title: A Tanács (EU) 2018/131 irányelve (2018. január 23.) az Európai Közösség Hajótulajdonosainak Szövetsége (ECSA) és az Európai Közlekedési és Szállítási Dolgozók Szövetsége (ETF) között a 2009/13/EK irányelvnek a 2006-os Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény 2014. évi, a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia által 2014. június 11-én jóváhagyott módosításával összhangban történő módosítása céljából létrejött megállapodás uniós jogba való átültetéséről (EGT-vonatkozású szöveg. )

text:
               26.1.2018

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 22/28

         A TANÁCS (EU) 2018/131 IRÁNYELVE
   (2018. január 23.)
   az Európai Közösség Hajótulajdonosainak Szövetsége (ECSA) és az Európai Közlekedési és Szállítási Dolgozók Szövetsége (ETF) között a 2009/13/EK irányelvnek a 2006-os Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény 2014. évi, a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia által 2014. június 11-én jóváhagyott módosításával összhangban történő módosítása céljából létrejött megállapodás uniós jogba való átültetéséről
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 153. cikke (1) bekezdésének a), b) és c) pontjával együtt értelmezett 155. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
   mivel:

               (1)

               Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 155. cikke (2) bekezdésével összhangban a munkaadók és a munkavállalók (a továbbiakban: szociális partnerek) együttes kérelmére, az általuk uniós szinten kötött megállapodásokat a Tanács által a Bizottság javaslata alapján hozott határozattal kell végrehajtani.

               (2)

               A 2009/13/EK tanácsi irányelv (1) átültette az uniós jogba az Európai Közösség Hajótulajdonosainak Szövetsége (a továbbiakban: ECSA) és az Európai Közlekedési és Szállítási Dolgozók Szövetsége (a továbbiakban: ETF) között 2008. május 19-én létrejött azon megállapodást, amely a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezményének (a továbbiakban: MLC) kötelező rendelkezéseinek az uniós jogba való beépítését célozta, annak érdekében, hogy naprakésszé tegye a hatályos uniós jogszabályokat az MLC-ben foglalt, a tengerészekre vonatkozó kedvezőbb normákkal. Az irányelv célja a tengerészek munkafeltételeinek javítása volt, különös tekintettel a foglalkoztatási megállapodásokra, a munkaidőre, a repatriálásra, a szakmai előmenetelre és a készségfejlesztésre, a szállás- és szabadidős létesítményekre, az élelmiszerellátásra és az élelmezésre, az egészségvédelemre és a biztonságra, valamint az orvosi ellátásra és a panasztételi eljárásokra.

               (3)

               Az ILO a nemzetközi szakértői találkozókat követően elindította az MLC módosításának folyamatát annak érdekében, hogy egyrészről a tengerészek magukra hagyásával és a pénzügyi biztosítékokkal kapcsolatos problémákat, másrészről a tengerészek halálával vagy tartós munkaképtelenségével kapcsolatos követelések kérdését rendezze. Az MLC alapján létrehozott különleges háromoldalú bizottság a 2014. április 7–11. között tartott ülésén két módosítást fogadott el ezekkel a kérdésekkel kapcsolatban. A módosítások által bevezetett szabályok egy része az Unió hatáskörébe tartozik, és olyan kérdéseket érint, amelyekre vonatkozóan az EU szabályokat fogadott el, különösen ami a szociálpolitikát és a közlekedést érinti. A Tanács ezért 2014. május 26-án elfogadta a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia (a továbbiakban: a Konferencia) 103. ülésszakán az Unió nevében képviselendő álláspontról szóló 2014/346/EU határozatot (2). A uniós álláspont az MLC-szabályzat módosításai jóváhagyásának támogatását jelentette (a továbbiakban: az MLC 2014. évi módosításai).

               (4)

               A Konferencia a 2014. június 11-én Genfben tartott 103. ülésén jóváhagyta az MLC 2014. évi módosításait, amelyek 2017. január 18-án hatályba léptek. A módosítások egy olyan hatékony pénzügyi biztosítékrendszer létrehozását írják elő, amely védi a tengerészek jogait magukra hagyásuk esetén, valamint kártalanítást biztosít olyan szerződéses követelések esetén, melyeket tengerészek munkahelyi sérülés, betegség vagy veszély miatt bekövetkezett halála vagy tartós munkaképtelensége miatt nyújtottak be. A módosítások emellett javítják és optimalizálják a tengerészek védelmét szolgáló meglévő rendszert, többek között előírva, hogy a pénzügyi biztosítékrendszert igazoló dokumentumokat a hajók fedélzetén kell tartani, valamint kiterjesztve a rendszert a magára hagyás két új alkategóriájára. Az egyik alkategória az, amikor a hajótulajdonos a szükséges ellátás és támogatás nélkül hagyja a tengerészt, a másik pedig az, amikor a hajótulajdonos más módon egyoldalúan megszakítja a kapcsolatot a tengerésszel, ideértve azt is, ha legalább két hónapig nem folyósítja a tengerész számára a munkabért.

               (5)

               2016. december 5-én a tengeri szállítási ágazat szociális partnerei – az ECSA és az ETF – megállapodást (a továbbiakban: a szociális partnerek megállapodása) kötöttek a 2009/13/EK irányelvnek az MLC 2014. évi módosításaival összhangban történő módosítása céljából. E szociális partnerek 2016. december 12-én felkérték a Bizottságot, hogy az EUMSZ 155. cikkének (2) bekezdése alapján nyújtson be javaslatot egy, a megállapodásuk átültetését célzó tanácsi irányelvre.

               (6)

               A szociális partnerek megállapodása átveszi az MLC 2014. évi módosításai kötelező erejű rendelkezéseinek tartalmát. A tengerészek magára hagyásának eseteihez kapcsolódó pénzügyi biztosítékrendszerről szóló első módosítás a munkahelyi egészségre és biztonságra, illetve a munkafeltételekre vonatkozik, így az EUMSZ 153. cikke (1) bekezdése a) és b) pontjának hatálya alá tartozik. A második módosítás, amelynek tárgyát a munkahelyi sérülés, betegség vagy veszély következtében bekövetkező halálesetek vagy tartós munkaképtelenség esetén nyújtandó kártalanítást biztosító pénzügyi biztosítékrendszerre vonatkozó követelmények képezik, a 153. cikk (1) bekezdésének a munkavállalók szociális biztonságáról és szociális védelméről szóló c) pontja hatálya alá tartozik. A szociális partnerek megállapodás ezért az EUMSZ 153. cikkének hatálya alá tartozó kérdéseket érint, és a 155. cikk (2) bekezdésével a Tanács által a Bizottság javaslata alapján hozott határozattal kell végrehajtani. Az EUMSZ 288. cikke szempontjából a szociális partnerek megállapodás átültetésének megfelelő eszköze az irányelv.

               (7)

               A közösségi szintű szociális párbeszéd átalakításáról és fejlesztéséről szóló, 1998. május 20-i közleményével összhangban a Bizottság elvégezte az aláíró felek reprezentatív státuszának és a megállapodásban foglalt rendelkezések jogszerűségének értékelését.

               (8)

               A szociális partnerek megállapodása módosítja az ECSA és az ETF között 2008. május 19-én létrejött, az MLC-ről szóló – a 2009/13/EK irányelv mellékletét képező – megállapodást, és az MLC 2014. évi módosításainak az irányelvbe való beépítését irányozza elő az uniós tagállamok lobogói alatt közlekedő hajók fedélzetén dolgozó tengerészek munkafeltételeinek, egészségvédelmének és biztonságának, valamint szociális védelmének javítása érdekében.

               (9)

               A 2009/13/EK irányelv módosításával a szociális partnerek megállapodása az MLC 2014. évi módosításainak kötelező rendelkezéseit – amelyeket az MLC felügyeleti rendszere már korábban is tartalmazta – bevonja a lobogó szerinti államok kötelezettségeiről szóló 2013/54/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) hatálya alá, valamint – az MLC felügyeleti rendszerén túl – kiterjeszti rájuk az uniós jog felügyeleti és ellenőrzési rendszerét, ideértve az Európai Unió bíróságának joghatóságát is. Ez feltehetően a tagállamok és a hajótulajdonosok nagyobb mértékű szabálykövetését eredményezi.

               (10)

               A Bizottság – a szociális partnerek megállapodás uniós szintű szociális partnerek által történő nyomon követésére és felülvizsgálatára vonatkozó rendelkezéseinek sérelme nélkül – nyomon követi ezen irányelvnek és a szociális partnerek megállapodásának a végrehajtását.

               (11)

               A tagállamok – a szociális partnerek erre vonatkozó együttes kérelmére – megbízhatják a szociális partnereket ezen irányelv végrehajtásával, feltéve, hogy megtesznek minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy mindenkor biztosítani tudják az ezen irányelv által elérni kívánt eredményeket.

               (12)

               Az EUMSZ 155. cikkének (2) bekezdésével összhangban a Bizottság ezen irányelvjavaslat szövegének megküldése útján tájékoztatta az Európai Parlamentet.

               (13)

               Ez az irányelv tiszteletben tartja az Európai Unió Alapjogi Chartájában, különösen annak 31. cikkében elismert alapvető jogokat és elveket.

               (14)

               mivel ezen irányelv céljait, azaz a tengeri szállítási ágazatban – egy különböző tagállamok lobogói alatt közlekedő hajókat működtető, nemzetközi jellegű ágazatban – tevékenykedő munkavállalók munkafeltételeinek, egészségvédelmének és biztonságának, valamint szociális védelmének javítását a tagállamok nem tudják kellően megvalósítani, és azok az Unió szintjén azonban jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.

               (15)

               A 2009/13/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   Ez az irányelv az Európai Közösség Hajótulajdonosainak Szövetsége (ECSA) és az Európai Közlekedési és Szállítási Dolgozók Szövetsége (ETF) között 2016. december 5-én létrejött megállapodást ülteti át az uniós jogba a 2009/13/EK irányelvnek az MLC 2014. évi módosításaival összhangban történő módosítása révén.
   2. cikk
   A szociális partnerek arról szóló megállapodásával összhangban, az ECSA és az ETF között létrejött, a Tengerészeti Munkaügyi Egyezményre vonatkozó megállapodás – amelyet a 2009/13/EK tanácsi irányelv melléklete tartalmaz – ezen irányelv mellékletének megfelelően módosul.
   3. cikk
   (1)   A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy 2020. február 16-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok eljuttatják a Bizottságnak nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   (3)   A tagállamok – a szociális partnerek erre vonatkozó együttes kérelmére – megbízhatják a szociális partnereket ennek az irányelvnek a végrehajtásával, feltéve, hogy a tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy mindenkor biztosítani tudják az ezen irányelv által elérni kívánt eredményeket.
   4. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   5. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2018. január 23-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         V. GORANOV

      (1)  A Tanács 2009. február 16-i 2009/13/EK irányelve az Európai Közösség Hajótulajdonosainak Szövetsége (ECSA) és az Európai Közlekedési és Szállítási Dolgozók Szövetsége (ETF) között létrejött, a 2006. évi tengerészeti munkaügyi egyezmény alapján kötött megállapodás végrehajtásáról, valamint az 1999/63/EK irányelv módosításáról (HL L 124., 2009.5.20., 30. o.).

      (2)  A Tanács 2014. május 26-i 2014/346/EU határozata a Nemzetközi Munkaügyi Konferencia 103. ülésszakán a Tengerészeti Munkaügyi Egyezmény Szabályzatának módosításai tekintetében az Európai Unió nevében képviselendő álláspontról (HL L 172., 2014.6.12., 28. o.).

      (3)  Az Európai Parlament és a Tanács 2013/54/EU irányelve (2013. november 20.) a 2006. évi tengerészeti munkaügyi egyezménynek való megfelelés és annak végrehajtása vonatkozásában a lobogó szerinti államokra háruló egyes kötelezettségekről (HL L 329., 2013.12.10., 1. o.).

      MELLÉKLET
      A 2009/13/EK irányelv mellékletében az ECSA és az ETF között létrejött, a 2006. évi Tengerészeti Munkaügyi Egyezményre vonatkozó megállapodás a következőképpen módosul:

                  1.

                  Az „A2.5. norma – Repatriálás” címben az „A2.5.” szöveg helyébe az „A2.5.1.” szöveg lép.

                  2.

                  A szöveg a következő A2.5.2. normával egészül ki:
                  „Az A2.5.2. norma – Pénzügyi biztosíték

                              (1)

                              Az A2.5. szabály 2. bekezdésének végrehajtása terén ez a norma olyan követelményeket állapít meg, amelyek biztosítják egy gyors és hatékony pénzügyi biztosítékrendszer felállítását annak érdekében, hogy a tengerészek segítséget kapjanak, ha magukra hagyják őket.

                              (2)

                              Ezen norma alkalmazásában egy tengerész akkor tekintendő magára hagyottnak, ha a hajótulajdonos ezen megállapodás követelményeit vagy a tengerészek munkaszerződésének feltételeit megsértve:

                                          a)

                                          nem fedezi a tengerész repatriálásának költségeit; vagy

                                          b)

                                          a szükséges ellátás és támogatás nélkül hagyta a tengerészt; vagy

                                          c)

                                          más módon egyoldalúan megszakította a kapcsolatot a tengerésszel, ideértve azt is, ha egy legalább két hónapos időszakra nem fizette ki a szerződés szerinti munkabérét.

                              (3)

                              Valamennyi tagállam köteles biztosítani, hogy a lobogója alatt közlekedő hajókra vonatkozóan működjön egy olyan pénzügyi biztosítékrendszer, amely megfelel e norma követelményeinek. A pénzügyi biztosítékrendszer szociális biztonsági rendszer, biztosítás, pénzalap vagy más hasonló rendszer formáját öltheti. A formát a tagállam határozza meg a hajótulajdonosok és a tengerészek érintett szervezeteivel való konzultációt követően.

                              (4)

                              A pénzügyi biztosítékrendszernek – e normának megfelelően – közvetlen hozzáférést, elegendő fedezetet és gyors pénzügyi segítséget kell biztosítania a tagállam lobogója alatt közlekedő hajón magára hagyott tengerészek számára.

                              (5)

                              E norma 2. bekezdésének b) pontja alkalmazásában a szükséges ellátás és támogatás a következők biztosítását foglalja magában: megfelelő élelem, szállás és ivóvíz, a hajón való túléléshez szükséges mennyiségű üzemanyag, megfelelő orvosi ellátás.

                              (6)

                              Valamennyi tagállam köteles előírni, hogy a lobogója alatt közlekedő azon hajók, amelyeknek a nemzeti jog alapján vagy a hajótulajdonos kérése nyomán rendelkezniük kell tengerészeti munkaügyi bizonyítvánnyal, a hajó fedélzetén tartott, a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet által kibocsátott tanúsítvánnyal vagy egyéb okirattal képesek legyenek igazolni a pénzügyi biztosíték meglétét. A tanúsítvány vagy okirat egy példányát a tengerészek által jól látható helyen ki kell függeszteni a fedélzeten. Ha több pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet biztosít fedezetet, valamennyi szervezet okiratát a fedélzeten kell tartani.

                              (7)

                              A pénzügyi biztosítékról szóló tanúsítványt vagy egyéb okiratot angol nyelven kell kiállítani vagy mellékelni kell hozzá angol nyelvű fordítást, és annak a következő információkat kell tartalmaznia:

                                          a)

                                          a hajó neve;

                                          b)

                                          a hajó lajstromozási kikötője;

                                          c)

                                          a hajó hívójele;

                                          d)

                                          a hajó IMO-száma;

                                          e)

                                          a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet vagy szervezetek neve és címe;

                                          f)

                                          a tengerészek segélykérelmeinek kezeléséért felelős személyek vagy szervezet kapcsolattartási adatai;

                                          g)

                                          a hajó tulajdonosának neve;

                                          h)

                                          a pénzügyi biztosíték érvényességének időtartama; és

                                          i)

                                          a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet igazolása arra vonatkozóan, hogy a pénzügyi biztosíték megfelel az ezen A2.5.2. normában foglalt követelményeknek.

                              (8)

                              A pénzügyi biztosítékrendszer által biztosított segítséget gyorsan kell nyújtani azt követően, hogy az érintett tengerész vagy kijelölt képviselője benyújtotta az e norma 2. bekezdése szerinti jogosultság szükséges igazolásával alátámasztott kérelmet.

                              (9)

                              Az A2.5. szabályra tekintettel a pénzügyi biztosítékrendszer által biztosított segítségnek elegendőnek kell lennie ahhoz, hogy fedezze a következőket:

                                          a)

                                          a munkaszerződés, a vonatkozó kollektív szerződés vagy a lobogó szerinti állam nemzeti joga alapján a hajótulajdonostól a tengerésznek járó elmaradt munkabér és más járandóságok, legfeljebb négyhavi ilyen elmaradt munkabér és legfeljebb négyhavi ilyen elmaradt járandóság erejéig;

                                          b)

                                          a tengerésznél észszerűen felmerült minden költség, ideértve a repatriálás e norma 10. bekezdésében említett költségét is; és

                                          c)

                                          a tengerész alapvető szükségletei, beleértve a következőket: megfelelő élelem, adott esetben ruházat, szállás, ivóvíz, a hajón való túléléshez szükséges mennyiségű üzemanyag, megfelelő orvosi ellátás, továbbá minden olyan észszerű költség és díj, amely a magára hagyást megvalósító cselekmény vagy mulasztás és a tengerész hazaérkezése közötti időszakban merült fel.

                              (10)

                              A repatriálási költségnek fedeznie kell a megfelelő és gyors módon – alapesetben légi úton – történő utazást, és magába kell foglalnia a tengerészek élelmezését és szállását a hajó elhagyásának időpontjától a tengerész otthonába történő megérkezéséig, a szükséges orvosi ellátást, a személyes tárgyak hazajuttatását, valamint a magára hagyás következtében felmerülő minden egyéb észszerű költséget és díjat.

                              (11)

                              A pénzügyi biztosíték az érvényességi időszakának lejárta előtt csak abban az esetben szűnhet meg, ha a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet legalább 30 nappal a megszűnés időpontja előtt értesíti erről a lobogó szerinti állam illetékes hatóságát.

                              (12)

                              Ha a biztosítást vagy más pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet e normának megfelelően valamilyen kifizetést teljesített egy tengerész számára, a szervezet által kifizetett összeg erejéig – az alkalmazandó joggal összhangban – jogátruházás vagy engedményezés útján vagy más módon a szervezetre kell átszállniuk azoknak a jogoknak, amelyek a tengerészt megillették volna.

                              (13)

                              E norma egyetlen rendelkezése sem csorbítja a biztosító, illetve a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet harmadik felekkel szembeni visszkereseti jogát.

                              (14)

                              E norma rendelkezései nem kizárólagos jellegűek, és nem érintik az esetleges egyéb olyan jogokat, követeléseket és jogorvoslati lehetőségeket, amelyek ezen kívül rendelkezésre állnak a magukra hagyott tengerészek kárának ellentételezése céljára. A nemzeti jogszabályok előírhatják, hogy az e norma alapján kifizetendő összegeket be lehet számítani azon összegekbe, amelyeket a tengerész más forrásokból kap olyan jogok, követelések vagy jogorvoslati lehetőségek révén, amelyek e norma szerint kártalanítást eredményezhetnek.”

                  3.

                  „A hajótulajdonosok felelőssége” című A4.2. norma a következőképpen módosul:

                              a)

                              a címben az „A4.2.” helyébe az „A4.2.1.” lép;

                              b)

                              a szöveg a következő bekezdésekkel egészül ki:

                                          „8.

                                          A nemzeti jogszabályoknak elő kell írniuk, hogy az A4.2.2. normában meghatározott szerződéses követelések vonatkozásában kártalanítást biztosító, e norma 1. bekezdésének b) pontja szerinti pénzügyi biztosítékrendszer megfeleljen az alábbi minimumkövetelményeknek:

                                                      a)

                                                      amennyiben a tengerész munkaszerződése kártalanításról rendelkezik, a szerződés szerinti kártalanítás e bekezdés c) pontjának sérelme nélkül teljes egészében, késedelem nélkül fizetendő;

                                                      b)

                                                      nem gyakorolható nyomás az érintettre annak érdekében, hogy a szerződéses összeget el nem érő kifizetést elfogadjon;

                                                      c)

                                                      amennyiben egy tengerész tartós munkaképtelenségének jellegéből fakadóan nehézségbe ütközik azon kárpótlás teljes összegének megállapítása, amelyre a tengerész jogosult lehet, időközi kifizetést vagy kifizetéseket kell juttatni a tengerésznek a méltánytalan nehézségek elkerülése érdekében;

                                                      d)

                                                      a 4.2. szabály 2. bekezdésének megfelelően a tengerész egyéb törvényes jogainak sérelme nélkül kapja meg a kifizetést, de a hajótulajdonos beszámíthatja az ilyen kifizetést a tengerész által a hajótulajdonossal szemben támasztott, ugyanahhoz az incidenshez kapcsolódó egyéb követelésből eredő kártérítésbe; és

                                                      e)

                                                      a szerződés szerinti kártalanításra irányuló követelést benyújthatja közvetlenül az érintett tengerész, illetve annak közeli hozzátartozója, képviselője vagy egy kijelölt kedvezményezett.

                                          (9)

                                          A nemzeti jogszabályoknak biztosítaniuk kell, hogy a hajótulajdonos pénzügyi biztosítékának felmondása vagy megszűnése esetén a tengerészek előzetes értesítést kapjanak.

                                          (10)

                                          A nemzeti jogszabályoknak biztosítaniuk kell, hogy a hajótulajdonos pénzügyi biztosítékának felmondása vagy megszűnése esetén a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet értesítse a lobogó szerinti állam illetékes hatóságát.

                                          (11)

                                          A tagállamok előírják, hogy a lobogójuk alatt közlekedő hajók a fedélzetükön tartott, a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet által kibocsátott tanúsítvánnyal vagy egyéb okirattal tudják igazolni a pénzügyi biztosíték meglétét. A tanúsítvány vagy okirat egy példányát a tengerészek által jól látható helyen ki kell függeszteni a fedélzeten. Ha több pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet biztosít fedezetet, valamennyi szervezet okiratát a fedélzeten kell tartani.

                                          (12)

                                          A pénzügyi biztosíték az érvényességi időszakának lejárta előtt csak abban az esetben szűnhet meg, ha a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet legalább 30 nappal a megszűnés időpontja előtt értesíti erről a lobogó szerinti állam illetékes hatóságát.

                                          (13)

                                          A pénzügyi biztosítéknak a hatálya alá tartozó valamennyi szerződéses követelés kifizetésére vonatkoznia kell az okirat érvényességi ideje alatt.

                                          (14)

                                          A pénzügyi biztosítékról szóló tanúsítványt vagy egyéb okiratot angol nyelven kell kiállítani vagy mellékelni kell hozzá angol nyelvű fordítást, és annak a következő információkat kell tartalmaznia:

                                                      a)

                                                      a hajó neve;

                                                      b)

                                                      a hajó lajstromozási kikötője;

                                                      c)

                                                      a hajó hívójele;

                                                      d)

                                                      a hajó IMO-száma;

                                                      e)

                                                      a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet vagy szervezetek neve és címe;

                                                      f)

                                                      a tengerészek szerződéses követeléseinek kezeléséért felelős személyek vagy szervezet kapcsolattartási adatai;

                                                      g)

                                                      a hajó tulajdonosának neve;

                                                      h)

                                                      a pénzügyi biztosíték érvényességének időtartama; és

                                                      i)

                                                      a pénzügyi biztosítékot nyújtó szervezet igazolása arra vonatkozóan, hogy a pénzügyi biztosíték megfelel az A4.2.1. normában foglalt követelményeknek.”

                  4.

                  A szöveg az alábbi normával egészül ki:
                  „Az A4.2.2. norma – A szerződéses követelések kezelése

                              (1)

                              Az A4.2.1. norma 8. bekezdése és e norma alkalmazásában a »szerződéses követelés« olyan követelés, amely a tengerésznek – a vonatkozó nemzeti jogszabályokban, munkaszerződésben vagy kollektív szerződésben meghatározottak szerinti – munkahelyi sérülés, betegség vagy veszély következtében beálló halálával vagy hosszú távú munkaképtelenségével kapcsolatos.

                              (2)

                              Az A4.2.1. norma 1. bekezdésének b) pontja szerinti pénzügyi biztosítékrendszer szociális biztonsági rendszer, biztosítás, pénzalap vagy más hasonló rendszer formáját öltheti. A formát a tagállam határozza meg a hajótulajdonosok és a tengerészek érintett szervezeteivel való konzultációt követően.

                              (3)

                              A nemzeti jogszabályoknak biztosítaniuk kell, hogy hatékony mechanizmusok álljanak rendelkezésre az A4.2.1. norma 8. bekezdése szerinti kártalanítás iránti szerződéses követelések gyors és tisztességes eljárás keretében történő befogadásához, kezeléséhez és pártatlan rendezéséhez.”


title: Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2018/850 irányelve (2018. május 30.) a hulladéklerakókról szóló 1999/31/EK irányelv módosításáról (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
                  14.6.2018

                  HU

                  Az Európai Unió Hivatalos Lapja

                  L 150/100

            AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS (EU) 2018/850 IRÁNYELVE
      (2018. május 30.)
      a hulladéklerakókról szóló 1999/31/EK irányelv módosításáról
      (EGT-vonatkozású szöveg)
      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
      tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke (1) bekezdésére,
      tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
      a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
      tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
      tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
      rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
      mivel:

                  (1)

                  A környezet minőségének védelme, megőrzése és javítása, az emberi egészség védelme, a természeti erőforrások körültekintő, hatékony és észszerű hasznosítása, a körforgásos gazdaság elveinek előmozdítása, az energiahatékonyság növelése, valamint az Unió importerőforrásoktól való függőségének csökkentése érdekében javítani kell az Európai Unióban folytatott hulladékgazdálkodás színvonalát.

                  (2)

                  A hulladéklerakóban való lerakás korlátozására vonatkozóan az 1999/31/EK tanácsi irányelvben (4) meghatározott célértékeket erősíteni kell annak érdekében, hogy jobban tükrözzék az Uniónak a körforgásos gazdaság felé való elmozdulás iránti ambícióját, valamint hogy a nem veszélyes hulladék hulladéklerakóban való lerakásának fokozatosan a minimálisra történő csökkentésével előrelépés történjen a Bizottság 2008. november 4-i, az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz intézett, „Nyersanyag-politikai kezdeményezés – Az európai gazdasági növekedés és foglalkoztatás kritikus szükségleteinek kielégítése” című közleménye végrehajtásában. A Bizottságnak és a tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy ez a csökkentés egy olyan integrált politikába illeszkedjen, amely biztosítja a hulladékhierarchia körültekintő alkalmazását, elősegíti a megelőzés felé történő elmozdulást, ideértve az újrahasználatot, az újrahasználatra való előkészítést és az újrafeldolgozást, valamint megakadályozza a hulladéklerakóban való lerakásról az égetésre való áttérést.

                  (3)

                  A hulladékokra vonatkozó uniós jog következetességének fokozása érdekében az 1999/31/EK irányelvben megállapított fogalommeghatározásokat adott esetben hozzá kell igazítani a 2008/98/EK európai parlamenti és a tanácsi irányelv (5) fogalommeghatározásaihoz.

                  (4)

                  Az „elzárt település” jelenlegi fogalommeghatározását a legkülső régiók vonatkozásában ki kell igazítani annak érdekében, hogy az figyelembe vegye az olyan települések sajátosságait, amelyek más régiókhoz képest környezeti szempontból lényegesen eltérő aggályokat vetnek fel.

                  (5)

                  Az 1999/31/EK irányelv hatályát összhangba kell hozni a 2006/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) hatályával, és továbbra is ki kell terjednie az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező, a 2006/21/EK irányelv hatálya alá nem tartozó hulladék lerakására.

                  (6)

                  Környezetvédelmi, gazdasági és társadalmi szempontból egyértelműen előnyös tovább korlátozni a hulladéklerakóban való lerakást, első lépésként az elkülönítve gyűjtött hulladékáramok, például a műanyagok, a fémek, az üveg, a papír és a biohulladék tekintetében. Az elkülönítve gyűjtött hulladékból származó maradékhulladék újrafeldolgozásának vagy egyéb formában történő hasznosításának műszaki, környezeti vagy gazdasági megvalósíthatóságát figyelembe kell venni a hulladéklerakóban való lerakás említett korlátozásának végrehajtásakor.

                  (7)

                  A települési hulladékon belül jelentős részarányt képvisel a biológiailag lebomló települési hulladék. A biológiailag lebomló, kezeletlen hulladék hulladéklerakókban való lerakása nagyon kedvezőtlen környezeti hatásokkal jár az üvegházhatásúgáz-kibocsátás, valamint a felszíni vizek, a talajvíz, a talaj és a levegő szennyezése tekintetében. Annak ellenére, hogy az 1999/31/EK irányelv már meghatároz a biológiailag lebomló hulladék hulladéklerakóktól való eltérítésére vonatkozó célokat, a biológiailag lebomló hulladék hulladéklerakóban való lerakására vonatkozóan helyénvaló további korlátozásokat megállapítani, a 2008/98/EK irányelvnek megfelelően újrafeldolgozás céljából elkülönítve gyűjtött, biológiailag lebomló hulladék hulladéklerakóban való lerakásának betiltásával.

                  (8)

                  A hulladékhierarchia helyes alkalmazásának biztosítása érdekében megfelelő intézkedéseket kell hozni, hogy 2030-tól korlátozások legyenek alkalmazandóak minden újrafeldolgozásra, vagy anyagában történő vagy egyéb energetikai hasznosításra alkalmas hulladék hulladéklerakóban való lerakására. Ezeket a korlátozásokat nem kell alkalmazni, ha bizonyítható, hogy a hulladék nem alkalmas újrafeldolgozásra vagy egyéb hasznosításra, és hogy a 2008/98/EK irányelvben meghatározott hulladékhierarchiának megfelelően a hulladéklerakóban való lerakás biztosítja a legjobb környezeti eredményt.

                  (9)

                  Számos tagállam még nem alakította ki teljes mértékben a szükséges hulladékgazdálkodási infrastruktúráját. A hulladéklerakás csökkentésére vonatkozó célérték megállapítása sok tagállamban jelentős változtatásokat tesz majd szükségessé a hulladékgazdálkodás terén, valamint elősegíti majd a további előrelépést és a beruházásokat az elkülönített gyűjtés és a hulladékok válogatása és újrafeldolgozása vonatkozásában, továbbá lehetővé teszi annak elkerülését, hogy az újrafeldolgozásra alkalmas anyagok a hulladékhierarchia alacsonyabb szintjén rekedjenek.

                  (10)

                  A hulladéklerakók igénybevételének fokozatos csökkentése elengedhetetlen az emberi egészségre és a környezetre káros hatások megelőzése, valamint annak biztosítása érdekében, hogy a gazdasági szempontból értékes hulladékká vált anyagok a megfelelő hulladékgazdálkodásnak köszönhetően és a 2008/98/EK irányelvben meghatározott hulladékhierarchiával összhangban fokozatosan ténylegesen hasznosításra kerüljenek. E csökkentéssel el kell kerülni, hogy a maradékhulladék – például energetikai hasznosítással vagy a kezeletlen települési hulladék alacsony minőségű terméket eredményező mechanikai-biológiai úton történő – kezelésére szolgáló létesítményekben túlzott kapacitás alakuljon ki, mivel az veszélyeztetheti a 2008/98/EK irányelvben meghatározott, a települési hulladék újrahasználatra való előkészítésére és újrafeldolgozására vonatkozó hosszú távú uniós célok elérését. Ehhez hasonlóan, miközben az emberi egészségre és a környezetre káros hatások megelőzése érdekében a tagállamoknak meg kell tenniük minden szükséges lépést annak érdekében, hogy csak kezelt hulladék kerüljön a hulladéklerakókba, az említett kötelezettség betartása a maradék települési hulladék kezelésében nem vezethet kapacitásfeleslegek kialakulásához. Mindezek mellett, a 2008/98/EK irányelvben meghatározott célértékek és az ezen az irányelvvel módosított 1999/31/EK irányelvben a hulladéklerakók igénybevételének csökkentésére vonatkozóan meghatározott célérték közötti összhang, valamint az említett célértékek eléréséhez szükséges infrastruktúra és beruházások összehangolt tervezésének biztosítása érdekében meg kell engedni, hogy azok a tagállamok, amelyek az OECD és az Eurostat közös kérdőívén megadott adatok szerint 2013-ban települési hulladékuk több mint 60 %-át hulladéklerakóban helyezték el, dönthessenek a 2035-re kitűzött hulladéklerakási célérték eléréséhez szükséges idő meghosszabbításáról.

                  (11)

                  Az adatok megbízhatóságának biztosításához fontos, hogy pontosabban kerüljenek meghatározásra azok a szabályok, amelyek alapján a tagállamoknak be kell számolniuk a hulladéklerakóban lerakott települési hulladékról. Az adatszolgáltatás alapja a hulladéklerakóban olyan hulladékkezelési műveleteket követően lerakott települési hulladék mennyisége, amelyek célja a hulladék hulladéklerakóban történő későbbi lerakásra való előkészítése, például a biológiailag lebomló települési hulladék stabilizálása, valamint a hulladékégetési műveletek révén történő ártalmatlanítás bemeneti oldala. Ami a hulladék újrafeldolgozását vagy hasznosítását megelőzően végrehajtott műveleteknek, például válogatásnak vagy mechanikai kezelésnek alávetett települési hulladékot illeti, az ilyen műveletekből származó, végső soron hulladéklerakóban lerakott hulladékot is figyelembe kell venni a hulladéklerakási célérték kiszámítása céljából.

                  (12)

                  Az 1999/31/EK irányelvben meghatározott, a hulladék hulladéklerakóban való lerakását megelőzően végzett kezelés kötelezettségének végrehajtásakor a tagállamoknak a legmegfelelőbb kezelést kell alkalmazniuk, ideértve a hulladék szerves részének stabilizálását is, annak érdekében, hogy a lehető legkisebbre csökkenjenek az ilyen hulladék hulladéklerakóban való elhelyezése által a környezetre és az emberi egészségre gyakorolt káros hatások. A kezelés megfelelőségének értékelésekor a tagállamoknak figyelembe kell venniük az említett káros hatások csökkentése céljából már meghozott intézkedéseket, különösen a biohulladék elkülönítését, továbbá a papír és a karton elkülönített gyűjtését.

                  (13)

                  Ezen irányelv jobb, a határidőkhöz jobban igazodó és egységesebb végrehajtása és a végrehajtás bármely hiányosságának előrejelzése érdekében fel kell állítani egy korai előrejelző rendszert, amely lehetővé teszi a gyenge pontok észlelését és a célértékek teljesítésének határideje előtt történő fellépést.

                  (14)

                  Az 1999/31/EK irányelv céljai elérésének elősegítése és a körforgásos gazdaságra való átállás ösztönzése érdekében a Bizottságnak elő kell mozdítania a tagállamok és a gazdaság különböző ágazatai közötti koordinációt, valamint az információk és a bevált gyakorlatok cseréjét.

                  (15)

                  A tagállamok által háromévente összeállított végrehajtási jelentések nem bizonyultak hatékony eszköznek a megfelelés ellenőrzése, illetve a helyes végrehajtás biztosítása szempontjából, ugyanakkor szükségtelen adminisztratív terhet jelentenek. Ezért helyénvaló hatályon kívül helyezni a tagállamokat ilyen jelentések készítésére kötelező rendelkezéseket. Helyettük a megfelelés nyomon követésének kizárólag azokon az adatokon kell alapulnia, amelyeket a tagállamok évente megküldenek a Bizottságnak.

                  (16)

                  A tagállamok által szolgáltatott adatok alapvető fontosságúak ahhoz, hogy a Bizottság értékelni tudja a tagállamok hulladékra vonatkozó uniós jognak való megfelelését. Az adatok minőségét, megbízhatóságát és összehasonlíthatóságát fokozni kell a hulladékokkal összefüggő adatszolgáltatás egységes belépési ponton keresztül történő teljesítésével, az elavult adatszolgáltatási követelmények megszüntetésével, a nemzeti adatszolgáltatási módszertanok összehasonlító értékelésével és az adatminőség-ellenőrzési jelentés bevezetésével. A hulladékgazdálkodásra vonatkozó megbízható adatszolgáltatás nélkülözhetetlen a hatékony végrehajtáshoz, a hulladékkezelési infrastruktúra megbízható tervezéséhez, és az adatok tagállamok közötti összehasonlíthatóságának biztosításához. Ezért az ezen irányelvvel módosított 1999/31/EK irányelvben meghatározott célértékek elérésével kapcsolatos jelentéseik összeállítása során a tagállamoknak a Bizottság által kidolgozott legújabb szabályokat és az ezen irányelv végrehajtásáért felelős, adott illetékes nemzeti hatóságok által kidolgozott módszertanokat kell alkalmazniuk.

                  (17)

                  Az 1999/31/EK irányelv végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra az említett irányelv ezen irányelvvel módosított 5a. cikkének (4) bekezdése, 15. cikkének (5) bekezdése, 15b. cikke és 15c. cikke vonatkozásában végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezeket a végrehajtási hatásköröket a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (7) megfelelően kell gyakorolni.

                  (18)

                  mivel ezen irányelv céljait, nevezetesen az Unióban folytatott hulladékgazdálkodás javítását, valamint ezen keresztül a környezet minőségének védelméhez, megőrzéséhez és javításához, illetve a természeti erőforrások körültekintő és észszerű hasznosításához való hozzájárulást a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban az intézkedések nagyságrendje vagy hatásai miatt e célok jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.

                  (19)

                  Az 1999/31/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell.

                  (20)

                  A tagállamoknak és a Bizottságnak a magyarázó dokumentumokról szóló, 2011. szeptember 28-i együttes politikai nyilatkozatával (8) összhangban a tagállamok vállalták, hogy az átültető intézkedéseikről szóló értesítéshez indokolt esetben egy vagy több olyan dokumentumot mellékelnek, amely megmagyarázza az irányelv elemei és az azt átültető nemzeti jogi eszközök megfelelő részei közötti kapcsolatot. Ezen irányelv tekintetében a jogalkotó úgy ítéli meg, hogy ilyen dokumentumok átadása indokolt,

            ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
      1. cikk
      Módosítások
      Az 1999/31/EK irányelv a következőképpen módosul:

                  1.

                  Az 1. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
                  „(1)   A Unió körforgásos gazdaságra való átállásának támogatása és a 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (*1) ‒ különösen annak 4. és 12. cikke ‒ követelményeinek teljesítése érdekében ezen irányelv célja a hulladék és különösen az újrafeldolgozásra vagy egyéb hasznosításra alkalmas hulladék hulladéklerakóban való lerakása fokozatos csökkentésének biztosítása, továbbá az, hogy a hulladékokra és hulladéklerakókra vonatkozó szigorú működési és műszaki követelmények útján olyan intézkedéseket, eljárásokat és iránymutatásokat határozzon meg, amelyek, amennyire lehetséges, megakadályozzák vagy csökkentik a környezetre gyakorolt negatív hatásokat, különösen a felszíni vizek, a talajvíz, a talaj és a levegő szennyezését, és a globális környezetre gyakorolt negatív hatásokat, beleértve az üvegházhatást, valamint minden ezekből eredő, az emberi egészséget veszélyeztető tényezőt, a hulladéknak a lerakóban való lerakásától kezdve a hulladéklerakó teljes életciklusa alatt.

                     (*1)  Az Európai Parlament és a Tanács 2008/98/EK irányelve (2008. november 19.) a hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről (HL L 312., 2008.11.22., 3. o.).”"

                  2.

                  A 2. cikk a következőképpen módosul:

                              a)

                              az a) pont helyébe a következő szöveg lép:

                                          „a)

                                          a »hulladék«, a »veszélyes hulladék«, a »nem veszélyes hulladék«, a »települési hulladék«, a »hulladéktermelő«, a »hulladékbirtokos«, a »hulladékgazdálkodás«, a »elkülönített gyűjtés«, a »hasznosítás«, az »újrahasználatra való előkészítés«, az »újrafeldolgozás« és az »ártalmatlanítás« fogalmak tekintetében a 2008/98/EK irányelv 3. cikkében meghatározott fogalommeghatározások alkalmazandók;”;

                              b)

                              a b), a c), a d) és az n) pontot el kell hagyni;

                              c)

                              az r) pont a következő albekezdéssel egészül ki:
                              „A Szerződés 349. cikke szerinti legkülső régiók esetében a tagállamok úgy dönthetnek, hogy az alábbi fogalommeghatározásokat alkalmazzák:
                              »elzárt település«: olyan település,

                                          —

                                          amelyhez legfeljebb 2 000 lakos tartozik, és négyzetkilométerenként legfeljebb öt lakos él, vagy amelyhez 2 000-nél több, de 5 000-nél kevesebb lakos tartozik, és négyzetkilométerenként legfeljebb öt lakos él, és amelynek hulladéktermelése nem haladja meg évente a 3 000 tonnát, és

                                          —

                                          amelyhez a legközelebbi olyan települési agglomerációs terület, ahol négyzetkilométerenként legalább 250 lakos él, legalább 100 km távolságra van, és azt közúton nem lehet elérni.”

                  3.

                  A 3. cikk a következőképpen módosul:

                              a)

                              a (2) bekezdés utolsó franciabekezdését el kell hagyni;

                              b)

                              a (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
                              „(3)   A szárazföldi ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladék, azaz az ásványkincsek feltárásából, kitermeléséből (beleértve a kitermelés előtti fázist), kezeléséből és tárolásából, valamint a kőfejtők működéséből származó hulladék kezelése ki van zárva ezen irányelv hatálya alól, amennyiben más uniós jogalkotási aktusok hatálya alá tartozik.”

                  4.

                  Az 5. cikk a következőképpen módosul:

                              a)

                              a (2) bekezdésből a következő albekezdést el kell hagyni:
                              „A Tanács a c) pontban meghatározott időpont előtt két évvel felülvizsgálja a fenti célt a Bizottság jelentése alapján, amely a tagállamoknak az a) és b) pontokban foglalt célok megvalósítása során szerzett gyakorlati tapasztalatairól szól, és amelyet szükség szerint, a környezetvédelem magas szintjének biztosítása érdekében, a fenti célok megerősítésére vagy módosítására tett javaslat egészít ki.”;

                              b)

                              a (3) bekezdés a következő ponttal egészül ki:

                                          „f)

                                          a 2008/98/EK irányelv 11. cikkének (1) bekezdése és 22. cikke alapján az újrahasználatra való előkészítés és újrafeldolgozás céljából elkülönítve gyűjtött hulladék, kivéve az elkülönítve gyűjtött hulladék későbbi kezelési műveleteiből származó hulladékot, amelynek esetében – az említett irányelv 4. cikkével összhangban – a hulladéklerakóban való lerakás biztosítja a legjobb környezeti eredményt.”;

                              c)

                              a cikk a következő bekezdéssel egészül ki:
                              „(3a)   A tagállamoknak törekedniük kell annak biztosítására, hogy 2030-tól a hulladéklerakókban ne lehessen újrafeldolgozásra vagy egyéb hasznosításra alkalmas hulladékot, különösen települési hulladékot elhelyezni, azon hulladék kivételével, amelynek esetében – a 2008/98/EK irányelv 4. cikkével összhangban – a hulladéklerakóban való lerakás biztosítja a legjobb környezeti eredményt.
                              A tagállamok a 2008/98/EK irányelv 28. cikkében említett hulladékgazdálkodási tervekben vagy az adott tagállam teljes területét érintő egyéb stratégiai dokumentumokban tájékoztatást nyújtanak az e bekezdésnek megfelelően hozott intézkedésekről.”;

                              d)

                              a cikk a következő bekezdésekkel egészül ki:
                              „(5)   A tagállamok meghozzák az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy a hulladéklerakóban lerakott települési hulladék mennyisége 2035-re a képződő települési hulladék összmennyiségének 10 (tömeg)százalékára vagy kevesebbre csökkenjen.
                              (6)   Egy tagállam legfeljebb öt évvel elhalaszthatja az (5) bekezdésben említett célérték elérésére előírt határidőt, amennyiben az említett tagállam:

                                          a)

                                          az OECD és az Eurostat közös kérdőívében megadott adatok szerint a 2013-ban keletkezett települési hulladéka több mint 60 %-át hulladéklerakóban rakta le; és

                                          b)

                                          legkésőbb 24 hónappal az e cikk (5) bekezdésében meghatározott határidő előtt értesíti a Bizottságot a határidő elhalasztására irányuló szándékáról, és ezen irányelv IV. mellékletével összhangban végrehajtási tervet nyújt be. Ezt a tervet egységes szerkezetbe lehet foglalni a 2008/98/EK irányelv 11. cikke (3) bekezdésének b) pontjával összhangban benyújtott tervvel.

                                    (7)   A (6) bekezdés b) pontja szerint benyújtott végrehajtási terv kézhezvételétől számított három hónapon belül a Bizottság felkérheti a tagállamokat az említett terv felülvizsgálatára, amennyiben úgy ítéli meg, hogy a terv nem felel meg a IV. mellékletben meghatározott követelményeknek. Az érintett tagállamnak a Bizottság kérésének kézhezvételétől számított három hónapon belül felülvizsgált tervet kell benyújtania.
                              (8)   A határidő (6) bekezdésnek megfelelően történő elhalasztása esetén a tagállam meghozza az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy a hulladéklerakóban lerakott települési hulladék mennyisége 2035-ra a képződő települési hulladék összmennyiségének 25 (tömeg)százalékára vagy kevesebbre csökkenjen.
                              (9)   A Bizottság 2024. december 31-ig felülvizsgálja az (5) bekezdésben megállapított célértéket annak fenntartása vagy adott esetben csökkentése, a lerakott hulladék egy főre vetített mennyiségére vonatkozó célérték megfontolása, valamint a települési hulladéktól eltérő nem veszélyes hulladék hulladéklerakóban való lerakására vonatkozó korlátozások bevezetése céljából. A Bizottság e célból jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, amelyet adott esetben jogalkotási javaslat kísér.”

                  5.

                  Az irányelv a következő cikkekkel egészül ki:
                  „5a. cikk
                  A célértékek elérésének kiszámítására vonatkozó szabályok
                  (1)   Az 5. cikk (5) és (6) bekezdésében meghatározott célértékek elérésének kiszámítása során a következők szerint kell eljárni:

                              a)

                              ki kell számítani az egy adott naptári évben keletkezett és hulladéklerakóban lerakott települési hulladék mennyiségét;

                              b)

                              az adatszolgáltatás során a lerakásra került települési hulladék mennyiségébe bele kell számítani a települési hulladék újrafeldolgozását vagy egyéb hasznosítását megelőzően végrehajtott hulladékkezelési műveletekből, például válogatásból vagy mechanikai-biológiai kezelésből származó, később lerakásra kerülő hulladék mennyiségét;

                              c)

                              hulladéklerakóban lerakott hulladékként kell bejelenteni a hulladékégetési műveletek révén ártalmatlanított települési hulladék mennyiségét, valamint a települési hulladék biológiailag lebomló részének stabilizálására irányuló műveletek során keletkezett, később hulladéklerakóban elhelyezendő hulladék mennyiségét;

                              d)

                              az adatszolgáltatás során a lerakásra került települési hulladék mennyiségébe nem kell beleszámítani a települési hulladék újrafeldolgozására vagy egyéb hasznosítására irányuló műveletek során keletkezett azon hulladék mennyiségét, mely később lerakásra kerül.

                        (2)   A tagállamok az e cikk (1) bekezdésében meghatározott feltételek teljesülésének biztosítása érdekében a hulladéklerakóban lerakott települési hulladék vonatkozásában hatékony minőség-ellenőrzési és nyomonkövetési rendszert hoznak létre. E célból alkalmazhatják a 2008/98/EK irányelv 11a. cikke (3) bekezdésének megfelelően létrehozott rendszert.
                  (3)   Az 1013/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (*2) megfelelően hulladéklerakóban való lerakás céljából más tagállamba szállított vagy az Unióból kivitt települési hulladékot az (1) bekezdéssel összhangban bele kell számítani azon tagállam hulladéklerakóban lerakott hulladékmennyiségébe, amelyben az említett hulladékot összegyűjtötték.
                  (4)   E cikk alkalmazása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottság 2019. március 31-ig végrehajtási jogi aktusokat fogad el az adatok kiszámítására, ellenőrzésére és jelentésére vonatkozó szabályok meghatározására vonatkozóan. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 17. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
                  5b. cikk
                  Korai előrejelző rendszer
                  (1)   Az 5. cikk (5) és (6) bekezdésében meghatározott célértékek elérése terén tett előrehaladásról a Bizottság az Európai Környezetvédelmi Ügynökséggel együttműködve jelentést készít legkésőbb három évvel minden egyes, az említett rendelkezésekben megállapított határidő lejárta előtt.
                  (2)   Az (1) bekezdésben említett jelentések az alábbiakat tartalmazzák:

                              a)

                              minden egyes tagállamra vonatkozóan a célértékek elérése mértékének becslése;

                              b)

                              azon tagállamok felsorolása, amelyek esetében fennáll a veszélye annak, hogy a célértékeket nem fogják határidőre elérni, és megfelelő ajánlások megfogalmazása az érintett tagállamok számára;

                              c)

                              olyan, Unió-szerte alkalmazott bevált gyakorlatok példái, amelyek iránymutatással szolgálhatnak a célértékek eléréséhez”.

                        5c. cikk
                  Az információk és bevált gyakorlatok cseréje
                  A Bizottság ezen irányelv követelményeinek gyakorlati végrehajtását illetően megszervezi az információk és a bevált gyakorlatok rendszeres cseréjét a tagállamok között, adott esetben a regionális és helyi hatóságokat is ideértve.

                     (*2)  Az Európai Parlament és a Tanács 1013/2006/EK rendelete (2006. június 14.) a hulladékszállításról (HL L 190., 2006.7.12., 1. o.).”"

                  6.

                  A 6. cikk a) pontja a következő mondattal egészül ki:
                  „A tagállamok biztosítják, hogy az e ponttal összhangban meghozott intézkedések ne veszélyeztessék a 2008/98/EK irányelvben meghatározott célkitűzések, különösen a hulladékhierarchiával és az említett irányelv 11. cikkében meghatározott újrahasználatra való előkészítés és újrafeldolgozás fokozásával kapcsolatos célkitűzések elérését.”

                  7.

                  A 11. cikk (2) bekezdésének második albekezdését el kell hagyni.

                  8.

                  A 15. cikk helyébe a következő szöveg lép:
                  „15. cikk
                  Adatszolgáltatás
                  (1)   A tagállamok az 5. cikk (2), (5) és (6) bekezdésének végrehajtása tekintetében minden egyes naptári évre vonatkozóan adatokat szolgáltatnak a Bizottságnak.
                  A tagállamoknak az adatokat elektronikus úton kell benyújtaniuk az adatgyűjtés tárgyévének végét követő 18 hónapon belül. Az adatszolgáltatást a Bizottság által az e cikk (5) bekezdésével összhangban meghatározott formátumban kell teljesíteni.
                  Az 5. cikk (5) és (6) bekezdésének végrehajtásával kapcsolatos első adatszolgáltatási időszak a formátumot az e cikk (5) bekezdésével összhangban megállapító végrehajtási jogi aktus elfogadását követő első teljes naptári évben kezdődik, és az adott jelentéstételi időszak adatait tartalmazza.
                  (2)   A tagállamok az 5. cikk (2) bekezdésének végrehajtására vonatkozóan 2025. január 1-jéig teljesítenek adatszolgáltatást.
                  (3)   Az e cikkel összhangban a tagállamok által szolgáltatott adatokhoz minőség-ellenőrzési jelentést kell mellékelni.
                  (4)   A Bizottság megvizsgálja az e cikkel összhangban szolgáltatott adatokat, majd jelentést tesz közzé vizsgálata eredményeiről. A jelentésnek értékelnie kell az adatgyűjtés szervezését, az adatok forrásait és a tagállamok által használt módszertant, valamint ezen adatok hiánytalanságát, megbízhatóságát, időszerűségét és következetességére. Az értékelés javító célú konkrét ajánlásokat is tartalmazhat. A jelentést a tagállamok első adatszolgáltatását követően, majd pedig négyévente kell elkészíteni.
                  (5)   A Bizottság 2019. március 31-ig végrehajtási aktusokat fogad el az e cikk (1) bekezdésben említett adatszolgáltatás formátumának megállapítására vonatkozóan. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 17. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.”

                  9.

                  Az irányelv a következő cikkekkel egészül ki:
                  „15a. cikk
                  A fokozottabb mértékben körforgásos gazdaság irányába történő átmenet elősegítésére szolgáló eszközök
                  Az ezen irányelvben meghatározott célokhoz való hozzájárulás érdekében a tagállamok gazdasági eszközöket és egyéb intézkedéseket vesznek igénybe a hulladékhierarchia alkalmazásának ösztönzésére. Ilyen eszközök és intézkedések lehetnek például a 2008/98/EK irányelv IVa. mellékletében felsoroltak, valamint egyéb megfelelő eszközök és intézkedések is.
                  15b. cikk
                  A hulladéklerakók szivárgási tényezőjének meghatározása
                  A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el a hulladéklerakók szivárgási tényezőjének adott területen, és a telep egész kiterjedésében történő meghatározásához használandó módszer meghatározására vonatkozóan. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 17. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
                  15c. cikk
                  A hulladékból való mintavétel európai szabványa
                  A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el a hulladékból való mintavétel európai szabványának kidolgozására vonatkozóan. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 17. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni. Az említett végrehajtási jogi aktusok elfogadásáig a tagállamok nemzeti szabványokat és eljárásokat alkalmazhatnak.”

                  10.

                  A 16. cikk helyébe a következő szöveg lép:
                  „16. cikk
                  A mellékletek felülvizsgálata
                  A Bizottság folyamatosan felülvizsgálja a mellékleteket, és szükség esetén megfelelő jogalkotási javaslatokat tesz.”

                  11.

                  A 17. cikk helyébe a következő szöveg lép:
                  „17. cikk
                  Bizottsági eljárás
                  (1)   A Bizottságot a 2008/98/EK irányelv 39. cikkével létrehozott bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (*3) értelmében vett bizottságnak minősül.
                  (2)   Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
                  Ha a bizottság nem nyilvánít véleményt, a Bizottság nem fogadhatja el a végrehajtási jogi aktus tervezetét, és a 182/2011/EU rendelet 5. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdése alkalmazandó.

                     (*3)  Az Európai Parlament és a Tanács 182/2011/EU rendelete (2011. február 16.) a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról (HL L 55., 2011.2.28., 13. o.).”"

                  12.

                  Az I. melléklet 3.5. pontját el kell hagyni.

                  13.

                  A II. melléklet 5. pontját el kell hagyni.

                  14.

                  A III. melléklet 2. pontjának első albekezdését el kell hagyni.

                  15.

                  Az irányelv egy IV. melléklettel egészül ki, ezen irányelv mellékletének megfelelően.

            2. cikk
      Átültetés
      (1)   A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2020. július 5-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
      Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
      (2)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el. A Bizottság erről tájékoztatja a többi tagállamot.
      3. cikk
      Hatálybalépés
      Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
      4. cikk
      Címzettek
      Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

         Kelt Strasbourgban, 2018. május 30-án.

               az Európai Parlament részéről

               az elnök

            A. TAJANI

               a Tanács részéről

               az elnök

            L. PAVLOVA

         (1)  HL C 264., 2016.7.20., 98. o.

         (2)  HL C 17., 2017.1.18., 46. o.

         (3)  Az Európai Parlament 2018. április 18-i álláspontja (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2018. május 22-i határozata.

         (4)  A Tanács 1999/31/EK irányelve (1999. április 26.) a hulladéklerakókról (HL L 182., 1999.7.16., 1. o.).

         (5)  Az Európai Parlament és a Tanács 2008/98/EK irányelve (2008. november 19.) a hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről (HL L 312., 2008.11.22., 3. o.).

         (6)  Az Európai Parlament és a Tanács 2006/21/EK irányelve (2006. március 15.) az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladék kezeléséről és a 2004/35/EK irányelv módosításáról (HL L 102., 2006.4.11., 15. o.).

         (7)  Az Európai Parlament és a Tanács 182/2011/EU rendelete (2011. február 16.) a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról (HL L 55., 2011.2.28., 13. o.).

         (8)  HL C 369., 2011.12.17., 14. o.

         MELLÉKLET
         Az irányelv a következő melléklettel egészül ki:

               „IV. MELLÉKLET
               AZ 5. CIKK (6) BEKEZDÉSE ALAPJÁN BENYÚJTANDÓ VÉGREHAJTÁSI TERV
               Az 5. cikk (6) bekezdése alapján benyújtandó végrehajtási terv az alábbiakat tartalmazza:

                           1.

                           a települési hulladék újrafeldolgozására, hulladéklerakóban való lerakására és egyéb kezelésére vonatkozó korábbi, jelenlegi és várható arányok, valamint a települési hulladékot alkotó hulladékáramok összetételének értékelése;

                           2.

                           az érvényben levő hulladékgazdálkodási tervek és hulladékmegelőzési programok végrehajtásának értékelése a 2008/98/EK irányelv 28. és 29. cikkének megfelelően;

                           3.

                           azon okok, amelyek alapján a tagállam úgy ítéli meg, hogy valószínűleg nem tudja elérni az 5. cikk (5) bekezdésében meghatározott vonatkozó célértéket az említett rendelkezésben meghatározott határidőn belül, valamint az e célérték eléréséhez szükséges határidő-hosszabbítás értékelése;

                           4.

                           az ahhoz szükséges intézkedések, hogy a tagállamokra alkalmazandó, az ezen irányelv 5. cikkének (8) bekezdésében meghatározott célértékeket elérjék a határidő-hosszabbítás során, ideértve a 2008/98/EK irányelv 4. cikkének (1) bekezdésében és IVa. mellékletében meghatározott, a hulladékhierarchia alkalmazását ösztönző megfelelő gazdasági eszközöket és más intézkedéseket;

                           5.

                           a 4. pontban meghatározott intézkedések végrehajtásának ütemterve, a végrehajtásukért felelős szerv meghatározása, valamint a határidő-hosszabbítás esetén alkalmazandó célértékek eléréséhez való egyedi hozzájárulásuk értékelése;

                           6.

                           a hulladékgazdálkodás finanszírozására vonatkozó információk a „szennyező fizet” elvvel összhangban;

                           7.

                           adott esetben az adatminőség javítására irányuló intézkedések, a hulladékgazdálkodási teljesítmény jobb tervezése és nyomon követése érdekében.”