title: A Bizottság 93/73/EGK ötödik irányelve (1993. szeptember 9.) a kozmetikai termékek összetételének ellenőrzéséhez szükséges vizsgálati módszerekről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31993L0073

Hivatalos Lap L 231 , 14/09/1993 o. 0034 - 0053 finn különkiadás fejezet 13 kötet 25 o. 0013  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 25 o. 0013

		A Bizottság 93/73/EGK ötödik irányelve(1993. szeptember 9.)a kozmetikai termékek összetételének ellenőrzéséhez szükséges vizsgálati módszerekrőlAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a legutóbb a 93/35/EGK irányelvvel [1] módosított, a kozmetikai termékekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1976. július 27-i 76/768/EGK tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 8. cikke (1) bekezdésére,mivel a 76/768/EGK irányelv rendelkezik a kozmetikai termékek hivatalos vizsgálatáról azzal a céllal, hogy biztosítsa a kozmetikai termékek összetételére vonatkozó közösségi rendelkezések által előírt feltételek teljesülését;mivel minden szükséges vizsgálati módszert a lehető leggyorsabban meg kell állapítani; mivel e cél elérése érdekében már négy lépés megvalósult bizonyos módszereknek a 87/143/EGK irányelvvel [3] módosított 80/1335/EGK bizottsági irányelvben [4], a 90/207/EGK irányelvvel [5] módosított 82/434/EGK bizottsági irányelvben [6], valamint a 83/514/EGK [7] és a 85/490/EGK [8] bizottsági irányelvben való meghatározásával; mivel az ezüst-nitrát azonosítása és mennyiségi meghatározása, a szelén-diszulfid azonosítása és mennyiségi meghatározása a korpásodás elleni samponokban, az oldható bárium és az oldható stroncium mennyiségi meghatározása festékekben sók vagy festéklakkok formájában, a benzil-alkohol azonosítása és mennyiségi meghatározása, a cirkónium azonosítása, a cirkónium, alumínium és klór mennyiségi meghatározása nem aeroszol izzadásgátlókban, valamint a hexamidin, dibróm-hexamidin, dibróm-propamidin és klór-hexidin azonosítása és mennyiségi meghatározása jelenti az ötödik lépést;mivel az ezen irányelv által megállapított rendelkezések összhangban vannak a 76/768/EGK irányelvnek a műszaki fejlődéshez való hozzáigazításával foglalkozó bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA tagállamok megteszik a szükséges lépéseket annak biztosítására, hogy a kozmetikai termékek hivatalos vizsgálata során:- az ezüst-nitrát azonosítása és meghatározása,- a szelén-diszulfid azonosítása és mennyiségi meghatározása a korpásodás elleni samponokban,- az oldható bárium és az oldható stroncium mennyiségi meghatározása pigmentekben sók vagy lakkok formájában,- a benzil-alkohol azonosítása és mennyiségi meghatározása,- a cirkónium azonosítása, a cirkónium, alumínium és klór mennyiségi meghatározása nem aeroszol izzadásgátlókban,- a hexamidin, dibróm-hexamidin, dibróm-propamidin és klór-hexidin azonosítása és mennyiségi meghatározása,a mellékletben leírt módszereknek megfelelően történjék.2. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1994. szeptember 30-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell csatolni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadtak el.3. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1993. szeptember 9-én.a Bizottság részérőlChristiane scrivenera Bizottság tagja[1] HL L 151., 1993.6.23., 32. o.[2] HL L 262., 1976.9.27., 169. o.[3] HL L 57., 1987.2.27., 56. o.[4] HL L 383., 1980.12.31., 27. o.[5] HL L 108., 1990.4.28., 92. o.[6] HL L 185., 1982.6.30., 1. o.[7] HL L 291., 1983.10.24., 9. o.[8] HL L 295., 1985.11.7., 30. o.--------------------------------------------------MELLÉKLETEZÜSTNITRÁT AZONOSÍTÁSA ÉS MEGHATÁROZÁSA KOZMETIKAI TERMÉKEKBENA. Azonosítás1. Cél és alkalmazási területEz a módszer a vizes kozmetikai termékekben lévő ezüst-nitrát ezüstként történő azonosítását írja le.2. FogalommeghatározásAz ezüstöt kloridionokkal képzett, jellemző fehér csapadékként azonosítjuk.3. ReagensekMinden reagensnek analitikai tisztaságúnak kell lennie.3.1 2 M-os sósav oldat3.2. Ammónia oldat: hígítsunk koncentrált ammónium-hidroxid oldatot (d20 = 0,88 g/ml) azonos mennyiségű vízzel és keverjük össze.3.3. 2 M-os salétromsavoldat4. Eszközök4.1. Szokásos laboratóriumi felszerelés4.2. Centrifuga5. Eljárás5.1. Mintegy 1 g-nyi centrifugacsőben lévő mintához adjunk cseppenként 2M-os sósav oldatot (3.1.), amíg a csapadékképződés befejeződik; keverjük meg és centrifugáljuk le.5.2. Öntsük le a felülúszó folyadékot, és egyszer mossuk ki a csapadékot öt csepp hideg vízzel. Öntsük le a mosófolyadékot.5.3. Adjunk a centrifugacsőben lévő csapadékhoz azonos mennyiségű vizet. Melegítsük felforrásig és keverjük meg.5.4. Forrón centrifugáljuk le; majd öntsük le a felülúszó folyadékot.5.5. Adjunk a csapadékhoz néhány csepp ammónia oldatot (3.2.); keverjük meg és centrifugáljuk le.5.6. A felülúszó folyadék egy cseppjéhez adjunk néhány csepp 2 M-os salétromsavoldatot (3.3.) egy üveglemezen.5.7. Fehér csapadék ezüst jelenlétét jelzi.B. Mennyiségi meghatározás1. Cél és alkalmazási területEz a módszer a szempillafestéknek és szemöldökfestéknek szánt kozmetikai termékekben lévő ezüst-nitrát ezüstként történő meghatározására alkalmas.2. AlapelvAz ezüstöt a termékben atomabszorpciós spektrometriával határozzuk meg.3. ReagensekMinden reagensnek analitikai tisztaságúnak kell lennie.3.1. 0,02 M-os salétromsav oldat3.2. Ezüst mérőoldatok3.2.1. Ezüst-nitrát törzsoldat, 1000 μg/ml-es, 0,5 M-os salétromsavoldatban („SpectrosoL” vagy azzal megegyező)3.2.2. Ezüst mérőoldat, 100 μg/ml-es; pipettával töltsünk 10 ml törzsoldatot (3.2.1.) egy 100 ml-es mérőlombikba. Töltsük fel jelig 0,02 M-os salétromsavoldattal (3.1.) és keverjük meg. Ezt a mérőoldatot frissen kell készíteni, és sötétszínű üvegben kell tárolni.4. Eszközök4.1. Szokásos laboratóriumi felszerelés4.2. Ezüst vájtkatódos lámpával felszerelt atomabszorpciós spektrométer5. Eljárás5.1. MintaelőkészítésMérjünk ki pontosan mintegy 0.1 g (m gramm) homogén mintát a termékből. Veszteség nélkül töltsük át egy 1 literes mérőlombikba és töltsük fel a jelig 0,02 M-os salétromsavoldattal (3.1.), majd keverjük meg.5.2. Feltételek az atomabszorpciós spektrometriáhozLáng: levegő-acetilén | |Hullámhossz: 338,3 nm | |Háttérkorrekció: van | |Fűtési körülmények: | gyenge; a legnagyobb abszorbancia biztosításához szükség lesz a lángmagasság és a fűtési körülmények optimalizálására. |5.3. Kalibrálás5.3.1 Egy sorozat 100 ml-es mérőlombikba pipettázzunk bele 1,0; 2,0; 3,0; 4,0 és 5,0 ml ezüst mérőoldatot (3.2.2.). Töltsük fel mindegyik lombikot a jelig 0,02 M-os salétromsav oldattal (3.1.) és keverjük meg. Ezek az oldatok 1,0; 2,0; 3,0, 4,0 és 5,0 μg ezüstöt tartalmaznak milliliterenként.5.3.2. Mérjük meg egy 0,02 M-os salétromsav oldat (3.1.) abszorbanciáját, és a kapott értéket a kalibrációs görbe nulla ezüstkoncentrációjaként használjuk. Mérjük meg mindegyik ezüst mérőoldat (5.3.1.) abszorbanciáját. Rajzoljuk meg a kalibrációs görbét, ábrázoljuk az abszorbancia értékeket az ezüst-koncentráció függvényében.5.4. MeghatározásMérjük meg a mintaoldat (5.1.) abszorbanciáját. A kalibrációs görbéről olvassuk le a mintaoldatra kapott abszorbanciához tartozó ezüstkoncentrációt.6. SzámításSzámítsuk ki a minta ezüst-nitrát tartalmát tömegszázalékban (% m/m) a következő képlet segítségével:ezüst-nitrát % (m/m) =1,5748 × c10 × mahol:m = a vizsgálathoz kivett minta (5.1) tömege grammbanésc = a mintaoldatban (5.1) lévő ezüstkoncentrációja mikrogramm/milliliterben, a kalibrációs görbe alapján.7. Megismételhetőség [1]4 % (m/m) ezüst-nitrát tartalom esetén azonos mintán párhuzamosan végzett két mennyiségi meghatározás közötti eltérés értéke nem lehet nagyobb mint 0,05 % (m/m).SZELÉN-DISZULFID AZONOSÍTÁSA ÉS MENNYISÉGI MEGHATÁROZÁSA KORPÁSODÁS ELLENI SAMPONOKBANA. Azonosítás1. Cél és alkalmazási területEz a módszer a szelén-diszulfid azonosítását írja le korpásodás elleni samponokban.2. AlapelvA szelént jellemző sárgás-narancssárga színe alapján azonosítjuk, amely karbamiddal és kálium-jodiddal való reakciója során alakul ki.3. ReagensekMinden reagensnek analitikai tisztaságúnak kell lennie.3.1. Koncentrált salétromsav (d20 = 1,42 g/ml)3.2. Karbamid3.3. Kálium-jodid oldat, 10 % (m/v)-os; oldjunk fel 10 g kálium-jodidot 100 ml vízben.4. Eszközök4.1. Szokásos laboratóriumi felszerelés4.2. Roncsolócső, 100 ml-es4.3. Blokkhevítős roncsoló4.4. Szűrőpapír (Whatman 42. számú vagy ezzel egyenértékű) vagy egy 0,45 μm-es membránszűrő5. Eljárás5.1. Körülbelül 1 g, roncsolócsőben (4.2.) lévő samponhoz adjunk 2,5 ml koncentrált salétromsavat (3.1.) és roncsoljuk 150 °C -on 30 percig a blokkhevítős roncsolón (4.3.).5.2. Hígítsuk vízzel 25 ml-re a roncsolt mintát és szűrjük át egy szűrőpapíron vagy egy 0.45 μm-es membránszűrőn (4.4.).5.3. 2,5 ml szűrlethez adjunk 5 ml vizet, 2,5 g karbamidot (3.2.) és forraljuk fel. Hűtsük le és adjunk hozzá 1 ml kálium-jodid oldatot (3.3.).5.4. A sárgás-narancssárga szín, ami állás közben gyorsan sötétedik, a szelén jelenlétét jelzi.B. Mennyiségi meghatározás1. Cél és alkalmazási területEz a módszer maximálisan 4,5 % (m/m) szelén-diszulfid tartalmú, korpásodás elleni samponokban szelén formájában megtalálható szelén-diszulfid meghatározására alkalmas.2. AlapelvA mintát salétromsavval roncsoljuk, és az eredményül kapott digerátumban a szelént atomabszorpciós spektrometriával határozzuk meg.3. ReagensekMinden reagensnek analitikai tisztaságúnak kell lennie.3.1. Koncentrált salétromsav (d20 = 1,42 g/ml)3.2. Salétromsav oldat, 5 %-os (v/v); adjunk 50 ml koncentrált salétromsavat (3.1.) 500 ml főzőpohárban lévő vízhez folyamatos keverés mellett. Töltsük át ezt az oldatot egy 1 literes mérőlombikba, és vízzel töltsük fel a jelig.3.3. Szelén mérő törzsoldat, 1000 μg/ml-es, 0,5 M-os salétromsav oldatban („SpectrosoL” vagy ezzel egyenértékű)4. Eszközök4.1. Szokásos laboratóriumi felszerelés4.2. Roncsolócső, 100 ml-es4.3. Blokkhevítős roncsoló4.4. Szűrőpapír (Whatman 42-es vagy ezzel egyenértékű) vagy egy 0,45 μm-es membránszűrő4.5. Szelén üregkatódos lámpával felszerelt atomabszorpciós spektrométer5. Eljárás5.1 Mintaelőkészítés5.1.1. Mérjünk be pontosan kb. 0,1 g (m gramm) homogén sampon mintát egy roncsolócsőbe (4.2.).5.1.2. Adjunk hozzá 5 ml koncentrált salétromsavat (3.1.), és roncsoljuk 150 °C -on egy órán keresztül egy blokkhevítős roncsolón (4.3.).5.1.3. Hagyjuk az oldatot lehűlni és hígítsuk fel vízzel 100 ml-re. Szűrjük át egy szűrőpapíron vagy egy 0.45 μm-es membránszűrőn (4.4.), és tartsuk meg a szűrt oldatot a mennyiségi meghatározáshoz.5.2. Feltételek az atomabszorpciós spektrometriáhozLáng: levegő-acetilén | |Hullámhossz: 196,0 nm | |Háttérkorrekció: van | |Fűtési körülmények: | gyenge; a legnagyobb abszorbancia biztosításához szükség lesz a lángmagasság és a fűtési körülmények optimalizálására. |5.3. Kalibrálás5.3.1. Egy 100 ml-es mérőlombik sorozatba pipettázzunk be 1,0; 2,0; 3,0; 4,0 és 5,0 ml szelén mérő törzsoldatot (3.3.). Töltsük fel mindegyik lombikot a jelig 5 %-os (v/v) salétromsav oldattal (3.1.) és keverjük meg. Ezek az oldatok 10, 20, 30, 40 és 50 μg szelént tartalmaznak milliliterenként.5.3.2. Mérjük meg egy 5 %-os (v/v) salétromsav oldat (3.2,) abszorbanciáját és a kapott értéket a kalibrációs görbe nulla szelén koncentrációjaként használjuk. Mérjük meg mindegyik szelén kalibráló mérőoldat (5.3.1,) abszorbanciáját. Rajzoljuk meg a kalibrációs görbét, ábrázoljuk az abszorbancia értékeket a szelén-koncentráció függvényében.5.4. Mennyiségi meghatározásMérjük meg a mintaoldat (5.1.3) abszorbanciáját. A kalibrációs görbéről olvassuk le a mintaoldatra kapott abszorbanciához tartozó szelén koncentrációt.6. SzámításSzámítsuk ki a minta szelén-diszulfid tartalmát tömegszázalékban (% m/m) a következő képlet segítségével:szelén-diszulfid % (m/m) =1,812 × c100 × mahol:m = a vizsgálati minta (5.1.1) tömege grammbanésc = a mintaoldatban (5.1.3) lévő szelénkoncentráció mikrogramm/milliliterben, a kalibrációs görbe alapján.7. Megismételhetőség [2]1 % (m/m) szelén-diszulfid tartalom esetén azonos mintán, párhuzamos végzett két mennyiségi meghatározás közötti eltérés értéke nem haladhatja meg a 0,05 %-ot (m/m).OLDHATÓ BÁRIUM ÉS OLDHATÓ STRONCIUM MENNYISÉGI MEGHATÁROZÁSA PIGMENTEKBEN SÓK VAGY LAKKOK FORMÁJÁBANA. Oldható bárium meghatározása1. Cél és alkalmazási területEz a módszer a pigmentekben lévő oldható bárium sók vagy lakkok formájában történő extrakciós eljárását és mennyiségi meghatározását írja le.2. AlapelvA pigmentet meghatározott körülmények között 0,07 M-os sósavval kivonjuk, és az kivonatban lévő bárium mennyiségét atomabszorpciós spektrometriával határozzuk meg.3. ReagensekMinden reagensnek analitikai tisztaságúnak kell lennie.3.1. Abszolút etil-alkohol3.2. 0,07 M-os sósav oldat3.3. 0,5 M-os sósav oldat3.4. 8 %-os (m/v) kálium-klorid oldat; oldjunk fel 16 g kálium-kloridot 200 ml 0,07 M-os sósav oldatban (3.2.).3.5. Bárium mérőoldatok3.5.1. Bárium mérő törzsoldat, 1000 μg/ml, 0,5 M-os salétromsav oldatban („SpectrosoL” vagy ezzel egyenértékű)3.5.2. Bárium standard oldat, 200 μg/ml; pipettával töltsünk 20 ml bárium mérő törzsoldatot (3.5.1.) egy 100 ml-es mérőlombikba. Töltsük fel a jelig 0,07 M-os sósav oldattal (3.2.) és keverjük meg.4. Eszközök4.1. Szokásos laboratóriumi felszerelések4.2. pH-mérő, ± 0,02 egység pontossággal4.3. Körkörös rázógép4.4. 0,45 μm-es pórusméretű membránszűrő4.5. Bárium üregkatódos lámpával felszerelt atomabszorpciós spektrométer.5. Eljárás5.1. Mintaelőkészítés5.1.1. Mérjünk be pontosan kb. 0,5 g (m gramm) pigmentet egy Erlenmeyer lombikba. Azért, hogy a hatékony keveréshez elégséges térfogatot biztosítsunk, 150 ml-nél kisebb térfogatú lombik nem használható.5.1.2. Pipettával adjunk hozzá 1,0 ml etil-alkoholt, és forgassuk a lombikot, hogy a festék nedvesítése alapos legyen. Egy bürettából adjunk hozzá pontosan olyan mennyiségű 0,07 M-os sósav oldatot (3.2.), amely pontosan 50 milliliter/gramm savtérfogat/pigment-tömeg arányt biztosít. Az etil-alkoholt tartalmazó kivonat teljes térfogata legyen „V” ml. Rázzuk össze a lombik tartalmát öt másodpercig, hogy a komponensek tökéletesen összekeveredjenek.5.1.3. Egy pH-mérő (4.2.) segítségével mérjük meg a kapott szuszpenzió pH-ját, és ha az 1,5 felett van, adjunk hozzá cseppenként 0,5 M-os sósavat (3.3.) addig, amíg 1,4-1,5-ös tartományba be nem áll.5.1.4. A lombikot dugóval zárjuk be, és rögtön kezdjük el rázni 60 percen keresztül egy körkörös rázógéppel (4.3.). A rázógépnek akkora sebességen kell működnie, hogy hab képződjön. Szűrjük át egy 0,45 μm-es membránszűrőn és gyűjtsük össze a szűrletet. Ne centrifugáljuk a kivonatot szűrés előtt. Pipettával töltsünk 5,0 ml szűrletet egy mérőlombikba; töltsük fel a jelig 0,07 M-os sósav oldattal (3.2.) és keverjük meg. Ezt az oldatot használjuk a stroncium (B. rész) meghatározására is.5.1.5. Pipettával mérjünk be egy 100 ml-es mérőlombikba 5,0 ml kálium-klorid oldatot (3.4.) és a higított szűrletből (5.1.4.) egy várhatóan 3 és 10 μg bárium/milliliter közötti koncentrációnak megfelelő elkülönített részt (WBa ml). (Egy 10 ml-es részletnek elégnek kell lennie egy kezdőponthoz). Töltsük fel 0,07 M-os sósav oldattal (3.2.) és keverjük meg.5.1.6. Az oldat bárium koncentrációját (5.1.5.) atomabszorpciós spektrometriával határozzuk meg még ugyanazon a napon.5.2. Feltételek az atomabszorpciós spektrometriáhozLáng: nitrogénoxid-acetilén |Hullámhossz: 553,5 nm |Háttérkorrekció: nincs | |Fűtési körülmények: | gyenge; a maximális abszorbancia biztosításához szükség lesz a lángmagasság és a fűtési körülmények optimalizálására. |5.3. Kalibrálás5.3.1. Egy sorozat 100 ml-es mérőlombikba pipettázzunk be 1,0; 2,0; 3,0; 4,0 és 5,0 ml bárium mérőoldatot (3.5.2.). Mindegyik lombikba pipettázzunk be 5,0 ml kálium-klorid oldatot (3.4.); töltsük fel mindegyik lombikot a jelig 0,07 M sósav oldattal (3.2) és keverjük össze. Ezek az oldatok 2,0; 4,0; 6,0; 8,0 és 10,0 μg báriumot tartalmaznak milliliterenként.Hasonlóképpen készítsünk egy vakoldatot, amiből hiányzik a bárium mérőoldat.5.3.2. Mérjük meg a vakoldat (5.3.1.) abszorbanciáját és a kapott értéket a kalibrációs görbe nulla bárium koncentrációjaként használjuk. Mérjük meg mindegyik bárium mérőoldat (5.3.1.) abszorbanciáját. Rajzoljuk meg a kalibrációs görbét, ábrázoljuk az abszorbancia értékeket a bárium-koncentráció függvényében.5.4. Mennyiségi meghatározásMérjük meg a mintaoldat (5.1.3.) abszorbanciáját. A kalibrációs görbéről olvassuk le a mintaoldatra kapott abszorbanciához tartozó bárium koncentrációt.6. SzámításA pigment oldható báriumtartalmát (% m/m) a következő képlet adja meg:oldható bárium % (m/m) =10W× mahol:m = a vizsgálati minta (5.1.1.) tömege grammbanc = a mintaoldatban (5.1.5.) lévő bárium-koncentráció mikrogramm/milliliterben, a kalibrációs görbe alapjánV = a kivonat össztérfogata milliliterben (5.1.2.)ésWBa = az 5.1.5. pontban kivett kivonat térfogata.7. MegismételhetőségEnnek a módszernek a legjobb becsült megismételhetősége 0,3 % (ISO 5725) 2 %-os (m/m) oldható bárium tartalom esetén.8. Megjegyzések8.1. Bizonyos körülmények között a bárium abszorbanciája megnőhet kalcium jelenlétében. Ez 5 g/l [3] magnézium-ion adagolásával ellensúlyozható.8.2 Az atomabszorpciós lángspektrometria mellett megengedett az induktív kapcsolású plazma–emissziós optikai spektrometria használata.B. Oldható stroncium mennyiségi meghatározása1. Cél és alkalmazási területEz a módszer a festékekben lévő oldható stroncium extrakciós eljárását és sók vagy lakkok formájában történő mennyiségi meghatározását írja le.2. AlapelvA mintát meghatározott körülmények között 0,07 M-os sósavval kivonjuk, és a kivonatban lévő stroncium mennyiségét atomabszorpciós spektrometriával határozzuk meg.3. ReagensekMinden reagensnek analitikai tisztaságúnak kell lennie.3.1. Abszolút etil-alkohol3.2. 0,07 M-os sósav oldat3.3. 8 %-os (m/v) kálium-klorid oldat: oldjunk fel 16 g kálium-kloridot 200 ml 0,07 M-os sósav oldatban (3.2.).3.4. Stroncium mérőoldatok3.4.1. Stroncium mérő törzsoldat, 1000 μg/ml, 0,5 M-os salétromsav oldatban („SpectrosoL” vagy ezzel egyenértékű)3.4.2. Stroncium mérőoldat, 100 μg/ml: pipettával töltsünk 10 ml stroncium mérő törzsoldatot (3.4.1.) egy 100 ml-es mérőlombikba. Töltsük fel a jelig 0,07 M-os sósav oldattal (3.2.) és keverjük össze.4. Eszközök4.1. Szokásos laboratóriumi felszerelés4.2. 0,45 μm-es pórusméretű membránszűrő4.3. Stroncium vájtkatódos lámpával felszerelt atomabszorpciós spektrométer.5. Eljárás5.1. MintaelőkészítésAz A.5.1.4. pontban elkészített oldatot használjuk az oldott stroncium tartalom mennyiségi meghatározására.5.1.1. Pipettával mérjünk be egy 100 ml-es mérőlombikba 5.0 ml kálium-klorid oldatot (3.4.) és a higított szűrletből (A.5.1.4.) egy várhatóan 2 és 5 μg stroncium/milliliter közötti koncentrációjú leválasztott részt (WBa ml). (Egy 25 ml-es részletnek elégnek kell lennie a kezdőponthoz). Töltsük fel 0,07 M sósav oldattal (3.2.) és keverjük össze.5.1.2. Az oldat stroncium koncentrációját (5.1.5.) atomabszorpciós spektrometriával határozzuk meg még ugyanazon a napon.5.2. Feltételek az atomabszorpciós spektrometriáhozLáng: nitrogénoxid-acetilén |Hullámhossz: 460,7 nm |Háttér korrekció: nincs | |Fűtési körülmények: | gyenge; a legnagyobb abszorbancia biztosításához szükség lesz a lángmagasság és a fűtési körülmények optimalizálására. |5.3. Kalibrálás5.3.1. Egy sorozat 100 ml-es mérőlombikba pipettázzunk be 1,0; 2,0; 3,0; 4,0 és 5,0 ml stroncium mérőoldatot (3.5.2.). Mindegyik lombikba pipettázzunk bele 5,0 ml kálium-klorid oldatot (3.3.); töltsük fel mindegyik lombikot a jelig 0,07 M sósav oldattal (3.2.) és keverjük meg. Ezek az oldatok 1,0, 2,0, 3,0, 4,0 és 5,0 μg stronciumot tartalmaznak milliliterenként.Hasonlóképpen készítsünk a vakpróba oldatot, amiből hiányzik a stroncium mérőoldat.5.3.2. Mérjük meg egy vakpróba oldat (5.3.1.) abszorbanciáját, és a kapott értéket a kalibrációs görbe nulla stroncium koncentrációjaként használjuk. Mérjük meg mindegyik stroncium mérőoldat (5.3.1.) abszorbanciáját. Rajzoljuk meg a kalibrációs görbét, ábrázoljuk az abszorbancia értékeket a stroncium-koncentráció függvényében.5.4. Mennyiségi meghatározásMérjük meg a mintaoldat (5.1.3.) abszorbanciáját. A kalibrációs görbéről olvassuk le a mintaoldatra kapott abszorbanciához tartozó stroncium koncentrációt.6. SzámításA pigment oldható stroncium tartalmát (% m/m) a következő képlet adja meg:okdható stronicium % (m/m) =10W× mahol:m = a vizsgálathoz kivett minta (A.5.1.1.) tömege grammbanc = a mintaoldatban (5.1.1.) lévő stroncium-koncentráció mikrogramm/milliliterben, a kalibrációs görbe alapjánV = a kivonat térfogata milliliterben (A.5.1.2.)ésWSr = az 5.1.1. pontban kivett kivonat térfogata.7. MegismételhetőségEnnek a módszernek 0,09 % a legjobb becsült megismételhetősége (ISO 5725) 0,6 %-os (m/m) oldható stroncium tartalom esetén.8. MegjegyzésAz atomabszorpciós lángspektrometria mellett megengedett az induktív kapcsolású plazma-emissziós optikai spektrometria használata.BENZIL-ALKOHOL AZONOSÍTÁSA ÉS MENNYISÉGI MEGHATÁROZÁSA KOZMETIKAI TERMÉKEKBENA. Azonosítás1. Cél és alkalmazási területEz a módszer a kozmetikai termékekben lévő benzil-alkohol azonosítását írja le.2. AlapelvA benzil-alkoholt szilikagél lemezeken végrehajtott vékonyréteg-kromatográfia segítségével azonosítjuk.3. ReagensekMinden reagensnek analitikai tisztaságúnak kell lennie.3.1. Benzil-alkohol3.2. Kloroform3.3. Abszolút etil-alkohol3.4. n-Pentán3.5. Előhívó oldószer: dietil-éter3.6. Benzil-alkohol mérőoldat: mérjünk be 0,1 g benzil-alkoholt (3.1.) egy 100 ml-es mérőlombikba, töltsük fel jelig etil-alkohollal (3.3.) és keverjük össze.3.7. Vékonyréteg kromatográfiás üveglemezek, 100 x 200 mm-es vagy 200 x 200 mm-es, 0,25 mm vastag szilikagél 60 F254 réteggel bevonva.3.8. Detektor: 12-molibdén-foszforsav, 10 % (m/v) etil-alkoholban (3.3.)4. Eszközök4.1. Normál vékonyréteg kromatográfiás készülék4.2. Kromatográfiás kád, kétcsatornás kamrával, külső méretei kb. 80 mm x 230 mm x 240 mm4.3. Kromatográfiás papír: Whatman vagy ezzel egyenértékű4.4. Ultraibolya lámpa, hullámhossz 254 nm.5. Eljárás5.1. MintaelőkészítésMérjünk be 1,0 g-ot a vizsgálni kívánt termékből egy 10 ml-es mérőlombikba. Adjunk hozzá 3 ml kloroformot (3.2.) és rázzuk erősen addig, amíg a termék teljesen feloldódik. Töltsük fel jelig etil-alkohollal (3.3.) és rázzuk erősen addig, míg egy tiszta vagy csaknem tiszta oldatot kapunk.5.2 Vékonyréteg kromatográfia5.2.1. Töltsük fel a kromatográfiás kádat (4.2.) n-pentánnal (3.4.) a következőképpen: vonjuk be a hátsó csatorna melletti kamrafalat a kromatográfiás papírral (4.3.) biztosítva, hogy a papír alsó széle a csatornában legyen. Töltsünk 25 ml n-pentánt (3.4) a hátsó csatornába olya módon, hogy a kromatográfiás papír exponált felületére öntjük az oldószert. Azonnal tegyük vissza a fedelet és hagyjuk a kádat állni 15 percig.5.2.2. Vigyünk fel 10 μl mintaoldatot (5.1.) és 10 μl benzil-alkohol mérőoldatot (3.6.) a vékonyréteg kromatográfiás lemez (3.7.) alapvonalának megfelelő pontjaira. Hagyjuk megszáradni.5.2.3. Pipettázzunk 10 ml dietil-étert (3.5.) a kád elején lévő csatornába, és közvetlenül ezután tegyük a lemezt (5.2.2.) ugyanebbe a csatornába. Gyorsan tegyük vissza a kád fedelét, és hívjuk elő a folyadékot a lemezen 150 mm távolságig. Vegyük ki a lemezt a kromatográfiás tartályból, és hagyjuk megszáradni szobahőmérsékleten.5.2.4. Vizsgáljuk meg a lemezt (5.2.3.) ultraibolya lámpa alatt, és jelöljük be a lila foltokat. Permetezzük be a lemezt a detektorral (3.8.), és azután melegítsük 120 °C-on mintegy 15 percen keresztül. A benzil-alkohol sötétkék foltként jelenik meg.5.2.5. Számítsuk ki az Rf értéket, amit a benzil-alkohol mérőoldattal kapunk. Egy ugyanolyan Rf értékkel rendelkező, a mintaoldatból kapott sötétkék folt benzil-alkohol jelenlétét jelzi.Detektálási határérték: 0,1 μg benzil-alkohol.B. Mennyiségi meghatározás1. Cél és alkalmazási területEz a módszer a kozmetikai termékekben lévő benzil-alkohol meghatározását írja le.2. MeghatározásAz e módszerrel meghatározott benzil-alkohol mennyiségét tömegszázalékban (% m/m) fejezzük ki.3. AlapelvA mintát metil-alkohollal vonjuk ki, és a kivonatban található benzil-alkohol mennyiségét nagynyomású folyadék-kromatográfiával (HPLC) határozzuk meg.4. ReagensekMinden reagensnek analitikai tisztaságúnak kell lennie és alkalmasnak HPLC-re, ahol ez szükséges.4.1. Metilalkohol4.2. 4-Etoxi-fenol4.3. Benzil-alkohol4.4. Mozgó fázis: metil-alkohol (4.1.)/víz (45:55; v/v)4.5. Benzil-alkohol törzsoldat: mérjünk be nagy pontossággal körülbelül 0,1 g benzil-alkoholt (4.3) egy 100 ml-es mérőlombikba. Töltsük fel a jelig metil-alkohollal (4.1.) és keverjük össze.4.6. Belső standard oldat: mérjünk be nagy pontossággal mintegy 0,1 g 4-etoxifenolt (4.2.) egy 1 ml-es mérőlombikba. Töltsük fel a jelig metil-alkohollal (4.1) és keverjük össze.4.7. Standard oldatok: egy sorozat 25 ml-es mérőlombikba pipettázzunk benzil-alkohol törzsoldatot (4.5.) és belső standard oldatot (4.6.) az alábbi táblázatban megadott mennyiségekben. Töltsük fel a jelig metil-alkohollal és keverjük össze.Benzil-alkohol koncentráció | 3-etoxi-fenol koncentráció | Standard oldat |hozzáadott ml (4.5.) | μm/ml | hozzáadott ml (4.6.) | μm/ml |I | 0,5 | 20 | 2,0 | 80 |II | 1,0 | 40 | 2,0 | 80 |III | 2,0 | 80 | 2,0 | 80 |IV | 3,0 | 120 | 2,0 | 80 |V | 5,0 | 200 | 2,0 | 80 |5. Eszközök5.1. Szokásos laboratóriumi felszerelés5.2. Nagynyomású kromatográfiás berendezés változtatható hullámhosszú ultraibolya detektorral és 10 μl-es befecskendező hurok.5.3. Analitikai oszlop: 250 mm x 4,6 mm rozsdamentes acél oszlop 5 μm-es Spherisorb ODS vagy ezzel egyenértékű töltettel ellátva.5.4. Vízfürdő5.5. Ultrahangos fürdő5.6. Centrifuga5.7. Centrifugacsövek, 15 ml kapacitással6. Eljárás6.1. Mintaelőkészítés6.1.1. Mérjünk be nagy pontossággal mintegy 0,1 g (m gramm) mintát egy centrifugacsőbe (5.7.) és adjunk hozzá 5 ml metil-alkoholt (4.1.).6.1.2. Melegítsük vízfürdőn (5.4.) 10 percig 50 °C-ot tartva, azután tegyük a csövet ultrahangos fürdőbe (5.5.), amíg a minta teljesen feloldódik.6.1.3. Hűtsük le, azután centrifugáljuk 3500 percenkénti fordulatszám mellett öt percig.6.1.4. A felülúszó folyadékot töltsük át egy 25 ml-es mérőlombikba.6.1.5. Újra vonjuk ki a mintát további 5 ml metil-alkohollal (4.1.). Egyesítsük a kivonatokat egy 25 ml-es mérőlombikban.6.1.6. Pipettázzunk 2,0 ml belső standard oldatot (4.6.) egy 25 ml-es mérőlombikba. Töltsük fel jelig metil-alkohollal (4.1.) és keverjük össze. Ezt az oldatot használjuk a 6.4 pontban leírt vizsgálat meghatározási szakaszában.6.2. Kromatográfia6.2.1. Szereljük össze a nagynyomású kromatográfiás berendezést (5.2.) a szokásos módon. A mozgó fázis (4.4.) áramlási sebességét állítsuk 2,0 ml/perc értékre.6.2.2. Az UV detektor (5.2.) hullámhosszát állítsuk 210 nm-re.6.3. Kalibrálás6.3.1 Minden standard oldatból (4.7.) fecskendezzünk 10 μl-t, és mérjük meg a benzil-alkohol területeket és a 4-etoxi-fenol csúcsokat.6.3.2 Minden standard oldatra (4.7.) számítsuk ki a benzil-alkoholnak a 4-etoxi-fenolhoz viszonyított csúcsterületek arányát. Vigyük fel ezeket az arányokat a kalibrációs görbe ordinátájára, a hozzátartozó benzil-alkohol koncentrációkat pedig az abszcisszára μg/milliliterben.6.4 Mennyiségi meghatározás6.4.1 Fecskendezzünk be 10 μl mintaoldatot (6.1.6.), és mérjük meg a benzil-alkohol és a 4-etoxi-fenol csúcsterületeit. Számítsuk ki a benzil-alkohol és a 4-etoxi-fenol csúcsterületek arányát. Ismételjük meg ezt a folyamatot további 10 μl-es mintaoldat részletekben, amíg ellentmondásmentes eredményeket kapunk.6.4.2 A kalibrációs görbéről (6.3.2.) olvassuk le a benzil-alkohol/4-etoxifenol csúcsterülethez tartozó benzil-alkohol koncentrációt.7. SzámításSzámítsuk ki a minta benzil-alkohol tartalmát tömegszázalékban a következő képlet segítségével:benzil - alkohol % (m/m) =c400 × mahol:m = a vizsgálati minta (6.1.1.) tömege grammbanésc = a mintaoldatban (6.1.6.) lévő benzil-alkohol-koncentráció mikrogramm/milliliterben, a kalibrációs görbe alapján.8. Megismételhetőség [5]1 % (m/m) benzil-alkohol-tartalom esetén azonos a mintán, párhuzamos végzett két mennyiségi meghatározás eredménye közötti eltérés értéke nem haladhatja meg a 0,10 %-ot.CIRKÓNIUM AZONOSÍTÁSA ÉS CIRKÓNIUM, ALUMINIUM ÉS KLÓR MENNYISÉGI MEGHATÁROZÁSA NEM-AEROSZOL IZZADÁSGÁTLÓKBANA módszer öt lépést tartalmaz:A. Cirkónium azonosításaB. Cirkónium meghatározásaC. Alumínium meghatározásaD. Klór meghatározásaE. Az alumínium atomok cirkónium atomokhoz viszonyított aránya, valamint az alumínium és cirkónium atomok klór atomokhoz viszonyított arányának számításaA. Cirkónium azonosítása1. Cél és alkalmazási területEz a módszer a nem-aeroszol izzadásgátló kozmetikai termékekben lévő cirkónium azonosítását írja le. Nem történt kísérlet olyan módszer leírására, amely az alumínium-cirkónium-klorid komplex [AlxZr(OH),Cl,.nH2O] azonosítására alkalmas.2. AlapelvA cirkóniumot jellemző, vörös-lila csapadéka alapján azonosítjuk, amely alizarin-vörös S oldattal képződik erősen savas környezetben.3. ReagensekMinden reagensnek analitikai tisztaságúnak kell lennie.3.1. Koncentrált sósav (d20 = 1,18 g/ml)3.2. Alizarin-vörös S (CL 58005) oldat: alizarin-szulfonát 2 %-os (m/v) vizes oldata.4. Eszközök4.1. Szokásos laboratóriumi felszerelés5. Eljárás5.1. Körülbelül 1 g-nyi, vizsgálati csőben lévő mintához adjunk 2 ml vizet. Dugóval zárjuk le és rázzuk fel.5.2. Adjunk hozzá néhány csepp alizarin-vörös S oldatot (3.2.), majd 2 ml koncentrált sósavat (3.1.). Dugóval zárjuk le és rázzuk össze.5.3. Hagyjuk állni kb. két percig.5.4. Vörös-ibolya színű felülúszó folyadék és csapadék a cirkónium jelenlétét jelzi.B. Cirkónium meghatározása1. Cél és alkalmazási területEz a módszer nem-aeroszol izzadásgátlókban lévő cirkóniumnak alumínium-cirkónium-klorid-hidroxid komplexekben történő meghatározására alkalmas legfeljebb 7,5 % (m/m) cirkónium-koncentrációig.2. AlapelvA cirkóniumot savas körülmények között kivonjuk a termékből, és atomabszorpciós lángspektrometriával határozzuk meg.3. ReagensekMinden reagensnek analitikai tisztaságúnak kell lennie.3.1. Koncentrált sósav (d20 = 1,18 g/ml)3.2. 10 %-os (v/v) sósav oldat: adjunk 100 ml koncentrált sósavat (3.1.) 500 ml vízhez egy főzőpohárban, folyamatos keverés mellett. Töltsük át ezt az oldatot egy 1 literes mérőlombikba és töltsük fel a jelig vízzel.3.3. Cirkónium standard törzsoldat, 1000 μg/ml-es, 0,5 M-os sósav oldatban („SpectrosoL” vagy ezzel megegyező)3.4. Alumínium-klorid (hidratált) [AlCl3.6H2O] reagens: oldjunk fel 22,6 g alumínium-klorid-hexahidrátot 250 ml 10 %-os (v/v) sósav oldatban (3.2.).3.5. Ammónium-klorid reagens: oldjunk fel 5,0 g ammónium-kloridot 250 ml 10 %-os (v/v) sósav oldatban (3.2.).4. Eszközök4.1. Szokásos laboratóriumi felszerelés4.2. Főzőlap mágneses keverővel4.3. Szűrőpapír (Whatman 41. számú vagy ezzel megegyező)4.4. Cirkónium üregkatódos lámpával felszerelt atomabszorpciós spektrométer.5. Eljárás5.1. Mintaelőkészítés5.1.1. Mérjünk be pontosan kb. 0,1 g (m gramm) homogén mintát a termékből egy 150 ml-es főzőpohárba. Adjunk hozzá 40 ml vizet és 10 ml koncentrált sósavat (3.1.).5.1.2. Tegyük fel a főzőpoharat a mágneses keverővel ellátott főzőlapra (4.2.). Indítsuk el a keverést, és forrásig melegítsük. A gyors száradás megelőzése érdekében tegyünk egy óraüveget a főzőpohár tetejére. Forraljuk öt percig, vegyük le a főzőpoharat és hűtsük le szobahőmérsékletre.5.1.3. A szűrőpapír (4.3.) felhasználásával szűrjük le a főzőpohár tartalmát egy 100 ml-es mérőlombikba. Öblítsük ki a főzőpoharat kétszer 10 ml-nyi vízzel, és szűrés után öntsük a szűrletet a lombikba. Töltsük fel a jelig vízzel és keverjük meg. Ezt az oldatot használjuk az alumínium (C. rész) meghatározására is.5.1.4. Pipettázzunk 20,00 ml mintaoldatot (5.1.3), 5,00 ml alumínium-klorid reagenst (3.4.) és 5,00 ml ammónium-klorid reagenst (3.5.) egy 50 ml-es mérőlombikba. Töltsük fel a jelig 10 %-os (v/v) sósav oldattal (3.2.) és keverjük meg.5.2. Feltételek az atomabszorpciós spektrometriáhozLáng: nitrogénoxid-acetilén |Hullámhossz: 360,1 nm |Háttér korrekció: nincs | |Fűtési körülmények: | dús; a maximális abszorbancia biztosításához szükség lesz a lángmagasság és a fűtési körülmények optimalizálására. |5.3. Kalibrálás5.3.1. Egy 50 ml-es mérőlombik sorozatba pipettázzunk be 5,00; 10,00; 15,00; 20,00 és 25,00 ml cirkónium standard törzsoldatot (3.3.). Mindegyik mérőlombikba pipettázzunk be 5,00 ml alumínium-klorid reagenst (3.4.) és 5,00 ml ammónium-klorid reagenst (3.5.) Töltsük fel mindegyik lombikot a jelig 10 %-os (v/v) sósav oldattal (3.2.) és keverjük meg. Ezek az oldatok 100, 200, 300, 400 és 500 μg cirkóniumt tartalmaznak milliliterenként.Hasonlóképpen készítsünk el egy vakpróba oldatot is, amelyből kihagyjuk a cirkónium standard oldatot.5.3.2. Mérjük meg a vakpróba oldat (5.3.1.) abszorbanciáját, és a kapott értéket a kalibrációs görbe nulla cirkónium koncentrációjaként használjuk. Mérjük meg mindegyik cirkónium kalibráló standard oldat (5.3.1.) abszorbanciáját. Rajzoljuk meg a kalibrációs görbét, ábrázoljuk az abszorbancia értékeket a cirkónium-koncentráció függvényében.5.4. MeghatározásMérjük meg a mintaoldat (5.1.4.) abszorbanciáját. A kalibrációs görbéről olvassuk le a mintaoldatra kapott abszorbanciához tartozó cirkónium-koncentrációt.6. SzámításSzámítsuk ki a minta cirkónium tartalmát tömegszázalékban (% m/m) a következő képlet használatával:cirkónium (% m/m) =c40 × mahol:m = a vizsgálathoz kivett minta (5.1.1.) tömege grammbanésc = a mintaoldatban (5.1.) lévő cirkónium-koncentráció mikrogramm/milliliterben, a kalibrációs görbealapján.7. Megismételhetőség [6]3,00 % (m/m) cirkónium-tartalom esetén azonos mintán, párhuzamos végzett két mennyiségi meghatározása közötti különbség értéke nem haladhatja meg a 0,10 % -ot (m/m).8. MegjegyzésA atomabszorpciós lángspektrometria mellett megengedett az induktív kapcsolású plazma-emissziós optikai spektrometria használata.C. Alumínium meghatározása1. Cél és alkalmazási területEz a módszer nem-aeroszol izzadásgátlókban lévő alumíniumnak alumínium-cirkónium-klorid-hidroxid komplexekben történő meghatározására alkalmas legfeljebb 12 % (m/m) alumínium-koncentrációig.2. AlapelvAz alumíniumot savas körülmények között kivonjuk a termékből, és atomabszorpciós lángspektrometriával határozzuk meg.3. ReagensekMinden reagensnek analitikai tisztaságúnak kell lennie.3.1. Koncentrált sósav (d20 = 1,18 g/ml)3.2. 1 %-os (v/v) sósav oldat: adjunk 10 ml koncentrált sósavat (3.1.) 500 ml vízhez egy főzőpohárban, folyamatos keverés mellett. Töltsük át ezt az oldatot egy 1 literes mérőlombikba és töltsük fel a jelig vízzel.3.3. Alumínium mérő törzsoldat, 1000 μg/ml-es, 0,5 M-os salétromsav oldatban („SpectrosoL” vagy ezzel megegyező)3.4. Kálium-klorid reagens: oldjunk fel 10,0 g kálium-kloridot 250 ml 10 %-os (v/v) sósav oldatban (3.2.).4. Eszközök4.1. Szokásos laboratóriumi felszerelés4.2. Alumínium üregkatódos lámpával felszerelt atomabszorpciós spektrométer.5. Eljárás5.1. MintaelőkészítésA B.5.1.3. pontban elkészített oldatot használjuk az alumíniumtartalom meghatározására.5.1.1. Pipettázzunk 5,00 ml mintaoldatot (5.1.3.) és 10,00 ml kálium-klorid reagenst (3.4.) egy 100 ml-es mérőlombikba. Töltsük fel jelig 1 %-os (v/v) sósav oldattal (3.2.), és keverjük meg.5.2. Feltételek az atomabszorpciós spektrometriáhozLáng: nitrogénoxid-acetilén |Hullámhossz: 309,3 nm |Háttér korrekció: nincs | |Fűtési körülmények: | dús; a legnagyobb abszorbancia biztosításához szükség lesz a lángmagasság és a fűtési körülmények optimalizálására. |5.3. Kalibrálás5.3.1. Egy 100 ml-es mérőlombi sorozatba pipettázzunk be 1,00; 2,00; 3,00; 4,00 és 5,00 ml alumínium mérő törzsoldatot (3.3.). Mindegyik mérőlombikba pipettázzunk be 10,00 ml kálium-klorid reagenst, (3.4.) és töltsük fel mindegyik lombikot a jelig 1 %-os (v/v) sósav oldattal (3.2.) és keverjük meg. Ezek az oldatok 10, 20, 30, 40 és 50 μg alumíniumot tartalmaznak milliliterenként.Hasonlóképpen készítsünk el egy vakpróba oldatot is, amelyből kihagyjuk az alumínium mérőoldatot.5.3.2. Mérjük meg a vakoldat (5.3.1.) abszorbanciáját, és a kapott értéket a kalibrációs görbe nulla alumínium koncentrációjaként használjuk. Mérjük meg mindegyik alumínium kalibráló mérőoldat abszorbanciáját. Rajzoljuk meg a kalibrációs görbét az abszorbancia értékeknek az alumínium-koncentráció függvényében való ábrázolásával.5.4. MeghatározásMérjük meg a mintaoldat (5.1.1.) abszorbanciáját. A kalibrációs görbéről olvassuk le a mintaoldatra kapott abszorbanciához tartozó alumínium-koncentrációt.6. SzámításSzámítsuk ki a minta alumíniumtartalmát tömegszázalékban (% m/m) a következő képlet segítségével:alumínium (% m/m) =c5 × mahol:m = a vizsgálati minta (B.5.1.1.) tömege grammbanésc = a mintaoldatban (5.1.1.) lévő alumínium-koncentráció mikrogramm/milliliterben, a kalibrációs görbe alapján.7. Megismételhetőség [7]3,5 % (m/m) alumíniumtartalom esetén azonos mintán, párhuzamosan végzett két mennyiségi meghatározás eredménye közötti eltérés értéke nem haladhatja meg a 0,10 %-ot (m/m).8. MegjegyzésAz atomabszorpciós lángspektrometria mellett megengedett az induktív kapcsolású plazma-emissziós optikai spektrometria használata.D. Klór meghatározása1. Cél és alkalmazási területEz a módszer nem-aeroszol izzadásgátlókban lévő klórnak alumínium-cirkónium-klorid-hidroxid komplexekben történő meghatározására alkalmas.2. AlalpelvA termékben lévő klorid iont potenciometrikus titrálással határozzuk meg ezüst-nitrát mérőoldatra vonatkoztatva.3. ReagensekMinden reagensnek analitikai tisztaságúnak kell lennie.3.1. Koncentrált salétromsav (d20 = 1,42 g/ml)3.2. 5 %-os (v/v) salétromsav oldat: adjunk 25 ml koncentrált salétromsavat (3.1.) 250 ml vízhez egy főzőpohárban, folyamatos keverés mellett. Töltsük át ezt az oldatot egy 500 ml-es mérőlombikba és töltsük fel a jelig vízzel.3.3. Aceton3.4. 0,1 M-os ezüst-nitrát oldat („AnalaR” vagy ezzel egyenértékű)4. Eszközök4.1. Szokásos laboratóriumi felszerelések4.2. Mágneses keverővel ellátott főzőlap4.3 Ezüst elektród4.4. Kalomel referenciaelektród4.5. Potenciometrikus titrálásra alkalmas pH/milivolt mérő5. Eljárás5.1 Mintaelőkészítés5.1.1. Mérjünk be pontosan kb. 1,0 g-ot (m gramm) a termék homogén mintájából egy 250 ml-es főzőpohárba. Adjunk hozzá 80 ml vizet és 20 ml 5 %-os (v/v) salétromsav (3.2.) oldatot.5.1.2. Tegyük a főzőpoharat a mágneses keverővel ellátott főzőlapra (4.2.). Indítsuk el a keverést, és melegítsük forrásig. A gyors kiszáradás elkerülése érdekében tegyünk egy óraüveget a főzőpohár tetejére. Forraljuk öt percen keresztül, aztán vegyük le a főzőpoharat a főzőlapról és hűtsük le szobahőmérsékletűre.5.1.3. Adjunk hozzá 10 ml acetont (3.3.), merítsük az elektródokat az oldat felszíne alá, és indítsuk meg a keverést. Titráljuk potenciometriásan 0,1 M-os ezüst-nitráttal (3.4.), és rajzoljuk fel a differenciálgörbét a végpont („V” ml) meghatározásához.6. SzámításSzámítsuk ki a minta klór tartalmát tömegszázalékban (% m/m) a következő képlet segítségével:klór (% m/m) =0,3545 × Vmahol:m = a vizsgálati minta (5.1.1.) tömege grammbanésV = a titrálás végpontjában a 0,1 M-os ezüst-nitrát térfogata milliliterben (5.1.3.)7. Megismételhetőség [8]4 % (m/m) klórtartalom esetén azonos mintán, párhuzamos végzett két mennyiségi meghatározás közötti eltérés értéke nem haladhatja meg a 0,10 %-ot (m/m).E. Az alumínium atomok cirkónium atomokhoz és az alumínium és cirkónium atomok klóratomokhoz viszonyított arányának számítása1. Az alumínium atomok cirkónium atomokhoz viszonyított arányának számításaAz Al: Zr arányt a következő képlettel számítjuk ki:Al: Zr arányAl %× 91,22Zr %× 26,982. Az alumínium és cirkónium atomok klóratomokhoz viszonyított arányának számításaAz (Al + Zr): Cl arányt a következő képlettel számítjuk ki:(Al + Zr): Cl arányAl %+Zr %35,45HEXAMIDIN, DIBRÓM-HEXAMIDIN, DIBRÓM-PROPAMIDIN ÉS KLÓR-HEXIDIN AZONOSÍTÁSA ÉS MEGHATÁROZÁSA1. Cél és alkalmazási területEz a módszer a következő vegyületek minőségi és mennyiségi meghatározását írja le:- hexamidin és sói, beleértve az izotianátot és a 4-hidroxi-benzoátot,- dibróm-hexamidin és sói, beleértve az izotianátot,- dibróm-propamidin és sói, beleértve az izotianátot,- klór-hexidin-diacetát, -diglikonát és -dihidro-klorid kozmetikai termékekben.2. FogalommeghatározásAz e módszerrel meghatározott hexamidin, dibróm-hexamidin, dibróm-propamidin és klór-hexidin koncentrációkat tömegszázalékban (% m/m) fejezzük ki.3. AlapelvAz azonosítást és meghatározást nagynyomású, fordított fázisú ionpár-folyadék-kromatográfiával (HPLC) határozzuk meg, amit ultraibolya spektrofotometriás detektálás követ. A hexamidint, dibróm-hexamidint, dibróm-propamidint és klór-hexidint a kromatográfiás oszlopon mért retenciós idejük alapján azonosítjuk.4. ReagensekMinden reagensnek analitikai tisztaságúnak kell lennie és HPLC-hez megfelelőnek.4.1. Metil-alkohol4.2. 1-heptánszulfonsav nátriumsója, monohidrát4.3. Ecetsav (jégecet), (d20 = 1,05 g/ml)4.4. Nátrium-klorid4.5. Mozgó fázisok4.5.1. I. oldószer: 0,005 M-os 1-heptán-szulfonsav nátrium sója monohidrát (4.2.) metil-alkoholban (4.1.), pH 3,5 értékre beállítva jégecettel (4.3.).4.5.2. II. oldószer: 0,005 M-os 1-heptán-szulfonsav nátrium sója monohidrát (4.2.) vízben pH 3,5 értékre beállítva jégecettel (4.3.).Megjegyzés:Ha szükséges a csúcsok alakjának javítása, a mozgó fázist módosítani lehet, és a következőképpen lehet elkészíteni:- I. oldószer: oldjunk fel 5,84 g nátrium-kloridot (4.4.) és 1,1013 g 1-heptán-szulfonsav nátriumsó monohidrátot (4.2.) 100 ml vízben. Adjunk hozzá 900 ml metil-alkoholt (4.1.), és a pH-t jégecettel állítsuk be 3,5 értékre,- II. oldószer: oldjunk fel 5,84 g nátrium-kloridot (4.4,) és 1.1013 g 1-heptánszulfonsav nátriumsó monohidrátot (4.2.) 1 liter vízben, és a pH-t jégecettel állítsuk be 3,5 értékre.4.6. Hexamidin diizotianát [C20H26N4O2 2C2H6O4S]4.7. Dibróm-hexamidin diizotianát [C20H24Br2N4O2 2C2H6O4S]4.8. Dibróm-propamidin diizotianát [C17H18Br2N4O2 2C2H6O4S]4.9. Klór-hexidin diacetát [C22H30Cl2N10 2C2H4O2]4.10. Referencia oldatok: készítsünk 0,05 %-os (m/v) oldatokat a négy tartósítószer (4.6-4.9.) mindegyikéből az I. oldószer segítségével.4.11. 3,4,4'-triklór-karbanilid (triklokarbán)4.12. 4,4'-Diklór-3-(trifluormetil)karbanilid (halokarbán)5. Eszközök5.1. Szokásos laboratóriumi felszerelés5.2. Nagynyomású folyadék-kromatográfia változtatható hullámhosszú ultraibolya detektorral5.3. Analitikai oszlop: 30 cm hosszú, 4 mm belső átmérőjű rozsdamentes acél oszlop μ-Bondapack C18 10 μm-es vagy ezzel megegyező töltetű.5.4. Ultrahangos fürdő6. Azonosítás6.1. MintaelőkészítésMérjünk be körülbelül 0,5 g mintát egy 10 ml-es mérőlombikba és töltsük fel a jelig az I. oldószerrel (4.5.1.). Tegyük be a mérőlombikot az ultrahangos fürdőbe (5.4.) 10 percre. Szűrjük vagy centrifugáljuk le az oldatot. Gyűjtsük össze a szűrletet vagy a felülúszó részt a kromatografáláshoz.6.2. Kromatográfia6.2.1. A mozgófázis gradienseIdő (perc) | I. oldószer (% v/v) (4.5.1.) | II. oldószer (% v/v) (4.5.2.) |0 | 50 | 50 |15 | 65 | 35 |30 | 65 | 35 |45 | 50 | 50 |6.2.2. Állítsuk be a mozgó fázis (6.2.1.) áramlási sebességét 1,5 ml/min értékre, az oszlop hőmérsékletét pedig 35 °C-ra.6.2.3. Állítsuk a detektor hullámhosszát 264 nm-re6.2.4. Fecskendezzünk be 10 μl-t mindegyik referenciaoldatból (4.10.), és vegyük fel a kromatogramokat.6.2.5. Fecskendezzünk be 10 μl-t a mintaoldatból (6.1), és vegyük fel ennek kromatogramját.6.3. Azonosítsuk, hogy hexamidin, dibróm-hexamidin, dibróm-propamidin vagy klór-hexidin ott van-e úgy, hogy a 6.2.5. pontban rögzített csúcs(ok) retenciós idejét(időit) hasonlítsuk össze a 6.2.4. pontban rögzített referencia oldatokéval.7. Mennyiségi meghatározás7.1. Mennyiségi meghatározásStandard oldatok elkészítése.Belső standard oldatként egy olyan tartósítószert (4.6–4.9.) használjunk, amely nincs a mintában. Ha ez nem lehetséges, triklókarbán (4.11.) vagy halokarbán (4.12.) használható.7.1.1. A 6.3. pontban azonosított tartósítószer 0,05 %-os (m/v) törzsoldata az I. oldószerben (4.5.1.).7.1.2. A belső standardként választott tartósítószer 0.05 %-os (m/v) törzsoldata az I. oldószerben (4.5.1.).7.1.3. Mindegyik azonosított tartósítószerhez készítsünk négy standard oldatot úgy, hogy egy 10 ml-es mérőlombik sorozatba betöltünk az alábbi táblázatban megadott mennyiségű törzsoldatot az azonosított tartósítószerből (7.1.1.) és megfelelő mennyiségű törzsoldatot a belső standardból (7.1.2.). Töltsük fel a lombikokat a jelig az I. oldószerrel (4.5.1.), és keverjük meg őket.Standard oldat | Belső standard törzsoldat | Azonosított tartósítószer törzsoldata |hozzáadott ml (7.1.2.) | hozzáadott ml (7.1.1.) | μg/ml |I | 1,0 | 0,5 | 25 |II | 1,0 | 1,0 | 50 |III | 1,0 | 1,5 | 75 |IV | 1,0 | 2,0 | 100 |7.2. Mintaelőkészítés7.2.1. Mérjünk be nagy pontossággal kb. 0,5 g (p gramm) mintát egy 10 ml-es mérőlombikba, adjunk hozzá 1,0 ml-t a belső standard oldatból (7.1.2.) és 6 ml oldószert (4.5.1.), majd keverjük össze.7.2.2. Tegyük be a lombikot az ultrahangos fürdőbe (5.4.) 10 percre. Töltsük fel a jelig az I. oldószerrel és keverjük meg. Centrifugáljuk le vagy szűrjük át egy hajtogatott szűrőpapíron. Gyűjtsük össze a szűrletet vagy a felülúszó részt (amit a konkrét eset határoz meg) a kromatografáláshoz.7.3. Kromatográfia7.3.1. Állítsuk be a mozgófázis gradiensét, áramlási sebességét, az oszlop hőmérsékletét és a detektor hullámhosszát a HPLC készüléken (5.2.) olyan értékekre, mint amilyenekre az azonosítás szakaszában (6.2.1–6.2.3.) szükség volt.7.3.2. Fecskendezzünk 10 μl mintaoldatot (7.2.2.), és mérjük meg a csúcsterületeket. Ismételjük meg ezt a folyamatot további 10 μl-es mintaoldat részletekkel addig, amíg ellentmondásmentes eredményeket kapunk. Számítsuk ki az elemezni kívánt vegyület csúcsának területe és a belső standard csúcsának területe közötti arányát.7.4. Kalibrálás7.4.1. Fecskendezzünk be minden standard oldatból (7.1.3) 10 μl-t és mérjük meg a csúcsterületeket.7.4.2. Számítsuk ki minden standard oldatra (7.1.3.) a hexamidin, dibróm-hexamidin, dibróm-propamidin vagy klór-hexidin csúcsok területének és a belső standard csúcs területének arányát. Vigyük fel a kalibrációs görbe ordinátájára ezeket az arányokat, míg a belső standard oldatokban lévő azonosított tartósítószerek megfelelő koncentrációit, mikrogramm/milliliter értékben, az abszcisszára.7.4.3. A kalibrációs görbéről (7.4.2.) olvassuk le az azonosított tartósítószer 7.3.2. pontban számított csúcsterület aránynak megfelelő koncentrációját.8. Számítás8.1. Számítsuk ki a minta hexamidin, dibróm-hexamidin, dibróm-propamidin vagy klór-hexidin tartalmát tömegszázalékban a következő képlet segítségével:%=×MWMW2ahol:p = a vizsgálati minta (7.2.1.) tömege grammbanc = a mintaoldatban lévő tartósítószer koncentráció mikrogramm/milliliterben, a kalibrációs görbe alapjánMW1 = a jelen lévő tartósítószer alapformájának molekulasúlyaésMW2 = a megfelelő só (lásd a 10. pont) molekulasúlya.9. Megismételhetőség [10]0,1 % (m/m) hexamidin-, dibróm-hexamidin-, dibróm-propamidin- vagy klór-hexidin-tartalom esetén azonos mintán, párhuzamosan végzett két mennyiségi meghatározás közötti különbség értéke nem haladhatja meg a 0,005 %-ot.10. A képlet szerinti súlyok táblázataHexamidin | C20H26N4O2 | 354,45 |Hexamidin diizotianát | C20H26N4O2 2C2H6O4S | 606,72 |Hexamidin di-p-hidroxi-benzoát | C20H26N4O2 2C2H6O4 | 630,71 |Dibróm-hexamidin | C20H24Br2N4O2 | 512,24 |Dibróm-hexamidin diizotianát | C20H24Br2N4O2 2C2H6O4S | 764,51 |Dibróm-propamidin | C17H18Br2N4O2 | 470,18 |Dibróm-propamidin diizotianát | C17H18Br2N4 O2 2C2H6O4S | 722,43 |Klór-hexidin | C22H30Cl2N10 | 505,45 |Klór-hexidin diacetát | C22H30Cl2N10 2C2H4O2 | 625,56 |Klór-hexidin diglukonát | C22H30Cl2N10 2C6H12O2 | 897,76 |Klór-hexidin dihidroklorid | C22H30Cl2N10 2HCl | 578,37 |[1] ISO 5725 szabvány szerint.[2] ISO 5725 szabvány szerint.[3] "A magnézium módosító anyagként viselkedik a bárium lángemissziós atomabszorpciós spektrometriával történő meghatározásánál" Jerrow, M. et.al. Analytical Proceedings, 1991, 28,40.[5] ISO 5725 szabvány szerint.[6] ISO 5725 szabvány szerint.[7] ISO 5725 szabvány szerint.[8] ISO 5725 szabvány szerint.[10] ISO 5725 szabvány szerint.--------------------------------------------------


title: A Tanács irányelve (1990. június 28.) a tartózkodási jogról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31990L0364

Hivatalos Lap L 180 , 13/07/1990 o. 0026 - 0027 finn különkiadás fejezet 6 kötet 3 o. 0058  svéd különkiadás fejezet 6 kötet 3 o. 0058

		A Tanács irányelve(1990. június 28.)a tartózkodási jogról(90/364/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 235. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel a Szerződés 3. cikkének c) pontja úgy rendelkezik, hogy a Közösség tevékenysége a Szerződés értelmében magában foglalja a személyek szabad mozgását gátló, tagállamok közötti akadályok eltörlését;mivel a Szerződés 8a. cikke úgy rendelkezik, hogy a belső piacot 1992. december 31-ig létre kell hozni; mivel a belső piac egy olyan belső határok nélküli térséget, amelyben az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgása a Szerződés rendelkezéseinek megfelelően biztosított;mivel a szabad mozgás biztosítása érdekében össze kell hangolni a tagállamok állampolgárainak más tagállamokban való tartózkodási jogáról rendelkező tagállami jogszabályokat;mivel a tartózkodási jog kedvezményezettjei nem válhatnak indokolatlan teherré a fogadó tagállam költségvetése számára;mivel ezt a jogot csak akkor lehet ténylegesen gyakorolni, ha ez a családtagokat is megilleti;mivel ennek az irányelvnek a kedvezményezettjeire olyan közigazgatási rendelkezéseknek kell vonatkozniuk, amelyek megfelelnek azoknak, amelyek a 68/360/EGK [4] és a 64/221/EGK [5] irányelvekben kerültek megállapításra;mivel ezen irányelv elfogadására a Szerződés a 235. cikkben meghatározott hatáskörökön kívül más hatáskört nem biztosít,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikk(1) A tagállamok tartózkodási jogot biztosítanak a tagállamok olyan állampolgárainak, akik számára a közösségi jog más rendelkezései nem biztosítják ezt a jogot, továbbá a (2) bekezdésben meghatározott családtagjaiknak, azzal a feltétellel, hogy ők és családtagjaik teljes körű egészségségbiztosítással rendelkeznek a fogadó államban, továbbá elegendő anyagi fedezettel rendelkeznek ahhoz, hogy elkerüljék, hogy tartózkodási idejük alatt a fogadó tagállam szociális biztonsági rendszerének terhet jelentsenek.Az első albekezdésben hivatkozott anyagi fedezet akkor minősül elegendőnek, ha meghaladja azt a szintet, amely alatt a fogadó állam az állampolgárainak szociális támogatást nyújthat, figyelembe véve a kérelmező, és szükség esetén a (2) bekezdés értelmében beengedett családtagok személyes körülményeit is.Amennyiben a második albekezdés nem alkalmazható egy tagállamban, a kérelmező rendelkezésére álló anyagi fedezet akkor minősül elegendőnek, ha az meghaladja a fogadó állam szociális biztonsági rendszere által juttatott nyugdíj legkisebb összegét.(2) A következő személyeknek, tekintet nélkül állampolgárságukra, joguk van a tartózkodási jog jogosultjával egy másik tagállamban letelepedni:a) a házastárs és eltartott egyenesági leszármazóik;b) a tartózkodásra jogosult, illetve házastársa eltartott felmenő egyenesági rokonai.2. cikk(1) A tartózkodási jog gyakorlását a "tartózkodási engedély az EGK tagállamának állampolgára számára" címen kibocsátott okmány igazolja, amelynek érvényessége ötéves időtartamra korlátozható, és meghosszabbítható. A tagállamok a tartózkodás első két évének végén azonban megkövetelhetik az engedély újraérvényesítését, ha azt szükségesnek ítélik. Amennyiben a családtag egyik tagállamnak sem állampolgára, számára egy ugyanolyan érvényességgel bíró tartózkodási okmányt állítanak ki, mint amilyet annak az állampolgárnak, akinek a jogán jogosult.A tartózkodási engedély vagy okmány kiadásához a tagállam a kérelmezőtől csupán érvényes személyazonosító igazolvány vagy útlevél bemutatását kívánhatja meg, továbbá annak bizonyítását, hogy a kérelmező az 1. cikkben megállapított feltételeknek eleget tesz.(2) A 68/360/EGK irányelv 2., 3. cikkét és a 6. cikk (1) bekezdésének a) pontját, valamint (2) bekezdését és a 9. cikkét értelemszerűen kell alkalmazni ezen irányelv kedvezményezettjeire.Egy tagállam állampolgárának a tagállam területén tartózkodási joggal rendelkező házastársa és eltartott gyermekei jogosultak bármely munkavállalói jogviszonyba lépni vagy bármely önálló vállalkozói tevékenységet folytatni az érintett tagállam egész területén, még akkor is, ha egyik tagállamnak sem állampolgárai.A tagállamok nem térhetnek el ezen irányelv rendelkezéseitől, kivéve közrendi, közbiztonsági vagy közegészségügyi okok alapján. Ebben az esetben a 64/221/EGK irányelvet kell alkalmazni.(3) Ez az irányelv nem érinti a második lakóingatlan megszerzésére vonatkozó hatályos jogszabályokat.3. cikkA tartózkodási jog addig gyakorolható, amíg a jogosultak eleget tesznek az 1. cikkben megállapított feltételeknek.4. cikkA Bizottság az ezen irányelv végrehajtására megállapított határidőtől számított három éven belül, és azt követően pedig három évente jelentést készít ezen irányelv alkalmazásáról, és azt az Európai Parlament és a Tanács elé terjeszti.5. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1992. június 30-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.6. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 1990. június 28-án.a Tanács részérőlaz elnökM. Geoghegan-quinn[1] HL C 191., 1989.7.28., 5. o. és HL C 26., 1990.2.3., 22. o.[2] 1990. június 13-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nincs kihirdetve).[3] HL C 329., 1989.12.30., 25. o.[4] HL L 257., 1968.10.19., 13. o.[5] HL 56., 1964.4.4., 850/64. o.--------------------------------------------------


title: A Bizottság 2001/58/EK irányelve (2001. július 27.) az 1999/45/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 14. cikkének végrehajtása során a veszélyes készítményekre, illetve a 67/548/EGK tanácsi irányelv 27. cikkének végrehajtása során a veszélyes anyagokra vonatkozó különös információk rendszerével kapcsolatos részletes rendelkezések meghatározásáról és megállapításáról szóló 91/155/EGK irányelv második alkalommal történő módosításáról (biztonsági adatlapok)EGT vonatkozású szöveg.

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32001L0058

Hivatalos Lap L 212 , 07/08/2001 o. 0024 - 0033

		A Bizottság 2001/58/EK irányelve(2001. július 27.)az 1999/45/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 14. cikkének végrehajtása során a veszélyes készítményekre, illetve a 67/548/EGK tanácsi irányelv 27. cikkének végrehajtása során a veszélyes anyagokra vonatkozó különös információk rendszerével kapcsolatos részletes rendelkezések meghatározásáról és megállapításáról szóló 91/155/EGK irányelv második alkalommal történő módosításáról (biztonsági adatlapok)(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a tagállamoknak a veszélyes készítmények osztályozására, csomagolására és címkézésére vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseinek közelítéséről szóló, 1999. május 31-i 1999/45/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre [1] és különösen annak 14. cikkére,tekintettel a legutóbb a 2000/33/EK bizottsági irányelvvel [2] módosított, a veszélyes anyagok osztályozására, csomagolására és címkézésére vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló, 1967. június 27-i 67/548/EGK tanácsi irányelvre [3] és különösen annak 27. cikkére,mivel:(1) Az 1999/45/EK irányelv 14. cikke előírja, hogy bizonyos, meghatározott készítmények forgalomba hozataláért felelős személy köteles gondoskodni a biztonsági adatlapról.(2) A 67/548/EGK irányelv 27. cikke előírja, hogy a veszélyes anyagok forgalomba hozataláért felelős személy is köteles gondoskodni a biztonsági adatlapról.(3) A biztonsági adatlapon található információkat alapvetően a foglalkozásszerű felhasználók számára szánják, és ezeknek az információknak lehetővé kell tenniük számukra, hogy meghozzák a szükséges intézkedéseket a munkahelyi egészség-, biztonság- és környezetvédelem tekintetében.(4) A veszélyes anyagokra és bizonyos készítményekre vonatkozó biztonsági adatlapoknak, és azok benyújtásának meg kell felelniük a 93/112/EK irányelvvel [4] módosított 91/155/EGK bizottsági irányelv [5] rendelkezéseinek.(5) Az 1999/45/EK irányelv 14. cikke 2.1. bekezdésének b) pontja azt az új követelményt vezeti be a készítmények forgalmazásáért felelős személyek számára, hogy a foglalkozásszerű felhasználók kérésére gondoskodjanak a biztonsági adatlapokról, amelyek megfelelő információkat tartalmaznak azokról a készítményekről, amelyeket az 1999/45/EK irányelv 5., 6. és 7. cikkének értelmében ugyan nem sorolhatók a veszélyes kategóriába, de a nem gáznemű készítmények esetében ≥ 1 tömegszázalékos, illetve gáznemű készítmények esetében ≥ 0,2 térfogatszázalékos koncentrációját tartalmazzák legalább egy, az egészségre vagy a környezetre veszélyt jelentő anyagnak vagy egy olyan anyagnak, amelyre nézve léteznek közösségi munkahelyi expozíciós határértékek.(6) Az 1999/45/EK irányelv továbbá bevezeti azt a követelményt, hogy a készítményeket a környezetre gyakorolt hatásuk szerint kell osztályozni és címkézni.(7) Ezért szükséges, hogy a 91/155/EGK irányelvet 2002. július 30. előtt ennek megfelelően módosítsák az 1999/45/EK irányelv 14. cikkének 2.3. pontjában meghatározottak szerint.(8) A munkájuk során vegyi anyagokkal kapcsolatos kockázatoknak kitett munkavállalók egészségének és biztonságának védelméről szóló, 1998. április 7-i 98/24/EK tanácsi irányelv (tizennegyedik egyedi irányelv a 89/391/EGK irányelv 16. cikkének (1) bekezdése értelmében) [6] 4. cikke előírja a munkaadók számára annak meghatározását, hogy a munkahelyen találhatók-e veszélyes vegyszerek, és hogy e vegyszerek jelenléte mekkora kockázatot jelent a munkavállalók egészségére és biztonságára, figyelembe véve a biztonsági adatlapok útján a szállító által szolgáltatott információkat; ezért időszerű ennek megfelelően módosítani a 91/155/EGK irányelv mellékletét.(9) A tagállamokban folytatott legutóbbi jogérvényesítő tevékenységekből és tanulmányokból ismert, hogy számos biztonsági adatlap gyenge minőségű, és a felhasználó számára nem szolgáltat megfelelő információt; a biztonsági adatlapok minőségjavításának egyik módja, hogy tökéletesítik a kitöltőiknek nyújtott – a 91/155/EGK irányelv mellékletében rögzített – útmutatót; ezért időszerű ennek megfelelően módosítani a 91/155/EGK irányelv mellékletét; a Bizottság és a tagállamok tanulmányoznak más olyan eszközöket is, amelyekkel a biztonsági adatlapok a jövőben tovább tökéletesíthetők.(10) Az ebben az irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak az 1999/45/EK irányelv 20. cikke alapján létrehozott, a veszélyes anyagok és készítmények kereskedelme területén a technikai akadályainak felszámolásáról szóló irányelveknek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításával foglalkozó bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 91/155/EGK irányelv a következőképpen módosul:(1) Az 1. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:"(1) a) Amennyiben az anyag vagy készítmény a 67/548/EGK irányelv vagy az 1999/45/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [7] alapján veszélyes minősítést kapott, a forgalmazásáért felelős személy, így a gyártó, az importőr vagy a forgalmazó ezen irányelv 3. cikkében és a mellékletében rögzített információkat tartalmazó adatlapot biztosít az átvevő számára, aki az anyag vagy készítmény foglalkozásszerű felhasználója.b) Bármely, egy készítmény forgalmazásáért felelős személy, így a gyártó, az importőr vagy a forgalmazó, a foglalkozásszerű felhasználó kérésére gondoskodik ezen irányelv 3. cikkében és a mellékletében rögzített megfelelő információkat tartalmazó adatlapról, amennyiben a készítményt az 1999/45/EK irányelv 5., 6. és 7. cikkének értelmében ugyan nem minősítettek veszélyesnek, de az a nem gáznemű készítmények esetében ≥ 1 tömegszázalékos, illetve a gáznemű készítmények esetében ≥ 0,2 térfogatszázalékos koncentrációban tartalmaz legalább egy, az egészségre vagy a környezetre veszélyt jelentő anyagot vagy egy olyan anyagot, amelyre nézve léteznek közösségi munkahelyi expozíciós határértékek."(2) A 3. cikkben említett melléklet helyébe ezen irányelv melléklete lép.2. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2002. július 30-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.(2) A tagállamok az (1) bekezdésben említett törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket a következőkre alkalmazzák:a) azon készítmények, amelyek 2002. július 30-tól nem tartoznak a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 91/414/EGK tanácsi irányelv [8], vagy a biocid termékek forgalomba hozataláról szóló, 98/8/EK tanácsi irányelv [9] hatálya alá;b) és azon készítmények, amelyek 2004. július 30-ától a 91/414/EGK irányelv vagy a 98/8/EK irányelv hatálya alá tartoznak.(3) Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.3. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2001. július 7-én.a Bizottság részérőlErkki Liikanena Bizottság tagja[1] HL L 200., 1999.7.30., 1. o.[2] HL L 136., 2000.6.8., 90. o.[3] HL 196., 1967.8.16., 1. o.[4] HL L 314., 1993.12.16., 38. o.[5] HL L 76., 1991.3.22., 35. o.[6] HL L 131., 1998.5.5., 11. o.[7] HL L 200., 1999.7.30., 1.[8] HL L 230., 1991.8.19., 1. o.[9] HL L 123., 1998.4.24., 1. o.--------------------------------------------------MELLÉKLET"MELLÉKLETÚTMUTATÓ A BIZTONSÁGI ADATLAPOK KITÖLTÉSÉHEZE melléklet célja, hogy a 3. cikkben felsorolt kötelező pontok mindegyikében biztosítsa a következetességet és a pontosságot annak érdekében, hogy az eredményül kapott biztonsági adatlapok lehetővé tegyék a foglalkozásszerű felhasználók számára, hogy megtegyék a munkahelyi egészség-, biztonság- és környezetvédelemhez szükséges intézkedéseket.A biztonsági adatlapok által nyújtott információknak eleget kell tenniük a munkájuk során vegyi anyagokkal kapcsolatos kockázatoknak kitett munkavállalók egészségének és biztonságának védelméről szóló, 98/24/EK tanácsi irányelvben [1] rögzített követelményeknek. A biztonsági adatlapnak különösen lehetővé kell tennie a munkaadó számára annak meghatározását, hogy találhatók-e a munkahelyen veszélyes vegyszerek, és hogy e vegyszerek a használata mekkora kockázatot jelent a munkavállalók egészségére és biztonságára.Az információkat világos és tömör formában kell írásba foglalni. A biztonsági adatlapot egy olyan hozzáértő személynek kell összeállítania, aki figyelembe veszi a felhasználói kör sajátos igényeit, amennyiben azok ismertek. Az anyagokat és készítményeket forgalmazó személyeknek biztosítaniuk kell az illetékes személyek megfelelő képzését, beleértve a kiegészítő képzést is.Azon készítmények esetében, amelyeket ugyan nem minősítettek veszélyesnek, de amelyekre az 1999/45/EK irányelv 14. cikke 2.1. pontjának b) alpontja adatlap összeállítását írja elő, minden egyes pontot a megfelelő információkkal ki kell tölteni.Bizonyos esetekben további információkra lehet szükség, figyelembe véve az anyagok és a készítmények tulajdonságainak széles körét. Amennyiben más esetekben kiderül, hogy az egyes tulajdonságokkal kapcsolatos információk nem lényegesek, vagy hogy azok szolgáltatása technikailag lehetetlen, ennek okait az egyes pontokban egyértelműen ismertetni kell. Minden egyes veszélyes tulajdonságról információkat kell szolgáltatni. Amennyiben azt állapítják meg, hogy nem áll fenn egy adott veszélyforrás, világosan el kell különíteni azokat az eseteket, ahol az osztályozó számára semmilyen információ nem áll rendelkezésre, és azokat az eseteket, ahol negatív teszteredmények állnak rendelkezésre.A biztonsági adatlap első oldalán kell jelezni a kiállítás időpontját.Amennyiben a biztonsági adatlapot felülvizsgálják, a változásokra fel kell hívni a címzett figyelmét.MegjegyzésA 67/548/EGK irányelv VI. mellékletének 8. és 9. fejezetében felsorolt egyes különleges anyagok és készítmények esetén is biztonsági adatlapokat kell készíteni (pl. tömör fémek, ötvözetek, sűrített gázok), amelyekre nézve eltérő címkézések vannak érvényben.1. AZ ANYAG/KÉSZÍTMÉNY ÉS A TÁRSASÁG/VÁLLALKOZÁS AZONOSÍTÁSA1.1. Az anyag vagy a készítmény azonosításaAz azonosításra használt kifejezésnek azonosnak kell lennie a 67/548/EGK irányelv VI. mellékletében meghatározott címkén szereplő kifejezéssel.Az azonosítás rendelkezésre álló más eszközeit is jelezni lehet.1.2. Az anyag/készítmény felhasználásaJelezni kell az anyag vagy a készítmény tervezett vagy ajánlott felhasználásait, amennyiben azok ismertek. Több lehetséges felhasználás esetében csak a leglényegesebb vagy legáltalánosabb felhasználásokat kell felsorolni. Ezeknek magukban kell foglalniuk a tényleges működés rövid leírását, pl. gyulladásgátló, antioxidáns, stb.1.3. Társaság/vállalkozás azonosításaMeg kell nevezni az anyag vagy készítmény Közösségen belüli forgalmazásáért felelős személyt, így a gyártót, az importőrt vagy a forgalmazót. Meg kell adni e személy teljes címét és telefonszámát.Ezen túlmenően, amennyiben ez a személy nem található abban a tagállamban, ahol az anyagot vagy a készítményt forgalmazzák, amennyiben lehetséges, meg kell adni az érintett tagállamban felelős személy teljes címét és telefonszámát.1.4. Segélyhívó számA fent említett információk mellett a társaság és/vagy az illetékes hivatalos tanácsadó testület segélyhívó számát is meg kell adni (ez lehet az egészséggel kapcsolatos információk átvételéért felelős testület, amelyre az 1999/45/EK irányelv 17. cikke hivatkozik).2. ÖSSZETÉTEL/AZ ÖSSZETEVŐKRE VONATKOZÓ ADATOKA megadott információknak lehetővé kell tenniük a címzett számára, hogy gyorsan megállapíthassa a készítmény összetevőinek kockázatait. Magának a készítménynek a kockázatait a 3. pontban kell megadni.2.1. Nem szükséges megadni a teljes összetételt (az összetevők jellegét és koncentrációit), bár az összetevők és koncentrációik általános leírása hasznos lehet.2.2. Az 1999/45/EK irányelv alapján veszélyesnek minősített készítmények esetében a következő anyagokat kell jelezni koncentrációjukkal vagy a veszélyes koncentráció- tartományukkal együtt:i. a 67/548/EGK irányelv értelmében egészségügyi vagy környezeti veszélyt jelentő anyagok, amennyiben az 1999/45/EK irányelv 3. cikkének (3) bekezdésében rögzített táblázatban megállapítottakkal megegyező vagy nagyobb koncentrációban vannak jelen (hacsak alacsonyabb határértékeket nem adnak meg a 67/548/EGK irányelv I. mellékletében vagy az 1999/45/EK irányelv II., III. vagy V. mellékletében);ii. és azok az anyagok, amelyekre nézve léteznek közösségi munkahelyi expozíciós határértékek és nem tartoznak az i. pontba.2.3. Az 1999/45/EK irányelv alapján veszélyesnek nem minősített készítmények esetében a következő anyagokat kell jelezni koncentrációjukkal vagy veszélyes koncentráció-tartományukkal együtt, amennyiben a nem gáznemű készítmények esetében ≥ 1 tömegszázalékos, illetve a gáznemű készítmények esetében ≥ 0,2 térfogatszázalékos koncentrációban vannak jelen:a 67/548/EGK irányelv értelmében az egészségre vagy a környezetre veszélyt jelentő anyagok [2],olyan anyagoknak, amelyekre nézve léteznek közösségi munkahelyi expozíciós határértékek.2.4. Meg kell adni a fent említett anyagok (a 4. és a 6. cikkből vagy a 67/548/EGK irányelv I. mellékletéből származó) osztályozását, beleértve a betű-szimbólumokat és a pszichokémiai, egészségi és környezeti veszélyek jellegét jelző "R" mondatokat is. Az "R" mondatot ekkor nem szükséges teljesen kiírni: hivatkozni kell a 16. pontra, ahol a megfelelő "R" mondatok teljes szövegét felsorolják.2.5. A 67/548/EGK irányelvvel összhangban kell megadni a fenti anyagok nevét és Einecs-vagy Elincs-számát. Hasznos lehet a CAS szám és az IUPAC név is (amennyiben rendelkezésre áll). Nem szükséges pontos kémiai nevet megadni azon anyagok esetében, amelyeket az 1999/45/EK irányelv 15. cikkével vagy az e melléklet 2.3. pontjának lábjegyzetével összhangban gyártmánynevükön sorolnak fel.2.6. Amennyiben – az 1999/45/EK irányelv 15. cikke rendelkezéseivel vagy e melléklet 2.3. pontjának lábjegyzetével összhangban – egyes anyagokat bizalmasan kell kezelni, kémiai természetüket illetően csak leírásra kell szorítkozni a biztonságos kezelés garantálása érdekében. A használt névnek azonosnak kell lennie a fenti eljárásból következővel.3. VESZÉLYESSÉG SZERINTI BESOROLÁSA 67/548/EGK vagy az 1999/45/EK irányelvben található osztályozási szabályok alkalmazásából származó anyagok vagy készítmények osztályozását itt kell megadni. Világosan és röviden kell jelezni, hogy az anyag vagy a készítmény milyen veszélyeket jelent az emberre és a környezetre.Világosan meg kell különböztetni az 1999/45/EK irányelv alapján veszélyesnek minősített és veszélyesnek nem minősített készítményeket.Le kell írni azokat a legfontosabb káros pszichokémiai, humán egészségügyi és környezeti hatásokat és tüneteket, amelyek az anyag vagy a készítmény használatából és esetleges helytelen használatából származnak, és amelyek reálisan előre láthatók.Szükséges lehet egyéb veszélyforrások – mint például porlékonyság, elfojtódás, fagyás, vagy olyan környezeti hatások, mint például a talajban élő organizmusok veszélyeztetése, stb. – megemlítésére is, amelyek nem eredményeznek veszélyes minősítést, de amelyek hozzájárulhatnak az anyag általános veszélyességéhez.A címkén található információt a 15. pontban kell megadni.4. ELSŐSEGÉLYNYÚJTÁSAz elsősegélyre vonatkozó intézkedéseket ismertetni kell.Elsőként meg kell határozni, hogy azonnali orvosi ellátás szükséges-e.Az elsősegéllyel kapcsolatos információnak rövidnek és a sérült, a szemlélők és az elsősegélyt nyújtók számára könnyen érthetőnek kell lennie. A tüneteket és hatásokat röviden kell összefoglalni. Utasításokat kell adni arra vonatkozóan, hogy mit kell tenni a baleset helyszínén, és hogy az expozíció után várhatók-e késleltetett hatások.Az információkat külön alpontok alatt az expozíció különböző módjai szerint kell csoportosítani, pl. a belégzés, a bőrrel és szemmel való érintkezés, a lenyelés.Jelezni kell, hogy szükséges vagy tanácsos-e orvoshoz fordulni.Egyes anyagok vagy készítmények esetében fontos lehet annak kihangsúlyozása, hogy a munkahelyen különleges eszközöknek kell rendelkezésre állniuk a meghatározott és azonnali kezelés biztosítása érdekében.5. TŰZVÉDELMI INTÉZKEDÉSEKAz anyag vagy a készítmény által okozott, vagy a közelében keletkezett tűz oltására vonatkozó követelményeknek a következőket kell tartalmaznia:- a megfelelő tűzoltó készülék,- tűzoltó készülék, amelyet biztonsági okokból tilos használni,- a magából az anyagból vagy a készítményből, az égéstermékekből, a keletkező gázokból származó különleges expozíciós veszély,- a tűzoltók különleges védőfelszerelése.6. INTÉZKEDÉSEK A VÉLETLENSZERŰ EXPOZÍCIÓNÁLAz adott anyagtól vagy készítménytől függően az alábbiakkal kapcsolatos információkra lehet szükség:- személyi óvintézkedések, mint például:a tűzveszélyes anyagok eltávolítása, megfelelő szellőzés/légutak védelmének biztosítása, porkontroll, a bőrrel való érintkezés és a szembe kerülés megakadályozása,- környezetvédelmi óvintézkedések, mint például:az anyagnak a csatornáktól, a felszíni- és a talajvíztől és a talajtól való távoltartása, a közelben lévők esetleges riadóztatása,- tisztítási módszerek, mint például:felszívó anyag használata (pl. homok, kovaföld, savmegkötő anyag, általános kötőanyag, fűrészpor stb.), gázok/füst csökkentése vízzel, hígítás.Ajánlott az olyan jelzések alkalmazása is, mint például: "soha ne használjuk, vagy közömbösítsük…-vel".MegjegyzésAmennyiben indokolt, 8. és 13. pontra kell utalni.7. KEZELÉS ÉS TÁROLÁSMegjegyzésE szakaszban található információknak az egészség-, biztonság- és környezetvédelemre kell vonatkozniuk. Segíteni kell a munkaadót, hogy a 98/24/EK irányelv 5. cikkével összhangban megfelelő munkavégzési eljárásokat és szervezeti intézkedéseket dolgozhasson ki.7.1. KezelésA biztonságos kezelésre irányuló óvintézkedéseket kell meghatározni, beleértve a műszaki intézkedésekkel, mint például tűzoltással, helyi és általános szellőztetéssel, az aeroszol, por és tűz keletkezésének megakadályozására tett, valamint a környezetvédelem érdekében szükséges intézkedésekkel (pl. szűrők vagy gáztisztító berendezések használata a mesterséges szellőztetésnél, töltéssel övezett területen való használat, az elszóródott részecskék összegyűjtésére és eltakarítására irányuló intézkedések, stb.), és az anyagra vagy a készítményre vonatkozó követelményekkel vagy szabályokkal (pl. tiltott vagy ajánlott eljárások vagy berendezések) kapcsolatos tanácsadást, és amennyiben lehetséges ezekről rövid leírást kell adni.7.2. TárolásMeg kel határozni a biztonságos tárolás feltételeit, mint például: tároló helyiségek vagy eszközök különleges formatervezése (beleértve a válaszfalakat és a szellőztetést), nem összeférhető anyagok, tárolási feltételek (hőmérséklet és páratartalom határérték/tartomány, világítás, inert gáz, stb.), illetve különleges elektromos berendezések és a statikus elektromosság megelőzése.Adott esetben tanácsot kell adni a tárolási körülmények melletti mennyiségi korlátokról. Különösen minden olyan különleges követelményt jelezni kell, mint például az anyag vagy a készítmény csomagolására/tárolásra használt anyag típusa.7.3. Meghatározott felhasználás(ok)A meghatározott felhasználás(ok)ra tervezett végtermékek esetében az ajánlásoknak a tervezett felhasználás(ok)ra kell vonatkozniuk, és részletesnek és használhatónak kell lenniük. Amennyiben lehetséges, hivatkozni kell az ipar– vagy ágazatspecifikus, jóváhagyott útmutatóra.8. EXPOZÍCIÓ ELLENŐRZÉSEK/SZEMÉLYI VÉDELEM8.1. Expozíciós határértékekMeg kell határozni a jelenleg alkalmazandó pontos ellenőrzési paramétereket, beleértve a foglalkozási expozíciós határértékeket és/vagy a biológiai határértékeket. Meg kell adni az értéket arra a tagállamra nézve, ahol az anyagot vagy a készítményt forgalmazzák. Tájékoztatást kell adni a jelenleg ajánlott ellenőrzési eljárásokról.A készítmények esetében hasznos megadni az értékeket azokra az összetevőkre nézve, amelyeket a 2. pontnak megfelelően az adatlapon fel kell sorolni.8.2. Expozíció ellenőrzésekE dokumentum alkalmazásában az "expozíció ellenőrzés": azon óv- és megelőzési intézkedéseknek az összessége, amelyeket a használat alatt meg kell tenni a munkavállalók és a környezet expozíciójának minimalizálása érdekében.8.2.1. Foglalkozási expozíció ellenőrzéseEzt az információt a munkaadó a munkások egészségét és biztonságát veszélyeztető kockázatok felmérése során veszi figyelembe az anyagra vagy a készítményre nézve a 98/24/EK irányelv 4. cikke alapján, amely a megfelelő munkafolyamatok és műszaki ellenőrzések megtervezését, megfelelő berendezések és anyagok használatát, a forrásnál kollektív óvintézkedések alkalmazását, és végezetül olyan egyéni óvintézkedések használatát írja elő, mint például a személyvédelmi felszerelések. Azért kell alkalmas és megfelelő információt ezekről az intézkedésekről szolgáltatni, hogy a 98/24/EK irányelv 4. cikke alapján el lehessen végezni a megfelelő kockázatértékelést. Ez az információ a 7.1. pont alatt már megadott információkat egészíti ki.Amennyiben személyvédelemre van szükség, részletesen meg kell határozni, hogy milyen felszerelések nyújtanak megfelelő és alkalmas védelmet. Figyelembe kell venni a 89/686/EGK tanácsi irányelvet [3], és hivatkozni kell a megfelelő CEN szabványokra:8.2.1.1. Légutak védelmeVeszélyes gázok, gőzök vagy por esetében olyan védőfelszereléseket kell meghatározni, mint például zárt rendszerű légzőkészülék, megfelelő maszkok és szűrők.8.2.1.2. KézvédelemPontosan meg kell határozni az anyag vagy a készítmény kezelése során viselendő kesztyűk típusát, beleértve:- az anyag típusát,- a kesztyűanyag áteresztési idejét, a dermális expozíció mértékére és időtartamára tekintettel.Amennyiben szükséges, jelezni kell az esetleges, a kéz további védelmére vonatkozó intézkedéseket.8.2.1.3. SzemvédelemMeg kell határozni az előírt szemvédő felszerelés típusát, mint például biztonsági üveg, védő szemüveg, arcvédő pajzs.8.2.1.4. BőrvédelemAmennyiben a kezeken kívül más testrész védelmére is szükség van, meg kell határozni az előírt védőfelszerelés típusát és minőségét, úgy mint: kötény, csizma és teljes védőöltözet. Amennyiben szükséges, jelezni kell az esetleges további bőrvédelmi és különleges higiéniai intézkedéseket.8.2.2. Környezeti expozíció ellenőrzésekMeg kell határozni azokat az információkat, amelyekre a munkaadónak szüksége van annak érdekében, hogy eleget tudjon tenni a közösségi környezetvédelmi jogszabályok alapján fennálló kötelezettségvállalásainak.9. FIZIKAI ÉS KÉMIAI TULAJDONSÁGOKA megfelelő ellenőrzési intézkedések meghozatalának lehetővé tételéhez meg kell adni az összes az anyaggal vagy a készítménnyel kapcsolatos lényeges információt, különös tekintettel a 9.2. pont alatt felsorolt információkra.9.1. Általános információkMegjelenésJelezni kell az anyag vagy a készítmény – a szállításukkor jellemző – fizikai állapotát (szilárd, folyékony, légnemű) és színét.SzagAmennyiben a szag érezhető, meg kell adni annak rövid leírását.9.2. Fontos egészségügyi, biztonsági és környezeti információkpH-értékMeg kell jelölni az anyag vagy a készítmény, – a szállításukkor jellemző – vagy a vizes oldat pH értékét; az utóbbi esetében a koncentrációt is meg kell jelölni.+++++ TIFF +++++9.3. Egyéb információkJelezni kell más fontos biztonsági paramétereket, úgy mint keverhetőség, fajlagos vezetőképesség, olvadáspont/olvadási tartomány, gázcsoport (a 94/9/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [4] esetében hasznos), öngyulladási hőmérséklet, stb.1. megjegyzésA fenti tulajdonságokat a 67/548/EGK irányelv V. melléklete A részének különleges rendelkezéseivel vagy bármely más összehasonlítható módszerrel összhangban kell meghatározni.2. megjegyzésKészítmények esetében információkat általában magának a készítménynek a tulajdonságairól kell adni. Amennyiben azt állapítják meg, hogy nem áll fenn egy adott veszély, világosan el kell különíteni azokat az eseteket, amikor az osztályozó számára semmilyen információ nem áll rendelkezésre, és azokat az eseteket, ahol vannak negatív teszteredmények. Amennyiben szükséges az egyes összetevők tulajdonságairól való tájékoztatás, világosan jelezni kell, hogy az adatok mire vonatkoznak.10. STABILITÁS ÉS REAKCIÓKÉSZSÉGMeg kell határozni az anyag vagy a készítmény stabilitását, és bizonyos körülmények között történő használat és a környezetbe kerülés esetén előforduló veszélyes reakciók lehetőségét.10.1. Kerülendő körülményekFel kell sorolni azokat a körülményeket, mint például hőmérséklet, nyomás, fény, ütés, stb. amelyek veszélyes reakciót okozhatnak és amennyiben lehet, erről rövid leírást kell adni.10.2. Kerülendő anyagokFel kell sorolni azokat az anyagokat, mint például víz, levegő, savak, lúgok, oxidálószerek vagy bármely más különleges anyag, amely veszélyes reakciót okozhat, és amennyiben lehetséges, adjon rövid leírást.10.3. Veszélyes bomlástermékekFel kell sorolni bomlás során keletkező veszélyes mennyiségű anyagokat.MegjegyzésKülönös figyelmet kell fordítani a következőkre:- stabilizátorok szükségessége és jelenléte,- veszélyes exoterm reakció lehetősége,- az anyag vagy a készítmény fizikai megjelenése megváltozásának esetleges biztonsági jelentősége, amennyiben van ilyen,- vízzel való érintkezéssel képződő veszélyes bomlástermékek, amennyiben van ilyen,- instabil termékké való átalakulás lehetősége.11. TOXIKOLÓGIAI ADATOKEZ A SZAKasz a különböző toxikológiai (egészségügyi) hatások tömör, de teljes és átfogó leírásának szükségességével foglalkozik, amelyek akkor merülhetnek fel, ha az anyaggal vagy készítménnyel a felhasználó érintkezik.Az adatlapnak tartalmaznia kell az anyag, vagy a készítmény expozíciójának egészségre veszélyes, tudományos kísérleteken és az azokból levont következtetéseken alapuló hatásait. Tartalmaznia kell az expozíció különböző módjaira (belégzés, lenyelés, bőr- és szemkontaktus) vonatkozó információkat, és leírást kell adni a fizikai, kémiai és toxikológiai jellegzetességekkel kapcsolatos tünetekről.Tartalmaznia kell az ismert késleltetett és azonnali hatásokat, valamint a rövid és hosszú távú expozícióból származó krónikus hatásokat, mint például túlzott érzékenység, narkózis, karcinogén és mutagén hatás, reprodukciós toxicitás (fejlődési toxicitás és termékenység).Figyelembe véve a 2. Pontban – "Összetétel/összetevőkre vonatkozó adatok" – már megadott információkat, szükség lehet a készítmények egyes összetevőinek különleges egészségügyi hatásaira való hivatkozásra.12. ÖKOLÓGIAI ADATOKLeírást kell adni az anyag vagy a készítmény lehetséges hatásairól, viselkedéséről és környezeti sorsáról a levegőben, a vízben és/vagy a talajban. Amennyiben rendelkezésre állnak, meg kell adni a vonatkozó tesztadatokat (pl. LC50 hal £ 1 mg/l).Leírást kell adni azokról a legfontosabb jellegzetességekről, amelyek valószínűleg hatást gyakorolnak a környezetre az anyag vagy a készítmény jellege és a felhasználás valószínű módjai miatt. Hasonló információkat kell megadni az anyag vagy a készítmény lebomlásából származó veszélyes termékekre nézve is. Ez a következőket foglalhatja magában:12.1. ÖkotoxicitásAz ökotoxicitásnak a halakra, a dafniákra, az algákra és a többi vízinövényre akut és krónikus akvatoxicitásról rendelkezésre álló megfelelő adatokat kell tartalmaznia. Ezen túlmenően, amennyiben rendelkezésre állnak, tartalmaznia kell a talajban élő mikro- és makroorganizmusokra és a többi, környezeti szempontból ide tartozó organizmusokra – mint például a madarakra, a méhekre és a növényekre – vonatkozó toxikológiai adatokat is. Amennyiben az anyag vagy a készítmény gátló hatással van a mikroorganizmusok működésére, meg kell említeni a szennyvízkezelő berendezésekre gyakorolt lehetséges hatást is.12.2. MobilitásAz anyag vagy készítmény megfelelő alkotórészeinek [5] azon képessége, hogy amennyiben a környezetbe kerül, bejut a talajvízbe vagy messzire eljut a kibocsátás helyétől.A vonatkozó adatok a következőket tartalmazhatják:- ismert vagy tervezett eloszlás a környezetben,- felületi feszültség,- abszorpció/deszorpció.Más pszichokémiai tulajdonságokra nézve lásd a 9. pontot.12.3. Perzisztencia és lebonthatóságAz anyag vagy a készítmény megfelelő alkotórészeinek [6] azon képessége, hogy a megfelelő környezeti közegben lebomoljon biodegradáción, vagy olyan más folyamatokon keresztül, mint például oxidáció vagy hidrolízis. Amennyiben rendelkezésre állnak, meg kell adni a degradációs felezési időket. Szintén meg kell említeni az anyag vagy a készítmény megfelelő alkotórészeinek [7] a szennyvízkezelő berendezésben való lebomló képességét.12.4 Bioakkumulációs képesség.Az anyag vagy a készítmény megfelelő alkotórészeinek [8] azon képessége, hogy a valamely területen található élőlények összességében felhalmozódjon és áthaladjon az élelmiszerláncon – amennyiben rendelkezésre áll –, a Kow-re és a BCF-re történő hivatkozással.12.5. Egyéb káros hatásokAmennyiben rendelkezésre állnak, meg kell adni a környezetre gyakorolt más káros hatásokra vonatkozó információkat, mint például ózonréteg csökkentő képesség, fotókémiai ózontermelő és/vagy globális felmelegedést fokozó képesség.MegjegyzésekBiztosítani kell, hogy a környezetre vonatkozó információ a biztonsági adatlap más részeiben is szerepeljen, különös tekintettel a 6, 7, 13. és 15. pontban megadott, az ellenőrzött kibocsátás, a véletlenszerű kibocsátás intézkedéseire, illetve hulladékkezelési szempontokra vonatkozó tanácsokra.13. HULLADÉKKEZELÉSI SZEMPONTOKAMENNYIBEN az anyag vagy készítmény (az előrelátható felhasználásból származó feleslegének vagy hulladékának) elhelyezése veszélyt jelent, leírást kell adni ezekről a maradványokról és információt kell szolgáltatni ezek biztonságos kezeléséről.Meg kell határozni mind az anyag vagy készítmény mind a szennyezett csomagolóanyag elhelyezésének megfelelő módszereit (elégetés, újrafeldolgozás, hulladéklerakás, stb.)MegjegyzésHivatkozni kell a Közösség hulladékokra vonatkozó rendelkezéseire. Ezek hiányában hasznos a felhasználót emlékeztetni a hatályos nemzeti és regionális rendelkezésekre.14. SZÁLLÍTÁSRA VONATKOZÓ ELŐÍRÁSOKJELEZNI KELL valamennyi különleges óvintézkedést, amelyeket a felhasználónak ismernie kell/vagy be kell tartania a telephelyén vagy azon kívül történő szállítás vagy forgalmazás során.Adott esetben tájékoztatást kell adni a szállíthatósági besorolásokról az egyes szállítási módokra érvényes szabályozás figyelembe vételével: IMDG (Nemzetközi Tengerészeti Veszélyes Áruk Szabályzata – tengeri), ADR (Veszélyes Áruk Nemzetközi Közúti Szállításáról szóló Európai Megállapodás – közúti, 94/55/EK tanácsi irányelv [9], RID (Nemzetközi Áruk Vasúti Fuvarozásáról szóló Szabályzat – vasúti, 96/49/EK tanácsi irányelv [10], ICAO/IATA (Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet/Légiszállítók Nemzetközi Szövetsége – légi). Ezek többek között a következőket tartalmazhatják:- UN szám,- osztály,- az áruk megfelelő elnevezése,- csomagolási csoport,- tengeri szennyező anyag,- egyéb vonatkozó információk.15. SZABÁLYOZÁSI INFORMÁCIÓKMEG KELL ADNI a címkén a 67/548/EGK és az 1999/45/EK irányelvnek megfelelően a címkén jelzett egészségügyi, biztonsági és környezeti információkat.Amennyiben e biztonsági adatlap hatálya alá tartozó anyag vagy készítmény meghatározott – az ember vagy a környezet közösségi szintű védelmére vonatkozó – rendelkezés tárgya (pl. a 76/769/EGK tanácsi irányelvben [11] rögzített értékesítési és felhasználási korlátozás), ezeket a rendelkezéseket, amennyiben lehetséges, jelölni kell.Amennyiben lehetséges, meg kell említeni az e rendelkezéseket végrehajtó nemzeti jogszabályokat és az egyéb vonatkozó nemzeti intézkedéseket is.16. EGYÉB INFORMÁCIÓKMeg kell jelölni minden olyan információt, amelyek a szállító szerint fontosak a felhasználó egészségére és biztonságára, valamint a környezet védelmére nézve, például:- a vonatkozó R-mondatok jegyzéke. Le kell írni a biztonsági adatlap 2. és 3. pontjaiban említett R mondatok teljes szövegét,- képzési tanács,- a felhasználással kapcsolatos ajánlott korlátozások (vagyis a szállító általi, nem jogszabályi ajánlások),- további információk (írásbeli hivatkozások és/vagy műszaki kapcsolódási pontok),- az adatlap kitöltéséhez felhasznált, leglényegesebb adatokra vonatkozó források,- felülvizsgált biztonsági adatlap esetében világosan jelezni kell a hozzáadott, törölt vagy felülvizsgált információkat (kivéve ha ezeket máshol már megadták)."[1] HL L 131., 1998.5.5., 11. o.[2] Amennyiben a készítmény forgalmazásáért felelős személy bizonyítani tudja, hogy a biztonsági adatlapon szereplő:- irritáló az R41-ként jelzettek kivételével, vagy irritáló az 1999/45/EK irányelv 10. cikkének 2., 3., és 4. pontjában említett egy vagy több tulajdonsággal kombinálva,- vagy károsító az 1999/45/EK irányelv 10. cikkének 2., 3., és 4. pontjában említett egy vagy több tulajdonsággal kombinálva, és önmagában akut halálos hatást jelent,minősítést kapott anyagok vegyi összetételének nyilvánosságra hozása szellemi tulajdonának bizalmas jellegét veszélyezteti, az illető – az 1999/45/EK irányelv VI./B mellékletének rendelkezéseivel összhangban – az anyagra annak legfontosabb funkcionális vegyi csoportjának neve vagy egy választott név útján hivatkozhat.[3] HL L 399., 1989.12.30., 18. o.[4] HL L 100., 1994.4.19., 1. o.[5] Ez az információ a készítményre nézve nem adható meg, mert anyagspecifikus. Ezért adott esetben és ha rendelkezésre áll, a készítmény minden egyes olyan alkotó anyagára nézve meg kell adni, amelyeket e melléklet 2. pontjában található szabályoknak megfelelően fel kell sorolni az adatlapon.[6] Ez az információ a készítményre nézve nem adható meg, mert anyagspecifikus. Ezért adott esetben és ha rendelkezésre áll, a készítmény minden egyes olyan alkotó anyagára nézve meg kell adni, amelyeket e melléklet 2. pontjában található szabályoknak megfelelően fel kell sorolni az adatlapon.[7] Ez az információ a készítményre nézve nem adható meg, mert anyagspecifikus. Ezért adott esetben és ha rendelkezésre áll, a készítmény minden egyes olyan alkotó anyagára nézve meg kell adni, amelyeket e melléklet 2. pontjában található szabályoknak megfelelően fel kell sorolni az adatlapon.[8] Ez az információ a készítményre nézve nem adható meg, mert anyagspecifikus. Ezért adott esetben és ha rendelkezésre áll, a készítmény minden egyes olyan alkotó anyagára nézve meg kell adni, amelyeket e melléklet 2. pontjában található szabályoknak megfelelően fel kell sorolni az adatlapon.[9] HL L 319., 1994.12.12., 7. o.[10] HL L 235., 1996.9.17., 25. o.[11] HL L 262., 1976.9.27., 201. o.--------------------------------------------------