title: A Tanács ajánlása (2017. július 11.) Luxemburg 2017. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Luxemburg 2017. évi stabilitási programját

text:
               9.8.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 261/67

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2017. július 11.)
   Luxemburg 2017. évi nemzeti reformprogramjáról, amelyben véleményezi Luxemburg 2017. évi stabilitási programját
   (2017/C 261/15)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2) bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
   tekintettel a költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság ajánlására,
   tekintettel az Európai Parlament állásfoglalásaira,
   tekintettel az Európai Tanács következtetéseire,
   tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság véleményére,
   tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó bizottság véleményére,
   tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság véleményére,
   mivel:

               (1)

               A Bizottság 2016. november 16-án elfogadta az éves növekedési jelentést, amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2017. évi európai szemeszterét. Az Európai Tanács 2017. március 9–10-én jóváhagyta az éves növekedési jelentés prioritásait. A Bizottság az 1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) alapján 2016. november 16-án elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést, amelyben Luxemburgot nem sorolta azon tagállamok közé, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra kerülne sor. A Bizottság ugyanezen a napon az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló tanácsi ajánlásra vonatkozó ajánlást is elfogadott. Az ajánlást az Európai Tanács 2017. március 9–10-én jóváhagyta. A Tanács 2017. március 21-én elfogadta az euroövezet gazdaságpolitikájáról szóló ajánlást (3) (a továbbiakban: az euroövezetre vonatkozó ajánlás).

               (2)

               Mivel Luxemburg pénzneme az euro, továbbá tekintettel a gazdasági és monetáris unió gazdaságainak szoros összefonódására, Luxemburgnak gondoskodnia kell arról, hogy teljeskörűen és megfelelő időben végrehajtsa az euroövezetre vonatkozó ajánlást, melyet az alábbi 2. ajánlás tükröz.

               (3)

               A Luxemburgra vonatkozó 2017. évi országjelentést 2017. február 22-én tették közzé. Az országjelentés értékelte a Tanács által 2016. július 12-én elfogadott országspecifikus ajánlások és az előző években Luxemburgnak címzett országspecifikus ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket, valamint az Európa 2020 stratégia nemzeti szintre lebontott célkitűzései kapcsán Luxemburg által elért eredményeket.

               (4)

               Luxemburg 2017. április 28-án benyújtotta 2017. évi nemzeti reformprogramját és 2017. évi stabilitási programját. A kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére egyidejűleg került sor.

               (5)

               A 2014–2020-as időszakra vonatkozó európai strukturális és beruházási alapok programozását a vonatkozó országspecifikus ajánlások figyelembevételével alakították ki. Az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 23. cikke szerint, amennyiben az a vonatkozó tanácsi ajánlások végrehajtásának elősegítése érdekében szükséges, a Bizottság kérheti egy tagállamtól partnerségi megállapodásának és releváns programjainak felülvizsgálatát és az azok módosítására vonatkozó javaslattételt. A Bizottság az európai strukturális és beruházási alapok hatékonyságát és a gondos gazdasági irányítást összekapcsoló intézkedések alkalmazására vonatkozó iránymutatásokban további részletekkel szolgált arról, hogyan alkalmazná az említett rendelkezést.

               (6)

               Luxemburg jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum prevenciós ágához tartozik. 2017. évi stabilitási programjában a kormány azt tervezi, hogy az államháztartási többlet a 2016. évi 1,6 %-ról 2017-ben a GDP 0,2 %-ának megfelelő mértékűre csökken, majd egyenletesen növekedve 2021-re eléri a GDP 1,2 %-ának megfelelő szintet. A középtávú költségvetési cél – a GDP 0,5 %-ának megfelelő strukturális hiány – a programidőszak egésze során biztonsággal teljesül. A 2017. évi stabilitási program értelmében a GDP-arányos államadósság várhatóan jóval a Szerződésben meghatározott 60 %-os referenciaérték alatt marad. A költségvetési előrejelzést alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv megalapozott, kivéve 2018 vonatkozásában, amely időszak esetében kifejezetten optimista, valamint 2021 vonatkozásában, amely időszak esetében kifejezetten óvatos. A Bizottság 2017. tavaszi előrejelzése alapján a strukturális egyenleg 2017-ben várhatóan a GDP 0,4 %-ának, 2018-ban pedig a GDP 0,1 %-ának megfelelő többletet mutat majd, vagyis nagyjából összhangban lesz a 2017. évi stabilitási programmal és meghaladja a középtávú költségvetési célt. Összességében a Tanács véleménye szerint Luxemburg 2017-ben és 2018-ban várhatóan meg fog felelni a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek.

               (7)

               A költségvetés hosszú távú fenntarthatósága továbbra is kérdéses, tekintetbe véve az elöregedéshez kapcsolódó költségek előre jelzett növekedését. A 2012. évi nyugdíjreform előírja, hogy a reform elfogadását követően ötévente ellenőrizni és értékelni kell a nyugdíjrendszer fenntarthatóságát. A kormány az első értékelést 2016-ra előrehozta. Bár az értékelés azzal a következtetéssel zárult, hogy a nyugdíjrendszert továbbra is ismétlődő többlet jellemzi, ami számottevő nyugdíjtartalék felhalmozását tette lehetővé, a nyugdíjrendszer 2023-tól várhatóan negatív működési egyenleget mutat majd a nyugdíjkiadások és a befizetett járulékok arányát illetően. Az Eurostat nemrégiben felülvizsgált népességi előrejelzései szerint a népesség előre jelzett növekedésének mértéke a korábban várthoz képest kevésbé jelentős lesz. Ez hatással lesz a függőségi rátára, amely a korábban vártnál gyorsabban nő és a nyugdíjakkal kapcsolatos közkiadások nagyobb mértékű várható növekedéséhez vezet. A kötelező nyugdíjkorhatárnak a várható élettartamhoz kapcsolása terén a Tanács korábbi ajánlása ellenére nem történt előrelépés 2016-ban. Luxemburg az egyetlen olyan tagállam, ahol a 2013 és 2060 közötti időszakra vonatkozóan nem rendelkeztek a kötelező nyugdíjkorhatár felemeléséről. Az EU-n belül Luxemburgban a legmagasabb az eltartott népesség arányának 2060-ig előre jelzett emelkedése. Luxemburg korlátozott előrehaladást ért el a korai nyugdíjba vonulás tekintetében. 2015 júliusában törvénytervezetet terjesztettek a parlament elé a korai nyugdíjba vonulási formákról, a parlamenti eljárás még folyamatban van. Összességében a korai nyugdíjba vonulás továbbra is elterjedt, és a további munkavállalás ösztönzői még mindig korlátozottak. A demográfiai kilátások kiigazítását követően Luxemburg további kockázatokkal szembesül a tartós ápolási-gondozási kiadások tekintetében. E költségeknek a GDP arányában kifejezett szintje már most a legmagasabbak között van tagállami összehasonlításban, és az előrejelzések szerint 2060-ra a GDP 1,5 %-áról a GDP 3,2 %-ára (azaz a jelenlegi szint több mint kétszeresére) nő. A tartós ápolás-gondozásra vonatkozó biztosítás reformjának tervezetét még mindig tárgyalja a parlament.

               (8)

               A luxemburgi hatóságok átfogó adóreformot fogadtak el, amely 2017 januárjában lépett hatályba. A reform főként a közvetlen adózás terén vezetett be módosításokat a magánszemélyek és a társaságok vonatkozásában, és célja (a versenyképesség fokozása érdekében) a társasági adó mértékének fokozatos csökkentése és (a méltányosság fokozása érdekében) a személyi jövedelemadó progresszivitásának növelése. Egyes adókiadások növelése ugyanakkor az adóalap csökkenésének kockázatával járhat. Az adóbevételek kiszámíthatóságának javítása érdekében lehetőség van az adóalap további szélesítésére. Ezt mindenekelőtt a jelenleg alacsony ingatlanadó felülvizsgálata és alternatív bevételi források nagyobb mértékű alkalmazása révén lehetne megvalósítani. Mindez magában foglalhatja azt is, hogy a környezetvédelmi adót jobban összehangolják a gazdaság diverzifikációjára irányuló célokkal.

               (9)

               A luxemburgi hatóságok évtizedek óta a gazdaság diverzifikálására törekednek, elismerve, hogy a pénzügyi szektortól való nagymértékű függőség kockázatokkal jár. Továbbra is központi hosszú távú kihívás, hogy az ország csökkentse a gazdaság pénzügyi szektortól való függőségét. Ennek érdekében a diverzifikációra vonatkozó elemzés alapján gyakorlati intézkedéseket kell kidolgozni, egyértelműen meghatározott ütemezéssel. Tekintettel az országban jellemző magas munkaerőköltségekre, a nagyobb hozzáadott értéket előállító tevékenységek lehetőséget kínálnak az alternatív növekedési források kibontakoztatására. A luxemburgi gazdaság sikeres diverzifikálása tehát nagymértékben azoktól a szektoroktól függ, amelyek kevésbé érzékenyek a munkaerőköltség szintjére. Ezek főként a kutatáson és az innováción alapulnak, amelyek jellemzően technológia- és tudásintenzív ágazatok. A beruházások és az innováció útjában álló, a gazdasági fejlődést korlátozó akadályok csökkentése vagy felszámolása felszabadítaná az innovációs potenciált, és segítené a diverzifikációt. Miközben a közberuházások mértéke meghaladja az euroövezeti átlagot, a magánberuházások gyengén teljesítenek. A magas beruházási szint fenntartása elengedhetetlen a növekedési kilátások fenntartásához.

               (10)

               A már sikeres nem pénzügyi szolgáltatási szektor további szélesítése szintén segíthetné a gazdaság diverzifikációját. Az üzleti szolgáltatások ágazatában továbbra is jelentős szabályozási akadályokkal kell számolni, különösen a könyvelők, építészek, mérnökök és jogászok esetében. E foglalkozások tekintetében az üzleti fluktuáció aránya alacsonyabb mind az uniós átlagnál, mind pedig a gazdaság egészére jellemző átlagos aránynál. A felsorolt foglalkozásokra vonatkozó korlátozások tehát ronthatják a luxemburgi vállalkozások versenyképességét. Ezek közé az akadályok közé tartoznak a következők: a kizárólag építészek által elvégezhető tevékenységek széles köre; egyszerű feladatok – pl. bérszámfejtési tevékenységek vagy az adóbevallás-készítés – magasan képzett szakemberek számára történő fenntartása; a jogi tanácsadás jogászok általi nyújtásának előírása; továbbá a jogászok esetében előírt, a jogi formára és a részesedésre vonatkozó követelmények, összeférhetetlenségi szabályok és multidiszciplináris korlátozások, amelyek aránytalanok lehetnek az alapelvekhez, például a szakma függetlenségének alapelvéhez, valamint a kapcsolódó felügyeleti rendelkezésekhez viszonyítva.

               (11)

               A negatív hatások elkerüléséhez célzott aktív munkaerőpiaci intézkedésekre és az egész életen át tartó tanulást célzó programokra van szükség, különösen az idősebb munkavállalókra vonatkozóan, akik foglalkoztatási aránya az EU-n belül változatlanul a legalacsonyabbak közé tartozik. Sor került bizonyos intézkedésekre az idősebbek foglalkoztathatóságának és munkaerőpiaci kötődésének javítása érdekében. 2016. január 1. óta hatályban van a korlátozott munkaképességű munkavállalók átsorolásáról szóló törvény, amely növelte annak lehetőségét, hogy e munkavállalók hosszabb ideig maradjanak a munkaerőpiacon. Ugyanakkor még várat magára, hogy a szociális partnerekkel folytatott konzultációt követően átfogó stratégiát határozzanak meg. Továbbra sem került még sor az „életkor-paktum” elfogadására – e jogszabálytervezetet 2014 áprilisában terjesztették a parlament elé, és célja a 150-nél több főt foglalkoztató cégek ösztönzése az idősebb munkavállalók megtartására. E szakpolitikák sikeréhez továbbra is fontos, hogy az idősebb munkavállalókat célzó aktív munkaerőpiaci intézkedések révén, illetve az egész életen át tartó tanulás keretében továbbképzési lehetőségek álljanak rendelkezésre. A digitalizáció előnyeinek teljes körű kihasználásához és a versenyképesség megőrzéséhez elengedhetetlen a készségfejlesztésbe történő befektetés.

               (12)

               Az ingatlankínálatban jelentkező hiány kezelése érdekében jelentős intézkedéscsomagot fogadtak el, ám ennek tényleges hatása még nem látható. Úgy tűnik, a lakáskínálat fokozásának egyik fő akadálya az építésre alkalmas – főként magánszemélyek tulajdonában álló – földterületek elérhetetlensége. A lakáskínálat korlátozott volta és a stabil kereslet együttesen a lakásárak folyamatos emelkedéséhez vezetett. Ez részben megmagyarázza azt a tendenciát, hogy fokozódik a háztartások – elsősorban jelzáloghitelekhez kapcsolódó – eladósodottsága. Emellett a közlekedési infrastruktúrára irányuló jelentős beruházások ellenére még mindig kihívást jelent a forgalmi torlódás kezelése. Ezt az is fokozza, hogy a határt átlépő munkavállalók esetében a szomszédos országok fiskális politikái hátráltatják a korszerű munkavégzési gyakorlatokat, például a távmunkát. A lakhatással és a mobilitással kapcsolatos kihívások valószínűleg tovább hátráltatják a gazdaság diverzifikálására és a versenyképesség fokozására irányuló erőfeszítéseket. Akadályt jelenthetnek a magasan képzett munkavállalók munkaerőpiacra vonzása tekintetében is.

               (13)

               A 2017. évi európai szemeszter keretében a Bizottság átfogóan elemezte a luxemburgi gazdaságpolitikát, és az elemzést közzétette a 2017. évi országjelentésben. A Bizottság értékelte továbbá a 2017. évi stabilitási programot és a 2017. évi nemzeti reformprogramot, valamint az előző években Luxemburgnak címzett ajánlások végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket. A Bizottság figyelembe vette nemcsak azoknak Luxemburg fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy megfelelnek-e az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Unió átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a leendő tagállami döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni.

               (14)

               Ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a 2017. évi stabilitási programot, és azt a véleményt (5) fogalmazta meg, hogy Luxemburg várhatóan megfelel a Stabilitási és Növekedési Paktum rendelkezéseinek,

         AJÁNLJA, hogy Luxemburg 2017-ben és 2018-ban tegyen intézkedéseket a következők érdekében:

               1.

               Fokozza a gazdaság diverzifikációját, többek között a beruházásokat és az innovációt hátráltató akadályok felszámolása révén. Szüntesse meg az üzleti szolgáltatások ágazatára vonatkozó szabályozási korlátozásokat.

               2.

               Biztosítsa a nyugdíjrendszer hosszú távú fenntarthatóságát, korlátozza a korai nyugdíjba vonulást, valamint növelje az idősebb munkavállalók foglalkoztatási rátáját.

      Kelt Brüsszelben, 2017. július 11-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         T. TÕNISTE

      (1)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

      (2)  Az Európai Parlament és a Tanács 1176/2011/EU rendelete (2011. november 16.) a makrogazdasági egyensúlyhiányok megelőzéséréről és kiigazításáról (HL L 306., 2011.11.23., 25. o.).

      (3)  HL C 92., 2017.3.24., 1. o.

      (4)  Az Európai Parlament és a Tanács 1303/2013/EU rendelete (2013. december 17.) az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra, a Kohéziós Alapra, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó közös rendelkezések megállapításáról, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra és az Európai Tengerügyi és Halászati Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról és az 1083/2006/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről (HL L 347., 2013.12.20., 320. o.).

      (5)  Az 1466/97/EK rendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint.


title: Az Európai Központi Bank ajánlása (2005. október 26.) az Európai Unió Tanácsa számára a Central Bank and Financial Services Authority of Ireland külső könyvvizsgálóiról (EKB/2005/10)

text:
               10.11.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 277/30

      AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK AJÁNLÁSA

   (2005. október 26.)
   az Európai Unió Tanácsa számára a Central Bank and Financial Services Authority of Ireland külső könyvvizsgálóiról
   (EKB/2005/10)
   (2005/C 277/10)
   AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
   tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 27.1. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Központi Bank (EKB) és az eurorendszer nemzeti központi bankjainak beszámolóit az EKB Kormányzótanácsa által javasolt és az Európai Unió Tanácsa által jóváhagyott független külső könyvvizsgálók ellenőrzik.

               (2)

               A Central Bank and Financial Services Authority of Ireland jelenlegi külső könyvvizsgálójának megbízatása lejárt és nem kerül megújításra. Ennélfogva a 2005-ös pénzügyi évtől szükséges új külső könyvvizsgáló kijelölése.

               (3)

               A Central Bank and Financial Services Authority of Ireland külső könyvvizsgálójaként a Deloitte & Touche-t választotta a 2005-ös pénzügyi évtől kezdődő hatállyal, akik az EKB álláspontja szerint teljesítik a kijelöléshez szükséges követelményeket.

               (4)

               A külső könyvvizsgálók megbízatása három évre szól és megújítható,

         ELFOGADTA EZT AZ AJÁNLÁST:
   A Central Bank and Financial Services Authority of Ireland külső könyvvizsgálójaként a Deloitte & Touche-t jelöljék ki a 2005-ös pénzügyi évtől kezdődően három éves időtartamra, a meghosszabbítás lehetőségével.

      Kelt Frankfurt am Mainban, 2005. október 26.

            az EKB elnöke

         Jean-Claude TRICHET


title: A Bizottság ajánlása ( 2009. június 29. ) az egységes piac működésének javítását célzó intézkedésekről (EGT-vonatkozású szöveg )

text:
               7.7.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 176/17

      A BIZOTTSÁG AJÁNLÁSA

   (2009. június 29.)
   az egységes piac működésének javítását célzó intézkedésekről
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   (2009/524/EK)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 211. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A foglalkoztatás és növekedés megteremtése és a gazdasági stabilitás elősegítése érdekében elengedhetetlen, hogy az egységes piac jól működjön. Minél hatékonyabb az egységes piac, annál inkább fejlődik az üzleti környezet, ami a vállalkozásokat beruházásra és munkahelyteremtésre ösztönzi, és annál inkább növekszik a fogyasztói bizalom és a kereslet. A jól működő egységes piac tehát létfontosságú ahhoz, hogy a gazdasági visszaesés jellemezte környezetben elősegítse az európai gazdaság felélénkülését.

               (2)

               Az egységes piac jó működéséhez alapvető fontosságú a működését érintő közösségi szabályok (a továbbiakban: egységes piaci szabályok) helyes átültetése, alkalmazása, végrehajtása, nyomon követése és kielégítő mértékű összehangolása.

               (3)

               Az „Egységes piac a 21. századi Európa számára” című bizottsági közlemény (1) (a továbbiakban: az egységes piac felülvizsgálata) előkészítése során elvégzett konzultáció és elemzés számos hiányosságot tárt fel, amelyekből kiderül, hogy az egységes piac még nem működik elég hatékonyan. További munkára van szükség sok területen és ágazatban. A polgárok és a vállalkozások gyakran képtelenek kihasználni az egységes piac kínálta lehetőségeket, mivel a szabályok alkalmazása és végrehajtása nem megfelelő.

               (4)

               Az egységes piac felülvizsgálatában a Bizottság ezért konkrét intézkedéseket javasolt, amelyekkel biztosítható, hogy a polgárok és a vállalkozások a továbbiakban ki tudják használni az egységes piac teremtette gazdasági előnyöket (2).

               (5)

               A tagállamok és a Bizottság által meghozott intézkedéseknek ki kell egészíteniük egymást. Az egységes piac megfelelő működésének biztosításához elengedhetetlen, hogy a Bizottság és a tagállamok partnerként, összehangoltan és együttműködve közelítsék meg az egységes piaci szabályok jobb átültetésének, alkalmazásának és végrehajtásának közös célját. Az ajánlásban megfogalmazott, partnerségen alapuló megközelítés túlmutat a számos egységes piaci szakpolitikai területen már kialakított együttműködésen. Ehhez a tagállamokon belül és közöttük, valamint a Bizottsággal az egységes piac szempontjából releváns minden területen szorosabb együttműködés létrehozására és fenntartására van szükség. Ez azt is jelenti, hogy tagállamok megosztott felelősséget és ezért proaktívabb szerepet vállalnak magukra az egységes piac irányításában.

               (6)

               Az egységes piac felülvizsgálata és különösen az azt követően a tagállamokkal folytatott megbeszélések során meghatároztak néhány területet, amelyek alapvető fontosságúak az egységes piac jó működésének eléréséhez: az egységes piaci kérdésekben a koordináció biztosítása; a tagállamokon belül és közöttük, valamint a Bizottsággal való együttműködés javítása; az egységes piaci szabályok átültetésének javítása; a potenciális piaci rendellenességek azonosítása érdekében a piacok és ágazatok megfigyelése; az egységes piaci szabályok alkalmazásának javítása; az egységes piaci szabályok végrehajtásának megerősítése és a problémamegoldás elősegítése; a tagállami jogszabályok rendszeres értékelésének ösztönzése; és a polgárok és a vállalkozások tájékoztatása egységes piaci jogaikról.

               (7)

               Ez az ajánlás szorosan épít az egyes tagállamokban már bevezetett megoldásokra, amelyek az érintett tagállamban működőképesnek bizonyultak a gyakorlatban. A tagállamoknak maguknak kell megválasztaniuk azt a módszert, amellyel – saját helyzetükre tekintettel – leghatékonyabban tudják biztosítani ennek az ajánlásnak a végrehajtását, szem előtt tartva azt, hogy az egyik tagállamban hatékonynak bizonyuló eljárás vagy módszer egy másik tagállamban esetleg kevésbé lesz eredményes.

               (8)

               Kutatások alapján a tagállamoknak javítaniuk kell az egységes piacot érintő kérdésekkel kapcsolatos belső koordinációt, mivel a hatáskörök jelenleg szétszórtak a különböző nemzeti hatóságok között (3). Mivel az egységes piaci szabályok alkalmazása nemzeti, regionális és helyi hatóságok széles körét érintheti az egyes tagállamokban, fokozni kell a hatóságok hatékony együttműködését. A tagállamoknak ezért nemzeti közigazgatásukon belül létre kell hozniuk és erősíteniük kell egy egységes piaci koordinációs feladatkört, amely az egyedi nemzeti közigazgatási struktúráknak és hagyományoknak megfelelően változó lehet. Az ajánlás végrehajtásának megtervezéséért, felügyeletéért és értékeléséért az e feladatkört betöltő hatóságok rendelkeznek teljes körű felelősséggel.

               (9)

               Az egységes piacot érintő kérdésekben illetékes tagállami hatóságok közötti, határokon átnyúló szoros együttműködés lehetővé teszi a kölcsönös bizalom kiépítését, és létfontosságú az egységes piaci szabályok helyes alkalmazása szempontjából. A Bizottság által létrehozott, határon átnyúló hálózatok vagy elektronikus információs rendszerek (például a belső piaci információs rendszer (IMI), a RAPEX (4), a RASFF-rendszer (5) vagy a Fogyasztóvédelmi Együttműködési Hálózat) működőképességének biztosítása érdekében a tagállamoknak a források elosztására is kiterjedő megfelelő rendelkezések meghozatala révén meg kell tenniük a szükséges intézkedéseket.

               (10)

               A belső piaci eredménytáblák kimutatták, hogy továbbra is szükséges az egységes piaci irányelvek átültetésében az időszerűség és a minőség javítása. Bár a belső piacot érintő irányelveknek a nemzeti jogba történő átvételéről szóló 2004. július 12-i bizottsági ajánlást (6) (a továbbiakban: a 2004-es bizottsági ajánlás) széles körűen alkalmazták, és ennek eredményeként jelentősen javult az átültetési arány, az ajánlás egyes részeit még hatékonyabban kellene alkalmazni. A jelen ajánlás továbbra is szükségesnek tartja és továbbfejleszti – az átültetéssel foglalkozó tagállami közigazgatási szervek számára ezentúl is referenciaként szolgáló – 2004-es bizottsági ajánlásban javasolt intézkedéseket. Ez az ajánlás ezenkívül „Az eredmények Európája – a közösségi jog alkalmazása” című bizottsági közleményre (7) és „A Lámfalussy-eljárás felülvizsgálata – A felügyeleti konvergencia megerősítése” című bizottsági közleményre (8) épít.

               (11)

               Szükség van a piac megfigyelésére azon ágazatok meghatározásához, ahol a piac nem működik megfelelően a fogyasztók és a vállalkozások szempontjából, valamint ahhoz, hogy az egységes piacot érintő szakpolitikák ezekre a területekre összpontosíthassanak. Ezért a piac megfigyelését az egységes piacot érintő szakpolitikák kialakításának és nyomon követésének szerves részévé kell tenni (például a fogyasztói piacok eredménytábláján keresztül). A piacmegfigyelés és az adatgyűjtés területén a Bizottság és a tagállami hatóságok együttműködése fokozza a tagállami és közösségi szinten felhasznált adatok és elemzések minőségét, és segíti az egységes piacot érintő kérdésekben a konszenzus kialakítását. A tagállamokat arra ösztönzik, hogy vegyenek részt a Bizottság által végrehajtott piacmegfigyelési tevékenységekben, és folytassanak hasonló, nemzeti igényeikhez igazított tevékenységeket tagállami szinten.

               (12)

               Több tagállami tanulmány is kiemelte a nemzeti, regionális és helyi szintű közigazgatási tisztviselők, köztük a bírók képzésének fontosságát, amely segíti őket az egységes piaci szabályok helyes átültetésében, alkalmazásában és végrehajtásában. Ebben az összefüggésben fontos biztosítani, hogy ezeket a szabályokat, és általánosságban a Közösség külső versenyképességére gyakorolt hatást mindig figyelembe vegyék a nemzeti jogszabályok tervezésekor. A képzés fontosságát az Európai Parlament által végzett, a nemzeti bírák szerepéről szóló közelmúltbeli tanulmány és a kapcsolódó állásfoglalás, valamint a versenyjogról szóló 2005. évi állásfoglalás (9), és egy nem régi tanácsi állásfoglalás (10) is megerősítette. A tisztviselőknek iránymutatást kell adni általánosságban a közösségi jogról és különösen az egységes piaci szabályokról.

               (13)

               Az egységes piaci szabályok hatékony végrehajtása és a polgárok és vállalkozások által feltárt problémák megoldására irányuló megfelelő intézkedések alapvető fontosságú segítséget jelentenek a polgárok és a vállalkozások számára abban, hogy kihasználják a Szerződés biztosította szabadságokat. A problémamegoldás terén, különösen a SOLVIT (11) révén elért együttműködésre építve helyénvaló, hogy a hatékony jogorvoslat biztosítása érdekében a tagállamok a Bizottság támogatásával fejlesszék – akár a nemzeti bíróságokon belüli, akár bíróságon kívüli – problémamegoldó mechanizmusaik kapacitását. Fontos, hogy a különböző feltárt problémákat okozó körülményeket kezeljék.

               (14)

               A nemzeti jogszabályok rendszeres nyomon követése és értékelése fontos, mivel lehetővé teszi annak ellenőrzését, hogy az egységes piaci szabályokat milyen hatékonysággal alkalmazzák a gyakorlatban, és az olyan rendelkezések beazonosítását, amelyek megakadályozhatják a polgárokat és a vállalkozásokat abban, hogy teljes mértékben kihasználják a szabályok nyújtotta előnyöket. Ilyen tevékenységet minden tagállamban rendszeresebben kell végezni.

               (15)

               A közelmúltbeli Eurobarometer-felmérésekből (12) és a Bizottság információs és problémamegoldó szolgálataihoz intézett kérdésekből kiderül, hogy a polgárok és a vállalkozások bővebb tájékoztatást igényelnek az egységes piaci jogaikról annak érdekében, hogy ténylegesen gyakorolni tudják ezeket a jogokat. Ezen túlmenően lehetővé kell tenni a polgárok és a vállalkozások számára, hogy e jogaik gyakorlásához segítséget kapjanak. E célból indokolt, hogy a tagállamok a Bizottság támogatásával és adott esetben az érdekeltekkel együttműködve gyakorlati információkkal és tanácsokkal szolgáljanak azon témákkal kapcsolatban, amelyek a másik tagállamban élni, tanulni, dolgozni, vállalkozást indítani vagy termékeket és szolgáltatásokat értékesíteni kívánó polgárokat vagy vállalkozásokat érdeklik.

               (16)

               Ennek az ajánlásnak a melléklete olyan intézkedéseket határoz meg, amelyeket a tagállamok az ajánlás végrehajtása érdekében meghozhatnak, valamint egy jegyzéket tartalmaz bizonyos tagállamok gyakorlatairól, amelyek az említett intézkedések alapjául szolgáltak. Megállapítható, hogy bár egyes intézkedések kapcsán kezdetben költségek merülhetnek fel, mégis megtakarításokat tesznek lehetővé, például a nemzeti közigazgatási gyakorlatok ésszerűsítésével, és hosszú távon az egységes piac jobb működéséhez vezetnek, ezáltal előnyt nyújtanak a fogyasztók és a vállalkozások számára.

               (17)

               A Bizottság és a tagállamok szorosan együttműködve figyelik az ennek az ajánlásnak a végrehajtása terén elért előrehaladást, többek között a belső piaci tanácsadó bizottságban (IMAC) folytatott megbeszélések keretében, referenciaértékek és mutatók alapján. Annak érdekében, hogy a Bizottság ezen ajánlásnak a Hivatalos Lapban való közzétételétől számított négy év elteltével értékelni tudja az ajánlás hatásait, a tagállamoknak az ajánlásnak a Hivatalos Lapban való közzétételétől számított három év elteltével jelentést kell benyújtaniuk a Bizottsághoz az ajánlás végrehajtása érdekében tett intézkedésekről,

         AJÁNLJA, HOGY A TAGÁLLAMOK:

               1.

               Az egységes piacot érintő kérdésekért felelős, nemzeti, regionális és helyi szintű hatóságokon belüli és közötti hatékony együttműködés elősegítése érdekében hozzanak létre és erősítsenek meg egy egységes piaci koordinációs feladatkört, amely a közigazgatáson belül az egységes piacot érintő kérdésekben referenciapontként szolgál.

               2.

               Elegendő mértékű erőforrás biztosításával könnyítsék meg a különböző tagállamokban az egységes piacot érintő kérdésekért felelős közigazgatási hatóságok közötti, valamint a Bizottsággal folytatott aktív együttműködést.

               3.

               Hozzanak meg minden szükséges intézkedést az egységes piacot érintő irányelvek átültetésének javítása érdekében.

               4.

               Támogassák a Bizottság piacmegfigyelésre és a kapcsolódó adatgyűjtésre irányuló munkáját azáltal, hogy aktívan hozzájárulnak a tevékenységhez közösségi szinten, és adott esetben mérlegelik hasonló tevékenység folytatását nemzeti szinten.

               5.

               Gondoskodjanak arról, hogy a tagállami hatóságok és tisztviselők elegendő ismerettel rendelkezzenek általánosságban a közösségi jogról és különösen az egységes piaci szabályokról annak érdekében, hogy hatékonyan alkalmazzák az egységes piaci szabályokat és adott esetben figyelembe vegyék ezeket a szabályokat új nemzeti jogszabályok előkészítésekor és bevezetésekor.

               6.

               Könnyítsék meg és ösztönözzék a polgárok és a vállalkozások által egységes piaci jogaik gyakorlása során feltárt problémák gyors és hatékony megoldását a problémamegoldó mechanizmusok megfelelő mértékű támogatásával, valamint az egységes piaci szabályok végrehajtását javító intézkedések meghozatala annak biztosítása révén, hogy az igazságügyi hatóság elegendő ismerettel rendelkezzen a közösségi jogról és azon belül az egységes piaci szabályokról.

               7.

               Rendszeresen értékeljék és vizsgálják a tagállami jogszabályokat az egységes piaci szabályok teljes mértékű betartásának biztosítása érdekében, és ennek keretében folyamatosan ellenőrizzék a hatályos egységes piaci szabályokban előírt mentességek vagy eltérések alkalmazását.

               8.

               Javítsák a polgárok és vállalkozások egységes piacot érintő kérdésekkel kapcsolatos gyakorlati tájékoztatását.

               9.

               Vizsgálják meg a mellékletben meghatározott intézkedéseket és gyakorlatokat, és – tekintettel nemzeti intézményi hagyományaikra – fogadják el azokat a gyakorlatokat, amelyek az egységes piac működését javítják, vagy várhatóan javítani fogják, és amelyek leginkább alkalmasak ennek az ajánlásnak a végrehajtására.

               10.

               Működjenek együtt a Bizottsággal és más tagállamokkal az ajánlás végrehajtásának nyomon követésében, rendszeresen tájékoztassák a Bizottságot az ajánlás végrehajtása során hozott intézkedésekről és nyújtsanak be záró jelentést a Bizottsághoz három évvel azután, hogy ezt az ajánlást a Hivatalos Lapban közzétették.

      Kelt Brüsszelben, 2009. június 29-én.

            a Bizottság részéről

         Charlie McCREEVY

            a Bizottság tagja

      (1)  COM(2007) 724 végleges, 2007.11.20.

      (2)  1992–2006 között a közösségi GDP 2,15 %-kal emelkedett és 2,75 millió új munkahely keletkezett, és 1995–2005 között 30 %-kal nőtt a Közösségen belüli kereskedelem (SEC(2007) 1521, 2007.11.20.).

      (3)  Az egységes piaccal kapcsolatos politika korszerűsítésének eszközeiről szóló bizottsági szolgálati munkadokumentum (SEC(2007) 1518, 2007.11.20.).

      (4)  Nem élelmiszer jellegű termékek riasztási rendszere.

      (5)  Élelmiszer- és takarmánybiztonsági riasztási rendszer.

      (6)  HL L 98., 2005.4.16., 47. o.

      (7)  COM(2007) 502 végleges, 2007.9.5.

      (8)  COM(2007) 727 végleges, 2007.11.20.

      (9)  A nemzeti bírák európai igazságügyi rendszerben betöltött szerepéről szóló EP állásfoglalás, INI/2007/2027 2008.7.9.; A versenypolitikáról szóló 2004. évi bizottsági jelentésről szóló EP állásfoglalás, INI/2005/2209 2006.3.20.

      (10)  A Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői által elfogadott állásfoglalás, 14757, 2008. október 28.

      (11)  A Bizottság közleménye „Hatékony problémamegoldás a belső piacon (SOLVIT)”, COM(2001) 702 végleges, 2001.11.27.

      (12)  http://ec.europa.eu/internal_market/strategy/index_en.htm#061204

      MELLÉKLET

         Az egységes piac működésének javítását célzó intézkedések és gyakorlatok

      1.   AZ EGYSÉGES PIACOT ÉRINTŐ KÉRDÉSEKBEN JOBB KOORDINÁCIÓT BIZTOSÍTÓ INTÉZKEDÉSEK
      A tagállamok felkérést kapnak a következő intézkedések meghozatalára:

                  a)

                  nemzeti közigazgatásukon belül bízzanak meg egy új vagy egy létező hatóságot az egységes piacot érintő kérdések koordinációjának feladatával;

                  b)

                  biztosítsák a minisztériumok és kormányzati szervek közötti koordinációt az egységes piacot érintő kérdésekben;

                  c)

                  biztosítsák az egyrészről a minisztériumok és kormányzati szervek, másrészről a regionális és helyi hatóságok közötti, illetve a regionális hatóságok és a helyi hatóságok közötti koordinációt;

                  d)

                  biztosítsák, hogy az érintett minisztériumok és kormányzati szervek, valamint egyéb intézmények figyelembe vegyék az egységes piaci szabályokat;

                  e)

                  a nemzeti közigazgatás szervezetének figyelembevételével mérlegeljék, hogy több, egységes piacot érintő tevékenységet illetően egyetlen hatóságon belül egyesítik a feladatköröket;

                  f)

                  tervezzék meg, kövessék nyomon és értékeljék ennek az ajánlásnak a végrehajtását.

                  A javasolt intézkedésekhez kapcsolódó, egyes tagállamokban létező gyakorlatok

                  Az egységes piacot érintő kérdések koordinációjának feladata

                              —

                              Néhány kormányzati szerv tevékenysége már megközelíti az egységes piaci koordinációt. Szorosan együttműködnek más hatóságokkal az egységes piacot érintő kérdésekben, biztosítják a nemzeti jog összeegyeztethetőségét az egységes piaci szabályokkal, és számos egységes piaci tevékenységért felelősek;

                  Minisztériumok közötti együttműködés

                              —

                              Az érintett hatóságok képviselői az egységes piacot érintő kérdésekkel foglalkozó minisztériumközi munkacsoportokban találkoznak;

                  Vertikális koordináció

                              —

                              A regionális és helyi hatóságokat összekötő speciális hálózatok léteznek például a közbeszerzés vagy a piaci felügyelet terén. Ezek a hálózatok közös adatbázissal vagy weboldallal rendelkeznek;

                              —

                              A minisztériumközi csoportokban a regionális és helyi képviselők is részt vesznek az őket érintő témákban;

                  Politikai láthatóság

                              —

                              Rendszeresen tartanak szakpolitikai megbeszéléseket az egységes piacot érintő kérdésekről, például a nemzeti kormány albizottságaiban.

                              —

                              A nemzeti parlament aktívan részt vesz az egységes piacot érintő kérdések elemzésében, például jelentések elkészítése vagy a kérdésekhez kapcsolódó felmérések elvégzése révén;

                  Jogi összeegyeztethetőség

                              —

                              Egy kormányzati szerv biztosítja a nemzeti jogszabályok összeegyeztethetőségét az egységes piaci szabályokkal, többek között a nemzeti jogszabálytervezetek átvilágítása révén;

                  Az egységes piaci tevékenységek összevonása

                              —

                              Néhány kormányzati szerv feladatkörébe tartozik számos egységes piachoz kapcsolódó tevékenység, például a SOLVIT, az IMI, a 98/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (1) és a 2679/98/EK tanácsi rendelet (2) szerinti értesítések, az „árucsomag” keretében az egyablakos ügyintézési pontok felállításának koordinációja.

            2.   A TAGÁLLAMOK EGYMÁS KÖZÖTTI ÉS A BIZOTTSÁGGAL VALÓ EGYÜTTMŰKÖDÉSÉNEK JAVÍTÁSÁRA IRÁNYULÓ INTÉZKEDÉSEK
      A tagállamok felkérést kapnak a következő intézkedések meghozatalára:

                  a)

                  állandó jelleggel nyújtsanak megfelelő nyelvi, IT- és egyéb képzéseket, és fokozzák a létező rendszerekkel és a vonatkozó adatvédelmi szabályokkal kapcsolatos tájékozottságot annak érdekében, hogy a közösségi hálózatok (például a belső piaci információs rendszer [IMI], a RAPEX, a RASFF, a Fogyasztóvédelmi Együttműködési Hálózat, illetve egyebek) teljes mértékben működőképesek legyenek nemzeti szinten;

                  b)

                  szervezzék meg – például a létező hálózatokon keresztül – az egységes piacot érintő kérdésekkel foglalkozó tisztviselők nemzeti közigazgatások közötti cseréjét;

                  c)

                  biztosítsák, hogy a különböző tagállamokban az egységes piacot érintő kérdésekkel foglalkozó hatóságok közötti aktív együttműködés a nemzeti közigazgatási kultúra részét képezze;

                  d)

                  hozzanak szervezeti intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy a tagállamok képesek legyenek azonnal válaszolni a Bizottság információkéréseire az egységes piaci szabályok nemzeti szintű alkalmazását illetően és különösen az EU kísérleti projekt (3), valamint a jogsértési eljárások keretében.

                  A javasolt intézkedésekhez kapcsolódó, egyes tagállamokban létező gyakorlatok

                  Nemzeti hatóságok közötti együttműködés

                              —

                              Szoros az együttműködés az északi és a balti országok között a piacfelügyelet, a belső piaci szolgáltatásokról szóló, 2006. december 18-i 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) végrehajtása és egyéb egységes piacot érintő kérdések terén;

                              —

                              A nemzeti hatóságok együttműködnek a közbeszerzés terén (például a közbeszerzési hálózaton keresztül) és a piacfelügyelet terén. A (nem élelmiszerjellegű) fogyasztói termékek biztonsága terén a nemzeti felügyeleti hatóságok szorosan együttműködnek a PROSAFE hálózaton keresztül, és az ICSMS rendszer megkönnyíti a műszaki termékek piacfelügyeletét;

                  Közigazgatási csereprogramok

                              —

                              Az Európai Versenyhatóságok Hálózata keretében a nemzeti versenyhatóságok részt vesznek a nemzeti tisztviselők csereprogramjában;

                              —

                              a 2001/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) és a 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendele (6) alapján a „fogyasztóbiztonsági hálózat” keretében több nemzeti piacfelügyeleti hatóság és a fogyasztóvédelmi törvények végrehajtásáért felelős hatóság vesz részt a tisztviselők cseréjében;

                  Pénzügyi és humánerőforrás-támogatás

                              —

                              Külön csoportokat jelöltek ki a belső piaci információs rendszer (IMI) felállítására és elegendő humán és pénzügyi erőforrást biztosítottak számukra ahhoz, hogy az IMI-t tagállamaikat teljesen lefedően alakítsák ki;

                  Képzés

                              —

                              A nemzeti hatóságok képviselői a bizottsági képzéseken való részvétel után az IMI hálózat más tagjait képzik nemzeti szinten. Ez a gyakorlat akkor működik legjobban, ha a képzési feladatkör szerepel ezeknek a tisztviselőknek a munkaköri leírásában.

            3.   AZ EGYSÉGES PIACI SZABÁLYOK ÁTÜLTETÉSÉNEK JAVÍTÁSÁT CÉLZÓ INTÉZKEDÉSEK
      A tagállamok felkérést kapnak a következő intézkedések meghozatalára:

                  a)

                  hatékonyan, előre készüljenek fel az egységes piacot érintő irányelvek nemzeti szintű átültetésére, alkalmazására és végrehajtására;

                  b)

                  biztosítsák, hogy az összes érintett tisztviselő szorosan együttműködjön és segítsék elő, hogy a valamely irányelv nemzeti szintű átültetéséért és alkalmazásáért felelős tisztviselők részt vegyenek az irányelvről folytatott tárgyalásokban;

                  c)

                  javítsák a nemzeti közigazgatás és a nemzeti, regionális és decentralizált parlamentek, és az átültetésben érintett regionális és nemzeti hatóságok közötti együttműködést, és szükség esetén bocsássák rendelkezésükre a tárgyalásokhoz és az átültetési folyamathoz kapcsolódó összes releváns információt;

                  d)

                  az átültetési folyamat során nyújtsanak tájékoztatást az érdekelteknek – amennyiben hasznos lehet – olyan egységes piaci jogalkotási javaslatokról, amelyek fontosak lehetnek a vállalkozások és a polgárok számára;

                  e)

                  kerüljék el a valamely irányelv átültetéséhez nem szükséges kiegészítő rendelkezések hozzáadását (7);

                  f)

                  segítsék elő az egységes piaci irányelvek átültetéséről a Bizottsággal folytatott párbeszédet különféle eszközökkel, például megfelelési táblázatokkal, amelyek célja a nemzeti jogszabályok átláthatóságának és felhasználóbarát jellegének fokozása.

                  A javasolt intézkedésekhez kapcsolódó, egyes tagállamokban létező gyakorlatok

                  Korai felkészülés

                              —

                              Nemzeti hatásvizsgálatok készülnek, amikor a Bizottság előterjeszt egy irányelvet. Ezek az érintett tagállamra kifejtett hatások, valamint az átültetésből vagy alkalmazásból eredő potenciális hatások részletes elemzését tartalmazzák. A hatásvizsgálatokat az átültetési folyamat során rendszeresen frissítik;

                  Folytonosság

                              —

                              Biztosított az irányelvek tárgyalásában, átültetésében és végrehajtásában részt vevő tisztviselők közötti szoros együttműködés. A nemzeti átültetési iránymutatások kiemelik a folytonosság szükségességét;

                  Együttműködés a parlamentekkel

                              —

                              A közösségi irányelvek átültetésével kapcsolatos fejleményekről korai szakaszban és rendszeresen tájékoztatást küldenek a nemzeti parlamenteknek, többek között negyedévenkénti átültetési eredménytábla segítségével;

                  Együttműködés a regionális és helyi hatóságokkal

                              —

                              A regionális vagy decentralizált hatóságok tisztviselői részt vesznek az átültetést koordináló minisztériumközi csoportok munkájában;

                              —

                              Képzéseket és konferenciákat szerveznek az átültetési folyamatról a közigazgatás minden szintje és a nem kormányzati szervezetek számára;

                  Kommunikáció az érdekeltekkel

                              —

                              A nyilvánosság interneten keresztül hozzáfér egy egyszerűsített átültetési adatbázishoz. A minisztériumok honlapján rendelkezésre áll az átültetés előrehaladására vonatkozó információ, és az időben át nem ültetett irányelvek jegyzékét közzéteszik az interneten;

                              —

                              A nemzeti hatóságok kötelesek az új átültető jogszabályokra vonatkozó iránymutatást készíteni az állampolgárok számára, legalább 12 héttel a hatálybalépés előtt;

                  Szükségtelen kiegészítő követelmények elkerülése

                              —

                              Az irányelvek átültetésekor külön eljárásokat alkalmaznak a nyilvánvalóan szükségtelen kiegészítő intézkedések kockázatának kezelésére és mérséklésére, például egy kijelölt kormánybizottság rendszeresen ellenőrzi azokat a nemzeti átültető jogszabálytervezeteket, amelyek az irányelvek követelményein túlmutatnak;

                  Megfelelési táblázatok

                              —

                              A megfelelési táblázatokat tájékoztatás és átvilágítás céljára használják.

            4.   A POTENCIÁLIS PIACI RENDELLENESSÉGEK AZONOSÍTÁSA ÉRDEKÉBEN A PIACOK ÉS ÁGAZATOK FOKOZOTT MEGFIGYELÉSÉRE IRÁNYULÓ INTÉZKEDÉSEK
      A tagállamok felkérést kapnak a következő intézkedések meghozatalára:

                  a)

                  gyűjtsenek minőségi és mennyiségi információt a megfigyelt piacokról vagy ágazatokról, például a tudományos szakemberek, tanácsadók vagy érdekeltek által végzett piacelemzésekből, vagy a nemzeti statisztikai hivatalok és panaszkezelő szervek által gyűjtött adatokból;

                  b)

                  találjanak helyi információforrásokat és segítsék elő a helyi érdekeltek részvételét a piacmegfigyelési folyamatban; például a Bizottság és a kulcsfontosságú helyi érdekeltek közötti helyi konzultációk vagy értekezletek megszervezése révén;

                  c)

                  vegyenek részt a megfigyelési munkában olyan egyedi szempontok vonatkozásában, mint a versenyelemzés, a szabályok értékelése vagy a fogyasztók szempontjából a piac működését mérő adatok gyűjtése (például az összehasonlítható fogyasztási cikkek és szolgáltatások átlagárának rendszeres feljegyzése, a fogyasztói panaszok osztályozása, a végrehajtás minőségének mérésére szolgáló megfelelő mutatók kidolgozása révén).

                  A javasolt intézkedésekhez kapcsolódó, egyes tagállamokban létező gyakorlatok

                  Információgyűjtés

                              —

                              A tagállamok a megfigyelt piacokra vagy ágazatokra vonatkozóan információt küldenek a Bizottságnak (például a kiskereskedelmi piacmegfigyelési tevékenység keretében);

                  A megfigyelés egyedi szempontjai

                              —

                              Megfigyelést fogyasztói (például éves mutatót tesznek közzé a fogyasztói körülményekről 57 piac tekintetében, amelyeket egymáshoz viszonyítva értékelnek, és ezt a módszertant más tagállamok is követik) vagy versenyszempontból (egy nemzeti kiskereskedelmi ágazat versenyszempontú megfigyelése) is végeznek;

                  Nemzeti szintű megfigyelés

                              —

                              A Bizottsággal szoros együttműködésben elvégeztek egy kísérleti átvilágítási gyakorlatot annak feltárása érdekében, hogy a bizottsági módszert lehet-e az országok szintjén alkalmazni, valamint azért, hogy iránymutatást nyújtsanak a tagállamokban folytatott további mélyreható elemzésekhez.

            5.   AZ EGYSÉGES PIACI SZABÁLYOK ALKALMAZÁSÁNAK JAVÍTÁSÁT CÉLZÓ INTÉZKEDÉSEK
      A tagállamok felkérést kapnak, hogy az egységes piaci szabályok alkalmazásáért felelős tisztviselőket érintően hozzák meg a következő intézkedéseket:

                  a)

                  felvételükkor biztosítsanak számukra képzést általánosságban a közösségi jogról és különösen az egységes piaci szabályokról;

                  b)

                  hozzanak létre általánosságban a közösségi joggal és különösen az egységes piaci szabályokkal foglalkozó munkahelyi képzési programokat;

                  c)

                  adjanak gyakorlati útmutatást és tanácsot az egységes piaci szabályok és alkalmazásuk tekintetében.

                  A javasolt intézkedésekhez kapcsolódó, egyes tagállamokban létező gyakorlatok

                  Képzés

                              —

                              Kötelező közösségi jogi képzést szerveznek a tisztviselők számára, például a közigazgatási pályára való felkészülés kötelező része a közösségi jog; A közigazgatási kérdésekkel foglalkozó kötelező szemináriumok szervezése, amelyekhez a közösségi témákba való bevezetés is hozzátartozik;

                  Folyamatos munkahelyi képzés

                              —

                              Online képzési modulok segítségével képzéseket szerveznek közösségi és az egységes piacot érintő kérdésekről; rendszeres hírleveleket készítenek; a nemzeti közigazgatás keretén belül konferenciákat vagy rendszeres képzéseket tartanak;

                              —

                              A belső piaccal foglalkozó speciális képzési programok léteznek a tisztviselők számára;

                  Gyakorlati útmutatás és tanácsadás

                              —

                              Egy külön belső piaci útmutató segíti a nemzeti tisztviselőket ismereteik és készségeik fejlesztésében; az „árucsomag” elfogadásához kapcsolódóan a kölcsönös elismerésről is kidolgozás alatt áll a részletes iránymutatás;

                              —

                              Kijelölt ügyfélszolgálat foglalkozik a tisztviselők egységes piacot érintő kérdéseivel;

                              —

                              A nemzeti minisztériumok különleges jogalkalmazási információkat nyújtó weboldalán magyarázatokat és iránymutatást tesznek közzé arról, hogy hogyan kell megérteni és értelmezni egy jogszabályt;

                  A közösségi jog és az egységes piaci szabályok oktatása és vizsgája

                              —

                              A közösségi jog a jogi oktatás kötelező része;

                              —

                              A tisztviselők kötelesek levizsgázni közösségi jogból és az egységes piaci szabályokból is, mielőtt közigazgatási állást kapnának.

            6.   AZ EGYSÉGES PIACI SZABÁLYOK VÉGREHAJTÁSÁNAK MEGERŐSÍTÉSÉT ÉS A PROBLÉMAMEGOLDÁS ELŐSEGÍTÉSÉT CÉLZÓ INTÉZKEDÉSEK
      (1)   Bíróságon kívüli problémamegoldó mechanizmusok
      A tagállamok felkérést kapnak a következő intézkedések meghozatalára:

                  a)

                  biztosítsák, hogy az alternatív vitarendezés céljára átlátható, egyszerű és költségkímélő eljárások álljanak a polgárok és vállalkozások rendelkezésére;

                  b)

                  aktívan járuljanak hozzá – különösen elegendő mértékű erőforrás biztosításával – a közösségi szintű problémamegoldó mechanizmusok, mint a SOLVIT és az EU kísérleti projekt működéséhez és további fejlesztéséhez és vegyenek részt benne;

                  c)

                  az egységes piaccal foglalkozó weboldalakon tegyenek elérhetővé elegendő információt a létező nemzeti és közösségi szintű problémamegoldó mechanizmusokról a polgárok és vállalkozások számára;

                  d)

                  foglalkozzanak a problémamegoldó mechanizmusok használatát kiváltó problémák okával.

            (2)   Nemzeti igazságszolgáltatás
      A tagállamok felkérést kapnak a következő intézkedések meghozatalára:

                  a)

                  felvételükkör biztosítsanak a bírák számára alapképzést általánosságban a közösségi jogról és különösen az egységes piaci szabályokról, valamint folyamatos munkahelyi képzési programokat, többek között az Európai Igazságügyi Képzési Hálózaton (8) keresztül, amely megszervezi és finanszírozza a bírók cseréjét;

                  b)

                  biztosítsanak könnyű hozzáférést az egységes piacot érintő közösségi joggal és az Európai Közösségek Bírósága ítélkezési gyakorlatával kapcsolatos teljes körű és naprakész információkhoz, többek között a jövőbeli közösségi igazságügyi portál (9) révén, amely egyetlen (elektronikus) ablakon keresztül biztosít információkat az európai igazságügyről és hozzáférést az európai igazságügyi eljárásokhoz;

                  c)

                  ösztönözzék a nemzeti bíróságokat az egységes piac terén hozott fontos nemzeti ítéletekkel, különösen az Európai Közösségek Bírósága előzetes döntéshozatalát alkalmazó tagállami ítéletekkel kapcsolatos információk gyűjtésére és közzétételére.

                  A javasolt intézkedésekhez kapcsolódó, egyes tagállamokban létező gyakorlatok

                  Alternatív vitarendezési mechanizmusok

                              —

                              Polgári ügyekkel foglalkozó, kisebb viták rendezésére szolgáló kisebb bíróságok hálózata működik, amely gyorsabban, hatékonyabban és költségkímélőbben hoz döntést. Magában foglalja a viták bírósági és bíróságon kívüli rendezését;

                  Részvétel közösségi alternatív vitarendezési mechanizmusokban

                              —

                              Ha egy nemzeti hatóság együttműködése nem megfelelő, a SOLVIT-központok – a megoldás megtalálása érdekében – magasabb szintre közvetítik az ügyet a közigazgatáson belül, másodfokú fórumként;

                  Tájékoztatás az alternatív vitarendezési mechanizmusokról

                              —

                              A SOLVIT megismertetése az érdekeltek csoportjaival való szorosabb együttműködés és a számukra elküldött tájékoztatók révén történik;

                  Képzés

                              —

                              Az igazságügyi minisztérium célzott képzéseket szervez az egységes piaci szabályokról a bírák számára;

                              —

                              A fogalmazók számára kötelező a közösségi jogi képzési program;

                  Könnyű hozzáférés az információhoz

                              —

                              A közösségi ítélkezési gyakorlat összefoglalóit valamely nemzeti minisztérium alá tartozó, egységes piaci szabályokra szakosodott külön csoport készíti el a bírák használatára;

                              —

                              A jelentős ítéletek összefoglalóit jogi értesítőben teszik közzé;

                  Az egységes piaci szabályok alkalmazásához kapcsolódó fontos nemzeti ítéletek megosztása

                              —

                              A nemzeti bíróságok kötelesek jelentést tenni a közösségi jogot érintő fontos ítéletekről és az előzetes döntéshozatalhoz kapcsolódó döntésekről, és ezeket hírlevélben teszik közzé.

            7.   A TAGÁLLAMI JOGSZABÁLYOK RENDSZERES ÉRTÉKELÉSÉT ÖSZTÖNZŐ INTÉZKEDÉSEK
      A tagállamok felkérést kapnak a következő intézkedések meghozatalára:

                  a)

                  dolgozzanak ki az egységes piaci szabályokat végrehajtó nemzeti jogszabályok nyomon követésére és értékelésére szolgáló módszeres megközelítést, amellyel azonosítani lehet a jogalkalmazás következetlenségeit, többek között az érdekeltekkel folytatott konzultáció, a létező problémamegoldó mechanizmusok visszajelzései stb. segítségével;

                  b)

                  ahol megvalósítható, vizsgálják felül a létező nemzeti szabályokat és közigazgatási gyakorlatokat az olyan rendelkezések megtalálása érdekében, amelyek akadályozhatják a polgárokat és vállalkozásokat az egységes piaci lehetőségek teljes mértékű kihasználásában; és szükség esetén igazítsák ki a nemzeti jogszabályi keretet;

                  c)

                  hozzanak az Európai Közösségek Bírósága ítélkezési gyakorlatának szoros figyelemmel kísérését biztosító szervezeti intézkedéseket, és ebben az összefüggésben rendszeresen értékeljék, hogy a nemzeti jogszabályok és közigazgatási gyakorlatok összeegyeztethetők-e az egységes piaci szabályokkal.

                  A javasolt intézkedésekhez kapcsolódó, egyes tagállamokban létező gyakorlatok

                  A végrehajtás értékelése

                              —

                              Az egységes piaci irányelvek végrehajtásának figyelemmel kísérése érdekében utólagos hatásvizsgálati jelentéseket és ellenőrzéseket dolgoznak ki;

                              —

                              Folyamatban van az érdekeltekkel folytatott rendszeres konzultációk eljárásának kidolgozása, annak megvitatása érdekében, hogy hogyan hajtják végre (és végrehajtják-e) az egymással összefüggő egységes piaci szabályok kiválasztott csomagjait és ezeknek milyen hatása van a vállalkozásokra és polgárokra;

                  A nemzeti szabályok és eljárások felülvizsgálata

                              —

                              Elvégzik az áruk és szolgáltatások szabad mozgása területén hozott nemzeti jogszabályok átfogó felülvizsgálatát.

                  A Bíróság előzetes döntései hatásának vizsgálata

                              —

                              A nemzeti hatóságok módszeresen elemzik, hogy kell-e módosítani a nemzeti jogszabályokat a Bíróság újabb ítéletei nyomán.

            8.   A POLGÁROK ÉS A VÁLLALKOZÁSOK EGYSÉGES PIACI JOGAIKRÓL VALÓ TÁJÉKOZTATÁSÁT CÉLZÓ INTÉZKEDÉSEK
      A tagállamok felkérést kapnak a következő intézkedések meghozatalára:

                  a)

                  a közösségi információs szolgáltatások (10) előmozdítása és megismertetése a nemzeti közigazgatáson belül és azon kívül, nemzeti, regionális és helyi szinten, a Bizottságnak különösen az egységes piaccal kapcsolatos segítségnyújtási szolgáltatásokhoz kötődő munkájával összhangban;

                  b)

                  biztosítsanak fokozott koordinációt a közösségi információs szolgáltatásokért felelős nemzeti kapcsolattartó pontok között;

                  c)

                  tegyenek hozzáférhetővé az egységes piaci jogokra és kötelezettségekre vonatkozó gyakorlati információt más nyelveken is, könnyen hozzáférhető módon, internetes oldalon; és adjanak meg egyértelmű kereszthivatkozásokat az összes, egységes piaccal kapcsolatos lényeges nemzeti és közösségi portál között, különösen az „Európa Önökért” portálon keresztül;

                  d)

                  szervezzenek az egységes piac előnyeiről és lehetőségeiről szóló tájékoztató kampányokat és programokat.

                  A javasolt intézkedésekhez kapcsolódó, egyes tagállamokban létező gyakorlatok

                  A közösségi információs szolgáltatások előmozdítása

                              —

                              Az érdekeltek leginkább érintett csoportjainak célzott tájékoztatása az internet, brosúrák, tájékoztató lapok, szemináriumok és ismertségnövelő kampányok segítségével;

                  A közösségi információs szolgáltatások nemzeti szintű koordinációja

                              —

                              Egy koordinációs csoport összefogja a Europe Direct, az Enterprise Europe Network, az Eurojus, az Európai Fogyasztói Központok (ECC-hálózat) és a FIN-NET kapcsolattartó pontjait;

                  Könnyen hozzáférhető információ

                              —

                              Horizontális elektronikus kormányzati portálokon, közösségi kérdésekkel foglalkozó nemzeti weboldalakon vagy a vállalkozásokat és polgárokat célzó szakosodott weboldalakon figyelemre méltó mennyiségű egységes piaccal kapcsolatos információt és tanácsot tesznek közzé a külföldi polgárok és vállalkozások számára, valamint a külföldre utazni szándékozó állampolgárok számára;

                              —

                              Tervben van az egységes piaccal foglalkozó nemzeti online információforrás létrehozása. Ezt egy kormányzati hatóság üzemeltetné és a többi érintett hatóság tartaná karban;

                  Tájékoztató kampányok

                              —

                              Kidolgozás alatt van az egységes piacról szóló tájékoztató program, amely tájékoztató anyagok szétosztását, tanfolyamokat és nyílt előadásokat foglal magában azzal a céllal, hogy tájékoztassa a polgárokat és a vállalkozásokat az egységes piac kínálta lehetőségekről.

         (1)  A 1998. június 22-i, a műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló irányelv (HL L 204., 1998.7.21., 37. o.).

         (2)  A 1998. december 7-i, az áruknak a tagállamok közötti szabad mozgásával kapcsolatban a belső piac működéséről szóló rendelet (HL L 337., 1998.12.12., 8. o.).

         (3)  Az EU kísérleti projekt tesztelési szakaszát 2008. áprilisban kezdték meg 15 tagállam részvételével; a projekt célja a közösségi jog helyes értelmezésével és végrehajtásával kapcsolatos kérdések és panaszok gyorsabb megválaszolásának elérése, a Bizottság és a tagállamok közötti informálisabb munkamódszer révén.

         (4)  HL L 376., 2006.12.27., 36. o.

         (5)  HL L 11., 2002.1.15., 4. o.

         (6)  HL L 364., 2004.12.9., 1. o.

         (7)  Azon minimális követelményeket meghatározó rendelkezések átültetésének sérelme nélkül, amelyeket megosztott hatáskörök alapján az EK-Szerződéssel (különösen az EK-Szerződés 137. cikke) összhangban hozott irányelvek tartalmaznak.

         (8)  http://www.ejtn.net/www/en/html/index.htm

         (9)  Az európai igazságügyi portált 2009. december 14-én indítják el.

         (10)  Ide tartozik többek között a Europe Direct, az Állampolgárok Tanácsadó Szolgálata, az Európa Önökért, az EURES, az Európai Fogyasztói Központok, az Enterprise Europe Network.


title: A Tanács ajánlása ( 2010. február 16. ) az Európai Fejlesztési Alap (nyolcadik EFA) 2008. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről

text:
               20.2.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 45/15

         A TANÁCS AJÁNLÁSA
   (2010. február 16.)
   az Európai Fejlesztési Alap (nyolcadik EFA) 2008. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében a Bizottságnak adandó mentesítésről
   (2010/102/EU)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel az 1995. november 4-én Mauritiuson aláírt megállapodással (1) módosított, 1989. december 15-én Loméban aláírt negyedik AKCS–EGK-egyezményre (2),
   tekintettel a negyedik AKCS–EGK-egyezmény második pénzügyi jegyzőkönyve szerinti közösségi támogatás finanszírozásáról és kezeléséről szóló, tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői közötti belső megállapodásra (3) (a továbbiakban: a belső megállapodás), amely létrehozta többek között a nyolcadik Európai Fejlesztési Alapot (nyolcadik EFA) és különösen annak 33. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel a negyedik AKCS–EGK-egyezmény szerinti fejlesztésfinanszírozási együttműködésre alkalmazandó 1998. június 16-i pénzügyi szabályzatra (4) és különösen annak 66–74. cikkére,
   megvizsgálva a nyolcadik EFA műveleteire vonatkozó 2008. december 31-i bevétel- és kiadáskimutatást, illetve eredménykimutatást, valamint a Számvevőszéknek a 2008. pénzügyi évre vonatkozó jelentését a Bizottság válaszaival együtt (5),
   mivel:

               (1)

               A belső megállapodás 33. cikkének (3) bekezdése szerint a nyolcadik EFA pénzgazdálkodása tekintetében az Európai Parlamentnek kell megadnia a Tanács ajánlása alapján a Bizottságnak a mentesítést.

               (2)

               A 2008. pénzügyi év során a Bizottság a nyolcadik EFA műveleteit összességében kielégítően hajtotta végre,

         AJÁNLJA, hogy az Európai Parlament mentesítse a Bizottságot a nyolcadik EFA 2008. pénzügyi évre vonatkozó műveleteinek végrehajtása tekintetében.

      Kelt Brüsszelben, 2010. február 16-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         E. SALGADO

      (1)  HL L 156., 1998.5.29., 3. o.

      (2)  HL L 229., 1991.8.17., 3. o.

      (3)  HL L 156., 1998.5.29., 108. o.

      (4)  HL L 191., 1998.7.7., 53. o.

      (5)  HL C 269., 2009.11.10., 257. o.


title: A Tanács ajánlása ( 2006. április 27. ) a rendőrség, a vámhatóság és az egyéb bűnüldözési szakszolgálatok közötti, a bűncselekmények megelőzésével és az ellenük folytatott küzdelemmel kapcsolatos megállapodások létrehozásáról

text:
               25.5.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               C 124/1

      A TANÁCS AJÁNLÁSA

   (2006. április 27.)
   a rendőrség, a vámhatóság és az egyéb bűnüldözési szakszolgálatok közötti, a bűncselekmények megelőzésével és az ellenük folytatott küzdelemmel kapcsolatos megállapodások létrehozásáról
   (2006/C 124/01)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   EMLÉKEZTETVE AZ ALÁBBIAKRA:

               (1)

               az Európai Unió egyik célja, hogy a büntetőügyekben folytatott rendőrségi és igazságügyi együttműködés területén a tagállamok közös fellépésének kidolgozásával fokozatosan létrehozza a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térséget;

               (2)

               ezt a célkitűzést a szervezett vagy egyéb bűnözés, így különösen a terrorizmus, az emberkereskedelem és a gyermekek sérelmére elkövetett bűncselekmények, a tiltott kábítószer-kereskedelem és a tiltott fegyverkereskedelem, a korrupció és a csalás megelőzésével és az ezek elleni küzdelemmel, nevezetesen a tagállamok rendőri szerveinek, vámhatóságainak és egyéb, hatáskörrel rendelkező hatóságainak szorosabb együttműködése révén kell megvalósítani, és ki kell terjeszteni az olyan uniós szervekkel, intézményekkel és intézményekkel – valamint adott esetben az ezek között – folytatott együttműködést, mint például a Bizottság (OLAF), az Europol, az Eurojust és a Cepol;

               (3)

               az Európai Unióról szóló szerződés 30. cikkében a rendőrségi együttműködés terén előírt közös fellépés magában foglalja a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak, köztük a tagállamok rendőrségeinek, vám- és egyéb bűnüldözési szakszolgálatainak operatív együttműködését a bűncselekmények megelőzésében, felderítésében és nyomozásában;

               (4)

               annak érdekében, hogy e célkitűzést a lehető leghatékonyabb módon lehessen elérni, nemzeti szinten nagyfokú együttműködésre van szükség a rendőrség, a vám- és az egyéb bűnüldözési szakszolgálatok között;

               (5)

               az Európai Tanács 2004. novemberi ülésén elfogadott, a szabadság, biztonság és a jog érvényesülésének az Európai Unión belüli megerősítését célul kitűző hágai program hangsúlyozza, hogy a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség optimális szintű védelméhez mind uniós, mind nemzeti szinten multidiszciplináris, összehangolt fellépésre van szükség az illetékes bűnüldözési hatóságok, különösen a rendőrség, a vámügyi hatóságok és a határőrség között;

               (6)

               a Bizottság kiadta „Az Európai Unión belüli rendőrségi és vámügyi együttműködés megerősítéséről”, „A bűnüldözési ügynökségek információhoz való hozzáférésének növeléséről”, valamint a „A szervezett bűnözés leküzdésére irányuló stratégiai koncepció kifejlesztéséről” című közleményeket;

               (7)

               a tagállamokban különböző jogi és igazgatási rendelkezések vagy szabályok léteznek a rendőri szervek, a vámhatóságok és az egyéb, a bűncselekmények megelőzésében és az ellenük folytatott küzdelemben hatáskörrel rendelkező hatóságok szerepeiről és feladatairól;

               (8)

               a rendőri szervek, a vámhatóságok és az egyéb, hatáskörrel rendelkező hatóságok közti párhuzamos erőfeszítések elkerülése, és e hatóságok egymás kiegészítő forrásainak optimális kihasználása érdekében alapvetően fontos a fokozott kapcsolattartás és együttműködés előmozdítása és biztosítása, valamint a hatékony, szervezeti szintű reagálás;

               (9)

               a kábítószerek elleni küzdelem területén rendőrségi és vámmegállapodások létrehozásáról szóló, 1996. november 29-i állásfoglalásában (1) a Tanács nyomatékosan felkérte a tagállamokat, hogy a kábítószerek elleni küzdelem terén hozzanak létre megállapodásokat a rendőrség és a vámügyi szervek között, és elismerte, hogy e megállapodásokat ki kell terjeszteni a bűncselekmények más területeire is;

         AJÁNLJA, HOGY A TAGÁLLAMOK:

               1.

               tegyék meg a szükséges lépéseket a rendőri szervek, a vámhatóságok és az egyéb, hatáskörrel rendelkező hatóságok közötti, a bűncselekmények megelőzésével és az ellenük folytatott küzdelemmel kapcsolatos nemzeti szintű formális vagy egyéb megállapodások – a nemzeti jogi és igazgatási rendelkezések sérelme nélküli – létrehozása érdekében;

               2.

               e vagy más megállapodásokba különösen vegyenek fel olyan rendelkezéseket, amelyek a következő kérdésekre terjednek ki:

                           a)

                           az egyes szolgálatok hatáskörének pontos behatárolása és e hatáskör tiszteletben tartása;

                           b)

                           a releváns információk és a stratégiai, taktikai és operatív információk cseréje és megosztása, adott esetben különösen az adatbázisokhoz való közvetlen vagy közvetett kölcsönös hozzáférés megkönnyítése által, melynek során kellően figyelembe kell venni a személyi jogokat és az adatvédelmi szabályokat;

                           c)

                           a legjobb gyakorlatok fejlesztése és támogatása;

                           d)

                           az operatív tevékenységekre vonatkozó eljárások, és adott esetben:

                                       —

                                       együttes fellépések,

                                       —

                                       együttes mobil járőrosztagok,

                                       —

                                       közös nyomozócsoportok,

                                       —

                                       közös hírszerzőcsoportok,

                                       —

                                       a szolgálatok felszerelésének közös használata és együttműködés a technológia fejlesztése, beszerzése, telepítése és használata terén;

                           e)

                           az összekötő tiszteknek a kölcsönös bizalom erősítése és a kommunikáció megkönnyítése érdekében – szükség esetén és a nemzeti joggal összhangban – történő cseréje a rendőrségi szervek, vámhatóságok és egyéb, hatáskörrel rendelkező hatóságok parancsnoksági szintjén, valamint az Europol nemzeti egységében és a nemzeti Europol-hivatalokban;

                           f)

                           a hatáskörrel rendelkező hatóságok együttes képzése, adott esetben a CEPOL támogatásával;

                           g)

                           az elemzési és nyomozási technikákra vonatkozó információk cseréje, és adott esetben e technikák alkalmazásának közös értékelése;

                           h)

                           a bűnügyi statisztikai adatok cseréje és adott esetben az ilyen adatok gyűjtését szolgáló közös rendszer kialakítása;

                           i)

                           adott esetben egy több ügynökséget magában foglaló, a rendőri szervek, a vámhatóságok és az egyéb, hatáskörrel rendelkező hatóságok tisztjeiből álló, különösen a nemzetközi információcserét szolgáló platformra vonatkozó nemzeti szintű koncepció támogatása;

                           j)

                           a tagállamok belső határainál található régiókban működő rendőri szervek, vámhatóságok és egyéb bűnüldöző szolgálatok közötti együttműködés többoldalú, állandó struktúráiban való lehetséges részvétel;

                           k)

                           a helyi szinten szoros kapcsolatokat szolgáló megállapodások létrehozása;

                           l)

                           együttes sajtónyilatkozatok az együttes fellépések esetében;

               3.

               a Főtitkárságon keresztül, három éven belül tájékoztassák a Tanácsot az ezen ajánlást követően meghozott intézkedésekről.

               4.

               A kábítószerek elleni küzdelem területén rendőrségi és vámmegállapodások létrehozásáról szóló, 1996. november 29-i tanácsi állásfoglalás helyébe ezen ajánlás lép.

      (1)  HL C 375., 1996.12.12., 1. o.


				|

		52014DC0428

			Ajánlás A TANÁCS AJÁNLÁSA Svédország 2014. évi nemzeti reformprogramjáról és Svédország 2014. évi konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről /* COM/2014/0428 final */

Ajánlás
A TANÁCS AJÁNLÁSA
Svédország 2014. évi nemzeti
reformprogramjáról
és Svédország 2014. évi konvergenciaprogramjának tanácsi véleményezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió
működéséről szóló szerződésre és különösen annak 121. cikke (2)
bekezdésére és 148. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel a költségvetési egyenleg
felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák
felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK
tanácsi rendeletre[1]
és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel a makrogazdasági egyensúlyhiányok
megelőzéséről és kiigazításáról szóló, 2011. november 16-i
1176/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre[2] és különösen annak 6.
cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság ajánlására[3],
tekintettel az Európai Parlament
állásfoglalásaira[4],
tekintettel az Európai Tanács
következtetéseire,
tekintettel a Foglalkoztatási Bizottság
véleményére,
tekintettel a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság
véleményére,
tekintettel a szociális védelemmel foglalkozó
bizottság véleményére,
tekintettel a Gazdaságpolitikai Bizottság
véleményére,
mivel:
(1)
Az Európai Tanács 2010. március 26-án jóváhagyta a
Bizottság „Európa 2020” elnevezésű, a gazdaságpolitikák fokozott
összehangolásán alapuló, a növekedést és a foglalkoztatást célzó új stratégia
elindításáról szóló javaslatát, amely stratégia azokra a kulcsfontosságú
területekre összpontosít, amelyeken intézkedésekre van szükség annak érdekében,
hogy javuljanak Európa lehetőségei a fenntartható növekedés és a
versenyképesség terén.
(2)
A Tanács a Bizottság javaslatai alapján 2010.
július 13-án elfogadta a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikáira vonatkozó
átfogó iránymutatásokról szóló ajánlást (2010–2014), 2010. október 21-én pedig
elfogadta a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról
szóló határozatot, amelyek együtt alkotják az „integrált iránymutatásokat”. A
tagállamok felkérést kaptak, hogy nemzeti gazdaság- és
foglalkoztatáspolitikájukban vegyék figyelembe az integrált iránymutatásokat.
(3)
Az állam-, illetve kormányfők 2012. június
29-én elfogadták a Növekedési és Munkahely-teremtési Paktumot, amely koherens
keretet teremt a minden lehetséges ösztönzőt, jogi és szakpolitikai
eszközt felhasználó tagállami, uniós és euróövezeti tevékenységek számára.
Döntöttek a tagállami szinten megvalósítandó intézkedésekről, és
kifejezték teljes körű elkötelezettségüket az „Európa 2020” stratégia
céljainak megvalósítása és az országspecifikus ajánlások végrehajtása iránt.
(4)
A Tanács 2013. július 9-én ajánlást fogadott el
Svédország 2013. évi nemzeti reformprogramjáról, valamint véleményezte
Svédország 2012–2016-os időszakra vonatkozó aktualizált
konvergenciaprogramját.
(5)
A Bizottság 2013. november 13-án elfogadta az éves
növekedési jelentést[5],
amely elindította a gazdaságpolitikai koordináció 2014. évi európai
szemeszterét. Ugyanezen a napon a Bizottság az 1176/2011/EU rendelet alapján
elfogadta a riasztási mechanizmus keretében készült jelentést[6], amelyben Svédországot
azon tagállamok közé sorolta, amelyek vonatkozásában részletes vizsgálatra
kerül sor.
(6)
Az Európai Tanács 2013. december 20-án elfogadta a
pénzügyi stabilitás, a költségvetési konszolidáció és a növekedést
ösztönző intézkedések biztosítására irányuló prioritásokat. Hangsúlyozta,
hogy differenciált és növekedést elősegítő költségvetési
konszolidációt kell végrehajtani, helyre kell állítani a gazdaságnak
történő hitelnyújtás rendes feltételeit, ösztönözni kell a növekedést és a
versenyképességet, kezelni kell a munkanélküliséget és a válság társadalmi
következményeit, valamint korszerűsíteni kell a közigazgatást.
(7)
A Bizottság 2014. március 5-én az 1176/2011/EU
rendelet 5. cikkének megfelelően közzétette a Svédországra vonatkozó
részletes vizsgálat eredményeit[7].
Vizsgálata alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy
Svédországban továbbra is makrogazdasági egyensúlyhiány tapasztalható, amely
nyomon követést és szakpolitikai intézkedéseket tesz szükségessé. Különösen a
háztartások eladósodottsága terén bekövetkezett fejlemények – a lakáspiac
hatékonyságának hiányával együtt – igényelnek további figyelmet. Noha a folyó
fizetési mérleg nagy többlete nem hordoz olyan kockázatokat, mint a nagy hiány,
és az részben a hitelállomány-leépítés szükségességéhez kapcsolódik, a
Bizottság az európai szemeszter keretében továbbra is nyomon fogja követni a
folyó fizetési mérleg svédországi alakulását.
(8)
Svédország 2014. április 16-án benyújtotta 2014.
évi nemzeti reformprogramját és 2014. évi konvergenciaprogramját. A
kapcsolódási pontok figyelembevétele érdekében a két program értékelésére
egyidejűleg került sor.
(9)
A 2014. évi konvergenciaprogramban felvázolt
költségvetési stratégia célja – összhangban a svéd költségvetési kerettel – a
GDP 1 %-át kitevő átlagos államháztartási többlet elérése az üzleti
ciklus során. A program megerősíti a GDP 1 %-át kitevő
strukturális hiányra vonatkozó, az előző programban rögzített
középtávú költségvetési célt, amely megfelelően tükrözi a Stabilitási és
Növekedési Paktum követelményeit. Az (újraszámított) strukturális egyenleg
alapján a konvergenciaprogram olyan eredménnyel számol, amely a teljes programidőszak
alatt túlteljesíti a középtávú költségvetési célt. A program szerint az
államadósság – amely jóval alacsonyabb lesz a GDP 60 %-ában meghatározott
referenciaértéknél – a 2014. évi 41,5 %-ról 2017-ig várhatóan 35 %-ra
csökken. Összességében véve a programban felvázolt költségvetési stratégia
összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktum követelményeivel. A program
költségvetési előrejelzéseit alátámasztó makrogazdasági forgatókönyv
megalapozott. Az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát illetően elmondható,
hogy a GDP nagy hányadát fordítják tartós ápolásra-gondozásra, és a népesség
elöregedése miatt hosszú távon a kiadások jelentős emelkedése várható, így
az ilyen jellegű kiadások Svédországban 2060-ra elérik a GDP 6,4 %-át. A
hosszú távú költségvetési fenntarthatóság megteremtése érdekében Svédországnak
ezt a problémát elégséges elsődleges többletek biztosításával és az
elöregedéssel kapcsolatos kiadások növekedésének további visszaszorításával
kellene kezelnie. A 2014. évi konvergenciaprogram értékelése és a Bizottság
előrejelzése alapján, az 1466/97/EK tanácsi rendeletnek megfelelően a
Tanács úgy véli, hogy Svédország programja megfelel a Stabilitási és Növekedési
Paktum szabályainak, és korlátozottak a költségvetési célokat érintő
kockázatok.
(10)
A magánszektor – és főként a svéd háztartások
– nagyarányú eladósodottsága továbbra is aggodalomra ad okot. Továbbá a
pénzügyi ágazat háztartásokkal szembeni kitettsége – a vállalati szférával
szembeni kitettséggel ellentétben – a háztartások adósságával párhuzamosan
nő, amely jelenleg a GDP 83 %-át, vagyis a rendelkezésre álló
jövedelem durván 160 %-át teszi ki. Az eladósodottságot tovább fokozza a
hitelállomány folyamatos bővülése és a jelzáloghitelek lassú törlesztési
üteme. Kamatláb-emelkedés, lakásárcsökkenés és/vagy
kedvezőtlen makrogazdasági fejlemények esetén a háztartások nagyarányú
eladósodottsága kockázati tényező lenne. Ezek a fejlemények
befolyással lennének a háztartásokra és fogyasztási szerkezetükre. Emellett a
nemteljesítő hitelek számának és a piaci finanszírozás költségeinek
emelése révén kedvezőtlen másodlagos hatással lehetnek a bankszektorra.
Svédország nem jelentett be vagy fogadott el intézkedéseket az
ingatlanvásárláshoz kapcsolódó adózás adósságösztönző elemeinek kezelését illetően,
ami adóteher-áthelyezés keretében, az általános adóteher emelése nélkül is
megoldható lenne. Ennek ellenére Svédország hozott néhány intézkedést az óvatos
hitelezés ösztönzése terén: 2013 májusában bevezette a jelzálog-kitettség
kockázati súlyának 15 %-os alsó korlátját, valamint további emelést
jelentett be. Ugyanakkor a törlesztési gyakorlatok továbbra sem túl szigorúak;
a 75 % alatti hitelfedezeti arányokra nagyon hosszú törlesztési
időszakok vonatkoznak, és tekintve az egyéni törlesztési tervekkel kapcsolatos,
2013. októberi ajánlás önkéntes jellegét, nem születtek határozott intézkedések
e téren. A svéd bankszövetség 2014 márciusában megerősítette ajánlását,
amelyben a hitelfedezeti arány 70 %-ának törlesztésére szólított fel.
Végezetül, Svédország kezelte a társasági adózás adósságösztönző
vonatkozásait azáltal, hogy szigorította a kamat levonhatóságára vonatkozó
korlátozásokat és 2013 januárjától kiterjesztette őket a csoporton belüli
hitelek minden típusára, valamint bevezette az ún. befektetők által alkalmazható
levonhatóságot, ami megszüntetheti az adózás terén jelentkező
adósságösztönzést. A társasági adó 2013 eleje óta
26,3 %-ról 22 %-ra csökkent.
(11)
A svéd ingatlanpiac, amelyet az elmúlt két
évtizedben hirtelen áremelkedések jellemeztek, továbbra is az instabilitás
egyik lehetséges forrása marad. A hatékonysági hiányosságok még mindig
kedvezőtlenül befolyásolják az ingatlankínálatot, főként az összetett
tervezési eljárások, a korlátozott építőipari verseny és a bérleti díjak
magas fokú ellenőrzése miatt. Az adósságösztönző adózási rendszerrel
együtt ezek a hiányosságok az ingatlanárak emelkedését idézik elő.
Svédország ugyan hozott intézkedéseket a bérleti piacra nézve, de ezek az
intézkedések elégtelennek tűnnek a bérleti rendszer magas szintű
merevségéhez kapcsolódó, mögöttes szerkezeti probléma kezeléséhez. A svéd
kormány által 2014. április 9-én előterjesztett tavaszi törvény nem
tartalmaz a bérleti piaccal foglalkozó intézkedéseket. Svédország
intézkedéseket fogadott el az övezetkialakítási és tervezési eljárások
hiányosságainak, valamint az önkormányzatok tervezési monopóliumának
kezelésére, előírva az önkormányzatok számára, hogy a lakhatási igények
meghatározásakor regionális szemléletet kövessenek. Ezek az intézkedések jó
irányba haladnak, azonban nem mindegyikük valósult még meg, az előírást be
nem tartó önkormányzatoknak pedig nem kell szankciókkal számolniuk.
(12)
A nemzetközi tanulói teljesítménymérés azt
bizonyítja, hogy a kötelező oktatás eredményei – a magas szintű
finanszírozás ellenére – rosszabbak a 2000-es évek elején elérteknél, hiszen
Svédország jelenleg mindhárom vizsgált területen (szövegértés, matematika és
természettudomány) elmarad az uniós és az OECD-átlagtól. Emellett
megerősödött a társadalmi-gazdasági háttér és a teljesítmény közötti
kapcsolat, valamint növekedtek az iskolák közötti különbségek. Noha a kormány
által előterjesztett intézkedések a helyes irányba mutatnak, úgy
tűnik, radikálisabb strukturális változásokra van szükség. Ezért a
teljesítmény magas szintjének helyreállítása céljából Svédország jelenleg az
iskolarendszer hatékonyságának felülvizsgálatát tervezi.
(13)
A fiatalok, az alacsony képzettségű és a
migráns háttérrel rendelkező személyek munkaerő-piaci helyzete
továbbra is gyenge. Az ifjúsági munkanélküliség még mindig az uniós átlag
felett van. Noha a svéd kormány tett lépéseket e jelenségek kezelésére, úgy
tűnik, hogy a problémák gyökere az oktatás területén keresendő, mivel
a svéd oktatási rendszer nem képez megfelelő arányban olyan fiatalokat,
akik rendelkeznek a sikeres munkaerő-piaci integrációhoz szükséges
készségekkel. A munkaerő-piaci integrációt, illetve az oktatást és képzést
illetően Svédország intézkedéseket fogadott el az oktatási
rendszerből a munka világába történő átmenet megkönnyítése (a
tanulószerződéses gyakorlati képzés reformja, ideértve a gyakornoki
fizetés bevezetését is), valamint a fiatalok munkatapasztalathoz juttatása
(„szakmai bevezető foglalkoztatás”) céljából. A leginkább rászorulókra
vonatkozó korai intézkedések bevezetése révén ténylegesen javult az átmenet.
Ennek ellenére a foglalkoztatásban, oktatásban vagy képzésben részt nem
vevő, nem regisztrált személyek elérése és bevonása továbbra is gyenge
alapokon nyugszik. Svédország emellett a migráns háttérrel rendelkezők
integrációjának felgyorsításán is dolgozik, ugyanakkor a harmadik országokból
érkező, migráns háttérrel rendelkező személyekkel kapcsolatos
problémák még rendezésre várnak. Végezetül, Svédország jelenleg értékeli az
éttermekre és vendéglátó-ipari szolgáltatásokra vonatkozó csökkentett héakulcs
hatékonyságát a munkahelyteremtés támogatása szempontjából. A végleges
értékelés várhatóan 2016 januárjára készül el.
(14)
Az európai szemeszterrel összefüggésben a Bizottság
elvégezte Svédország gazdaságpolitikájának átfogó elemzését, értékelte a konvergenciaprogramot
és a nemzeti reformprogramot. Figyelembe vette nemcsak a programok Svédország
fenntartható költségvetési, valamint társadalom- és gazdaságpolitikája
szempontjából mutatott jelentőségét, hanem azt is, hogy azok megfelelnek-e
az uniós szabályoknak és iránymutatásoknak, tekintve, hogy az Európai Unió
átfogó gazdasági kormányzását az uniós szempontoknak a jövőbeli nemzeti
döntésekbe való beépítésével kell megerősíteni. Az alábbi 1–4. ajánlás
tükrözi a Bizottság európai szemeszter keretében tett ajánlásait.
(15)
A Tanács ezen értékelés fényében megvizsgálta
Svédország konvergenciaprogramját, és arról alkotott véleményét[8] különösen az alábbi 1.
ajánlás tükrözi.
(16)
A Bizottság által elvégzett részletes vizsgálat és
ezen értékelés fényében a Tanács megvizsgálta a nemzeti reformprogramot és a
konvergenciaprogramot. Az alábbi 2. és 3. ajánlás tükrözi az 1176/2011/EU
rendelet 6. cikke szerinti ajánlásait,
AJÁNLJA, hogy Svédország 2014–2015-ben
tegyen intézkedéseket a következők érdekében:
1.           Továbbra is kövessen
növekedést elősegítő költségvetési politikát és őrizze meg
szilárd költségvetési pozícióját, biztosítva a középtávú költségvetési célnak
való megfelelést a konvergenciaprogram teljes időszakában, figyelemmel az
államháztartás hosszú távú fenntarthatósága terén a népességelöregedés által
jelentett kihívásokra is.
2.           Mérsékelje a háztartások
hitelállományának növekedését és a magánszektor eladósodottságát. E célból
csökkentse a személyi jövedelemadó adósságösztönző hatását azáltal, hogy
fokozatosan korlátozza a jelzáloghitelekre vonatkozó kamatfizetések adóból
történő levonhatóságát és/vagy növeli a rendszeres ingatlanadókat. Hozzon
további intézkedéseket a jelzáloghitelek törlesztési ütemének felgyorsítására.
3.           Javítsa tovább az
ingatlanpiac hatékonyságát a bérletidíj-megállapítási rendszer újabb reformjai
révén. Mindenekelőtt alakítson ki piacorientáltabb bérleti szinteket a
használati érték rendszerétől való elmozdulás és a bérleti piac bizonyos
szegmenseinek további liberalizálása révén, és biztosítson nagyobb
szerződési szabadságot a bérlők és a lakástulajdonosok között.
Csökkentse a tervezési és fellebbezési eljárások hosszát és összetettségét az
adminisztratív követelmények enyhítése és összevonása, az építési követelmények
és előírások önkormányzatok közötti összehangolása, valamint a földosztási
eljárások átláthatóságának növelése révén. Ösztönözze az önkormányzatokat arra,
hogy saját földjeiket tegyék elérhetővé új ingatlanfejlesztések számára.
4.           Hozzon megfelelő
intézkedéseket az alapkészségek javítása érdekében és könnyítse meg az oktatási
rendszerből a munka világába történő átmenetet, többek között a
munkaalapú képzések és tanulószerződéses gyakorlati képzések szélesebb
körű használata révén. Erősítse meg az arra irányuló törekvéseit,
hogy a munkaerő-piaci és az oktatási intézkedések hatékonyabban szolgálják
az alacsony képzettségű fiatalokat és a migráns háttérrel
rendelkezőket. Fokozza az állami szolgálatoknál nem regisztrált fiatalokra
vonatkozó korai beavatkozást és e fiatalok elérését.
Kelt Brüsszelben, -án/-én.
                                                                       a
Tanács részéről
                                                                       az
elnök
[1]               HL L 209., 1997.8.2., 1. o.
[2]               HL L 306., 2011.11.23., 25. o.
[3]               COM(2014) 428 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 és
P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 90 final.
[8]               Az 1466/97/EK rendelet 9. cikkének (2) bekezdése
szerint.