekedés és az innováció
előmozdítását szolgáló intézkedéseket is tartalmaznak. Finnországnak az
energiaellátás diverzifikálásából is előnye származna, különösen mivel
egyetlen gázforrásra hagyatkozik.
(15)
Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság
elvégezte Finnország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a
stabilitási programot és a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a
programok Finnország fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és
gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy
azok megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy
az Európai Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a
jövőbeli nemzeti döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az
alábbi 1–5. ajánlás tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett
ajánlásait.
(16)
A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta Finnország
stabilitási programját, és arról alkotott véleményét[10] különösen az alábbi 1.
ajánlás tükrözi.
(17)
A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és
ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a
stabilitási programot. Az alábbi 2., 4. és 5. ajánlás tükrözi az 1176/2011/EU
rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait.
(18)
Az európai szemeszter keretében a Bizottság
elkészítette az euróövezet egészének gazdaságpolitikájára vonatkozó elemzését
is. Ezen elemzés alapján a Tanács külön ajánlásokat intézett azon
tagállamokhoz, amelyek pénzneme az euró. Finnországnak biztosítania kell ezen
ajánlások teljes körű és időben történő végrehajtását is,
AJÁNLJA, hogy Finnország 2014–2015-ben
tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           A
középtávú költségvetési célhoz képest jelentkező eltérés fényében
erősítse meg 2014-es költségvetési intézkedéseit. 2015-ben és azt
követően a tervek szerint tartsa tiszteletben a középtávú költségvetési
célt, biztosítsa az adósságkritérium teljesülését és folytasson növekedésbarát
költségvetési politikát. A költségvetési fenntarthatósági rés csökkentése és a
növekedés feltételeinek javítása érdekében gyorsan hajtsa végre a strukturális
szakpolitikai program és a 2015–2018 közötti időszakra szóló kormányzati
kiadásokra vonatkozó korlátozások és költségvetési terv által megállapított
reformokat.
2.           A közszolgáltatások
költséghatékonyságának növelése érdekében biztosítsa az önkormányzati
struktúrával, valamint a szociális és az egészségügyi szolgáltatásokkal
összefüggésben zajló közigazgatási reformok eredményes végrehajtását.
3.           Javítsa a teljes
munkaerő-potenciál kihasználását a munkaerőpiacon, beleértve az
idősebb munkavállalók foglalkoztatási rátájának és foglalkoztathatóságának
javítását, a munkaerőpiacról történő korai kilépés
lehetőségeinek korlátozását és a törvényben előírt nyugdíjkorhatár
várható élettartammal való összehangolását. Javítsa a fiatalok és a tartósan
munkanélküli személyek munkaerő-piaci kilátásait, különösen a szakképzésre
és a célzott aktiválási intézkedésekre összpontosítva.
4.           Az egészséges verseny
előmozdítását célzó program végrehajtása révén folytassa – különösen a
kiskereskedelmi ágazatban – a termék- és szolgáltatáspiacokon uralkodó verseny
fokozására irányuló erőfeszítéseket, ideértve a földhasználati és építési
törvénynek az egészséges verseny támogatását biztosító módosítását.
5.           Változatlanul növelje az
ország arra vonatkozó kapacitását, hogy a gyorsan változó körülmények között is
képes legyen innovatív termékekkel és szolgáltatásokkal előállni, valamint
nagy növekedési potenciállal rendelkező vállalkozásokat működtetni,
továbbá folytassa az ipar diverzifikálását, különösen a finnországi
beruházásokra irányuló ösztönzők létrehozása és a kisebb cégek
exportpiacra történő belépésének további előmozdítása révén.
Gyorsítsa fel a Finnország és Észtország közötti, határon átnyúló
gázösszeköttetés kiépítését.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL L 306., 2011.11.23., 25. o.
[3]               COM(2014) 427 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 és
P7_TA(2014)0129.
[5]               HL L 140., 2013.5.27., 11. o.
[6]               C(2013) 8012 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 89 final.
[10]             Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.