title: A Tanács irányelve (1991. november 19.) a sertések védelmére vonatkozó minimumkövetelmények megállapításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31991L0630

Hivatalos Lap L 340 , 11/12/1991 o. 0033 - 0038 finn különkiadás fejezet 3 kötet 39 o. 0202  svéd különkiadás fejezet 3 kötet 39 o. 0202

		A Tanács irányelve(1991. november 19.)a sertések védelmére vonatkozó minimumkövetelmények megállapításáról(91/630/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 43. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel az összes tagállam megerősítette a tenyésztés céljából tartott állatok védelméről szóló európai egyezményt; mivel a 78/923/EGK határozattal [4] a Közösség szintén jóváhagyta ezt az egyezményt és letétbe helyezte a jóváhagyó okiratot;mivel az Európai Parlament az állatok jóléti politikájáról szóló, 1987. február 20-i állásfoglalásában [5] felkérte a Bizottságot, hogy tegyen javaslatokat az intenzív sertés-tenyésztésre alkalmazandó minimumkövetelményekre vonatkozóan;mivel a sertések – élő állatokként – szerepelnek a Szerződés II. mellékletében található termékjegyzékben;mivel a sertéstartás a mezőgazdaság szerves része; mivel a mezőgazdaságban dolgozó népesség egy része számára ez bevételi forrást jelent;mivel azok a különbségek, amelyek torzíthatják a verseny feltételeit, akadályozzák a sertések, valamint a sertéstermékek közös piacának zavartalan működését;mivel ezért a termelés ésszerű fejlesztése érdekében a tenyészsertések, illetve a hízósertések védelmére közös minimumkövetelményeket kell megállapítani;mivel az e területen történt fejlődésről tájékoztatni kell a hatóságokat, a termelőket, a fogyasztókat és másokat; mivel ennek következtében a Bizottságnak – az Állat-egészségügyi Tudományos Bizottság jelentése alapján – aktív tudományos kutatást kell folytatnia a sertések jóléte szempontjából legmegfelelőbb sertéstenyésztési rendszerrel (rendszerekkel) kapcsolatban; mivel ennek megfelelően biztosítani kell egy átmeneti időszakot, mely lehetővé teszi a Bizottság számára a feladat sikeres elvégzését,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkEzen irányelv a tenyésztés és hízlalás céljából tartott sertések védelmére vonatkozó minimumkövetelményeket határozza meg.2. cikkEzen irányelv alkalmazásában:1. "sertés": tenyésztés vagy hízlalás céljából tartott bármilyen életkorú sertésféle;2. "kan": tenyésztésre szánt, ivarérett hímivarú sertés;3. "kocasüldő": ivarérett nőivarú sertés az első fialásig;4. "koca": nőivarú sertés az első fialás után;5. "anyakoca": nőivarú sertés a fialás és a malacok elválasztása közötti időszakban;6. "szárazonálló koca": nőivarú sertés a malacok elválasztása és a következő fialás közötti időszakban;7. "malac": sertés a születés és az elválasztás közötti időszakban;8. "utónevelt malac": sertés az elválasztástól tíz hetes koráig;9. "hízó": sertés tízhetes kortól vágásig, illetve tenyésztésbe állításig;10. "illetékes hatóság": a 90/425/EGK irányelv [6] 2. cikkének (6) bekezdése szerinti illetékes hatóság;3. cikkA tagállamok biztosítják, hogy:1. - 1994. január 1-jétől az újonnan épített, illetve átépített és/vagy az említett időpontot követően első alkalommal üzembe helyezett gazdaságok legalább a következő követelményeknek megfelelnek:a csoportosan tartott minden egyes utónevelt malac, illetve hízó számára biztosított szabad alapterület legalább:- a 10 kg-os vagy annál kisebb átlagsúlyú malacok esetében 0,15 m2,- a 10 és 20 kg közötti átlagsúlyú malacok esetében 0,20 m2,- a 20 és 30 kg közötti átlagsúlyú sertések esetében 0,30 m2,- a 30 és 50 kg közötti átlagsúlyú sertések esetében, 0,40 m2- a 50 és 85 kg közötti átlagsúlyú sertések esetében 0,55 m2,- a 85 és 110 kg közötti átlagsúlyú sertések esetében 0,65 m2,- a 110 kg-os vagy annál nagyobb átlagsúlyú sertések esetében 1,00 m2,- 1998. január 1-jétől a fent említett minimumkövetelményeket minden gazdaságra alkalmazni kell;2. 1995. december 31-e után tilos az olyan létesítmények építése vagy átalakítása, ahol a kocákat vagy kocasüldőket lekötve tartják.A 7. cikk (1) bekezdésében előírt vizsgálatok eredményeinek függvényében azonban az illetékes hatóság engedélyezheti az olyan 1996. január 1-je előtt épített létesítmények működését, amelyek nem felelnek meg az 1. pont követelményeinek, az engedélyezett időtartam azonban semmilyen körülmények között nem tarthat tovább 2005. december 31-énél.E cikk rendelkezéseit nem kell alkalmazni az olyan gazdaságokra, ahol hat sertésnél vagy öt kocánál – malacaival együtt – kevesebbet tartanak.4. cikk(1) A tagállamok biztosítják, hogy a sertések tenyésztésének feltételei megfelelnek a mellékletben meghatározott általános rendelkezéseknek.1995. június 30-ig azonban a tagállamok illetékes hatóságai engedélyezhetik a melléklet I. fejezetének 3., 5., 8. és 11. pontjától való eltéréseket.(2) Továbbá, ennek az irányelvnek a hatálybalépése előtt a Bizottság – a tagállamokkal együttműködve – ajánlást bocsát ki a mellékletben meghatározott, a sertések védelmére vonatkozó minimumkövetelmények kiegészítésével kapcsolatban.5. cikkA tudományos haladás figyelembevétele céljából a melléklet rendelkezései a 10. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően módosíthatók.6. cikkA Bizottság 1997. október 1-jéig – az Állat-egészségügyi Tudományos Bizottság véleménye alapján – jelentést nyújt be a Tanácsnak a sertések jóléti követelményeinek kórtani, tenyésztés-technikai, élettani és viselkedési szempontból megfelelő intenzív sertéstenyésztési rendszerrel (rendszerekkel), valamint a különböző rendszerek társadalmi és gazdasági vonatkozásaival kapcsolatban. A jelentésnek különösen a különböző mértékben zártan tartott, valamint a csoportosan tartott kocák kíméletét kell számításba vennie, továbbá azt a jelentés következtetéseit figyelembe vevő megfelelő javaslatokkal kell kísérni.A Tanács a javaslatokról a benyújtásuktól számított három hónapon belül minősített többséggel határoz.7. cikk(1) A tagállamok biztosítják, hogy az illetékes hatóságok vizsgálatokat végeznek az ezen irányelv, valamint melléklete rendelkezései betartásának ellenőrzése céljából.Az említett – más célból végzett ellenőrzések alkalmával is elvégezhető – vizsgálatok minden évben a tagállamokban alkalmazott különböző tenyésztési rendszerek statisztikailag reprezentatív mintájára terjednek ki.(2) A 10. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően a Bizottság kidolgozza az (1) bekezdésben előírt vizsgálatok elvégzésének szabályzatát.(3) A tagállamok minden második évben, április utolsó munkanapjáig, illetve első alkalommal 1996. április 30-áig tájékoztatják a Bizottságot az előző két évben, az e cikknek megfelelően elvégzett vizsgálatok eredményeiről, többek között az elvégzett vizsgálatoknak a területükön lévő gazdaságok számához viszonyított számáról is.8. cikkA tagsággal nem rendelkező országokból behozott állatokat a tenyésztésük során – kíméletükre vonatkozó követelményeinek szempontjából – olyan bánásmódban kell részesíteni, amely legalább egyenértékű az ezen irányelv által a közösségi származású állatok számára biztosított bánásmóddal.9. cikkA Bizottság állat-egészségügyi szakértői – amennyiben ezen irányelv egységes alkalmazása érdekében szükséges – az illetékes hatóságokkal együttműködve helyszíni ellenőrzéseket végezhetnek. Az ellenőrzéseket végző személyeknek eleget kell tenniük a betegségek terjesztésének elkerülését szolgáló különleges személyes higiéniai intézkedéseknek.Az a tagállam, amelynek területén ellenőrzést végeznek, a szakértőknek feladatuk teljesítéséhez minden szükséges segítséget megad. A Bizottság tájékoztatja az érintett tagállam illetékes hatóságát az ellenőrzések eredményeiről.Az érintett tagállam illetékes hatósága megteszi az ellenőrzések eredményeinek figyelembevételéhez szükséges intézkedéseket.A tagsággal nem rendelkező országokkal való kapcsolatok tekintetében a 91/496/EGK irányelv [7] III. fejezetének rendelkezéseit kell alkalmazni.Ezen cikk alkalmazására vonatkozó általános szabályokat a 10. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően kell elfogadni.10. cikk(1) Amennyiben az e cikkben meghatározott eljárást kell követni, az ügyet az elnök – saját kezdeményezésére vagy valamely tagállam képviselőjének kérésére – késedelem nélkül a 68/361/EGK határozat [8] által felállított Állat-egészségügyi Állandó Bizottság (a továbbiakban: "bizottság") elé terjeszti.(2) A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be a bizottság számára a meghozandó intézkedésekről. A bizottság, az elnöke által az ügy sürgősségére tekintettel megállapított határidőn belül, véleményt nyilvánít a tervezetről. A véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján elfogadandó határozataira előírt többséggel kell meghozni. A bizottságban a tagállamok képviselőinek szavazatait az említett cikkben meghatározott módon kell súlyozni. Az elnök nem szavazhat.(3) A Bizottság a tervezett intézkedéseket elfogadja, ha azok összhangban vannak a bizottság véleményével.(4) Ha a tervezett intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, vagy a bizottság nem nyilvánított véleményt, a Bizottság a meghozandó intézkedésekről haladéktalanul javaslatot terjeszt a Tanács elé. A Tanács minősített többséggel határoz.Ha a javaslatnak a Tanács elé terjesztésétől számított három hónapon belül a Tanács nem döntött, a javasolt intézkedéseket a Bizottság fogadja el, kivéve, ha a Tanács ezeket az intézkedéseket egyszerű többséggel elutasította.11. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, beleértve a szankciókat is, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1994. január 1-jén megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás részleteit a tagállamok határozzák meg.(2) Az (1) bekezdésben meghatározott időponttól kezdődően azonban, a Szerződés általános szabályaival összhangban, a tagállamok a területükön a sertések védelmére az ezen irányelvben meghatározottaknál szigorúbb rendelkezéseket is fenntarthatnak vagy alkalmazhatnak. Ezekről az intézkedésekről tájékoztatják a Bizottságot.12. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1991. november 19-én.a Tanács részérőlaz elnökP. Bukman[1] HL C 214., 1989.8.21., 31. o.[2] HL C 113., 1990.5.7., 183. o.[3] HL C 62., 1990.3.12., 40. o.[4] HL L 323., 1978.11.17., 12. o.[5] HL C 76., 1987.3.23., 185. o.[6] HL L 224., 1990.8.18., 29. o. A legutóbb a 91/496/EGK irányelvvel (HL L 268., 1991.9.24., 56. o.) módosított irányelv.[7] HL L 268., 1991.9.24., 56. o.[8] HL 255., 1968.10.18., 23. o.--------------------------------------------------MELLÉKLETI. FEJEZETÁLTALÁNOS FELTÉTELEK1. A sertések elhelyezésére használt helyek, és különösen a kutricák építéséhez használt anyagok, valamint azok a felszerelések, amelyekkel a sertések érintkezésbe kerülhetnek, nem lehetnek ártalmasak a sertésekre, és alkalmasnak kell lenniük az alapos tisztításra és fertőtlenítésre.2. A vonatkozó közösségi szabályok megállapításáig, az áramütések elkerülése érdekében az elektromos áramköröket és berendezéseket a hatályban lévő nemzeti szabályok szerint kell felszerelni.3. Az épület szigetelésének, fűtésének és szellőztetésének biztosítania kell, hogy a légáramlás, a porszint, a hőmérséklet, a relatív páratartalom és a gázok koncentrációja a sertéseket nem károsító szinten maradjon.4. Valamennyi, a sertések egészsége és jóléte szempontjából lényeges automatikus vagy mechanikus berendezést naponta legalább egyszer ellenőrizni kell. A felfedezett meghibásodásokat azonnal ki kell javítani, vagy – amennyiben ez nem lehetséges – a hiba kijavításáig meg kell tenni a megfelelő lépéseket a sertések egészségének és jólétének biztosítása érdekében, mégpedig alternatív takarmányozási és környezet-fenntartási módszerek alkalmazása révén. Ha mesterséges szellőztető berendezést alkalmaznak, intézkedni kell megfelelő tartalék berendezésről, amely a berendezés meghibásodása esetén biztosítja a sertések egészségének és jólétének megőrzéséhez szükséges légcserét, valamint riasztórendszerről, amely jelzi a hibát az állattenyésztőnek. A riasztórendszert rendszeresen ellenőrizni kell.5. Tilos a sertéseket állandó sötétben tartani. A tagállamok különböző éghajlati viszonyait figyelembe véve, viselkedésbeli és élettani szükségleteik kielégítése érdekében intézkedni kell a megfelelő természetes vagy mesterséges világítás biztosításáról; ez utóbbit legalább a normális körülmények között délelőtt 9 és délután 5 óra között észlelhető természetes fény időtartamával megegyező ideig kell működtetni. Továbbá, a sertések bármikor történő megvizsgálásához szükséges erősségű (rögzített vagy hordozható) fényforrásnak kell rendelkezésre állnia.6. A csoportosan vagy kutricákban tartott sertéseket a tulajdonosnak vagy az állatokért felelős személynek naponta legalább egy alkalommal meg kell vizsgálnia. A betegnek vagy sérültnek tűnő sertéseket késedelem nélkül megfelelő kezelésben kell részesíteni. Lehetővé kell tenni, hogy szükség esetén a beteg vagy sérült sertéseket száraz, kényelmes alommal ellátott, megfelelő helyen lehessen elkülöníteni. Ha a sertések nem reagálnak az állattenyésztő gondozására, a lehető legrövidebb időn belül állatorvos tanácsát kell kérni.7. Az együtt tartott sertések esetében intézkedni kell a szokványosnak tekinthető magatartáson túlmenő harc megelőzésére. A többi sertéssel szemben folyamatosan agresszíven viselkedő sertéseket, illetve az ilyen jellegű agresszív viselkedés áldozatait el kell különíteni, vagy a csoporttól elválasztva kell tartani.8. A sertések elhelyezését úgy kell kialakítani, hogy minden sertés:- nehézség nélkül tudjon lefeküdni, pihenni vagy felállni,- tiszta helyen tudjon pihenni,- lássa a többi sertést.9. Ha az állatokat lekötik, a lekötés nem okozhatja a sertés sérülését, továbbá azt rendszeresen ellenőrizni kell, valamint úgy kell igazítani, hogy kényelmes legyen. A lekötőknek elég hosszúnak kell lenni ahhoz, hogy a sertések a 8. pontban meghatározott módon mozoghassanak. Olyan kialakításúnak kell lenniük, hogy amennyire lehetséges, kizárják a fulladás vagy sérülés veszélyét.10. A keresztfertőzések, valamint a kórokozók elszaporodásának megelőzése érdekében a sertések számára fenntartott szálláshelyeket, kutricákat, felszereléseket és eszközöket megfelelően tisztítani és fertőtleníteni kell. A szag csökkentése, valamint a legyek és rágcsálók vonzásának megelőzése érdekében a bélsarat, vizeletet és el nem fogyasztott vagy kiszóródott takarmányt a szükséges gyakorisággal el kell távolítani.11. A padozatnak a sertések sérülésének elkerülése végett simának, de csúszásmentesnek kell lennie, továbbá úgy kell azt kialakítani, hogy a rajta álló vagy fekvő sertéseknek ne okozzon sérülést vagy szenvedést. A padozatnak meg kell felelnie a sertések méretének és súlyának, továbbá szilárd, egyenletes és stabil felületet kell képeznie. A fekvőhelynek kényelmesnek, tisztának és megfelelő vízelvezető képességűnek, valamint a sertések számára ártalmatlannak kell lennie. Ha almot biztosítanak, annak tisztának, száraznak és a sertésre nézve ártalmatlannak kell lennie.12. Egészségük és jólétük biztosítása érdekében gondoskodni kell a sertések korának, súlyának, viselkedésbeli és élettani szükségleteinek megfelelő takarmányról.13. A sertéseket naponta legalább egy alkalommal meg kell etetni. Csoportosan tartott sertések esetében, amelyek nem "ad libitum" etetésűek, vagy abban az esetben, ha automatikus működtetésű takarmányellátó berendezést alkalmaznak, minden sertésnek a csoport többi tagjával azonos időben kell a takarmányhoz jutnia.14. A kéthetesnél idősebb sertéseknek elegendő mennyiségű friss vízhez kell jutniuk, vagy lehetőséget kell biztosítani számukra, hogy folyadék-beviteli igényüket más folyadékok elfogyasztása révén elégítsék ki.15. Az etető- és itató-berendezéseket olyan módon kell megtervezni, kialakítani, elhelyezni és karbantartani, hogy a sertések takarmányának és vizének elszennyeződését minimálisra csökkentsék.16. A rendes körülmények között a farokrágás és más rossz szokás megelőzése, valamint viselkedésbeli szükségleteik kielégítése érdekében hozott intézkedések mellett a környezet, valamint az állomány sűrűségének figyelembevételével a sertések számára szalmát, illetve bármilyen más, megfelelő anyagot vagy tárgyat biztosítani kell.II. FEJEZETA KÜLÖNBÖZŐ SERTÉSKATEGÓRIÁKRA VONATKOZÓ KÜLÖNLEGES RENDELKEZÉSEKI. KANOKA kankutricákat olyan módon kell elhelyezni és kialakítani, hogy az állat megfordulhasson, hallhassa, szagolhassa és láthassa a többi sertést, valamint, hogy tiszta fekvőhely álljon rendelkezésére. A fekvőhelynek száraznak és kényelmesnek kell lennie. A felnőtt kanok esetében a kutricának legalább 6 m2 nagyságúnak kell lennie. amennyiben azonban a kutricákat természetes fedeztetéshez is használják, azoknak nagyobbnak kell lenniük.II. KOCÁK ÉS KOCASÜLDŐK1. Szükség esetén a vemhes kocákat és kocasüldőket a külső és belső élősködők ellen kezelni kell. A fiaztató kutricába helyezéskor a vemhes kocákat és kocasüldőket alaposan meg kell tisztítani.2. A kocák és kocasüldők számára tiszta, megfelelő vízelvezető képességű, kényelmes fekvőhelyet, és szükség esetén megfelelő alomanyagot kell biztosítani.3. A koca vagy kocasüldő mögött szabad területet kell kialakítani, mely lehetővé teszi a fialást vagy fialásban történő segítségnyújtást.4. Az olyan fiaztató kutricákban, amelyekben a kocákat szabadon tartják, gondoskodni kell a malacok védelmét biztosító valamilyen eszközről, például malacvédő rácsról.III. MALACOK1. Szükség esetén a malacok számára hőforrást, valamint a kocától elkülönített, szilárd, száraz és kényelmes fekvőhelyet kell biztosítani, amely lehetővé teszi az összes malac egyidejű pihenését.2. Fiaztató kutrica használata esetén a malacok számára elegendő helyet kell biztosítani ahhoz, hogy akadálytalanul szopjanak.3. A négyhetesnél idősebb hímivarú sertések ivartalanítását (amennyiben ezt az eljárást alkalmazzák) állatorvos, vagy a nemzeti jogszabályoknak megfelelő képesítéssel rendelkező személy kizárólag érzéstelenítéssel végezheti el.4. Sem a farokkurtítást, sem a szegletfogak lecsípését nem lehet rutinszerűen végezni, csak abban az esetben, ha bizonyított, hogy a gazdaságban a kocák csecsbimbósérülései, illetve a többi sertés fül- és faroksérülései ezen eljárások elmaradása következtében fordultak elő. Ha a szegletfogak lecsípése szükségesnek látszik, azt csak a malacok születésétől számított hét napon belül lehet elvégezni.5. A malacokat háromhetes koruk előtt nem lehet a kocától elválasztani, kivéve, ha máskülönben az anyaállat, illetve a malacok egészsége vagy jóléte károsodna.IV. UTÓNEVELT MALACOK ÉS HÍZÓKAz elválasztást követően a sertéseket a lehető legrövidebb időn belül csoportokba kell helyezni. A sertéseket állandó csoportokban kell tartani, a keveredést a lehető legjobban elkerülve.--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2009/75/EK irányelve ( 2009. július 13. ) a kerekes mezőgazdasági és erdészeti traktorok borulás hatása elleni védőszerkezeteiről (statikus vizsgálat) (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               3.10.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 261/40

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2009/75/EK IRÁNYELVE

   (2009. július 13.)
   a kerekes mezőgazdasági és erdészeti traktorok borulás hatása elleni védőszerkezeteiről (statikus vizsgálat)
   (kodifikált változat)
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 95. cikkére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (2),
   mivel:

               (1)

               A kerekes mezőgazdasági és erdészeti traktorok borulás hatása elleni védőszerkezeteire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről (statikus vizsgálat) szóló, 1979. június 25-i 79/622/EGK tanácsi irányelvet (3) több alkalommal (4) jelentősen módosították. Az áttekinthetőség és érthetőség érdekében ezt az irányelvet kodifikálni kell.

               (2)

               A 79/622/EGK irányelv egyike a mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok, azok pótkocsijainak és cserélhető vontatott munkagépeinek, beleértve ezek rendszereit is, továbbá alkatrészeinek és önálló műszaki egységeinek típusjóváhagyásáról szóló, 2003. május 26-i 2003/37/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) által felváltott, a kerekes mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1974. március 4-i 74/150/EGK tanácsi irányelv szerinti EK-típus-jóváhagyási rendszerre vonatkozó egyedi irányelveknek, amely technikai előírásokat állapít meg a kerekes mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok kiképzését és felépítését illetően a borulás hatása elleni védőszerkezetekkel kapcsolatban (statikus vizsgálat). Ezek a technikai előírások a tagállamok jogszabályainak közelítésére vonatkoztak annak érdekében, hogy a 2003/37/EK irányelv szerinti EK-típus-jóváhagyási eljárást alkalmazni lehessen minden traktortípus esetében. Következésképpen a 2003/37/EK irányelv által meghatározott, a mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok, azok pótkocsijainak és cserélhető vontatott munkagépeinek, beleértve ezek rendszereit is, továbbá alkatrészeinek és önálló műszaki egységeinek típusjóváhagyására vonatkozó rendelkezések ezen irányelvre is alkalmazandók.

               (3)

               Ez az irányelv nem érinti a X. melléklet B. részében meghatározott irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségeket,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   Ezt az irányelvet a 2003/37/EK irányelv 2. cikkének j) pontjában meghatározott, az alábbi jellemzőkkel rendelkező traktorokra kell alkalmazni:

               a)

               a hátsó tengely alatti szabad magasság legfeljebb 1 000 mm;

               b)

               rögzített vagy állítható nyomtáv a hajtótengelyek egyikén 1 150 mm vagy több;

               c)

               felszerelhetőség többpontos függesztőberendezéssel (munkaeszközök részére), felszerelhetőség vonórúddal;

               d)

               a 2003/37/EK irányelv I. melléklete 2.1.1. pontjában említett traktor terheletlen tömege 800 kg vagy ennél nagyobb, az ezen irányelvvel összhangban felszerelt borulás hatása elleni védőszerkezettel, és a gyártó által ajánlott legnagyobb kerékabroncsokkal együtt.

         2. cikk
   (1)   Minden tagállam biztosítja a borulás hatása elleni védőszerkezetek és ezek traktorra erősítésének az EK-alkatrész-típusjóváhagyását, amennyiben az megfelel az I–V. mellékletben előírt szerkezeti és vizsgálati követelményeknek.
   (2)   Az EK-alkatrész-típusjóváhagyást biztosító valamennyi tagállam megteszi az igazoláshoz szükséges intézkedéseket, és amennyiben szükséges, együttműködik a többi tagállam illetékes hatóságaival annak érdekében, hogy a gyártott modellek megfeleljenek a jóváhagyott típusnak. A vizsgálatok szúrópróbaszerű ellenőrzéssel történnek.
   3. cikk
   A tagállamok a VI. melléklet szerinti EK-alkatrész-típusjóváhagyási jelet bocsátanak a traktor vagy a védőszerkezet gyártójának, illetve meghatalmazott képviselőjének a rendelkezésére, az olyan borulás hatása elleni védőszerkezet-típusokra és a traktorra erősítésükre vonatkozóan, amelyre a 2. cikknek megfelelően a típusjóváhagyást megadták.
   A tagállamok megtesznek minden megfelelő intézkedés annak érdekében, hogy megelőzzék a zavart okozó jelek használatát, amelyek alapján a 2. cikk szerinti borulás hatása elleni védőszerkezetek összetéveszthetők más berendezésekkel.
   4. cikk
   A tagállamok nem tagadhatják meg a borulás hatása elleni védőszerkezetek és ezeknek a traktorra erősítő szerkezetének forgalomba hozatalát a szerkezetükre való hivatkozással, amennyiben azok EK-alkatrész-típusjóváhagyási jellel rendelkeznek.
   Mindemellett a tagállam megtagadhatja az EK-alkatrész-típusjóváhagyási jellel ellátott borulás hatása elleni védőszerkezet forgalomba hozatalát, ha az lényegesen eltér a jóváhagyott típustól.
   Ez a tagállam haladéktalanul értesíti a többi tagállamot és a Bizottságot a megtett intézkedéseiről, részletesen meghatározva döntésének okát.
   5. cikk
   Minden tagállam illetékes hatósága egy hónapon belül elküldi a VII. melléklet szerinti EK-alkatrész-típusjóváhagyás másolatát a többi tagállam illetékes hatóságának a borulás hatása elleni védőszerkezet minden olyan típusára vonatkozóan, amelyre a jóváhagyást megadták vagy megtagadták.
   6. cikk
   (1)   Amennyiben a tagállam, amelyik az EK-alkatrész-típusjóváhagyást megadta, megállapítja, hogy több, ugyanazzal a jóváhagyási jellel ellátott borulás hatása elleni védőszerkezet és ezek traktorra erősítése nem felel meg a jóváhagyott típusnak, megteszi a szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy a gyártott darabok a jóváhagyottal megegyezzenek.
   E tagállam illetékes hatóságai tájékoztatják a többi tagállam illetékes hatóságát a megtett intézkedésekről, amelyek jelentős és ismételt hiányosság esetén egészen az EK-alkatrész-típusjóváhagyás visszavonásáig terjedhetnek.
   E hatóságok ugyanilyen intézkedéseket tesznek, ha egy másik tagállam illetékes hatóságai értesítik őket ilyen meg nem egyezésről.
   (2)   A tagállamok illetékes hatóságai egy hónapon belül értesítik egymást bármely EK-alkatrész-típusjóváhagyás visszavonásáról és ennek okairól.
   7. cikk
   Az ezen irányelv végrehajtása során elfogadott rendelkezés alapján hozott, a borulás hatása elleni védőszerkezetek EK-alkatrész-típusjóváhagyásának elutasításáról vagy visszavonásáról, illetve azok forgalomba hozatalának vagy használatának megtiltásáról szóló döntés részletesen felsorolja a döntéshez vezető okokat.
   Az érintett felet a döntésről értesíteni kell, és ezzel egyidejűleg tájékoztatni kell a tagállamokban hatályban lévő jogszabályok szerinti jogorvoslatról és a határidőkről, amelyeken belül a jogorvoslattal élhet.
   8. cikk
   (1)   A tagállamok nem tagadhatják meg a traktorok EK-típusjóváhagyásának, a 2003/37/EK irányelv 2. cikkének u) pontja szerinti dokumentumnak, vagy a traktorok nemzeti típusjóváhagyásának megadását az adott traktortípusnak a borulás hatása elleni védőszerkezeteire hivatkozva, amennyiben azok megfelelnek az I–IX. melléklet követelményeinek.
   (2)   A tagállamok nem adhatják meg a 2003/37/EK irányelv 2. cikkének u) pontja szerinti dokumentumot olyan traktortípus vonatkozásában, amely ezen irányelv követelményeit nem teljesíti.
   A tagállamok megtagadhatják a nemzeti típusjóváhagyás megadását olyan traktortípus vonatkozásában, amely ezen irányelv követelményeit nem teljesíti.
   9. cikk
   A tagállamok nem tagadhatják meg a traktorok nyilvántartásba vételét vagy tilthatják meg az értékesítését, első forgalomba helyezését, vagy használatát az adott traktortípusnak a borulás hatása elleni védőszerkezeteire hivatkozva, amennyiben azok megfelelnek az I–IX. melléklet követelményeinek.
   10. cikk
   Az EK-típusjóváhagyás céljából az 1. cikkben említett valamennyi traktort az I–IV. melléklet előírásainak megfelelő védőszerkezettel kell felszerelni.
   A kerekes mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok borulás hatása elleni védőszerkezeteiről szóló, 2009. július 13-i 2009/57/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) 1. cikkében meghatározott traktorokat azonban az EK-típusjóváhagyás céljából az ezen irányelv I–IV. mellékletében meghatározott követelményeknek megfelelő védőszerkezettel lehet felszerelni.
   11. cikk
   Az I–IX. mellékletben leírt követelményeknek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításához szükséges módosításait a 2003/37/EK tanácsi irányelv 20. cikkének (3) bekezdésében szabályozott eljárásnak megfelelően fogadják el.
   12. cikk
   A tagállamok közlik a Bizottsággal a nemzeti jogszabályaik azon főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   13. cikk
   A X. melléklet A. részében említett aktusokkal módosított 79/622/EGK irányelv hatályát veszti, a X. melléklet B. részében feltüntetett irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségek sérelme nélkül.
   A hatályon kívül helyezett irányelvre történő hivatkozásokat a XI. mellékletben szereplő megfelelési táblázatnak megfelelően ezen irányelvre történő hivatkozásként kell értelmezni.
   14. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   Ezt az irányelvet 2010. január 1-jétől kell alkalmazni.
   15. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2009. július 13-án.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         H.-G. PÖTTERING

            a Tanács részéről

            az elnök

         E. ERLANDSSON

      (1)  HL C 211., 2008.8.19., 17. o.

      (2)  Az Európai Parlament 2008. június 17-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2009. június 22-i határozata.

      (3)  HL L 179., 1979.7.17., 1. o.

      (4)  Lásd a X. melléklet A. részét.

      (5)  HL L 171., 2003.7.9., 1. o.

      (6)  Lásd e Hivatalos Lap 1. oldalát.

      A MELLÉKLETEK JEGYZÉKE

                     I. MELLÉKLET

               Az EK-alkatrész-típusjóváhagyás feltételei

                     II. MELLÉKLET

               A borulás hatásai elleni védőszerkezetek és traktorra erősítésük szilárdságának vizsgálati feltételei

                     III. MELLÉKLET

               Vizsgálati eljárások

                     IV. MELLÉKLET

               Ábrák

                     V. MELLÉKLET

               Jelentésminta

                     VI. MELLÉKLET

               Jelölések

                     VII. MELLÉKLET

               Az EK-alkatrész-típusjóváhagyási bizonyítvány mintája

                     VIII. MELLÉKLET

               Az EK-típusjóváhagyás feltételei

                     IX. MELLÉKLET

               Minta. Melléklet az egyes traktortípusok EK-típus-jóváhagyási bizonyítványhoz a borulás hatásai elleni védőszerkezetek szilárdsága és a traktorokra erősítésének szilárdságával kapcsolatban

                     X. MELLÉKLET

                  A. rész: A hatályon kívül helyezett irányelv és egymást követő módosításainak listája
                  B. rész: A nemzeti jogba való átültetésre előírt határidők listája

                     XI. MELLÉKLET

               Megfelelési táblázat

         I. MELLÉKLET

            Az EK-alkatrész-típusjóváhagyás feltételei

         1.   FOGALOMMEGHATÁROZÁS

                     1.1.

                     A „borulás hatásai elleni védőszerkezet” (biztonsági fülke vagy keret) (a továbbiakban: „védőszerkezet”): az a szerkezeti elem a traktoron, amelynek alapvető célja, hogy megelőzze vagy korlátozza azokat a veszélyeket, amelyek a vezetőt érhetik, ha a traktor üzemszerű használata közben felborul.

                     1.2.

                     Az 1.1. pont szerinti szerkezeteket az jellemzi, hogy a II. és III. melléklet szerinti vizsgálatokhoz elegendően nagy szabad tér marad a vezető védelmére.

               2.   ÁLTALÁNOS KÖVETELMÉNYEK

                     2.1.

                     A védőszerkezeteket és a traktorra erősítésüket úgy kell megtervezni és kialakítani, hogy teljesüljön az 1. pontban megadott alapvető cél.

                     2.2.

                     Ez a feltétel akkor tekinthető teljesítettnek, ha a II. és a III. melléklet követelményei teljesülnek.

               3.   AZ EK-ALKATRÉSZ-TÍPUSJÓVÁHAGYÁSI KÉRELEM

                     3.1.

                     A borulás hatása elleni védőszerkezet és a traktorra erősítés szilárdságára vonatkozóan az EK-alkatrész-típusjóváhagyási kérelmet a traktor vagy a védőszerkezet gyártója vagy meghatalmazott képviselője nyújtja be.

                     3.2.

                     Az EK-alkatrész-típusjóváhagyási kérelemhez három példányban mellékelni kell az alábbi dokumentumokat és adatokat:

                                 —

                                 a borulás hatása elleni védőszerkezet általános elrendezési rajza a rajzon megadott léptéknek megfelelően, vagy a védőszerkezet fő méreteinek bemutatásával. E rajznak főként a rögzítés részleteit kell bemutatnia,

                                 —

                                 a felerősítés részleteit oldalról és hátulról bemutató fényképek,

                                 —

                                 a védőszerkezet rövid leírása, beleértve a szerkezetet, a traktorra erősítés részleteit, és – szükség esetén – a burkolattal kapcsolatos részleteket, a ki- és beszállás és a kimenekülés módját, a belső párnázással kapcsolatos részleteket, a folyamatos borulás megakadályozására szolgáló sajátosságokat, valamint a fűtés és a szellőztetés részleteit,

                                 —

                                 a szerkezeti részekhez felhasznált anyagokat, beleértve a csatlakoztató- és a rögzítőcsavarokat is (lásd az V. mellékletet).

                     3.3.

                     Az alkatrész-típusjóváhagyási vizsgálatokért felelős műszaki szolgálatnak a rendelkezésére kell bocsátani egy olyan traktort, amely annak a traktortípusnak a mintája, amelyre a jóváhagyandó védőszerkezetet tervezték. A traktorra fel kell szerelni a borulás hatásai ellen védőszerkezetet.

                     3.4.

                     Az EK-alkatrész-típusjóváhagyás jogosultja kérheti a jóváhagyás kiterjesztését más traktortípusokra is. Az eredeti EK-típusjóváhagyást megadó illetékes hatóság megadja a jóváhagyás kiterjesztését is, amennyiben a jóváhagyott védőszerkezet és azok a traktortípus(ok), amely(ek)re a kiterjesztést kérik, megfelel(nek) az alábbi feltételeknek:

                                 —

                                 a II. melléklet 1.3. pontja szerinti ellensúly nélküli traktor tömege nem haladja meg 5 %-nál nagyobb mértékben a vizsgálatnál használt referenciatömeget,

                                 —

                                 a felerősítés módja és a traktornak azok az alkatrészei, amelyekhez a felerősítés módja azonos,

                                 —

                                 az olyan alkatrészek, például a sárvédők és a motorháztetők, amelyek a védőszerkezet megtámasztására szolgálhatnak,

                                 —

                                 a védőszerkezetben az ülés helyzete és lényeges méretei, továbbá a védőszerkezet elhelyezése, és a traktor olyan, hogy a szabad tér a vizsgálat során a megváltozott alakú szerkezet védelmén belül marad.

               4.   JELÖLÉSEK

                     4.1.

                     A jóváhagyott típusnak megfelelő valamennyi védőszerkezetet az alábbi jelölésekkel kell ellátni:

                                 4.1.1.

                                 védjegy vagy kereskedelmi név;

                                 4.1.2.

                                 a VI. mellékletben található mintának megfelelő EK-alkatrész-típusjóváhagyási jel;

                                 4.1.3.

                                 a védőszerkezet sorozatszáma;

                                 4.1.4.

                                 annak (azoknak) a traktor(ok)nak a gyártmánya és típusa(i), amely(ek)re a védőszerkezetet tervezték.

                     4.2.

                     Mindezeket az adatokat egy kisméretű adattáblán kell feltüntetni.

                     4.3.

                     A szóban forgó jelölések láthatók, olvashatók és kitörölhetetlenek legyenek.

         II. MELLÉKLET

            A borulás hatásai elleni védőszerkezetek és traktorra erősítésük szilárdságának vizsgálati feltételei

         1.   ÁLTALÁNOS KÖVETELMÉNYEK
         1.1.   A vizsgálat célja
         Egyedi berendezések felhasználásával olyan vizsgálatok végrehajtása, amelyekkel szimulálni lehet a traktor borulásakor a védőszerkezetre ható terheléseket. Ezek a III. mellékletben leírt vizsgálatok lehetővé teszik a védőszerkezet, a traktorra erősítés, valamint az összes – a vizsgálati terhelést átadó – traktoralkatrész szilárdságának megfigyelését.
         1.2.   A vizsgálatok előkészítése
         1.2.1.   A védőszerkezetnek meg kell felelnie a sorozatgyártás előírásainak, és a gyártó által javasolt módon kell felszerelni egy olyan traktorra, amelyre tervezték. A vizsgálatokhoz nem szükséges a teljes traktor; a védőszerkezet és a traktornak azon alkatrészei azonban, amelyekre azt felszerelik, üzemszerű egységet kell, hogy alkossanak (a továbbiakban: szerkezetet).
         1.2.2.   A szerkezetet úgy kell az alaplemezre erősíteni, hogy a szerkezet és az alaplemez közötti kötőelemek – a védőszerkezetre ható terhelés következtében – jelentős alakváltozást ne szenvedjenek. A szerkezetnek az alaplemezre erősítése nem változtathatja meg annak szilárdságát.
         1.2.3.   A szerkezetet úgy kell alátámasztani és rögzíteni, hogy a teljes vizsgálati energiát a védőszerkezet és annak a traktor merev részeivel való kapcsolódása vegye fel.
         1.2.3.1.   Az 1.2.3. pont szerinti követelmények teljesítése érdekében a változtatás úgy hasson, hogy a haladó traktor rugózása ne nyelhesse el a vizsgáló energia töredékrészét sem.
         1.2.4.   A traktort a vizsgálathoz a gyártási sorozat összes olyan alkatrészével fel kell szerelni, amelyek a védőszerkezet szilárdságát befolyásolhatják, vagy adott esetben a szilárdsági vizsgálat elvégzéséhez szükségesek.
         Azok az alkatrészek, amelyek a szabadon maradó (szabad) térben veszélyt jelenthetnek, szintén a szerkezeten legyenek, hogy vizsgálni lehessen, vajon teljesülnek-e a 4. pont szerinti feltételek.
         A vizsgálathoz minden olyan alkatrészt el kell távolítani, amelyet a vezető maga is eltávolíthat. Amennyiben a traktor használata közben az ajtókat és az ablakokat nyitva lehet hagyni, vagy le lehet venni, akkor a vizsgálathoz nyitva kell azokat hagyni, vagy le kell venni, hogy ne növeljék a felborulás esetén védelmet nyújtó szerkezet szilárdságát. Amennyiben ebben a helyzetben a traktor felborulása veszélyt jelentene a vezetőre, a vizsgálati jelentésnek e tényt tartalmaznia kell.
         1.3.   A traktor tömege
         Az mt referenciatömegnek, amelyet a lengőtömb esési magassága, a terhelési energiák és a nyomóerők számítására szolgáló képletekben (lásd a III. mellékletet) alkalmaznak, meg kell felelnie legalább a 2003/37/EGK irányelv I. mellékletének 2.1.1. pontjában meghatározott tömegnek (vagyis választható tartozékok nélkül, de hűtőfolyadékkal, kenőanyaggal, tüzelőanyaggal, szerszámokkal és vezetővel), hozzáadva a védőszerkezetet és levonva 75 kg-ot.
         Nem kell figyelembe venni a kiegészítő első és hátsó súlyok, a gumiabroncsok súlyát, a felszerelt eszközöket, berendezéseket vagy különleges alkatrészt.
         2.   KÉSZÜLÉKEK ÉS BERENDEZÉSEK
         2.1.   Vízszintes terhelési vizsgálatok (oldal- és hosszirányú terhelés)
         2.1.1.   Anyagok, készülékek és rögzítőszerkezetek, amelyekkel a gumiabroncsoktól függetlenül (amennyiben vannak) a szerkezet szilárdan az alapra rögzíthető.
         2.1.2.   Készülék, amellyel merev gerendán keresztül a védőszerkezetre vízszintes irányú erő fejthető ki, a IV. melléklet 1. és 2. ábrája szerint.
         2.1.2.1.   A merev gerenda függőleges méretének 150 mm-nek kell lennie.
         2.1.2.2.   Gondoskodni kell arról, hogy a terhelést a gerenda (amelynek mérete legalább 250 mm, legfeljebb 700 mm és tényleges mérete 50-nel osztható legyen) teljes hosszán egyenletesen és a terhelés irányában el lehessen osztani.
         2.1.2.3.   A gerendának a védőszerkezettel érintkezésbe kerülő éleit, legfeljebb 50 mm-es sugárral, le kell kerekíteni.
         2.1.2.4.   Kardán – vagy vele egyenértékű – csuklókat kell alkalmazni azért, hogy a terhelő berendezés a védőszerkezetet a terhelési iránytól eltérő irányú forgással, illetve transzlációval ne vegye igénybe.
         2.1.2.5.   Amennyiben a védőszerkezet terhelést viselő alkatrésze nincs vízszintes síkban, és nem merőleges a nyomás irányára, akkor a közbeeső teret olyan módon kell kitölteni, hogy a hosszon a terhelés elosztott legyen.
         2.1.3.   Készülékek, amelyekkel a műszaki lehetőségek határain belül mérhető az az energia, amelyet a védőszerkezet és a traktor olyan merev alkatrészei, amelyekhez a védőszerkezetet rögzítették, felvesznek (például: az erő támadáspontja elmozdulásának mérése az erő irányában egy, a traktor alvázán meghatározott ponthoz képest).
         2.1.4.   Készülékek annak kimutatására, hogy a szabad tér a vizsgálat alkalmával nem sérült meg (alkalmazható a IV. melléklet 6a., 6b., 6c. ábrája szerinti készülék is).
         2.2.   Nyomóvizsgálatok (elöl és hátul)
         2.2.1.   Anyagok, készülékek és rögzítőszerkezetek, amelyekkel a traktor a gumiabroncsoktól függetlenül szilárdan felszerelhető az alaplemezre.
         2.2.2.   A függőleges erőnek a védőszerkezetre történő kifejtésére alkalmas készülékek, a IV. melléklet 3. ábrája alapján (a nyomógerenda szélessége 250 mm).
         2.2.3.   Műszerek a teljes függőleges erő mérésére.
         2.2.4.   Készülékek annak kimutatására, hogy a szabad tér a vizsgálat során nem sérült meg (alkalmazható a IV. melléklet 6a., 6b. és 6c. ábrája szerinti készülék is).
         2.3.   Mérettűrések
         2.3.1.   Méretek: ± 3 mm
         2.3.2.   Alakváltozás: ± 3 mm
         2.3.3.   A traktor tömege: ± 20 kg
         2.3.4.   Erők és terhelések: ± 2 %
         2.3.5.   A terhelés iránya (eltérés a III. mellékletben szereplő vízszintestől és a függőlegestől):

                     —

                     a vizsgálat kezdetén terhelés nélkül: ± 2°,

                     —

                     a vizsgálat során terheléssel: a vízszinteshez képest felfelé 10° és lefelé 20° (a terhelés irányát a szögekkel megadott távon belül, a lehető legkisebbre kell beállítani).

               3.   VIZSGÁLATOK
         3.1.   Általános előírások
         3.1.1.   A vizsgálatok sorrendje
         3.1.1.1.   A vizsgálatokat az alábbi sorrendben kell végezni:

                     3.1.1.1.1.

                     Hosszirányú terhelés (vö. a III. melléklet 1.2. pontjával)
                     Azoknak a traktoroknak az esetében, amelyek 1.3. pont szerinti tömegének legalább 50 %-a a hátsó kerekeket terheli, a hosszirányú terhelést hátulról kell alkalmazni (1. eset). A többi traktorokon a terhelést elölről kell alkalmazni (2. eset).

                     3.1.1.1.2.

                     Első nyomóvizsgálat
                     Az első nyomóvizsgálatot a védőszerkezetnek ugyanazon az oldalán kell végezni, mint a hosszirányú terhelést, vagyis:

                                 —

                                 az 1. esetben hátulról (vö. a III. melléklet 1.5. pontjával), vagy

                                 —

                                 a 2. esetben elölről (vö. a III. melléklet 1.6. pontjával).

                     3.1.1.1.3.

                     Oldalterhelés (vö. a III. melléklet 1.3. pontjával).

                     3.1.1.1.4.

                     Második nyomóvizsgálat
                     A második nyomóvizsgálatot a védőszerkezetnek azon az oldalán kell végrehajtani, amelyik ellentétes a hosszirányú terheléssel vizsgált oldallal, vagyis:

                                 —

                                 az 1. esetben elölről (vö. a III. melléklet 1.6. pontjával), vagy

                                 —

                                 a 2. esetben hátulról (vö. a III. melléklet 1.5. pontjával).

                     3.1.1.1.5.

                     Második hosszirányú terhelés (vö. a III. melléklet 1.7. pontjával)
                     Második hosszirányú terhelést is kell végezni azokon a traktorokon, amelyeken a védőszerkezetek billenthetők akkor, ha a hosszirányú terhelést (lásd a 3.1.1.1. pontot) nem abban az irányban végezték, amelyik a védőszerkezet lebillenését okozná.

               3.1.1.2.   Amennyiben a vizsgálat során a tartókészülék valamely része eltörik vagy elmozdul, akkor ezt a vizsgálatot meg kell ismételni.
         3.1.1.3.   A vizsgálat során a traktoron vagy a védőszerkezeten javításokat vagy beállításokat nem szabad végezni.
         3.1.2.   Nyomtáv
         A kerekeket el kell távolítani, vagy olyan nyomtávot kell beállítani, amely biztosítja, hogy a vizsgálat során a védőszerkezetet ne befolyásolja.
         3.1.3.   A veszélyforrást nem jelentő alkatrészek eltávolítása
         A traktor és a védőszerkezet összes alkatrészét – amelyek, önmagukban zárt egységek, a vezetők számára védelmet jelentenek, ideértve az időjárás hatása elleni védelmet is – a vizsgálatra a traktorral együtt át kell adni.
         A vizsgálathoz a védőszerkezetet nem kell biztonsági üvegből vagy hasonló anyagból készült szélvédővel, oldal- és hátsó ablakokkal, levehető burkolatrészekkel, szerelvényekkel, továbbá tartozékokkal ellátni, amelyek nem járulnak hozzá a szerkezet szilárdságához, és borulás esetén nem jelentenek veszélyt.
         3.1.4.   Mérőműszerek
         A védőszerkezetet olyan mérőműszerekkel kell ellátni, amelyek segítségével az erő–alakváltozás diagram (lásd a IV. melléklet 4. ábráját) adatai meghatározhatóak. Minden vizsgálati szakaszban meg kell mérni, és fel kell rajzolni a védőszerkezet teljes alakváltozását és maradó alakváltozását (lásd a IV. melléklet 5. ábráját).
         3.1.5.   Terhelési irány
         Amennyiben a traktor ülése nem a traktor szimmetriasíkjában helyezkedik el, és/vagy a védőszerkezet szilárdsága nem szimmetrikusan egyenletes, akkor az oldalirányú terhelést azon az oldalon kell alkalmazni, amelyiken a szabad térbe való behatolás a vizsgálatok során a legvalószínűbb (lásd a III. melléklet 1.3. pontját is).
         4.   ELFOGADÁSI FELTÉTELEK
         4.1.   Az EK-alkatrész-típusjóváhagyás megadásához bemutatott védőszerkezet akkor felel meg szilárdsági szempontból, ha a vizsgálatok után kielégíti a következő feltételeket:

                     4.1.1.

                     A III. melléklet 3.2. pontja szerinti szabadtér egyetlen része sem hatolhat bele a szabadtérbe vagy nem lehet a szabadtéren kívül a III. melléklet 1.2., 1.3., 1.5. és 1.6., valamint adott esetben, az 1.7. pontban megadott vizsgálatok során.
                     Amennyiben túlterhelési vizsgálatot végeznek, a megadott energia abszorbeálása során nagyobbnak kell lennie, mint az alkalmazott erőhatás a fő vizsgálat és a túlterhelési vizsgálat során előforduló legnagyobb erőhatás 0,8-szorosa (lásd a IV. melléklet 4b. és 4c. ábráját).

                     4.1.2.

                     A vizsgálat alatt a védőszerkezet nem gyakorolhat nyomást az ülésszerkezetre.

                     4.1.3.

                     Annál a pontnál, ahol valamennyi megadott horizontális terhelési vizsgálatnál az előírt energiaszintet eléri, az erőhatásnak meg kell haladnia az Fmax. 0,8-szorosát.

               4.2.   A vezetőt a védőszerkezet egyetlen alkatrésze (például nem megfelelő belső párnázás a tetőn vagy másutt, ahova a fejét beütheti) sem veszélyeztetheti.
         5.   VIZSGÁLATI JELENTÉS
         5.1.   A VII. melléklet szerinti EK-alkatrész-típusjóváhagyási bizonyítványhoz vizsgálati jelentést kell mellékelni. A vizsgálati jelentést az V. melléklet tartalmazza. A vizsgálati jelentés tartalmazza:

                     5.1.1.

                     A védőszerkezet alakjának és szerkezetének általános leírását (a méreteket az V. melléklet tartalmazza), beleértve az akadálymentes be- és kiszállást, a vészjellegű kiszállást, a fűtő- és szellőzőrendszert és az egyéb szállítható tartozékokat, amennyiben ezek rendelkezésre állnak, és a szabad térbe behatolhatnak, vagy más módon jelenthetnek veszélyt.

                     5.1.2.

                     Az esetleges különleges berendezések részletei (például a traktor folyamatos borulását megakadályozó eszközök).

                     5.1.3.

                     A belső párnázás rövid ismertetése.

                     5.1.4.

                     A szélvédő és az egyéb üvegezés típusának ismertetése, továbbá az összes feltüntetett EK- vagy egyéb jóváhagyási jel megadása.

               5.2.   Az EK-alkatrész-típusjóváhagyás más traktortípusokra történő kiterjesztése esetén a vizsgálati jegyzőkönyvben pontosan kell utalni az eredeti EK-alkatrész-típusjóváhagyás vizsgálati jelentésére, továbbá tartalmaznia kell az I. melléklet 3.4. pontjában meghatározott követelményekre vonatkozó pontos adatokat.
         5.3.   A vizsgálati jelentésből pontosan ki kell tűnnie, hogy a vizsgálathoz melyik traktort (gyártmány, típusjel, kereskedelmi megjelölés stb.) alkalmazták, és hogy a védőszerkezetet milyen egyéb traktorhoz szánták.
         6.   JELÖLÉSEK

                     mt

                     =

                     a traktor referenciatömege (kg) az 1.3. pont szerint.

                     D

                     =

                     a védőszerkezet alakváltozása (mm) a terhelés támadáspontjában és irányában.

                     D’

                     =

                     a szerkezet alakváltozása (mm) a szükséges számított energiánál.

                     F

                     =

                     statikus terhelőerő (N).

                     Fmax

                     =

                     a terhelés során előforduló legnagyobb statikus erő (N), a túlterhelés kivételével.

                     F

                     =

                     erő a szükséges számított energiához.

                     F-D

                     =

                     erő/alakváltozás görbe.

                     Eim

                     =

                     oldalirányú terhelés esetén az elnyelendő bemenő energia (J).

                     Ei1 1

                     =

                     hosszirányú terhelés esetén az elnyelendő bemenő energia (J).

                     Eil 2

                     =

                     elnyelendőenergia-bevitel a második, hosszirányú (J) erőhatás alkalmazásakor.

                     Fr

                     =

                     nyomóvizsgálatkor hátulról alkalmazott erő (N).

                     Ff

                     =

                     nyomóvizsgálatkor elölről alkalmazott erő (N).

         III. MELLÉKLET

            VIZSGÁLATI ELJÁRÁSOK

         1.   VÍZSZINTES TERHELÉSI ÉS NYOMÓVIZSGÁLATOK
         1.1.   Általános rendelkezések a vízszintes terhelési vizsgálatokhoz
         1.1.1.   A védőszerkezet terhelését a II. melléklet 2.1.2. pontjában előírt, merev, a terhelés irányára merőlegesen elhelyezett gerenda segítségével kell elosztani. Ez a merev gerenda ellátható az oldalirányú lecsúszást megakadályozó tartozékkal. Az alakváltozás sebessége a terhelés alatt legfeljebb 5 mm/s lehet. A terhelés során az F-et és a D-t egyidejűleg kell felrajzolni, ekkor az alakváltozás-növekedés a pontosság érdekében legfeljebb 15 mm lehet. A terhelés megkezdése után a terhelés nagysága a vizsgálat befejezése előtt nem csökkenthető; a terhelésnövelés azonban megszakítható például a mérési értékek felrajzolása céljából, amennyiben ez szükséges.
         1.1.2.   Amennyiben a védőszerkezetnek az a része, amelyre a terhelés hat, görbe, akkor be kell tartani a II. melléklet 2.1.2.5. pontjának előírásait. A terhelés elosztásának azonban meg kell felelnie e melléklet 1.1.1. pontjában és a II. melléklet 2.1.2. pontjában előírt követelményeknek.
         1.1.3.   Amennyiben a támadáspontban nincs szilárd kereszttartó, akkor olyan kiegészítő vizsgálógerenda alkalmazható, amely nem növeli a védőszerkezet szilárdságát.
         1.1.4.   Minden terhelésvizsgálat befejezésekor a terhelés megszüntetése után a védőszerkezetet szemrevételezéssel kell ellenőrizni. Amennyiben a terhelés közben törések vagy repedések keletkeztek, akkor a II. melléklet 3.1.1.1. pontjában előírt sorrendnek megfelelően a következő terhelésvizsgálat előtt el kell végezni az e melléklet 1.4. pontja szerinti túlterhelés vizsgálatot.
         1.2.   Hosszirányú terhelés (lásd a IV. melléklet 2. ábráját)
         A terhelést vízszintesen és a traktor függőleges szimmetriasíkjával párhuzamosan kell alkalmazni.
         Azon traktorok esetében, amelyeknél a II. melléklet 1.3. pontjában meghatározott tömeg legalább 50 %-a a hátsó kerekekre esik, a hosszirányú hátsó terhelést és az oldalirányú terhelést a védőszerkezet hosszirányú szimmetriasíkjának különböző oldalain kell alkalmazni. Azoknál a traktoroknál, amelyeknél a tömeg legalább 50 %-a az első kerekekre jut, a hosszirányú elülső terhelést a védőszerkezet hosszirányú szimmetriasíkjának ugyanazon az oldalán kell alkalmazni, mint az oldalirányú terhelést.
         A terhelést a védőszerkezet legfelső keresztirányú szerkezeti elemén kell alkalmazni (azaz azon a részen, amelyik borulásnál valószínűleg először érinti a talajt).
         A terhelés támadáspontja a külső saroktól befelé nézve a védőszerkezet felső szélességének egyhatodánál hat. A védőszerkezet szélessége a traktor függőleges szimmetriasíkjával párhuzamos, a védőszerkezet külső szélső pontjaihoz érintőlegesen húzott párhuzamos egyenesek közötti távolság a legfelső keresztirányú szerkezeti elemet érintő vízszintes síkban.
         A gerenda hossza nem lehet (az előzőekben leírtak szerint) kisebb a védőszerkezet szélességének egyharmadánál, és legfeljebb 49 mm-rel lehet nagyobb ennél a minimumnál.
         A hosszirányú terhelést hátul vagy elöl alkalmazzák, a II. melléklet 3.1.1.1. pontjában leírtaknak megfelelően.
         A vizsgálatot le kell állítani:

                     a)

                     amennyiben a védőszerkezet által elnyelt terhelési energia egyenlő vagy nagyobb, mint a megkívánt Ei1 1 energiabevitel (ahol Ei1 1 = 1,4 m);

                     b)

                     amennyiben a szerkezet behatol a szabadtérbe, vagy azt védelem nélkül hagyja.

               1.3.   Oldalirányú terhelés (lásd a IV. melléklet 1. ábráját)
         A terhelésnek vízszintes irányúnak és a traktor függőleges szimmetriasíkjára merőlegesnek kell lennie, és azt az ülés leghátsó helyzetében az ülés referenciapontja előtt 300 mm-rel a védőszerkezet felső részén kell kifejteni (lásd a 2.3.1. pontot). Amennyiben a védőszerkezetnek oldalirányú kiszögelése is van – amely oldalra boruláskor először érintené a talajt – akkor a terhelést erre a pontra kell kifejteni. A megfordítható vezetőhellyel rendelkező traktorok esetében a terhelést a védőszerkezet felső részén kell alkalmazni, félúton a két ülés referenciapontja között.
         A gerendának a lehető leghosszabbnak kell lennie, de nem lehet több, mint 700 mm.
         A vizsgálatot akkor kell megszakítani, ha

                     a)

                     a védőszerkezet által felvett alakváltozási energia egyenlő, vagy nagyobb a szükséges Eim bemenő energiánál (Eim = 1,75 mt); vagy

                     b)

                     a védőszerkezet behatol a szabad térbe, vagy azt védelem nélkül hagyja.

               1.4.   Túlterhelési vizsgálat (lásd a IV. melléklet 4a., 4b. és 4c. ábráját)
         1.4.1.   El kell végezni a túlterhelési vizsgálatot, ha a terhelési erő a megvalósult alakváltozás utolsó 5 %-a során több mint 3 %-kal csökken, miután a védőszerkezet már elnyelte a szükséges energiát (lásd a 4b. ábrát).
         1.4.2.   A túlterhelési vizsgálat tartalmazza a vízszintes terhelés fokozatos, a kezdeti energiakövetelmény 5 %-onkénti növelését a hozzáadott energia legfeljebb 20 %-áig (lásd a 4c. ábrát).
         1.4.2.1.   A túlterhelési vizsgálat akkor kielégítő, ha a kívánt energia 5, 10 vagy 15 %-os növelése után az erőhatás 3 %-nál kisebb mértékben csökken 5 %-os növekedésnél és az Fmax 0,8-szorosánál több marad.
         1.4.2.2.   A túlterhelési vizsgálat akkor kielégítő, ha a hozzáadott energia 20 %-ának felemésztése után az erő meghaladja a Fmax 0,8-szorosát.
         1.4.2.3.   A túlterhelési vizsgálat során rugalmas deformáció következtében megengedettek a járulékos repedések vagy szakadások és/vagy a szabadtér védelmének hiánya vagy ebbe történő behatolás. A terhelés megszüntetése után azonban a szerkezet nem érhet a szabadtérbe, amit teljes mértékben védeni kell.
         1.5.   Nyomóvizsgálat (a hátsó részen)
         A gerendát a hátsó, legfelső szerkezeti elem(ek) fölé kell helyezni, és a nyomóerő eredőjének a függőleges hosszirányú referenciasíkba kell esnie. Az alkalmazott Fr erő 20 mt.
         Amennyiben a védőszerkezet tetejének hátsó része nem képes felvenni a teljes nyomóerőt, akkor azt addig kell fenntartani, míg a tető annyira deformálódik, hogy egybeesik azzal a síkkal, amely összeköti a védőszerkezet felső részét a traktornak azzal a hátsó részével, amely képes a felborult jármű tömegét megtartani. Ezután a terhelést meg kell szüntetni, és a traktort vagy a terhelést oly módon kell beállítani, hogy a gerenda a védőszerkezet ama pontja felett legyen, amely a traktort teljes átfordulásakor tartaná. Ezután kell kifejteni az Fr erőt.
         Az Fr erőt 5 másodpercig fenn kell tartani azután, hogy a látható alakváltozás megszűnik.
         A vizsgálatot meg kell szakítani akkor, ha a védőszerkezet a szabad térbe behatol, vagy azt védelem nélkül hagyja.
         1.6.   Nyomóvizsgálat (az elülső részen)
         A gerendát az első, legfelső szerkezeti elem(ek) fölé kell helyezni, és a nyomóerők eredőjének a függőleges hosszirányú referenciasíkban kell lennie. Az alkalmazott Ff = erő 20 mt.
         Amennyiben a védőszerkezet tetejének első része nem képes felvenni a teljes nyomóerőt, akkor azt addig kell fenntartani, míg a tető annyira deformálódik, hogy egybeesik azzal a síkkal, amely összeköti a védőszerkezet felső részét a traktornak azzal az első részével, amely képes a felborult jármű tömegét megtartani. Ezután a terhelést meg kell szüntetni, és a traktort vagy a terhelést oly módon kell beállítani, hogy a gerenda a védőszerkezet ama pontja felett legyen, amely a traktort teljes átfordulásakor tartaná. Ezután kell kifejteni az Ff erőt.
         Az Ff erőt legalább 5 másodpercig fenn kell tartani azután, hogy a látható alakváltozás megszűnt.
         A vizsgálatot meg kell szakítani akkor, ha a védőszerkezet a szabad térbe behatol, vagy azt védelem nélkül hagyja.
         1.7.   Második hosszirányú terhelés
         A terhelést vízszintesen, a traktor szimmetriasíkjával párhuzamos függőleges síkjában kell alkalmazni.
         A második hosszirányú terhelést – a II. melléklet 3.1.1.1. pontja szerint – elöl vagy hátul kell a védőszerkezetre kifejteni.
         Ennek az 1.2. pontban leírt hosszirányú terheléssel ellentétes irányban és attól a legtávolabbi sarkon kell hatnia.
         A hosszirányú terhelést a védőszerkezet kereszttartójára kell kifejteni (vagyis arra a részre, amelyik feltehetően boruláskor először ütközik a talajjal).
         A terhelés támadáspontja a védőszerkezet felső része szélességének egy hatodával egyenlő távolságban, a külső saroktól befelé legyen. A védőszerkezet szélessége: a traktor függőleges szimmetriasíkjával párhuzamos két egyenes közötti távolság, amelyek a védőszerkezet legkülső pontját abban a vízszintes síkban érintik, amely keresztülmegy a felső rész legmagasabb pontján.
         A gerenda hossza legalább a védőszerkezet – fent leírt – szélességének harmadrésze legyen, és ennél a minimum méretnél legfeljebb 49 mm-rel lehet hosszabb.
         A vizsgálatot meg kell szakítani akkor, ha

                     a)

                     a védőszerkezet által felvett alakváltozási energia eléri, vagy meghaladja a szükséges Eil2 bemenő energiát (Eil2 = 0,35 m); vagy

                     b)

                     a védőszerkezet behatol a szabad térbe, vagy azt védelem nélkül hagyja.

               2.   SZABAD TÉR
         2.1.   A szabad teret a IV. melléklet 6. ábrája szemlélteti, amelyet egy függőleges refrenciasík alapján határoznak meg, amely általában a traktor hosszanti szimmetriasíkja és átmegy az ülés 2.3. pont szerinti referenciapontján, valamint a kormánykerék középpontján is. Biztosítani kell, hogy terheléskor a referenciasík az üléssel és kormánykerékkel együtt vízszintesen eltolódhasson, azonban a traktor, illetve a védőszerkezet aljához viszonyítva merőleges helyzetben kell maradnia, ha a védőszerkezet rugalmasan lett felszerelve.
         Amennyiben a kormánykerék állítható, akkor azt egy ülőhelyzetben vezető személy számára a normális vezetéshez szükséges helyzetbe kell állítani.
         2.2.   A szabad tér behatárolása a következő:
         2.2.1.   a referenciasíktól mindkét oldalon 250 mm távolságra elhelyezkedő két függőleges sík, az ülés referenciapontja fölött 300 mm magasságig;
         2.2.2.   két párhuzamos sík, amelyek a 2.2.1. pont szerinti sík felső szélétől az ülés referenciapontjától mérve legfeljebb 900 mm-ig nyúlnak, és olyan szögben haladnak, hogy a sík legfelső pontja – az oldalnyomás alkalmazási oldalán – legalább 100 mm távolságra van a vonatkozási síktól;
         2.2.3.   vízszintes sík, amely az ülés referenciapontja felett 900 mm magasságban halad;
         2.2.4.   a referenciasíkra merőleges ferde sík, amely az ülés referenciapontja feletti 900 mm magas pontot és a háttámasz leghátsó pontját is magában foglalja;
         2.2.5.   egy felület – amely szükség esetén görbült is lehet –, mely a referenciasíkra merőleges és függőleges, továbbá az ülés leghátsó pontjától a háttámlát is érintve teljes hosszában lefelé terjed;
         2.2.6.   egy görbült felület, amely vonatkozási síkra merőlegesen 120 mm-es sugárral érintőlegesen csatlakozik a 2.2.3., valamint 2.2.4. pont szerinti síkokhoz;
         2.2.7.   egy görbült felület, amely a vonatkozási síkra merőlegesen elölről 400 mm távolságra 900 mm-es sugárral érintőlegesen csatlakozik a 2.2.3. pont szerinti síkhoz, és hátsó része 150 mm távolságra van az ülés referenciapontja előtt;
         2.2.8.   egy ferde sík, amely a referenciasíkra merőlegesen, a 2.2.7. pont szerinti felülethez az elülső szélével csatlakozik, és 40 mm távolságra esik a kormánykeréktől. Amennyiben a kormánykerék emelt állású, akkor ezt a síkot a 2.2.7. pont szerinti görbült felületet érintő sík helyettesítse;
         2.2.9.   függőleges sík, amely merőleges a referenciasíkra, és a kormánykerék előtt 40 mm távolságra van;
         2.2.10.   az ülés referenciapontján átmenő vízszintes sík;
         2.2.11.   a megfordítható vezetőhellyel rendelkező traktorok esetében a távolságot a kormánykerék és az ülés két helyzete által meghatározott két távolság kombinációjával határozzák meg;
         2.2.12.   olyan traktorok esetében, amelyek további ülésekkel szerelhetők fel, a vizsgálat alapja valamennyi ülésbeszerelési lehetőség vonatkozásában az ülés-referenciapont kombinált távolsága. A védőberendezés nem hatolhat be a különböző ülés-referenciapontok körüli kombinált távolságba;
         2.2.13.   amennyiben a vizsgálat elvégzése után új üléshelyzetet javasolnak, számítást kell végezni annak meghatározására, hogy az új ülés referenciapontja körüli távolság teljes mértékben megegyezik-e a korábban megállapított távolsággal. Amennyiben nem ez a helyzet áll fenn, új vizsgálat szükséges.
         2.3.   Az ülés helyzete és referenciapontja
         2.3.1.   A 2.1. pont szerinti szabad tér meghatározásához az ülés egy tetszőleges vízszintes beállítási tartomány leghátsó helyzetében legyen. Amennyiben a magasságbeállítás és a vízszintesbeállítás egymástól független, akkor az ülést a legnagyobb magasságra kell beállítani.
         A referenciapont a IV. melléklet 7. és 8. ábráján bemutatott készülék segítségével határozható meg, amely az ülés emberi testtel történő terhelését helyettesíti. A készülék egy ülőfelületből és kétrészes háttámlából áll. A háttámla alsó lapja az ülőcsont (A) és az ágyék (B) táján csuklósan csatlakozik, és a csukló (B) magassága állítható.
         2.3.2.   A referenciapont az ülés hosszirányú szimmetriasíkjának az a pontja, amelyben az alsó háttámla alsó érintősíkja metszi azt a vízszintes síkot, amely az ülőfelület alsó részét 150 mm-re metszi a fent említett érintő előtt.
         2.3.3.   Amennyiben az ülést szabad rugóúttal látták el (függetlenül attól, hogy ez a vezető súlyához állítható vagy sem) akkor ezt úgy kell beállítani, hogy az a lengőtartomány közepébe kerüljön.
         A készüléket az ülésre kell helyezni, és az (A) csukló előtt 50 mm-rel 550 N erővel kell terhelni, miközben a háttámlalapokat enyhén és érintőlegesen a háttámlához kell nyomni.
         2.3.4.   Amennyiben nem határozható meg érintő a háttámla alsó részéhez (az ágyék alatt vagy felett), akkor az alábbiak szerint kell eljárni:

                     2.3.4.1.

                     ha az ágyék alatti tartományban nem lehet érintő, akkor a háttámla alsó lapját függőlegesen a háttámlának kell nyomni;

                     2.3.4.2.

                     ha az ágyék felett nem határozható meg érintő, akkor a (B) csuklót 230 mm magasságban rögzíteni kell az ülés referenciapontja felett, amennyiben a háttámla alsó lapja függőleges helyzetben van. Ezután a háttámla mindkét lapját enyhén a háttámlához kell nyomni.

               3.   ELLENŐRZÉSEK ÉS MÉRÉSEK
         3.1.   Szabad tér
         Minden vizsgálat alkalmával ellenőrizni kell, hogy a védőszerkezet valamely része nem hatolt-e be a vezetőülés körüli 2.1. pont szerint meghatározott szabad térbe. Meg kell vizsgálni, hogy a szabad tér valamely része nincs-e a védőszerkezet védelmén kívül. Ez akkor következik be, ha a szabad tér valamely része érintkezésbe kerülne a talajjal, amikor a traktor arra az oldalra borul, amelyre a terhelést ráadták (a gyártó által megadott legkisebb gumiabroncsok és nyomtáv alkalmazásával).
         3.2.   Maradandó alakváltozás
         A vizsgálatok befejezését követően meg kell határozni a védőszerkezet maradandó alakváltozását. Ehhez a vizsgálat megkezdése előtt meg kell határozni az alapvető védőszerkezet-elemek helyzetét az ülés referenciapontjához képest.

         IV. MELLÉKLET

            ÁBRÁK

                     1. ábra

                     :

                     Oldalirányú terhelés támadáspontja

                     2. ábra

                     :

                     Hosszirányú hátsó terhelés támadáspontja

                     3. ábra

                     :

                     A nyomóvizsgálat egy lehetséges megoldása

                     4a. ábra

                     :

                     Erő/alakváltozási görbe – túlterhelési vizsgálat nem szükséges

                     4b. ábra

                     :

                     Erő/alakváltozási görbe – túlterhelési vizsgálatot kell végezni

                     4c. ábra

                     :

                     Erő/alakváltozási görbe – a túlterhelési vizsgálatot folytatni kell

                     5. ábra

                     :

                     A fogalmak magyarázata; rugalmas, maradandó és összes alakváltozás

                     6a. ábra

                     :

                     A szabadtér oldalnézete

                     6b. ábra

                     :

                     A szabadtér elöl- és hátulnézete

                     6c. ábra

                     :

                     Izometrikus nézet

                     7. ábra

                     :

                     Az ülés referenciapontját meghatározó készülék

                     8. ábra

                     :

                     Az ülés referenciapontjának meghatározása

         V. MELLÉKLET

         VI. MELLÉKLET

            JELÖLÉSEK

         Az EK-alkatrész-típusjóváhagyási jel egy négyszög és benne egy kis „e” betű, majd utána az alkatrész-típusjóváhagyást kiadó tagállam megkülönböztető száma:
         1. Németország esetében;
         2. Franciaország esetében;
         3. Olaszország esetében;
         4. Hollandia esetében;
         5. Svédország esetében;
         6. Belgium esetében;
         7. Magyarország esetében;
         8. a Cseh Köztársaság esetében;
         9. Spanyolország esetében;
         11. az Egyesült Királyság esetében;
         12. Ausztria esetében;
         13. Luxemburg esetében;
         17. Finnország esetében;
         18. Dánia esetében;
         19. Románia esetében
         20. Lengyelország esetében;
         21. Portugália esetében;
         23. Görögország esetében;
         24. Írország esetében;
         26. Szlovénia esetében;
         27. Szlovákia esetében;
         29. Észtország esetében;
         32. Lettország esetében;
         34. Bulgária esetében
         36. Litvánia esetében;
         49. Ciprus esetében;
         50. Málta esetében.
         A négyszög közelében fel kell tüntetni az EK-alkatrész-típusjóváhagyás számát is, amely EK-alkatrész-típusjóváhagyási bizonyítvány számának felel meg, amelyet a borulás hatása elleni védőszerkezet adott típusának szilárdságával és a traktorra szerelés módjával kapcsolatban adtak ki.

            Minta az EK-alkatrész-típusjóváhagyási jelre

         Az EK-alkatrész-típusjóváhagyás jelét egy S betű egészíti ki

         VII. MELLÉKLET

         VIII. MELLÉKLET

            Az EK-típusjóváhagyás feltételei

                     1.

                     A traktor gyártója vagy meghatalmazott képviselője kérelmezi a traktor EK-típusjóváhagyását a védőszerkezet szilárdsága és a traktorra erősítésének szilárdsága tekintetében.

                     2.

                     A típus-jóváhagyási vizsgálatokat végrehajtó műszaki szolgálatnak át kell adni a jóváhagyandó traktortípus egy példányát, amelyre a jóváhagyandó védőszerkezetet és csatlakozóját felszerelték.

                     3.

                     Az EK-alkatrész-típusjóváhagyási vizsgálatokat végző műszaki szolgálatnak ellenőriznie kell, hogy a jóváhagyott típusú védőszerkezet megfelelő-e ahhoz a traktortípushoz, amelyhez a típusjóváhagyást kérték. Különösen azt vizsgálja, hogy a védőszerkezet felerősítése megfelel-e annak, amelyet az EK-alkatrész-típusjóváhagyás megadásakor vizsgáltak.

                     4.

                     Az EK-típusjóváhagyás birtokosa kérheti annak kiterjesztését más védőszerkezet-típusokra is.

                     5.

                     Az illetékes hatóságok a kiterjesztést az alábbi feltételekkel adják meg:

                                 5.1.

                                 a borulás hatása elleni védőszerkezet új típusa és a traktorra erősítése megkapta az EK-alkatrész-típusjóváhagyást;

                                 5.2.

                                 a védőszerkezetet arra a traktorra tervezték, amelyre az EK-típusjóváhagyás kiterjesztését kérik;

                                 5.3.

                                 a védőszerkezet traktorra erősítése megfelel annak, amelyet az EK-alkatrész-típusjóváhagyás megadásakor vizsgáltak.

                     6.

                     Az EK-típus-jóváhagyási bizonyítványhoz minden típusjóváhagyás vagy a típusjóváhagyás-kiterjesztés megadásakor, megtagadásakor mellékelni kell egy, a IX. melléklet szerinti bizonyítványt.

                     7.

                     Amennyiben a traktortípusra vonatkozó EK-típus-jóváhagyási kérelmet ugyanakkor nyújtották be, mint amikor az adott traktortípusra szerelendő védőszerkezet EK-alkatrész-típusjóváhagyását is kérelmezik, akkor e melléklet 2. és 3. pontjában megadott ellenőrzéseket nem kell végrehajtani.

         IX. MELLÉKLET

         X. MELLÉKLET
         A.   RÉSZ

            A hatályon kívül helyezett irányelv és egymást követő módosításainak listája

         (lásd a 13. cikket)

                     A Tanács 79/622/EGK irányelve
                     (HL L 179., 1979.7.17., 1. o.)

                     A Bizottság 82/953/EGK irányelve
                     (HL L 386., 1982.12.31., 31. o.)

                     Az 1985. évi csatlakozási okmány I. mellékletének IX.A.15.h) pontja
                     (HL L 302., 1985.11.15., 213. o.)

                     A Tanács 87/354/EGK irányelve
                     (HL L 192., 1987.7.11., 43. o.)

                     Kizárólag az 1. cikkben és a melléklet 9. pontjának h) alpontjában a 79/622/EGK irányelvre történő hivatkozást illetően

                     A Bizottság 88/143/EGK irányelve
                     (HL L 200., 1988.7.26., 32. o.)

                     Az 1994. évi csatlakozási okmány I. mellékletének XI.C.II.4. pontja
                     (HL C 241., 1994.8.29., 206. o.)

                     A Bizottság 1999/40/EK irányelve
                     (HL L 124., 1999.5.18., 11. o.)

                     A 2003. évi csatlakozási okmány II. mellékletének I.A.29. pontja
                     (HL L 236., 2003.9.23., 61. o.)

                     A Tanács 2006/96/EK irányelve
                     (HL L 363., 2006.12.20., 81. o.)

                     Kizárólag az 1. cikkben és a melléklet A.28. pontjában a 79/622/EGK irányelvre történő hivatkozást illetően

               B.   RÉSZ

            A nemzeti jogba való átültetésre előírt határidők listája

         (lásd a 13. cikket)

                     Irányelv

                     Az átültetés határideje

                     79/622/EGK

                     1980. december 27.

                     82/953/EGK

                     1983. szeptember 30. (1)

                     87/354/EGK

                     1987. december 31.

                     88/413/EGK

                     1988. szeptember 30. (2)

                     1999/40/EK

                     2000. június 30. (3)

                     2006/96/EK

                     2006. december 31.

            (1)  A 82/953/EGK irányelv 2. cikkével összhangban:

            „1.   1983. október 1-jétől kezdődő hatállyal a tagállamok:

                        —

                        nem tagadhatják meg egyetlen traktortípus tekintetében sem az EGK-típusbizonyítvány kiadását, a 74/150/EGK irányelv 10. cikke (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésében említett okirat kiadását, vagy a nemzeti típusbizonyítvány kiadását, illetve

                        —

                        nem tilthatják meg a traktorok forgalomba helyezését,

                  amennyiben az ilyen típusú traktor(ok) borulás hatása elleni védőszerkezete megfelel ezen irányelv rendelkezéseinek.
            2.   1984. október 1-jétől kezdődő hatállyal a tagállamok:

                        —

                        nem adhatják ki többé a 74/150/EGK irányelv 10. cikke (1) bekezdésének utolsó francia bekezdésében említett okiratot olyan traktortípus vonatkozásában, amely borulás hatása elleni védőszerkezete nem felel meg ezen irányelv rendelkezéseinek,

                        —

                        megtagadhatják a nemzeti típusjóváhagyás megadását az olyan traktortípus vonatkozásában, amely borulás hatása elleni védőszerkezete nem felel meg ezen irányelv rendelkezéseinek.

                  3.   1985. október 1-jétől kezdődő hatállyal a tagállamok megtilthatják az olyan traktorok forgalomba helyezését, amely borulás hatása elleni védőszerkezete nem felel meg ezen irányelv rendelkezéseinek.
            4.   Az (1)–(3) bekezdés rendelkezései nem sértik a 77/536/EGK irányelv rendelkezéseit.”

            (2)  A 88/413/EGK irányelv 2. cikkével összhangban:

            „1.   1988. október 1-jétől a tagállamok

                        —

                        nem tagadhatják meg egy traktortípus tekintetében az EGK-típusbizonyítvány megadását, a 74/150/EGK irányelv 10. cikke (1) bekezdése utolsó francia bekezdésében említett okirat kiadását, vagy a nemzeti típusbizonyítvány megadását, vagy

                        —

                        nem tilthatják meg a traktorok forgalomba helyezését,

                  amennyiben e traktortípus borulás hatása elleni védőszerkezetei megfelelnek ezen irányelv rendelkezéseinek.
            2.   1989. október 1-jétől a tagállamok

                        —

                        megtagadhatják a 74/150/EGK irányelv 10. cikke (1) bekezdésében említett dokumentum megadását olyan traktortípusok esetében, amelyek borulás hatása elleni védőszerkezetei nem felelnek meg ezen irányelv rendelkezéseinek, illetve

                        —

                        megtagadják a nemzeti típusbizonyítvány megadását olyan a traktortípusok esetében, amelyek borulás hatása elleni védőszerkezetei nem felelnek meg ezen irányelv rendelkezéseinek.”

            (3)  A 1999/40/EGK irányelv 2. cikkével összhangban:

            „1.   2000. július 1-jétől a tagállamok

                        —

                        nem tagadhatják meg egyetlen traktortípus tekintetében sem az EGK-típusbizonyítvány megadását, a 74/150/EGK irányelv 10. cikke (1) bekezdése harmadik francia bekezdésének megfelelő okirat kiadását vagy a nemzeti típusbizonyítvány megadását, valamint

                        —

                        nem tilthatják meg a traktorok forgalomba helyezését,

                  amennyiben a szóban forgó traktorok megfelelnek az ezen irányelvvel módosított 79/622/EGK irányelv követelményeinek.
            2.   2001. január 1-jétől a tagállamok

                        —

                        nem adhatják ki többé a 74/150/EGK irányelv 10. cikke (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésében előírt okiratot egyetlen olyan traktortípus vonatkozásában sem, amely nem felel meg az ezen irányelvvel módosított 79/622/EGK irányelv követelményeinek,

                        —

                        megtagadhatják a nemzeti típusjóváhagyás megadását olyan traktortípus vonatkozásában, amely nem felel meg az ezen irányelvvel módosított 79/622/EGK irányelv követelményeinek.”

         XI. MELLÉKLET

            MEGFELELÉSI TÁBLÁZAT

                     79/622/EGK irányelv

                     1999/40/EK irányelv

                     Ez az irányelv

                     1. és 2. cikk

                     2. és 3. cikk

                     3. cikk, (1) bekezdés

                     4. cikk, első albekezdés

                     3. cikk, (2) bekezdés

                     4. cikk, második és harmadik albekezdés

                     4. és 5. cikk

                     5. és 6. cikk

                     6. cikk, első mondat

                     7. cikk, első albekezdés

                     6. cikk, második mondat

                     7. cikk, második albekezdés

                     2. cikk

                     8. cikk

                     8. cikk

                     9. cikk

                     9. cikk, bevezető mondatrész

                     1. cikk, bevezető mondatrész

                     9. cikk, első francia bekezdés

                     1. cikk, a) pont

                     9. cikk, második francia bekezdés

                     1. cikk, b) pont

                     9. cikk, harmadik francia bekezdés

                     1. cikk, c) pont

                     9. cikk, negyedik francia bekezdés

                     1. cikk, d) pont

                     10. és 11. cikk

                     10. és 11. cikk

                     12. cikk, (1) bekezdés

                     —

                     12. cikk, (2) bekezdés

                     12. cikk

                     —

                     13. és 14. cikk

                     13. cikk

                     15. cikk

                     I–IX. melléklet

                     I–IX. melléklet

                     —

                     X. melléklet

                     —

                     XI. melléklet