title: Az Európai Parlament és a Tanács 2007/60/EK Irányelve ( 2007. október 23. ) az árvízkockázatok értékeléséről és kezeléséről (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               6.11.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 288/27

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2007/60/EK IRÁNYELVE

   (2007. október 23.)
   az árvízkockázatok értékeléséről és kezeléséről
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 175. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (2),
   mivel:

               (1)

               Az árvizek haláleseteket és kitelepítéseket okozhatnak, károsíthatják a környezetet, súlyosan veszélyeztethetik a gazdasági fejlődést, valamint akadályozhatják a Közösség gazdasági tevékenységeit.

               (2)

               Az árvíz elkerülhetetlen természeti jelenség. Ugyanakkor egyes emberi tevékenységek (például az emberi települések és gazdasági eszközök növekvő száma az árterületeken, valamint a természetes árvíz-visszatartási képesség területhasználat miatti csökkenése) és az éghajlatváltozás hozzájárulnak az árvizek valószínűségének növekedéséhez és káros hatásainak súlyosbodásához.

               (3)

               Az árvizekkel kapcsolatos, elsősorban az emberi egészségre és életre, a környezetre, a kulturális örökségre, a gazdasági tevékenységekre és az infrastruktúrára gyakorolt káros következmények kockázatának csökkentése megvalósítható és kívánatos. E kockázatok csökkentését célzó intézkedéseket azonban, amennyire lehetséges, az egész vízgyűjtőben össze kell hangolni, hogy azok eredményesek lehessenek.

               (4)

               A vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23-i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) előírja, hogy a jó ökológiai és kémiai állapot elérése érdekében valamennyi vízgyűjtő kerületre vízgyűjtő-gazdálkodási tervet kell kidolgozni, ami hozzájárul majd az árvizek hatásainak enyhítéséhez. Az árvízkockázat csökkentése ugyanakkor nem tartozik az említett irányelv fő célkitűzései közé, és nem veszi figyelembe az árvízkockázatoknak az éghajlatváltozás eredményeként előálló jövőbeli változásait sem.

               (5)

               Az Európai Parlament, a Tanács, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság, valamint a Régiók Bizottsága részére küldött „Árvízkockázatok kezelése – Árvízmegelőzés, árvíz elleni védekezés és árvízkárok mérséklése” című, 2004. július 12-i bizottsági közlemény meghatározza a közösségi szintű árvízkockázat-kezelésre vonatkozó elemzését és megközelítését, valamint kijelenti, hogy a közösségi szintű összehangolt és koordinált cselekvés jelentős hozzáadott értéket hozna létre és javítaná az árvízvédelem általános szintjét.

               (6)

               Az eredményes árvízmegelőzés és árvízvédekezés a tagállamok közötti koordináción túl szükségessé teszi a harmadik országokkal folytatott együttműködést is. Ez összhangban van a 2000/60/EK irányelvvel, valamint az árvízkockázatok kezelésével kapcsolatos nemzetközi alapelvekkel, melyek elsősorban a 95/308/EK tanácsi határozattal (4) jóváhagyott, az Egyesült Nemzeteknek a határokat átlépő vízfolyások és nemzetközi tavak védelméről és használatáról szóló egyezménye, és bármely az annak alkalmazásáról szóló későbbi megállapodás kapcsán jött létre.

               (7)

               A polgári védelmi segítségnyújtási beavatkozások terén a fokozott együttműködés előmozdítását segítő közösségi eljárás kialakításáról szóló, 2001. október 23-i 2001/792/EK, Euratom tanácsi határozat (5) mozgósítja a tagállami támogatást és segítségnyújtást súlyos vészhelyzetek, többek között árvizek esetén. A polgári védelem megfelelő válaszlépést biztosíthat az érintett lakosságnak és javíthatja a felkészültséget és az alkalmazkodási képességet.

               (8)

               Az Európai Unió Szolidaritási Alapjának létrehozásáról szóló, 2002. november 11-i 2012/2002/EK tanácsi rendelet (6) értelmében súlyos katasztrófa esetén lehetőség van a gyors pénzügyi támogatás odaítélésére annak érdekében, hogy az érintett emberek, természeti övezetek, régiók és országok körülményei a lehető legteljesebb mértékben újra normalizálódhassanak. Ugyanakkor az alap csak vészhelyzeti műveletek esetében avatkozhat be, a vészhelyzetet megelőző fázisokban nem.

               (9)

               A víz- és területhasználatra vonatkozó politikák kidolgozása során a tagállamoknak és a Közösségnek figyelembe kell venniük e politikáknak az árvízkockázatokra és azok kezelésére gyakorolt esetleges hatását.

               (10)

               A Közösség területén különböző típusú árvizek fordulnak elő, pl. folyami árvizek, heves árhullámok, városi árvizek és tengerparti áradások. Az árvizek okozta károk is változóak lehetnek a Közösség különböző országaiban és régióiban. Ennélfogva az árvízkockázat-kezelésére vonatkozó célkitűzéseket a tagállamoknak maguknak kell meghatározniuk, s azoknak helyi és regionális körülményeken kell alapulniuk.

               (11)

               Az árvízkockázat a Közösség bizonyos területein jelentéktelennek tekinthető, például a gyéren lakott vagy lakatlan területeken, illetve a korlátozott gazdasági eszközökkel vagy ökológiai értékekkel rendelkező területeken. Minden vízgyűjtő kerületben vagy igazgatási egységnél meg kell állapítani az árvízkockázatokat és a további intézkedések – például az árvízkár-mérséklési képesség értékelése – szükségességét.

               (12)

               Egy eredményes információs eszköz, valamint a prioritások meghatározásához és a további technikai, pénzügyi és politikai döntésekhez szükséges értékes alap rendelkezésre állása érdekében gondoskodni kell az árvízveszélytérképek és árvízkockázati térképek kidolgozásáról, amelyek bemutatják a különböző árvízhelyzetekhez kapcsolódó lehetséges negatív következményeket, beleértve az árvizek következtében fellépő esetleges környezetszennyezés forrásaira vonatkozó információkat. Ezzel összefüggésben a tagállamoknak fel kell mérniük az árvízkockázatokat növelő hatású tevékenységeket.

               (13)

               Az árvizek által az érintett területen kifejtett kedvezőtlen hatások elkerülése és csökkentése érdekében célszerű árvízkockázat-kezelési terveket készíteni. Az árvizek okai és következményei eltérőek a Közösség különböző országaiban és régióiban. Az árvízkockázat-kezelési terveknek tehát figyelembe kell venniük az általuk lefedett területek sajátosságait és azok szükségleteivel és prioritásaival összhangban lévő testre szabott megoldásokat kell nyújtaniuk, a vízgyűjtő kerületeken belüli megfelelő koordináció biztosítása és a közösségi jogszabályokban foglalt környezetvédelmi célok elérésének előmozdítása mellett. A tagállamoknak különösen tartózkodniuk kell attól, hogy olyan intézkedéseket hozzanak, vagy olyan tevékenységeket folytassanak, amelyek növelik az árvizek kockázatát egy másik tagállamban, kivéve, ha ezek összehangolt intézkedések, és az érintett tagállamok egymás között megegyeztek a megoldásban.

               (14)

               Az árvízkockázat-kezelési terveknek megkülönböztetett figyelmet kell fordítaniuk a megelőzésre, védelemre és felkészültségre. Annak érdekében, hogy a folyók nagyobb helyet kapjanak, ahol lehetséges, meg kell fontolni az árterületek fenntartását és/vagy helyreállítását és az emberi egészséget, a környezetet, a kulturális örökséget és a gazdasági tevékenységet érő károk megakadályozására és csökkentésére szolgáló intézkedéseket. Az árvízkockázat-kezelési tervek elemeit rendszeresen felül kell vizsgálni, és szükség esetén naprakésszé kell tenni az éghajlatváltozásnak az árvizek előfordulására gyakorolt valószínű hatásaira is figyelemmel.

               (15)

               Az árvízkockázat-kezelés keretében nagyon fontos a szolidaritás elve. Ennek fényében arra kell ösztönözni a tagállamokat, hogy méltányos módon osztozzanak a felelősségben, amikor mindenki számára előnyös módon, a vízfolyások mentén felmerülő kockázatkezelési intézkedésről közösen határoznak.

               (16)

               A párhuzamos munkavégzés megelőzése érdekében szükséges, hogy a tagállamok felhatalmazással rendelkezzenek a meglévő előzetes árvízkockázat-értékelések, árvízveszély- és árvízkockázati térképek, valamint árvízkockázat-kezelési tervek ezen irányelv céljainak elérése és követelményei teljesítése céljából történő használatára.

               (17)

               A 2000/60/EK irányelv szerinti vízgyűjtő-gazdálkodási tervek és az ezen irányelv szerinti árvízkockázat-kezelési tervek kidolgozása az integrált vízgyűjtő-gazdálkodás részét képezik. Következésképpen e két folyamatnak – a 2000/60/EK irányelv környezetvédelmi célkitűzéseire tekintettel – fel kell használnia a közös kapcsolódási pontok és előnyök kölcsönös lehetőségét, biztosítania kell a hatékonyságot és az erőforrásokkal való előrelátó gazdálkodást, miközben szem előtt kell tartania, hogy az ezen irányelv és a 2000/60/EK irányelv szerinti illetékes hatóságok, valamint igazgatási egységek eltérőek lehetnek.

               (18)

               A tagállamoknak értékeléseiket, térképeiket és terveiket az árvízkockázat-kezelés területén a megfelelő legjobb gyakorlat és a rendelkezésre álló, de túlzott költségekkel nem járó legjobb technológiák alapján kell elkészíteniük.

               (19)

               A víztesteknek a fenntartható emberi tevékenységek különböző formáit szolgáló többcélú felhasználása (pl. árvízkockázat-kezelés, ökológia, belvízi hajózás vagy vízenergia) esetében és az ilyen felhasználás víztestekre gyakorolt hatására vonatkozóan a 2000/60/EK irányelv egyértelmű és átlátható folyamatot állapít meg az ilyen felhasználások és hatások szabályozására, beleértve a „jó állapot” vagy a „nincs állapotromlás” célkitűzéseitől való lehetséges mentesítéseket annak 4. cikkében. A 2000/60/EK irányelv 9. cikke rendelkezik a költségek megtérüléséről.

               (20)

               Az ezen irányelv végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal (7) összhangban kell elfogadni.

               (21)

               A Bizottságot fel kell hatalmazni különösen arra, hogy a mellékletet a tudományos és műszaki haladáshoz igazítsa. Mivel ezek az intézkedések általános hatályúak és ezen irányelv nem alapvető fontosságú elemeinek módosítására irányulnak, azokat az 1999/468/EK határozat 5a. cikkében meghatározott ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.

               (22)

               Ez az irányelv tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és betartja különösen az Európai Unió alapjogi chartája által elismert elveket. Különösen a magas szintű környezetvédelem közösségi politikákba történő integrációját kívánja elősegíteni az Európai Unió alapjogi chartájának 37. cikkében megállapított fenntartható fejlődésre vonatkozó alapelvvel összhangban.

               (23)

               Mivel az irányelv célját, nevezetesen az árvízkárok kockázatának csökkentésére irányuló intézkedések számára szolgáló keret létrehozását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az intézkedés léptéke és hatásai miatt az közösségi szinten jobban megvalósítható, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében meghatározottak szerinti szubszidiaritás elvének megfelelően. Az e cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célhoz szükséges mértéket.

               (24)

               Az arányosság és szubszidiaritás elvével, valamint a Szerződéshez csatolt, a szubszidiaritásról és az arányosság elveinek alkalmazásáról szóló jegyzőkönyvvel összhangban, valamint a tagállamok meglévő képességeit tekintetbe véve jelentős rugalmasságot kell biztosítani helyi és regionális szinteken, különös tekintettel a hatóságok szervezetére és hatáskörére.

               (25)

               A jogalkotás minőségének javításáról szóló intézményközi megállapodás (8) 34. pontjával összhangban a tagállamokat ösztönzik arra, hogy a maguk számára, illetve a Közösség érdekében készítsék el saját táblázataikat, amelyek a lehető legpontosabban bemutatják az ezen irányelv és az átültető rendelkezések közötti megfelelést, és hogy e táblázatokat tegyék közzé,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   I.   FEJEZET
   ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
   1. cikk
   Ennek az irányelvnek a célja, hogy keretet adjon a Közösség területén az árvízkockázatok értékelésére és kezelésére az árvizekkel kapcsolatos, az emberi egészségre, a környezetre, a kulturális örökségre és a gazdasági tevékenységre gyakorolt káros következmények csökkentése érdekében.
   2. cikk
   Ennek az irányelvnek az alkalmazásában a 2000/60/EK irányelv 2. cikkében említett „vízfolyás”, „vízgyűjtő”, „részvízgyűjtő” és „vízgyűjtő kerület” fogalommeghatározásokon túlmenően a következő meghatározásokat kell alkalmazni:

               1.

               „árvíz”: a rendes körülmények között vízzel nem borított földterület ideiglenes víz alá kerülése. Ez magában foglalja a folyókból, hegyi patakokból, a földközi-tengeri időszakos vízfolyásokból származó árvizet és a tengerparti területeken a tengerből származó árvizet, a szennyvízrendszerekből származó árvizet azonban kizárhatja;

               2.

               „árvízkockázat”: az árvízi esemény valószínűségének és az árvízi eseményhez társuló, az emberi egészségre, a környezetre, a kulturális örökségre és a gazdasági tevékenységre gyakorolt lehetséges káros következményeknek az együttese.

         3. cikk
   (1)   Ezen irányelv alkalmazásában a tagállamok a 2000/60/EK irányelv 3. cikkének (1), (2), (3), (5) és (6) bekezdése szerinti intézkedéseket alkalmazzák.
   (2)   Mindazonáltal ezen irányelv végrehajtására a tagállamok:

               a)

               kijelölhetnek a 2000/60/EK irányelv 3. cikkének (2) bekezdése alapján meghatározottaktól eltérő, hatáskörrel rendelkező hatóságokat;

               b)

               meghatározhatnak bizonyos tengerparti területeket vagy egyedi vízgyűjtőket, és a 2000/60/EK irányelv 3. cikkének (1) bekezdése alapján kijelöltektől eltérő igazgatási egységekhez sorolhatják azokat.

         Ezekben az esetekben a tagállamok legkésőbb 2010. május 26-ig közlik a Bizottsággal a 2000/60/EK irányelv I. mellékletében említett információt. E célból a hatáskörrel rendelkező hatóságokra, valamint a vízgyűjtő kerületekre való bármely hivatkozást az e cikkben említett hatáskörrel rendelkező hatóságokra és igazgatási egységre való hivatkozásként kell értelmezni. A tagállamok az e cikk szerint nyújtott információ bármely változásáról a változás hatálybalépését követő három hónapon belül tájékoztatják a Bizottságot.
   II.   FEJEZET
   ELŐZETES ÁRVÍZKOCKÁZATI ÉRTÉKELÉS
   4. cikk
   (1)   A tagállamok a területükön fekvő valamennyi vízgyűjtő kerületre, a 3. cikk (2) bekezdésének b) pontjában említett igazgatási egységre vagy egy nemzetközi vízgyűjtő kerületnek a területükön fekvő szakaszára vonatkozóan e cikk (2) bekezdésével összhangban lévő előzetes árvízkockázati értékelést végeznek.
   (2)   A rendelkezésre álló vagy könnyen levezethető információk, mint például a hosszú távú fejleményekre, különösen az éghajlatváltozásnak az árvizek előfordulására gyakorolt hatására vonatkozó feljegyzések és tanulmányok alapján, a lehetséges kockázatok értékelése céljából előzetes árvízkockázat-értékelést kell készíteni. Az értékelés legalább az alábbiakat tartalmazza:

               a)

               a folyó vízgyűjtő kerületének térképe a megfelelő méretarányban, amely tartalmazza a vízgyűjtők, részvízgyűjtők és – ahol vannak – a tengerparti területek határait, jelöli a domborzatot és a területhasználatot;

               b)

               a múltban bekövetkezett azon árvizek leírása, amelyeknek jelentős káros hatásai voltak az emberi egészségre, a környezetre, a kulturális örökségre és a gazdasági tevékenységre, és amelyeket illetően továbbra is fennáll a jövőbeni hasonló előfordulás valószínűsége, beleértve elöntésük mértékét, árvízterjedési útvonalaikat és az általuk okozott káros hatások értékelését;

               c)

               a múltban bekövetkezett azon jelentős árvizek leírása, amelyek esetében hasonló jövőbeni események jelentős káros következményei előreláthatók;
               és a tagállamok egyedi szükségleteitől függően tartalmazza a következőket is:

               d)

               a jövőbeni árvizeknek az emberi egészségre, a környezetre, a kulturális örökségre és a gazdasági tevékenységre gyakorolt lehetséges káros hatásainak értékelése, a lehető legnagyobb mértékben figyelembe véve olyan tényezőket, mint a domborzat, a vízfolyások elhelyezkedése, valamint azok általános hidrológiai és geomorfológiai tulajdonságai – beleértve az árterületeket mint természetes árvízvisszatartó területeket is –, az ember által készített meglévő árvízvédelmi infrastruktúra eredményessége, a lakott területek elhelyezkedése, a gazdasági tevékenységre szolgáló területek és a hosszú távú fejlemények, beleértve az éghajlatváltozásnak az árvizek előfordulására gyakorolt hatását is.

         (3)   A nemzetközi vízgyűjtő kerületek vagy a 3. cikk (2) bekezdésének b) pontjában említett, más tagállamokkal közös igazgatási egységek esetében a tagállamok biztosítják, hogy a vonatkozó információk cseréje az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok között végbemenjen.
   (4)   A tagállamok az előzetes árvízkockázat-értékelést legkésőbb 2011. december 22-ig befejezik.
   5. cikk
   (1)   A 4. cikkben említett előzetes árvízkockázat-értékelés alapján a tagállamok a területükön fekvő valamennyi vízgyűjtő kerület vagy a 3. cikk (2) bekezdésének b) pontjában említett igazgatási egység vagy egy nemzetközi vízgyűjtő kerületnek a területükön fekvő része tekintetében meghatározzák azokat a területeket, amelyekre vonatkozóan megítélésük szerint lehetséges jelentős árvízkockázat áll fenn, illetve előfordulása valószínűsíthető.
   (2)   Az (1) bekezdés szerinti, más tagállamokkal közös, nemzetközi vízgyűjtő kerületbe vagy egy, a 3. cikk (2) bekezdésének b) pontjában említett igazgatási egységbe tartozó területek meghatározását az érintett tagállamok között össze kell hangolni.
   III.   FEJEZET
   ÁRVÍZVESZÉLYTÉRKÉPEK ÉS ÁRVÍZKOCKÁZATI TÉRKÉPEK
   6. cikk
   (1)   A tagállamok a vízgyűjtő kerület vagy a 3. cikk (2) bekezdésének b) pontjában említett igazgatási egység szintjén az 5. cikk (1) bekezdése szerint meghatározott területekre a legmegfelelőbb méretarányban árvízveszélytérképeket és árvízkockázati térképeket készítenek.
   (2)   Az 5. cikkben meghatározott, más tagállamokkal közös területekre vonatkozó árvízveszélytérképek és árvízkockázati térképek elkészítésére az érintett tagállamok közötti, előzetes információcserére irányuló kötelezettség vonatkozik.
   (3)   Az árvízveszélytérképeknek azokra a földrajzi területekre kell kiterjedniük, amelyeket a következő forgatókönyvek szerint önthet el az árvíz:

               a)

               alacsony valószínűségű árvizek vagy szélsőséges eseményekre vonatkozó forgatókönyvek;

               b)

               közepes valószínűségű árvizek (a valószínű visszatérési idő ≥ 100 év);

               c)

               adott esetben nagy valószínűségű árvizek.

         (4)   A (3) bekezdésben említett valamennyi forgatókönyv esetében a következő elemeknek kell szerepelniük:

               a)

               az elöntés mértéke;

               b)

               vízmélységek vagy vízszintek értelemszerűen;

               c)

               adott esetben az áramlási sebesség vagy a vonatkozó vízhozam.

         (5)   Az árvízkockázati térképeken fel kell tüntetni a (3) bekezdésben említett forgatókönyvek szerinti árvizekkel kapcsolatos lehetséges káros hatásokat, amelyeket a következő szempontok szerint kell kifejezni:

               a)

               a potenciálisan érintett lakosok becsült száma;

               b)

               a potenciálisan érintett terület gazdasági tevékenységének típusa;

               c)

               a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló, 1996. szeptember 24-i 96/61/EK tanácsi irányelv (9) I. mellékletében említett létesítmények, amelyek árvíz esetén esetleges környezetszennyezést okozhatnak, valamint a lehetségesen érintett, a 2000/60/EK irányelv IV. melléklete 1. pontjának i., iii. és v. alpontjában meghatározott védett területek;

               d)

               egyéb olyan információk, amelyeket a tagállam hasznosnak ítél, mint például azon területek feltüntetése, ahol magas hordaléktartalmú, illetve törmelékáradások fordulhatnak elő, valamint más jelentős szennyezési forrásokra vonatkozó információk.

         (6)   A tagállamok határozhatnak úgy, hogy azon tengerparti területek tekintetében, ahol megfelelő az árvízvédekezés szintje, az árvízveszélytérképek elkészítését a (3) bekezdés a) pontjában említett forgatókönyvre korlátozzák.
   (7)   A tagállamok azon területek tekintetében, ahol az áradás a talajvízből származik, határozhatnak úgy, hogy az árvízveszélytérképek elkészítését a (3) bekezdés a) pontjában szereplő forgatókönyvre korlátozzák.
   (8)   A tagállamok biztosítják, hogy az árvízveszélytérképek és az árvízkockázati térképek 2013. december 22-ig elkészüljenek.
   IV.   FEJEZET
   ÁRVÍZKOCKÁZAT-KEZELÉSI TERVEK
   7. cikk
   (1)   A 6. cikkben említett térképek alapján az 5. cikk (1) bekezdése szerint meghatározott területekre és a 13. cikk (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott területekre a tagállamoknak a vízgyűjtő kerület vagy a 3. cikk (2) bekezdésének b) pontjában említett igazgatási egység szintjén összehangolt, e cikk (2) és (3) bekezdésének megfelelő árvízkockázat-kezelési terveket kell készíteniük.
   (2)   A tagállamok az 5. cikk (1) bekezdése szerint meghatározott területek és a 13. cikk (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott területek tekintetében az árvizeknek az emberi egészségre, a környezetre, a kulturális örökségre és a gazdasági tevékenységre gyakorolt lehetséges káros következményeinek csökkentésére, valamint – amennyiben indokoltnak ítélik – a nem szerkezeti kezdeményezésekre és/vagy az árvíz valószínűségének csökkentésére összpontosítva megfelelő árvízkockázat-kezelési célokat állapítanak meg.
   (3)   Az árvízkockázat-kezelési tervek a (2) bekezdéssel összhangban megállapított célkitűzések elérését szolgáló intézkedéseket foglalnak magukban, továbbá tartalmazzák a melléklet A. részében meghatározott elemeket.
   Az árvízkockázat-kezelési terveknek figyelembe kell venniük az olyan lényeges szempontokat, mint a költségek és hasznok, az elöntés mértéke, az árvízterjedési útvonalak és az árvíz-visszatartási képességgel rendelkező területek – például természetes árterületek –, a 2000/60/EK irányelv 4. cikkében foglalt környezetvédelmi célkitűzések, a talaj- és vízgazdálkodás, a területrendezés, a területhasználat, a természetvédelem, a hajózás és a kikötői infrastruktúra.
   Az árvízkockázat-kezelési tervek az árvízkockázat-kezelés minden szempontjára kiterjednek, összpontosítva a megelőzésre, védelemre, felkészültségre, beleértve az árvíz-előrejelzéseket és a korai riasztó rendszereket, valamint figyelembe veszik az adott vízgyűjtő vagy részvízgyűjtő jellemzőit. Az árvízkockázat-kezelési tervekbe a fenntartható területhasználati gyakorlatok támogatását, az árvízvisszatartás javítását, valamint bizonyos területek árvízesemények esetén történő ellenőrzött elárasztását is fel lehet venni.
   (4)   A valamely tagállamban kialakított árvízkockázat-kezelési tervek a szolidaritás érdekében nem tartalmazhatnak olyan intézkedéseket, amelyek kiterjedésüknél és hatásuknál fogva jelentősen növelik az árvízkockázatot az ugyanazon vízgyűjtőbe vagy részvízgyűjtőbe tartozó alvízi vagy felvízi más országokban, kivéve, ha ezek összehangolt intézkedések, és az érintett tagállamok a 8. cikk keretében egymás között megegyeztek a megoldásban.
   (5)   A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az árvízkockázat-kezelési tervek 2015. december 22-ig elkészüljenek és közzétételre kerüljenek.
   8. cikk
   (1)   A tagállamok biztosítják, hogy a teljes egészében a területükön fekvő vízgyűjtő kerületekre vagy a 3. cikk (2) bekezdésének b) pontjában említett igazgatási egységekre vonatkozóan a vízgyűjtő kerület szintjén összehangolt egyetlen, egységes árvízkockázat-kezelési terv vagy árvízkockázat-kezelési tervcsomag készüljön.
   (2)   A teljes egészében a Közösség területén belül elhelyezkedő nemzetközi vízgyűjtő kerület vagy a 3. cikk (2) bekezdésének b) pontjában említett igazgatási egység esetében a tagállamok biztosítják a koordinációt azzal a céllal, hogy a nemzetközi vízgyűjtő kerület szintjén összehangolt egyetlen, egységes nemzetközi árvízkockázat-kezelési terv vagy árvízkockázat-kezelési tervcsomag készüljön. Amennyiben ilyen tervek nem készülnek, a tagállamoknak a nemzetközi vízgyűjtő kerületnek legalább a saját területükre eső részére kiterjedő, amennyire csak lehetséges, a nemzetközi vízgyűjtő kerület szintjén összehangolt árvízkockázat-kezelési terveket kell kidolgozniuk.
   (3)   A Közösség határain túlra kiterjedő nemzetközi vízgyűjtő kerület vagy a 3. cikk (2) bekezdésének b) pontjában említett igazgatási egység esetében, a tagállamok a nemzetközi vízgyűjtő kerület szintjén összehangolt egyetlen, egységes nemzetközi árvízkockázat-kezelési terv vagy árvízkockázat-kezelési tervcsomag készítésére törekednek; amennyiben ez nem lehetséges, a nemzetközi vízgyűjtő kerületnek a területükön elhelyezkedő részeire a (2) bekezdést kell alkalmazni.
   (4)   A (2) és (3) bekezdésben említett árvízkockázat-kezelési terveket – amennyiben a közös részvízgyűjtőn osztozó országok ezt indokoltnak ítélik – a nemzetközi részvízgyűjtők szintjén összehangolt, részletesebb árvízkockázat-kezelési tervekkel kell kiegészíteni.
   (5)   Ha egy tagállam olyan problémát tár fel, amely hatással van vizei árvízkockázatainak kezelésére, de maga nem tudja azt megoldani, tájékoztathatja a problémáról a Bizottságot és bármely érintett tagállamot, és javaslatokat tehet a megoldásra.
   A Bizottság hat hónapon belül válaszol a tagállamoktól kapott bármely tájékoztatásra vagy javaslatra.
   V.   FEJEZET
   A 2000/60/EK IRÁNYELVVEL VALÓ ÖSSZEHANGOLÁS, A NYILVÁNOSSÁG TÁJÉKOZTATÁSA ÉS KONZULTÁCIÓ
   9. cikk
   A tagállamok megteszik az ezen irányelv alkalmazásának a 2000/60/EK irányelv alkalmazásával való összehangolásához szükséges lépéseket, azon lehetőségekre összpontosítva, amelyek által javítható a hatékonyság, az információcsere, valamint a 2000/60/EK irányelv 4. cikkében előírt környezeti célkitűzésekre tekintettel közös kapcsolódási pontok és előnyök valósíthatók meg. Így különösen:

               1.

               Az ezen irányelv 6. és 14. cikkében említett első árvízveszély- és árvízkockázati térképek kidolgozását és későbbi felülvizsgálataikat úgy kell végrehajtani, hogy a bennük található információk összhangban legyenek a 2000/60/EK irányelv szerint benyújtott lényeges információkkal. Ezeket a 2000/60/EK irányelv 5. cikkének (2) bekezdésében előírt felülvizsgálatokkal szorosabban össze kell hangolni, és azokba beépíthetők.

               2.

               Az ezen irányelv 7. és 14. cikkében említett első árvízkockázat-kezelési tervek kidolgozását és későbbi felülvizsgálatait a 2000/60/EK irányelv 13. cikkének (7) bekezdésében meghatározott vízgyűjtő-gazdálkodási tervek felülvizsgálataival összehangolva kell végrehajtani, és azok e felülvizsgálatokba beépíthetők.

               3.

               Az ezen irányelv 10. cikke szerinti valamennyi érdekelt fél aktív részvételét – amennyiben indokolt – össze kell hangolni a 2000/60/EK irányelv 14. cikke szerinti érdekelt felek aktív részvételével.

         10. cikk
   (1)   Az alkalmazandó közösségi jogszabályoknak megfelelően a tagállamok az előzetes árvízkockázat-értékelést, az árvízveszélytérképeket, az árvízkockázati térképeket és az árvízkockázat-kezelési terveket elérhetővé teszik a nyilvánosság számára.
   (2)   A tagállamok ösztönzik az érdekelt feleknek a IV. fejezetben említett árvízkockázat-kezelési tervek elkészítésében, felülvizsgálatában és aktualizálásában való aktív részvételét.
   VI.   FEJEZET
   VÉGREHAJTÁSI INTÉZKEDÉSEK ÉS MÓDOSÍTÁSOK
   11. cikk
   (1)   A Bizottság a 12. cikk (2) bekezdésében említett bizottsági eljárással összhangban az adatok – többek között a statisztikai és kartográfiai adatok – feldolgozása és a Bizottsághoz való továbbítása céljából technikai formátumokat fogad el. A technikai formátumokat legalább két évvel a 4. cikk (4) bekezdésében, a 6. cikk (8) bekezdésében és a 7. cikk (5) bekezdésében megjelölt időpontok előtt kell elfogadni, figyelembe véve a már létező előírásokat és a vonatkozó közösségi aktusok alapján kialakított formátumokat.
   (2)   A Bizottság – a felülvizsgálati és aktualizálási időszakok figyelembevételével – a mellékletet a tudományos és technikai fejlődésnek megfelelően kiigazíthatja.
   Ezeket az intézkedéseket, amelyek ezen irányelv nem alapvető jelentőségű elemeinek módosítására irányulnak, a 12. cikk (3) bekezdésében említett ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással kell elfogadni.
   12. cikk
   (1)   A Bizottságot munkájában a 2000/60/EK irányelv 21. cikke szerint létrehozott bizottság segíti.
   (2)   Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, tekintettel annak 8. cikke rendelkezéseire.
   Az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében megállapított határidő három hónap.
   (3)   Az e bekezdésre történő hivatkozás esetén az 1999/468/EK határozat 5a. cikkének (1)–(4) bekezdését és 7. cikkét kell alkalmazni, figyelemmel a határozat 8. cikkének rendelkezéseire.
   VII.   FEJEZET
   ÁTMENETI INTÉZKEDÉSEK
   13. cikk
   (1)   A tagállamok határozhatnak úgy, hogy nem végeznek a 4. cikkben említett előzetes árvízkockázat-értékelést azon vízgyűjtők, részvízgyűjtők vagy tengerparti területek esetében, amelyeknél:

               a)

               2010. december 22-ét megelőzően már végeztek árvízkockázat-értékelést annak megállapítására, hogy potenciálisan jelentős árvízkockázat áll fenn, vagy előfordulása valószínűsíthető, és ezáltal a terület az 5. cikk (1) bekezdésében említettek közé sorolható; vagy

               b)

               2010. december 22-ét megelőzően az ezen irányelv vonatkozó rendelkezéseinek megfelelő árvízveszélytérképek és árvízkockázati térképek elkészítéséről, valamint árvízkockázat-kezelési tervek létrehozásáról határoztak.

         (2)   A tagállamok határozhatnak úgy, hogy 2010. december 22-ét megelőzően véglegesített árvízveszély- és árvízkockázati térképeket felhasználják, amennyiben ezen térképek információtartalma megegyezik a 6. cikk követelményeivel.
   (3)   A tagállamok határozhatnak úgy, hogy 2010. december 22-ét megelőzően véglegesített árvízkockázat-kezelési terveket felhasználják, feltéve, hogy ezen tervek tartalma megegyezik a tervekre vonatkozóan a 7. cikkben meghatározott követelményekkel.
   (4)   E cikk (1), (2) és (3) bekezdéseit a 14. cikk sérelme nélkül kell alkalmazni.
   VIII.   FEJEZET
   FELÜLVIZSGÁLATOK, JELENTÉSEK ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
   14. cikk
   (1)   Az előzetes árvízkockázat-értékelést vagy a 13. cikk (1) bekezdésében említett értékelést és határozatokat 2018. december 22-ig, majd azt követően hatévente felül kell vizsgálni és szükség esetén frissíteni kell.
   (2)   Az árvízveszély- és az árvízkockázati térképeket 2019. december 22-ig, majd azt követően hatévente felül kell vizsgálni és szükség esetén frissíteni kell.
   (3)   Az árvízkockázat-kezelési terve(ke)t – beleértve a melléklet B. részében előírt alkotóelemeket is – 2021. december 22-ig, majd azt követően hatévente felül kell vizsgálni és szükség esetén frissíteni kell.
   (4)   Az (1) és (3) bekezdésben említett felülvizsgálatok során figyelembe kell venni az éghajlatváltozás által az árvizek előfordulására gyakorolt valószínűsíthető hatást.
   15. cikk
   (1)   A tagállamok a 4., 6. és 7. cikkben említett előzetes árvízkockázat-értékelést, árvízveszélytérképeket, árvízkockázati térképeket és árvízkockázat-kezelési terveket, valamint ezek felülvizsgálatát és adott esetben aktualizált változatukat a 4. cikk (4) bekezdésében, a 6. cikk (8) bekezdésében, a 7. cikk (5) bekezdésében, valamint a 14. cikkben meghatározott időpontokat követő három hónapon belül elérhetővé teszik a Bizottság számára.
   (2)   A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot a 13. cikk (1), (2) és (3) bekezdésével összhangban meghozott döntéseikről, és rendelkezésére bocsátják az ezzel kapcsolatos lényeges információkat a 4. cikk (4) bekezdésében, a 6. cikk (8) bekezdésében, valamint a 7. cikk (5) bekezdésében megjelölt időpontig.
   16. cikk
   A Bizottság 2018. december 22-ig, majd azt követően hatévenként ezen irányelv alkalmazásáról jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. A jelentés készítése során figyelembe veszik az éghajlatváltozás hatásait.
   17. cikk
   (1)   A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2009. november 26-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, az intézkedésekben hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok állapítják meg.
   (2)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   18. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   19. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Strasbourgban, 2007. október 23-án.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         H.-G. PÖTTERING

            a Tanács részéről

            az elnök

         M. LOBO ANTUNES

      (1)  HL C 195., 2006.8.18., 37. o.

      (2)  Az Európai Parlament 2006. június 13-i álláspontja (HL C 300. E, 2006.12.9., 123. o.) és a Tanács 2006. november 23-i közös álláspontja (HL C 311. E, 2006.12.19., 10. o.) és az Európai Parlament 2007. április 25-i álláspontja. A Tanács 2007. szeptember 18-i határozata.

      (3)  HL L 327., 2000.12.22., 1. o. A 2455/2001/EK határozattal (HL L 331., 2001.12.15., 1. o.) módosított irányelv.

      (4)  HL L 186., 1995.8.5., 42. o.

      (5)  HL L 297., 2001.11.15., 7. o.

      (6)  HL L 311., 2002.11.14., 3. o.

      (7)  HL L 184., 1999.7.17., 23. o. A 2006/512/EK határozattal (HL L 200., 2006.7.22., 11. o.) módosított határozat.

      (8)  HL C 321., 2003.12.31., 1. o.

      (9)  HL L 257., 1996.10.10., 26. o. A legutóbb a 166/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL L 33., 2006.2.4., 1. o.) módosított irányelv.

      MELLÉKLET
      A.   Árvízkockázat-kezelési tervek

                  I.

                  Az első árvízkockázat-kezelési tervek alkotóelemei:

                              1.

                              az előzetes árvízkockázat-értékelés következtetései a II. fejezet előírásainak megfelelően, a vízgyűjtő kerület vagy a 3. cikk (2) bekezdésének b) pontjában említett igazgatási egység összefoglaló térképe formájában, feltüntetve az ennek az árvízkockázat-kezelési tervnek a tárgyát képező, az 5. cikk (1) bekezdésében meghatározott területeket;

                              2.

                              a III. fejezet szerint elkészített vagy a – 13. cikknek megfelelően – már létező árvízveszélytérképek és árvízkockázati térképek, valamint az e térképek alapján levonható következtetések;

                              3.

                              a 7. cikk (2) bekezdésével összhangban megállapított, megfelelő árvízkockázat-kezelési célkitűzések leírása;

                              4.

                              a megfelelő árvízkockázat-kezelési célok elérését célzó intézkedések összefoglalása és azok rangsorolása, beleértve a 7. cikkel összhangban, valamint az egyéb közösségi jogi aktusok – beleértve az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 1985. június 27-i 85/337/EGK tanácsi irányelvet (1) és a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek veszélyeinek ellenőrzéséről szóló, 1996. december 9-i 96/82/EK tanácsi irányelvet (2), a bizonyos tervek és programok környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2001. június 27-i 2001/42/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (3), valamint a 2000/60/EK irányelvet – szerint hozott, az árvizekkel kapcsolatos intézkedéseket;

                              5.

                              amennyiben rendelkezésre áll, a közös vízgyűjtők vagy részvízgyűjtők esetében a transznacionális hatású intézkedések értékeléséhez használt költség-haszon elemzés érintett tagállamok által meghatározott módszertanának leírása.

                  II.

                  A terv végrehajtásának leírása:

                              1.

                              a rangsorolásnak és a terv végrehajtásában elért haladás figyelemmel kísérési módjának leírása;

                              2.

                              a megtett, nyilvános tájékoztatási és konzultációs intézkedések/fellépések összefoglalása;

                              3.

                              a hatáskörrel rendelkező hatóságok jegyzéke, valamint adott esetben bármely nemzetközi vízgyűjtő kerületen belüli koordinációs folyamat és a 2000/60/EK irányelvvel való koordináció folyamatának a leírása.

            B.   Az árvízkockázat-kezelési tervek későbbi aktualizálásának alkotóelemei:

                  1.

                  az árvízkockázat-kezelési terv előző változatának közzététele óta tett valamennyi változtatás vagy aktualizálás, beleértve a 14. cikknek megfelelően végrehajtott felülvizsgálatok összefoglalását is;

                  2.

                  a 7. cikk (2) bekezdésében említett célkitűzések megvalósítása terén elért eredmények értékelése;

                  3.

                  valamennyi, az árvízkockázat-kezelési terv korábbi változatában előirányzott olyan intézkedés leírása és magyarázata, amelynek végrehajtását tervezték, de nem valósították meg;

                  4.

                  az árvízkockázat-kezelési terv korábbi változatának közzététele óta tett minden kiegészítő intézkedés leírása.

         (1)  HL L 175., 1985.7.5., 40. o. A legutóbb a 2003/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 156., 2003.6.25., 17. o.) módosított irányelv.

         (2)  HL L 10., 1997.1.14., 13. o. A legutóbb a 2003/105/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 345., 2003.12.31., 97. o.) módosított irányelv.

         (3)  HL L 197., 2001.7.21., 30. o.


title: A Tanács 92/109/EGK irányelve (1992. december 14.) a kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott előállítása során felhasznált egyes anyagok gyártásáról és forgalomba hozataláról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31992L0109

Hivatalos Lap L 370 , 19/12/1992 o. 0076 - 0082 finn különkiadás fejezet 15 kötet 12 o. 0007  svéd különkiadás fejezet 15 kötet 12 o. 0007

		A Tanács 92/109/EGK irányelve(1992. december 14.)a kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott előállítása során felhasznált egyes anyagok gyártásáról és forgalomba hozatalárólAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],az Európai Parlamenttel együttműködve [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel néhány tagállam intézkedéseket fogadott el a kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott előállítására gyakran felhasznált egyes anyagok gyártásának és forgalomba hozatalának ellenőrzésére; mivel a többi tagállam is tervezi, hogy ilyen jellegű intézkedéseket fogadjon el; mivel ezért a belső piac megvalósítására tekintettel közösségi szinten kell közös szabályokat megállapítani a jogszerű kereskedelemben lévő verseny torzulásának elkerülése és az elfogadott szabályok egységes alkalmazásának biztosítása érdekében;mivel Bécsben, 1988. december 19-én elfogadták az Egyesült Nemzetek Szervezetének a kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott kereskedelme elleni egyezményét, a továbbiakban: "ENSZ-egyezményt"; mivel az ENSZ-egyezmény része a kábítószerek ellen folytatott világméretű küzdelemnek; mivel a Közösség részt vett ezen egyezménynek a tárgyalásában, kinyilvánítva azt a politikai szándékát, hogy saját hatáskörén belül eljárjon;mivel az ENSZ-egyezmény 12. cikkének prekurzorok (előanyagok), azaz a kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott előállítása során gyakran felhasznált anyagok kereskedelmére vonatkozó követelményeit az egyes anyagok kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott előállítására való eltérítésének megakadályozására irányuló intézkedések megállapításáról szóló, 1990. december 13-i 3677/90/EGK tanácsi rendelet [4] a Közösség és a harmadik országok közötti kereskedelem vonatkozásában bevezette;mivel az ENSZ-egyezmény 12. cikke előirányozza a kábítószer-alapanyagok gyártásának és kereskedelmi elosztásának ellenőrzéséhez szükséges megfelelő intézkedések elfogadását; mivel az Egyesült Nemzetek Kábítószerügyi Bizottsága a 35. ülésszakán hozott határozatokkal további anyagokat vett fel az egyezmény mellékletében szereplő táblázatokba; mivel ebben az irányelvben ennek megfelelő rendelkezéseket kell megállapítani, azért hogy a kábítószerek Közösségen belüli tiltott eltérítésével kapcsolatos esetleges esetek felderíthetők legyenek, vagy a Közösségbe irányuló jogellenes import megakadályozható legyen, és annak biztosítása érdekében, hogy a közösségi piacon közös ellenőrzési szabályokat alkalmazzanak;mivel az ENSZ-egyezmény 12. cikkének rendelkezései az adott anyagok kereskedelmének ellenőrzési rendszerén alapulnak; mivel az említett anyagokkal folytatott kereskedelem többségében megengedett; mivel az említett anyagok szállítmányaival kapcsolatos dokumentációnak és címkézéseknek egyértelműnek kell lenniük; mivel ezenkívül fontos, hogy, miközben az illetékes hatóságok számára biztosítják a szükséges intézkedési eszközöket, az ENSZ-egyezmény szellemében fejlesszék az érintett gazdasági szereplőkkel való szoros együttműködésen és az információ megszerzésének, kicserélésének és felderítésének fejlesztésén alapuló mechanizmusokat;mivel az eltérítés formái folyamatosan változnak, nemzetközi szinten az az álláspont alakult ki, hogy az ENSZ-egyezmény 12. cikkében szabályozott eljárásokat az érintett anyagok tiltott eltérítése elleni hatékony küzdelem érdekében szigorítani kell;mivel a Bizottság és hét tagállam részt vett a Houstonban, 1990. július 10-én megrendezett G7 gazdasági csúcstalálkozón a prekurzor jellegű és az alapvető vegyi anyagoknak a tiltott kábítószergyártásra történő eltérítését megelőző hatékony eljárások kialakítására létrehozott Kémiai Akció Munkacsoport munkájában; mivel az említett munka során közösségi szintű koordináció és szoros konzultáció alakult ki az ipar és a kereskedelem képviselőivel;mivel a G7 gazdasági csúcstalálkozó Londonban, 1991. július 15-én jóváhagyta a Kémiai Akció Munkacsoport zárójelentését;mivel ez a zárójelentés az ENSZ-egyezményt a kémiai anyagok eltérítésének eseteiben folytatott nemzetközi együttműködés alapvető eszközeként ismerte el, és számos ajánlást tartalmaz az egyezmény alapján meghozott nemzeti és nemzetközi intézkedések támogatására;mivel biztosítani kell, hogy az irányelv I. mellékletének 1. kategóriájában szereplő jegyzékben szereplő anyagok előállítása vagy felhasználása tevékenységi engedélyhez legyen kötve; mivel ezeknek az anyagoknak a szállítása, ezenfelül csak akkor engedélyezhető, ha azok a személyek, akiknek szállítják azokat, általános vagy egyedi engedéllyel rendelkeznek ezeknek az anyagoknak a beszerzésére, birtoklására vagy kezelésére;mivel intézkedéseket kell elfogadni az érintett gazdasági szereplőkkel történő szoros együttműködés kialakítása céljából, annak érdekében, hogy ezek a szereplők tájékoztassák az illetékes hatóságokat a gyanús ügyletekről;mivel fontos a hatóságok közötti együttműködés mechanizmusának kidolgozása; mivel ezzel kapcsolatban kívánatos, hogy a Közösségben működő illetékes hatóságok intézkedéseiket a tagállamok közigazgatási hatóságai közötti kölcsönös segítségnyújtásról, valamint a vám- és mezőgazdasági szabályozás helyes alkalmazásának biztosítása érdekében e hatóságok és a Bizottság együttműködéséről szóló, 1981. május 19-i 1468/81/EGK tanácsi rendeletre [5] alapozzák; mivel kiemelt figyelmet kell fordítani a kapott és kicserélt információk bizalmas jellegére;mivel mindegyik tagállamnak olyan visszatartó jellegű büntetéseket kell bevezetnie, amelyek kellően hatékonyak az ezen irányelv végrehajtására elfogadott rendelkezések megsértésének megelőzésére,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:I. CÍMÁltalános rész1. cikk(1) Ennek az irányelvnek a célja a kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott előállítására felhasznált egyes anyagoknak a Közösségen belüli ellenőrzése az említett anyagok eltérítésének megelőzése érdekében.(2) Ezen irányelv alkalmazásában:a) "jegyzékben szereplő anyag": az I. mellékletben meghatározott anyagok, az ilyen anyagokat tartalmazó keverékekkel együtt. Nem tartoznak ide azok a jegyzékben szereplő anyagokat tartalmazó gyógyszerek vagy más készítmények, amelyek összetétele olyan, hogy a jegyzékben szereplő anyagok könnyen alkalmazható eszközökkel közvetlenül nem felhasználhatók vagy visszanyerhetők;b) "forgalomba hozatal": a Közösségben előállított jegyzékben szereplő anyagok harmadik félnek fizetés ellenében vagy térítésmentesen történő szállítása, vagy szabad forgalomba hozatala a Közösségben;c) "gazdasági szereplő (operátor)": a jegyzékben szereplő anyagoknak a Közösségben történő gyártásával, feldolgozásával, kereskedelmével vagy elosztásával, illetve egyéb ezzel kapcsolatos tevékenységgel – mint például a jegyzékben szereplő anyagok közvetítése vagy tárolása – foglalkozó természetes vagy jogi személy;d) "Nemzetközi Kábítószer-ellenőrző Szerv": az 1972. évi jegyzőkönyvvel módosított, a kábítószerekről szóló, 1961. évi egységes egyezmény alapján létrehozott szerv.II. CÍMA FORGALOMBA HOZATAL ELLENŐRZÉSE2. cikkDokumentáció és címkézésMindegyik tagállam megteszi az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a jegyzékben szereplő anyagok kizárólag a következő követelmények teljesülése esetén kerüljenek forgalomba:1. az I. melléklet 1. és 2. kategóriájába tartozó jegyzékben szereplő anyagok forgalomba hozatalára irányuló minden ügyletet megfelelően dokumentáltak;a) különösen az olyan kereskedelmi okmányok, mint a számlák, a rakományjegyzékek, adminisztratív okmányok, szállítási és egyéb fuvarokmányok elegendő információt tartalmaznak a következők egyértelmű azonosítása céljából:- az I. melléklet 1. és 2. kategóriájában szereplő jegyzékben szereplő anyagok neve,- a jegyzékben szereplő anyagok mennyisége és tömege, és amennyiben anyagok keverékéről van szó, a keverék mennyisége és tömege, valamint az I. melléklet 1. és 2. kategóriájában meghatározott, a keverékben szereplő anyag vagy anyagok mennyisége és tömege vagy tömegszázalékos aránya,- a szállító, a forgalmazó és a címzett neve és címe;b) a dokumentációnak ezenfelül tartalmaznia kell a vevő nyilatkozatát, amelyben feltünteti az anyagok konkrét felhasználási célját. Az e rendelkezés alkalmazására vonatkozó részletes szabályok meghatározása a 10. cikk (2) bekezdésében szabályozott eljárásnak megfelelően történik. Ezeknek a részletes szabályoknak a vizsgálatakor figyelembe kell venni azt a lehetőséget, hogy az a vevő, aki az I. melléklet 2. kategóriájában meghatározott jegyzékben szereplő anyagot rendszeresen szerez be egy adott szállítótól, egy egyéves időszak alatt az adott anyaggal kapcsolatban lebonyolított valamennyi ügylet tekintetében egyetlen nyilatkozatot tehessen;2. az (1) bekezdés szerinti kötelezettségek azonban nem vonatkoznak az I. melléklet 2. kategóriája alá tartozó, jegyzékben szereplő anyagokkal folytatott ügyletekre, ha az adott mennyiségek nem haladják meg a II. mellékletben feltüntetett mennyiségeket;3. a gazdasági szereplők biztosítják, hogy forgalomba hozatal előtt címkék kerüljenek az I. melléklet 1. és 2. kategóriájába tartozó, jegyzékben szereplő anyagokra. Ezeken a címkéken az I. mellékletben megadott módon kell feltüntetni az anyagok nevét. A gazdasági szereplők ezenfelül a szokásos címkéket is felragaszthatják;4. a gazdasági szereplők az (1) bekezdésben foglalt kötelezettségeik teljesítéséhez részletes nyilvántartást vezetnek tevékenységükről;5. az (1) és (4) bekezdésben említett okmányokat annak a naptári évnek a végétől számított legalább három évig kell megőrizni, amelyben az (1) bekezdésben említett tevékenységet végezték, valamint az illetékes hatóságok ellenőrzése esetén, a hatóságok kérésére azoknak könnyen hozzáférhetőnek kell lenniük.3. cikkMindegyik tagállam kijelöli az ezen irányelv alkalmazásának biztosításáért felelős illetékes hatóságot vagy hatóságokat.A tagállam tájékoztatja a Bizottságot az így kijelölt illetékes hatóságról vagy hatóságokról.4. cikkAz I. melléklet 1. és 2. kategóriájába tartozó jegyzékben szereplő anyagok(1) A tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy az I. melléklet 1. kategóriájába tartozó jegyzékben szereplő anyagok gyártásának vagy forgalomba hozatalának feltétele az illetékes hatóságok által kibocsátott tevékenységi engedély legyen.(2) Az illetékes hatóságok a tevékenységi engedély megadásának mérlegelésekor figyelembe veszik a kérelmező alkalmasságát és feddhetetlenségét.A tevékenységi engedélyt az illetékes hatóságok bármikor felfüggeszthetik vagy visszavonhatják, ha alapos a gyanú annak feltételezésére, hogy az engedély birtokosa már nem megfelelő és nem alkalmas személy a tevékenységi engedély birtoklására, vagy ha már nem teljesülnek az engedély kibocsátásakor fennállt feltételek.(3) A tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy az (1) bekezdésben említett tevékenységi engedéllyel rendelkező gazdasági szereplő az I. melléklet 1. kategóriájában tartozó jegyzékben szereplő anyagokat csak azoknak a személyeknek szállítsa, akik részére ezeknek az anyagoknak a beszerzése, birtoklása vagy kezelése általánosan vagy egyedileg kifejezetten engedélyezett.(4) Az I. melléklet 2. kategóriájába tartozó, jegyzékben szereplő anyagok gyártásával vagy forgalomba hozatalával foglalkozó gazdasági szereplők kötelesek azoknak a telephelyeknek, helyiségeknek a címét az illetékes hatóságoknál bejelenteni és napra készen tartani, amelyekben ezeket az anyagokat gyártják vagy forgalmazzák.5. cikkEgyüttműködésA tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy szoros együttműködést alakítsanak ki az illetékes hatóságok és a gazdasági szereplők között annak érdekében, hogy a gazdasági szereplők:- azonnal tájékoztassák az illetékes hatóságokat minden olyan körülményről, mint például a jegyzékben szereplő anyagokkal kapcsolatos szokatlan megrendelések vagy a jegyzékben szereplő anyagokkal folyó ügyletek, amelyek alapján feltételezhető, hogy ezek a forgalomba hozatalra vagy gyártásra kerülő anyagok az esettől függően kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott előállítására téríthetők el,- az illetékes hatóságok számára rendelkezésre bocsássanak összefoglalt formában a jegyzékben szereplő anyagokkal folytatott ügyletekről szóló minden olyan információt, amelyet az illetékes hatóságok igényelhetnek.III. CÍMELLENŐRZÉSI INTÉZKEDÉSEK6. cikkAz illetékes hatóságok hatásköre(1) A 2. és 4. cikk megfelelő alkalmazásának biztosítása érdekében valamennyi tagállam saját jogalkotása keretében elfogadja azokat az intézkedéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy az illetékes hatóságoknak lehetősége legyen:a) beszerezhessék az információkat a jegyzékben szereplő anyagokra vonatkozó megrendelésekről vagy a jegyzékben szereplő anyagokkal folytatott ügyletekről;b) beléphessenek a gazdasági szereplők céghelyiségeibe, telephelyeire abból a célból, hogy a szabálytalanságokra vonatkozó bizonyítékokat megszerezzék.IV. CÍMKÖZIGAZGATÁSI EGYÜTTMŰKÖDÉS7. cikkEzen irányelv alkalmazásában, és a 10. cikkben foglaltak sérelme nélkül, az 1468/81/EGK rendeletet, különösen az információk titkosságáról szóló rendelkezéseket, értelemszerűen kell alkalmazni. Minden tagállamnak tájékoztatnia kell a többi tagállamot és a Bizottságot az 1468/81/EGK rendelet 2. cikke (2) bekezdésének megfelelően kapcsolattartónak kijelölt illetékes hatóságok nevéről.V. CÍMZÁRÓ RENDELKEZÉSEK8. cikkValamennyi tagállam maga határozza meg az e rendelet megsértése esetén alkalmazandó szankciókat. A szankcióknak megfelelő erejűeknek kell lenniük ahhoz, hogy biztosítsák a fenti rendelkezések betartását.9. cikk(1) A tagállamok illetékes hatóságai a jegyzékben szereplő anyagok ellenőrzésére vonatkozó intézkedések szükséges módosítása érdekében minden évben közlik a Bizottsággal az ezen irányelvben szabályozott ellenőrzési intézkedések végrehajtására, különös tekintettel a kábítószerek és pszichotróp anyagok tiltott előállítása során felhasznált anyagokra, valamint az eltérítés és tiltott előállítás módszereire vonatkozó információkat.(2) Az (1) bekezdésnek megfelelően szolgáltatott információ alapján a Bizottság az ENSZ-egyezmény 12. cikkének (12) bekezdésével összhangban és a tagállamokkal konzultálva éves jelentést készít, amelyet a Nemzetközi Kábítószer-ellenőrző Szervnek nyújt be.10. cikk(1) A Bizottságot a 3677/90/EGK rendelet 10. cikkével létrehozott bizottság segíti. A bizottság az elnöke által akár annak saját kezdeményezésére, akár valamely tagállam képviselőjének kérésére előterjesztett, az ezen irányelv alkalmazására vonatkozó valamennyi kérdést megvizsgál.(2) A Bizottság képviselője a bizottság elé terjeszti a meghozandó intézkedések tervezetét. A bizottság, az elnöke által az ügy sürgősségére tekintettel megállapított határidőn belül, véleményt nyilvánít a tervezetről. A véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján elfogadandó határozataira előírt többséggel kell meghozni. A bizottságban a tagállamok képviselőinek szavazatait az említett cikkben meghatározott módon kell súlyozni. Az elnök nem szavaz.A Bizottság azonnal alkalmazandó intézkedéseket fogad el. Ha ezek az intézkedések nincsenek összhangban a szakbizottság véleményével, a Bizottság azokról haladéktalanul tájékoztatja a Tanácsot. Ebben az esetben a Bizottság az említett közlés időpontjától számított három hónapra elhalasztja az általa meghatározott intézkedések alkalmazását.A Tanács minősített többséggel eljárva az előző albekezdésben hivatkozott határidőn belül eltérő döntést hozhat.(3) A (2) bekezdésben meghatározott eljárásra különösen a következő esetekben kerül sor:a) ha indokolt, az I. melléklet 2. kategóriájában foglalt anyagokból készült keverékek és készítmények dokumentációjára és címkézésére vonatkozó feltételek meghatározása esetén a 2. cikkben előírt rendelkezésnek megfelelően;b) ezen irányelv mellékleteinek módosítása esetén azokban az esetekben, amikor az ENSZ-egyezmény mellékletében foglalt táblázatok módosításra kerülnek;c) a II. mellékletben meghatározott küszöbmennyiségek módosítása esetén.11. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a 7. és 10. cikknek 1993. január 1. előtt, a többi cikknek pedig 1993. július 1. előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a legfontosabb rendelkezéseit, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadnak el. A Bizottság tájékoztatja erről a többi tagállamot.12. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1992. december 14-én.a Tanács részérőlaz elnökN. Lamont[1] HL C 21., 1991.1.29., 17. o.[2] HL C 125., 1992.5.13., 195. o.; és az 1992. november 18-i határozat (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).[3] HL C 159., 1991.6.17., 58. o.[4] HL L 357., 1990.12.20., 1. o. A legutóbb a 900/92/EGK rendelettel (HL L 96., 1992.4.10., 1. o.) módosított rendelet.[5] HL L 144., 1981.6.2., 1. o. A 945/87/EGK rendelettel módosított (HL L 90., 1987.4.2., 3. o.) rendelet.--------------------------------------------------I. MELLÉKLET1. KATEGÓRIAAz e kategóriában felsorolt anyagok sói, amennyiben ilyen sók előfordulása lehetséges.Anyag | KN-kód |Efedrin | 29394010 |Ergometrin | 29396010 |Ergotamin | 29396030 |Lizergsav | 29396050 |1-fenil-2-propanon | 29143010 |Pszeudoefedrin | 29394030 |N-acetilantranilsav | 29242950 |3,4-metiléndioxifenilpropan-2-on | 29329077 |2. KATEGÓRIAAz e kategóriában felsorolt anyagok sói, amennyiben ilyen sók előfordulása lehetséges.Anyag | KN-kód |Ecetsavanhidrid | 29152400 |Antranilsav | ex29224990 |Fenilecetsav | 29163300 |Piperidin | 29333930 |Izoszafrol (cisz + transz) | 29329073 |Piperanol | 29329075 |Szafrol | 29329071 |3. KATEGÓRIAAnyag | KN-kód |Aceton | 29141100 |Etiléter | 29091100 |Metiletilketon (MEK) | 29141200 |Toluol | 290 230 10/90 |Kálium-permanganát | 28416010 |Kénsav | 28070010 |Sósav | 28061000 |--------------------------------------------------II. MELLÉKLETAnyag | Küszöbmennyiségek |Ecetsavanhidrid | 20 liter |Antranilsav és sói | 1 kg |Fenilecetsav és sói | 1 kg |Piperidin és sói | 0,5 kg |Izoszafrol (cisz + transz) | 0 |Piperanol | 0 |Szafrol | 0 |--------------------------------------------------


title: A Tanács irányelve (1976. július 27.) a szeszfokmérőkre és az alkoholsűrűség-mérőkre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31976L0765

Hivatalos Lap L 262 , 27/09/1976 o. 0143 - 0148 finn különkiadás fejezet 13 kötet 5 o. 0172  görög különkiadás: fejezet 13 kötet 4 o. 0117  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 5 o. 0172  spanyol különkiadás fejezet 13 kötet 5 o. 0182  portugál különkiadás fejezet 13 kötet 5 o. 0182

		A Tanács irányelve(1976. július 27.)a szeszfokmérőkre és az alkoholsűrűség-mérőkre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről(76/765/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],mivel a tagállamokban a szeszfokmérők és az alkoholsűrűség-mérők meghatározása, tervezése, jóváhagyási eljárása és tesztelése kötelező rendelkezések tárgyát képezi, amelyek tagállamonként eltérőek és következésképpen akadályozzák e műszereknek a mozgását és kereskedelmét a Közösségen belül; mivel ezért e rendelkezéseknek a közelítése szükséges;mivel az e műszerekhez kapcsolódó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolása az alkoholtartalomnak az elvégzett mérések eredményeiből történő meghatározásának módszerére vonatkozó létező rendelkezések kiegészítése érdekében is nélkülözhetetlen, az ilyen mérések eredményeivel kapcsolatban a félreérthetőség vagy vita minden veszélyének megszüntetése céljából;mivel a mérőműszerekkel és a metrológiai ellenőrzés módszereivel kapcsolatos közös rendelkezésekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1971. július 26-i 71/316/EGK tanácsi irányelv [3] megállapította az EGK-típusjóváhagyási és az EGK-elsőhitelesítési eljárásokat; mivel az említett irányelvnek megfelelően szükséges megállapítani a műszaki követelményeket, amelyeknek a szeszfokmérők és alkoholsűrűség-mérők konstrukciójának és működésének eleget kell tenni ahhoz, hogy miután keresztülmentek a szükséges vizsgálatokon és az előírt jelekkel és jelölésekkel ellátták őket, szabadon importálhatók, forgalmazhatók és használhatók legyenek;mivel a Tanács 1973. december 17-i, az iparpolitikáról szóló állásfoglalásában [4] felkérte a Bizottságot, hogy 1974. december 1. előtt javaslatot továbbítson számára alkoholmérésről és szeszfokmérőkről szóló irányelvre,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkEzen irányelv meghatározza a víz és etilalkohol keverékek szeszfokának meghatározására használt szeszfokmérők és alkoholsűrűség-mérők jellemzőit.2. cikkAz EGK-jelekkel és -jelzésekkel ellátható szeszfokmérők és alkoholsűrűség-mérők leírása a mellékletben található.Az ilyen műszerek EGK-típusjóváhagyás és EGK-elsőhitelesítés tárgyát képezik.3. cikkEgyetlen tagállam sem tagadhatja meg, tilthatja vagy korlátozhatja metrológiai tulajdonságai alapján az olyan szeszfokmérő vagy alkoholsűrűség-mérő forgalomba hozatalát vagy használatát, amelyek EGK-típusjóváhagyási jellel vagy EGK hitelesítési jellel vannak ellátva.4. cikk(1) A tagállamok elfogadják és kihirdetik azokat a rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az irányelvről való értesítéstől számított 24 hónapon belül megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.A tagállamok ezeket a rendelkezéseket legkésőbb 1980. január 1-jétől alkalmazzák.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.5. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1976. július 27-én.a Tanács részérőlaz elnökM. van der Stoel[1] HL C 76., 1975.4.7., 39. o.[2] HL C 248., 1975.10.29., 22. o.[3] HL L 202., 1971.9.6., 1. o.[4] HL C 117., 1973.12.31., 1. o.--------------------------------------------------MELLÉKLETSZESZFOKMÉRŐK ÉS ALKOHOLSŰRŰSÉG-MÉRŐK1. AZ ESZKÖZÖK MEGHATÁROZÁSA1.1. A szeszfokmérők olyan üvegeszközök, amelyek jelzik egy víz és etilalkohol keverék:- tömeg szerinti szeszfokát, vagy- térfogat szerinti szeszfokát.Attól függően, hogy mit mérnek, tömegszeszfokmérőként vagy térfogati szeszfokmérőként kerülnek meghatározásra.Az alkoholsűrűség-mérők víz-etilalkohol keverék sűrűségének mérésére tervezett üvegeszközök.1.2. Az ezen irányelvben meghatározott eszközök 20 °C-os referencia-hőmérsékleten kalibráltak, a Nemzetközi Mérésügyi Szervezet által kiadott nemzetközi alkoholtáblázatokban feltüntetett értékeknek megfelelően.1.3. A mérőeszközöket vízszintes, szabad folyadékfelületre kell kalibrálni.2. AZ ESZKÖZÖK LEÍRÁSA2.1. A szeszfokmérők és alkoholsűrűség-mérők üvegeszközök, alkotóik:- egy hengeres test, amelynek az alja kúpos vagy félgömb alakú, amely légbuborékot nem zárhat be, valamint- egy, a test felső részéhez illesztett, felső végén zárt, üreges, hengeres szár.2.2. A mérőeszközöknek a hossztengelyükre szimmetrikusnak kell lenniük.A keresztmetszet nem mutathat semmilyen hirtelen változást.2.3. A test alsó részének ballasztanyagot kell tartalmaznia a mérőeszköz tömegének kalibrálása végett.2.4. A szárnak a belsejéhez mereven rögzített hengeres oszlopon jelölt skálát kell tartalmaznia.3. KONSTRUKCIÓS ELVEK3.1. A mérőeszközök gyártásához használt üvegnek átlátszónak kell lennie, és mentesnek minden olyan hibától, ami a skála leolvasását zavarja.Az üveg köbös hőtágulási együtthatója: (25 ± 2) 10-6 °C–1.3.2. A ballasztanyagot a mérőeszköz aljában kell rögzíteni. A mérőeszközt elkészítése után egy órán keresztül 80 °C-on, vízszintes helyzetben kell tartani, majd utána lehűteni ugyanebben a helyzetben. Ez után úgy kell úsznia, hogy tengelyének iránya a függőlegestől 1,5°-nál nagyobb mértékben ne térjen el.4. SKÁLA4.1. Egy eszköznek sem lehet egynél több, a 4.5. és 4.6. pontban meghatározott típusú skálája.4.2. A skálát és a feliratokat sima és matt felszínű oszlopon jelölik.A skálát szilárdan kell rögzíteni a szárban, és referenciajeleket kell alkalmazni a száron, hogy a skála esetleges szárhoz képest való elmozdulása látható legyen.A skála és a feliratok nem mutathatnak torzulást, nem fakulhatnak ki, és nem színeződhetnek el, ha azokat 24 órán keresztül 70 °C-on tartják.4.3. Az osztásvonalak:- a mérőeszköz tengelyére merőlegesek,- feketék [1], jól láthatóan és maradandóan kerülnek feltüntetésre,- élesek, szabatosak és egyforma vastagságuk nem haladhatja meg a 0,2 mm-t.4.4. A skálán a rövid osztásvonalak hossza a szár kerületének legalább az 1/5-öd része kell, hogy legyen, a közepes osztásvonalak hossza az 1/3-ad része, a hosszú osztásvonalak hossza pedig legalább a kerület fele kell, hogy legyen.4.5. A szeszfokmérők névleges mérési tartományát az alkohol tömeg- vagy térfogatszázalékában kell feltüntetni. A mérési tartomány nem lehet nagyobb, mint 10 % az alkohol tömege vagy térfogata tekintetében.A skála legkisebb osztásköze 0,1 %.A skálát a névleges mérési tartomány alsó és felső határát meghaladóan 5–10 osztásvonalnak megfelelő mértékben kell meghosszabbítani.4.6. Az alkoholsűrűség-mérők névleges mérési tartományát kg/m3 -ben kell megadni. A mérési tartomány nem lehet nagyobb, mint 20 kg/m3.A skála legkisebb osztásköze 0,2 kg/m3.A skálát a névleges mérési tartomány alsó és felső határát meghaladóan 5-10 osztásvonalnak megfelelő mértékben kell meghossz5. FOKBEOSZTÁS ÉS SZÁMOZÁS5.1. A szeszfokmérőkön a skála egyik végétől számítva minden 10. osztásvonalnak hosszúnak kell lennie. Két egymást követő hosszú osztásvonal között van egy közepes vonal, a hosszú vonal és a legközelebbi közepes vonal között pedig négy rövid osztásvonal található.Csak a hosszú osztásvonalakat kell megszámozni.5.2. Az alkoholsűrűség-mérőkön a skála egyik végétől számítva minden 5. osztásvonalnak hosszúnak kell lennie. Minden egymást követő hosszú osztásvonal között négy rövid osztásvonalnak kell lennie.Csak minden 5. vagy 10. osztásvonalat kell megszámozni.5.3. A névleges mérési tartomány határait jelölő osztásvonalakhoz tartozó értékeket teljes számokkal kell megadni. Az alkoholsűrűség-mérőkön a többi számot rövidíteni lehet.6. AZ ESZKÖZÖK OSZTÁLYOZÁSA ÉS FŐBB MÉRETEI6.1. A mérőeszközök az alábbi pontossági osztályokba sorolhatók:I. osztály : A legkisebb osztásköztávolság 1,5 mm.Az ebbe az osztályba tartozó eszközökbe nem építenek be hőmérőt.II. osztály : A legkisebb osztásköztávolság 1,05 mm.Az ebbe az osztályba tartozó eszközökbe beépíthetnek hőmérőt.III. osztály : A legkisebb osztásköztávolság 0,85 mm.Az ebbe az osztályba tartozó eszközökbe beépíthetnek hőmérőt.6.2. A mérőeszköztest külső átmérőjének 19 és 40 mm között kell lennie.A szár külső átmérője az I. és II. osztályba tartozó mérőeszközöknél legalább 3 mm, a III. osztályba tartozó mérőeszközöknél legalább 2,5 mm. A szár legalább 15 mm-rel a legfelső osztásvonal fölé nyúlik.A legalsó osztásvonalnak a szár keresztmetszet-változásától legalább 5 mm-re kell lennie.7. FELIRATOK7.1. A mérőeszközökön az alábbi feliratokat kell olvashatóan és maradandóan feltüntetni:- I., II. vagy III. osztály,- kg/m3 vagy térfogat % vagy tömeg %,- 20 °C,- etilalkohol,- a gyártó neve vagy azonosító jele,- a mérőeszköz azonosítási száma,- az "ε" EGK-típusjóváhagyási jel.7.2. A mérőeszköznek a legközelebb eső, milligrammban kifejezett tömege – ha kivánatos – a testen jelölhető.8. MEGENGEDHETŐ LEGNAGYOBB HIBÁK ÉS HITELESÍTÉS8.1. A szeszfokmérőkre és alkoholsűrűség-mérőkre a megengedhető legnagyobb hiba:- I. osztály: ± fél skálaosztás az egyes leolvasásokra,- II. és III. osztály: ± egy skálaosztás az egyes leolvasásokra.8.2. A hitelesítést a névleges mérési tartomány legalább három pontján kell elvégezni.9. A SZESZFOK MEGHATÁROZÁSÁNÁL HASZNÁLT HŐMÉRŐK9.1. Ha az alkoholtartalom meghatározására használt eszköz az I. osztályba tartozik, a használt hőmérő:- fémellenállás vagy higanyexpanziós típusú, üvegtokban,- fokbeosztás: 0,1 vagy 0,05 °C.A megengedhető legnagyobb hiba ± 0,05 °C minden skálaleolvasásra.A higanyhőmérőknél 0 °C-nál osztásvonalnak kell lenni.9.2. Ha az alkoholtartalom meghatározására használt eszköz az II. vagy III. osztályba tartozik, a hőmérő higanyexpanziós típusú, üvegtokban, és 0,1 vagy 0,2 vagy 0,5 °C-os fokbeosztású. 0 °C-nál osztásvonala van.A megengedhető legnagyobb pozitív vagy negatív hiba:0,1 °C, ha a hőmérő 0,1 °C-os fokbeosztású,0,15 °C, ha a hőmérő 0,2 °C-os fokbeosztású,0,2 °C, ha a hőmérő 0,5 °C-os fokbeosztású.A hőmérő beépíthető a szeszfok meghatározására használt eszközbe.Ebben az esetben nincs szükség 0 °C-nál osztásvonalra.9.3. A legkisebb osztásköztávolság:- 0,7 mm: 0,05, 0,1 és 0,2 °C-os fokbeosztású hőmérőknél, és- 1,0 mm: 0,5 °C-os fokbeosztású hőmérőknél.9.4. A vonalak vastagsága nem haladhatja meg egy osztásköz 1/5-öd részét.10. JELÖLÉSEKA szeszfokmérők és alkoholsűrűség-mérők hátsó részén, a test felső harmadán helyet kell hagyni az EGK-elsőhitelesítési jelnek.A 71/316/EGK irányelv II. melléklete 3.1.1. pontjának megfelelően és az említett mellékletnek a 3. pontjában megállapított általános szabálytól eltérően az üvegeszközökre érvényes különleges jelölési követelmények miatt az EGK-elsőhitelesítési jelnek a következő jelentéssel bíró jelek sorozatából kell állni:- kis "e" betű,- az EGK-elsőhitelesítés évének utolsó két számjegye,- annak az államnak az azonosító betűjele, ahol az EGK-elsőhitelesítést elvégezték,- szükség esetén a hitelesítő szervezet azonosítószáma.Ha a jelölést homokfúvással végezik el, a betűket és számokat úgy viszik fel, hogy az ne nehezítse olvasásukat.Példa:e 75 D 48 : a Németországi Szövetségi Köztársaság 48-as Hivatala által 1975-ben elvégzett EGK-elsőhitelesítés.[1] A névleges skálán túl a skálavonalak más színűek is lehetnek.--------------------------------------------------