title: A Tanács irányelve (1985. szeptember 16.) a törvényi, rendeleti vagy közigazgatási intézkedésekben megállapított, a gyógyszerészet területén folytatott egyes tevékenységekre vonatkozó rendelkezések összehangolásáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31985L0432

Hivatalos Lap L 253 , 24/09/1985 o. 0034 - 0036 finn különkiadás fejezet 6 kötet 2 o. 0111  spanyol különkiadás fejezet 06 kötet 3 o. 0025  svéd különkiadás fejezet 6 kötet 2 o. 0111  portugál különkiadás fejezet 06 kötet 3 o. 0025

		A Tanács irányelve(1985. szeptember 16.)a törvényi, rendeleti vagy közigazgatási intézkedésekben megállapított, a gyógyszerészet területén folytatott egyes tevékenységekre vonatkozó rendelkezések összehangolásáról(85/432/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 49. és 57. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel azok a személyek, akik gyógyszerészoklevéllel, -bizonyítvánnyal vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítvánnyal rendelkeznek, gyógyszeripari szakemberek, és az összes tagállamban folytathatják a tevékenységek minimális körét e területen; mivel ennek a minimális körnek a meghatározásakor ez az irányelv nem korlátozza a tagállamokban a gyógyszerészek számára nyitva álló tevékenységek körét, különös tekintettel az orvosi biológiai elemzésre, és nem ad nekik semmilyen kizárólagos jogosítványt, mivel a kizárólagos jogosítvány létrehozása továbbra is a tagállamok feladata;mivel továbbá ez az irányelv nem biztosítja a gyógyszerészeti tevékenységek megkezdése és folytatása összes feltételének összehangolását; mivel különösen a gyógyszertárak földrajzi eloszlása és a gyógyszeripari termékek forgalmazása terén élvezett kizárólagos jogosítvány továbbra is a tagállamok hatásköre;mivel a gyógyszerészoklevelek, -bizonyítványok és -képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismerésére irányuló szándék, ahogyan azt a gyógyszerészoklevelek, -bizonyítványok és -képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismeréséről és az egyes gyógyszerész-tevékenységekre vonatkozóan a letelepedés szabadsága eredményes gyakorlását elősegítő intézkedésekről szóló, 1985. szeptember 16-i 85/433/EGK tanácsi irányelv [4] előírja, a képzések tagállamok közötti széles összehasonlíthatósága lehetővé teszi, hogy e területen az összehangolás a minimumszabályok figyelembevételére korlátozódjék, meghagyva így a tagállamok szabadságát az oktatás megszervezésének terén;mivel ez az irányelv nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy kiegészítő képzési feltételeket határozzanak meg a tevékenységek összehangolt, minimális körén kívül eső tevékenységek megkezdése esetében; mivel ebből kifolyólag az ilyen feltételeket megállapító fogadó tagállam azokat más tagállamok olyan állampolgáraira nézve is kötelezőnek tekintheti, akik rendelkeznek a 85/433/EGK irányelv 4. cikkében említett oklevelek egyikével;mivel az ezen irányelv által biztosított összehangolás a szakmai képesítésekre vonatkozik; mivel az ilyen képesítések tekintetében a legtöbb tagállam jelenleg nem tesz különbséget a tevékenységüket alkalmazottként vagy önálló vállalkozóként folytató szakemberek között; mivel ebből a célból szükségesnek látszik kiterjeszteni ezen irányelv hatályát az alkalmazottként dolgozó szakemberekre is;mivel a tagállamokban további képzés kidolgozása történik a gyógyszerészet egyes tevékenységeinek terén, melynek célja a gyógyszerészek képzése során elsajátított ismeretek mélyítése; ezért tekintettel a gyógyszerészoklevelek, -bizonyítványok és a képzés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismerésére és arra, hogy a Közösségen belül minden, a szakmához tartozó személy azonos képzési háttérrel rendelkezzen, a gyógyszerészeti képzés követelményeinek bizonyos fokú összehangolása szükséges olyan területeken, ahol vannak a képzésnek sajátos, több tagállamra nézve közös formái, melyek feljogosítják az illetőt a szakember cím használatára anélkül, hogy az összehangolt minimális tevékenységi körbe tartozó tevékenységek megkezdésének ez feltétele lenne; mivel jelenleg az ilyen összehangolás nem látszik lehetségesnek, de a vonatkozó kölcsönös elismeréssel együtt a lehető leghamarabb elérendő célt kell, hogy jelentse,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikk(1) A tagállamok biztosítják, hogy a 2. cikkben említett követelményeknek megfelelő gyógyszerészi oklevéllel, bizonyítvánnyal vagy más tudományos vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítvánnyal rendelkezők számára nyitva állnak a (2) bekezdésben említett tevékenységek, és az ilyen tevékenységek folytatása további szakmai tapasztalathoz kötött.(2) Az (1) bekezdésben említett tevékenységek a következők:- gyógyszerek gyógyszerformájának elkészítése,- gyógyszerek gyártása és vizsgálata,- gyógyszerek tesztelése e célra szolgáló laboratóriumban,- gyógyszerek tárolása, minőségének megőrzése és nagykereskedelmi elosztása,- gyógyszerek készítése, tesztelése, tárolása és forgalmazása a nyilvánosság számára nyitva álló gyógyszertárakban,- gyógyszerek készítése, tesztelése, tárolása és forgalmazása kórházakban,- gyógyszerekkel kapcsolatos tájékoztatás és tanácsadás.(3) Ahol az irányelv elfogadásának idején valamely tagállamban vizsgáztatásos kiválasztási rendszer keretében választják ki az (1) bekezdésben említett végzettséggel rendelkezők közül azokat, akik a nemzeti földrajzi elosztási rendszerben létrehozandó új gyógyszertárak tulajdonosai lesznek, az illető tagállam az (1) bekezdés alóli eltérési lehetőség révén fenntarthatja ezt a kiválasztási rendszert, és ilyen versenyen való részvételre kötelezheti a 85/433/EGK irányelv 2. cikkének (1) bekezdésében és 6. cikkében említett gyógyszerészi oklevéllel, bizonyítvánnyal vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítvánnyal rendelkező állampolgárokat.2. cikkA tagállamok a következő minimumfeltételeknek rendelik alá az 1. cikkben említett oklevél, bizonyítvány vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítvány odaítélését:1. Az oklevél, bizonyítvány vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványt megelőző képzés a következőket biztosítja:a) a gyógyszerek és a gyógyszergyártás során felhasznált anyagok megfelelő ismerete;b) a gyógyszerészeti technológia, illetve a gyógyszerek fizikai, kémiai, biológiai és mikrobiológiai ellenőrzésének megfelelő ismerete;c) az anyagcsere, a gyógyszerek és a mérgező anyagok hatásainak, illetve a gyógyszerhasználati hatások megfelelő ismerete;d) a gyógyszerekre vonatkozó tudományos adatok értékelésének megfelelő ismerete annak érdekében, hogy ezen ismeret alapján megfelelő információ legyen biztosítható;e) a gyógyszerészeti gyakorlattal kapcsolatos jogi és egyéb követelmények megfelelő ismerete.2. Az ilyen képzésre való felvétel feltétele, hogy a jelölt rendelkezzen olyan oklevéllel vagy bizonyítvánnyal, amely feljogosítja az érintett tanulmányi kurzusra való felvételre az egyik tagállam egyetemére vagy azzal egyenértékűnek elismert felsőoktatási intézménybe.3. Az oklevél, bizonyítvány vagy a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítvány olyan tanulmányok elvégzését igazolja, mely legalább öt évig tart, és a következőket tartalmazza:- legalább négyéves, nappali tagozatos, elméleti és gyakorlati képzés egyetemen vagy azzal egyenértékűnek elismert felsőoktatási intézményben, illetve egy egyetem felügyelete alatt,- legalább hat hónapi gyakorlati képzés egy nyilvános gyógyszertárban vagy kórházban az adott kórház gyógyszerészeti osztályának felügyelete alatt.4. A 3. pont alóli eltérés révén:a) ha ezen irányelv elfogadásának idején két képzési kurzus létezik egy adott tagállamban, melyek közül az egyik öt, a másik négy évig tart, a négyéves képzési kurzus elvégzését tanúsító oklevelet, bizonyítványt vagy a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványt a 3. pontban említett időtartamra vonatkozó feltétel teljesítésének tekintik, feltéve, ha a két képzési kurzus elvégzését tanúsító oklevelet, bizonyítványt vagy a képesítés megszerzéséről szóló tanúsítványt az adott állam egymással egyenértékűnek tekinti;b) ha nincs megfelelő számú hely a képzési intézményhez közeli nyilvános gyógyszertárakban és kórházakban, és ezért egy tagállam nem képes hat hónapi gyakorlati képzésről gondoskodni, az 5. cikkben megállapított határidő lejártát követő ötéves időszakra lehetővé teheti, hogy a képzési időszak időtartamának legfeljebb a felében a hallgató egy gyógyszergyártó vállalkozásnál gyógyszerészi tevékenységet végezzen.5. A 3. pontban említett képzés a következő tudományterületeken biztosít minimális elméleti és gyakorlati képzést:- növénybiológia és zoológia,- fizika,- általános és szervetlen kémia,- szerves kémia,- analitikai kémia,- gyógyszerkémia, ideértve a gyógyszerek elemzését,- általános és alkalmazott biokémia (orvosi),- anatómia és fiziológia; orvosi terminológia,- mikrobiológia,- gyógyszertan és gyógyszeres kezelés,- gyógyszerészeti technológia,- toxikológia,- gyógyszerismeret,- jog, és ahol alkalmazható, szakmai etika.Az elméleti és gyakorlati képzés közötti egyensúly minden egyes tárgykör tekintetében elegendő fontosságot tulajdonít az elméletnek annak érdekében, hogy fenntartsa a képzés felsőoktatási jellegét.3. cikkAz 5. cikkben megállapított határidőt követő legfeljebb három év elteltével a Bizottság megfelelő javaslatokat nyújt be a Tanácsnak a gyógyszerészet, különösen a kórházi gyógyszerészet szakterületeiről. A Tanács egy éven belül megvizsgálja ezeket a javaslatokat.4. cikkEz az irányelv azoknak a tagállamoknak az állampolgáraira is vonatkozik, akik a munkavállalók Közösségen belüli szabad mozgásáról szóló, 1968. október 15-i 1612/68/EGK tanácsi rendeletnek [5] megfelelően munkavállalóként folytatják vagy fogják folytatni a 85/433/EGK irányelv 1. cikkében felsorolt tevékenységek egyikét.5. cikk(1) A tagállamok meghozzák azokat az intézkedéseket, amelyek szükséges ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1987. október 1-je előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.6. cikkHa egy tagállam bizonyos területeken jelentős nehézségekbe ütközik ezen irányelv végrehajtásakor, a Bizottság az állammal együttmükődve megvizsgálja ezeket a nehézségeket, és szakvéleményt kér a 75/320/EGK tanácsi határozat [6] értelmében létrehozott gyógyszerészeti bizottságtól.Szükség esetén a Bizottság megfelelő javaslatokat nyújt be a Tanácshoz.7. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 1985. szeptember 16-án.a Tanács részérőlaz elnökM. Fischbach[1] HL C 35., 1981.2.18., 3. o.[2] HL C 277., 1983.10.17., 160. o.[3] HL C 230., 1981.9.10., 10. o.[4] HL L 253., 1985.9.24., 37. o.[5] HL C 257., 1968.10.19., 2. o.[6] HL C 147., 1975.6.9., 23. o.--------------------------------------------------


title: A Tanács irányelve (1976. április 6.) a kerekes mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok fékberendezéseire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31976L0432

Hivatalos Lap L 122 , 08/05/1976 o. 0001 - 0014 finn különkiadás fejezet 13 kötet 5 o. 0003  görög különkiadás: fejezet 13 kötet 3 o. 0206  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 5 o. 0003  spanyol különkiadás fejezet 13 kötet 5 o. 0005  portugál különkiadás fejezet 13 kötet 5 o. 0005

		A Tanács irányelve(1976. április 6.)a kerekes mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok fékberendezéseire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről(76/432/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],mivel a műszaki követelmények, amelyeknek a nemzeti jog alapján a traktoroknak meg kell felelniük, többek között a traktorok fékberendezéseire is vonatkoznak;mivel ezek a követelmények tagállamonként különböznek egymástól; mivel ezért szükséges, hogy minden tagállam ugyanazokat a követelményeket fogadja el a meglévő szabályokat kiegészítve, vagy azok helyett, különösen azért, hogy valamennyi traktortípus számára lehetővé tegyék az EGK-típusjóváhagyási eljárását, ami a kerekes mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1974. március 4-i 74/150/EGK tanácsi irányelv [3] tárgya;mivel az összehangolt követelmények elsődleges célja a biztonság és a munkavédelem javítása a közutakon és az egész Közösségben;mivel a traktorokra vonatkozó nemzeti jogszabályok közelítése magában foglalja a tagállamok közös követelmények szerint elvégzett vizsgálatainak kölcsönös elismerését; mivel egy ilyen rendszer sikeres működéséhez elengedhetetlen az, hogy minden tagállam a követelményeket azonos időponttól alkalmazza,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikk(1) Mezőgazdasági vagy erdészeti traktor az összes kerekes vagy lánctalpas, legalább kéttengelyű gépjármű, amely funkciója lényegében a vonóteljesítmény kifejtéséből áll, és amely különösen meghatározott eszközök, gépek vagy pótkocsik vontatására, tolására, hordozására vagy működtetésére van berendezve, és amelyeket mezőgazdasági vagy erdészeti alkalmazásra szántak. Teher vagy utasok szállítására is fel lehet szerelni e járműveket.(2) Ezen irányelv csak az (1) bekezdésben meghatározott, fúvott gumiabronccsal felszerelt, kéttengelyű traktorokra vonatkozik, amelyek legnagyobb tervezési sebessége 6 és 25 km/h között van.2. cikkA tagállamok nem tagadhatják meg a traktorok EGK-típusjóváhagyásának, vagy nemzeti típusjóváhagyásának megadását a traktor fékberendezéseire hivatkozva, amennyiben az adott traktort ellátták az I–IV. mellékletekben részletezett berendezésekkel, és ha ezek a berendezések megfelelnek az ott meghatározott követelményeknek.3. cikkA tagállamok nem tagadhatják meg a traktorok nyilvántartásba vételét, nem tilthatja meg azok eladását, forgalomba helyezését, vagy használatát a traktorok fékberendezéseire hivatkozva, amennyiben az adott traktorokat ellátták az I–IV. mellékletekben előírt berendezésekkel, és ha ezek a berendezések az ott meghatározott követelményeknek megfelelnek.4. cikkA típusjóváhagyást megadó tagállam megteszi a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy tájékozódjon az I. melléklet 1.1. pontjában említett alkatrész vagy jellemzője bármilyen módosításról. Az adott tagállam illetékes hatóságai állapítják meg, hogy a traktor módosított típusával kapcsolatban szükség van-e új vizsgálatok elvégzésére és új jelentés készítésére. Amennyiben a vizsgálatok azt mutatják, hogy nem teljesülnek ezen irányelv követelményei, akkor a módosítást nem hagyják jóvá.5. cikkA mellékletekben leírt követelményeknek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításához szükséges módosításait a 74/150/EGK tanácsi irányelv 13. cikkében szabályozott eljárásnak megfelelően fogadják el.6. cikk(1) A tagállamok elfogadják és kihirdetik azokat a rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1977. január 1-jéig megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Ezeket a rendelkezéseket 1977. október 1-jétől hajtják végre.(2) Ezen irányelvről történő értesítést követően a tagállamok lépéseket tesznek annak érdekében, hogy tájékoztassák a Bizottságot azoknak a törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezések tervezetéről, amelyeket az irányelv által szabályozott területeken alkalmazni szándékoznak, elegendő időt hagyva részére észrevételei megtételére.7. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 1976. április 6-án.a Tanács részérőlaz elnökG. Thorn[1] HL C 5., 1975.1.8., 54. o.[2] HL C 62., 1975.3.15., 29. o.[3] HL L 84., 1974.3.28., 10. o.--------------------------------------------------I. MELLÉKLETFOGALOMMEGHATÁROZÁSOK, AZ EGK-TÍPUS-JÓVÁHAGYÁSI KÉRELEM, AZ EGK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁS, SZERKEZETEK ÉS FELSZRELÉSI KÖVETELMÉNYEK1. FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK1.1. Traktortípus, a fékberendezés szempontjábólTraktortípusnak minősülnek a traktorok fékszerelvényeire vonatkozó követelmények szempontjából az olyan traktorok, amelyek nem különböznek egymástól az alábbi lényeges jellemzőkben:1.1.1. terheletlen tömeg, az 1.18. szerint;1.1.2. műszakilag megengedett össztömeg, az 1.16. szerint;1.1.3. a tengelyterhelés megoszlása az egyes tengelyek között;1.1.4. műszakilag megengedhető legnagyobb, az egyes tengelyekre jutó terhelés;1.1.5. legnagyobb tervezett sebesség;1.1.6. más jellegű fékberendezés (különös tekintettel a pótkocsi fékszerelvényeinek meglétére vagy különbözőségére);1.1.7. a fékezett tengelyek száma és elhelyezése;1.1.8. a hajtómotor típusa;1.1.9. az erőátvitel legnagyobb sebességhez tartozó áttétele;1.1.10. (a fékezett tengelyek) gumiabroncsainak mérete.1.2. Fékberendezés"Fékberendezés": olyan alkatrészek összessége, amelyek feladata a mozgó traktor sebességének fokozatos csökkentése, vagy a traktor megállítása, illetve ha már megállt, álló helyzetben tartása. E feladatokat a 4.1.2. pont határozza meg. A berendezés a működtető berendezést, az erőátviteli berendezést és a fékeket tartalmazza.1.3. Fokozatos fékezés"Fokozatos fékezés": olyan fékezés, ahol a fékberendezés rendes működési tartományán belül zárnak illetve oldanak a fékek:1.3.1. a vezető bármikor növelheti, vagy csökkentheti a fékerőt a működtető berendezésre való erőkifejtéssel;1.3.2. a fékerő abban az irányban hat, mint amilyen irányban a működtető berendezés hat (monoton függvény);1.3.3. a fékerő könnyen és pontosan szabályozható.1.4. Működtető berendezés"Működtető berendezés": az a részegység, amelyet a vezető közvetlenül működtet azért, hogy az erőátvitel megkapja azt az energiát, amely a fékezéshez vagy a vezérléshez szükséges. Ez az energia lehet a vezető izomereje, vagy más forrásból származó, a vezető által vezérelt energia, vagy az előbbiek kombinációja.1.5. Erőátviteli berendezés"Erőátviteli berendezés": az olyan alkatrészek összessége, amelyek a működtető berendezés és a fék között helyezkednek el és egymással kapcsolatban állnak. Az erőátviteli berendezés lehet mechanikus, hidraulikus, pneumatikus, elektromos rendszerű vagy ezek kombinációja. Amennyiben a fékhatást olyan energiaforrás hozza létre vagy segíti, amely független a vezetőtől, de azt ő szabályozza, akkor az energiatároló az erőátviteli berendezés részét képezi.1.6. Fék"Fék": az a berendezés, amely a traktor mozgásirányával ellentétes erőt hoz létre. A berendezés lehet súrlódásos (ha a fékerő súrlódás révén jön létre a traktornak két, egymással ellentétes irányban mozgó alkatrésze között), lehet elektromos (ha a fékerő a traktor részét képező, két ellentétes irányban mozgó, de egymást nem érintő alkatrész elektromágneses hatása következtében jön létre), lehet folyadékos (ha az erő a traktor részét képező két, ellentétes irányban mozgó alkatrész között folyadék hatására keletkezik), lehet motorfék (ha a motornak az ereje vált ki mesterségesen előidézett, a traktor kerekeire ható fékhatást). A rögzítőfék az a berendezés, amely a traktor hajtórendszerét mechanikusan blokkolja, de a traktor mozgása közben nem működtethető.1.7. Eltérő fékberendezések"Eltérő fékberendezések": azok, amelyek egymáshoz képest lényeges eltérést mutatnak, ezek különösen a következők lehetnek:1.7.1. berendezések, amelyek egy vagy több, egymáshoz viszonyítottan, pl. anyag, forma vagy méret szempontjából eltérő alkatrészekből állnak;1.7.2. alkatrészek elhelyezése.1.8. A fékrendszer részeA "fékrendszer része": olyan alkatrészek egyike, amely a teljes fékberendezés részét képezi.1.9. Átmenő fékezés"Átmenő fékezés": az egymáshoz kapcsolt járművek fékezése, amelynek jellemzői a következők:1.9.1. egy működtető berendezés van, amelyet a vezetőülésből egyetlen mozdulattal lehet fokozatosan működtetni;1.9.2. a járművek fékezéséhez szükséges energiát egy és ugyanaz az energiaforrás biztosítja (ez lehet a vezető izomereje is);1.9.3. a fékberendezés egyidőben vagy helyesen megosztott módon hoz létre fékhatást az egymással összekapcsolt járműveken, tekintet nélkül azok pillanatnyi állapotára.1.10. Félig átmenő fékezés"Félig átmenő fékezés": az egymással összekapcsolt járműveknek a következő jellemzőkkel történő fékezése:1.10.1. egy működtető berendezés, amely a vezetőülésből fokozatosan, egyetlen mozdulattal lehet működtetni;1.10.2. az egymással összekapcsolt járművek fékezéséhez szükséges energiát több, különálló energiaforrás biztosítja (amelyből az egyik a vezető izomereje is lehet);1.10.3. a fékberendezés egyidőben vagy helyesen megosztott módon hoz létre fékhatást az egymással összekapcsolt járműveken, tekintet nélkül azok pillanatnyi állapotára.1.11. Független fékrásegítős fékezés"Független fékrásegítős fékezés": az egymással összekapcsolt járműveknek a következő jellemzőkkel történő fékezése:1.11.1. a traktor fékműködtető berendezése a vontatott járművek fékberendezésé(ei)nek működtető berendezésétől független; de az utóbbi működtető berendezés minden esetben úgy van elhelyezve a traktoron, hogy az könnyen kezelhető legyen a vezetőülésből;1.11.2. a vontatott járművek fékezéséhez szükséges energia nem lehet a vezető izomereje.1.12. Független fékezés"Független fékezés": az egymással összekapcsolt járművek fékezése a következő berendezésekkel:1.12.1. a traktor fékberendezésének működtetése független a pótkocsi fékberendezését működtető berendezéstől; de az utóbbi működtető berendezés minden esetben úgy van a traktoron elhelyezve, hogy az könnyen kezelhető legyen a vezetőülésből;1.12.2. a vontatott jármű fékezéséhez szükséges erőt a vezető izomereje fejti ki.1.13. Önműködő fékezés"Önműködő fékezés": az a fékezés, amely az egymással összekapcsolt járművek szétkapcsolása, vagy az összeköttetés megszakadása esetén önműködően jön létre a vontatott járművön úgy, hogy az egymással összekapcsolt járművek egyéb egységén ezáltal a fékhatás nem szűnik meg.1.14. Ráfutófékezés"Ráfutófékezés": a vontatott jármű traktorra történő ráfutásakor kifejtett ereje hasznosulásával kifejtett fékezés.1.15. Terhelt traktor"Terhelt traktor": más meghatározás hiányában, a megengedett legnagyobb össztömeg határáig megterhelt traktor.1.16. Össztömeg"Össztömeg": a gyártó által meghatározott, műszakilag megengedhető össztömeg (amely nagyobb lehet az engedélyezett össztömegnél).1.17. Terheletlen traktor"Terheletlen traktor": az üzemkész traktor, feltöltött tüzelőanyag-tartály és hűtők mellett, 75 kg súlyú vezetővel, utastárs nélkül, pótszerelvényekkel és rakomány nélkül.1.18. Terheletlen tömeg"Terheletlen tömeg": a terhelés nélküli traktor tömege.2. AZ EGK-TÍPUS-JÓVÁHAGYÁSI KÉRELEM2.1. Egy traktortípus fékberendezésére vonatkozó, EGK-típusjóváhagyási kérelmet a jármű gyártójának vagy annak meghatalmazott képviselője nyújtja be.2.2. A kérelemhez három példányban kell csatolni:2.2.1. a traktortípus 1.1.1–1.1.10. pontok szerinti leírását. Fel kell tüntetni a traktortípusnak, a gyártó vagy annak megbízottja által megadott számát és/vagy jelét;2.2.2. a fékberendezést alkotó alkatrészek pontos megjelölését tartalmazó darabjegyzéket;2.2.3. a fékberendezés vázlatrajzát az egyes alkatrészek traktoron való elhelyezésével, amely révén az egyes alkatrészek megtalálhatók és azonosíthatók.2.3. Továbbá rendelkezésre kell bocsátani:2.3.1. egy az engedélyezésre bemutatott traktortípusnak megfelelő traktort;2.3.2. legfeljebb A4-es (210 mm x 297 mm), vagy erre a méretre összehajtott formátumú, kívánságra megfelelő méretarányban készült rajzokat.3. EGK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁSAz V. melléklet mintáját ki kell tölteni és mellékelni kell az EGK-típusbizonyítványhoz.4. SZERKEZET ÉS FELSZERELÉSI KÖVETELMÉNYEK4.1. Általános követelmények4.1.1. Fékberendezés4.1.1.1. A fékberendezést úgy kell tervezni, kivitelezni és felszerelni, hogy a traktor a szokásos igénybevételnek, a fellépő lengések ellenére, az alábbi előírásoknak megfeleljen:4.1.1.2. A fékberendezést különösen úgy kell tervezni, kivitelezni és felszerelni, hogy az az üzemeltetés folyamán fellépő korróziónak és öregedésnek, amely a fékhatás hirtelen megszűnését eredményezheti, ellenálljon.4.1.2. A fékberendezéssel szemben támasztott követelményekAz 1.2. pontban szereplő fékberendezésnek eleget kell tenni a következő követelményeknek:4.1.2.1. Üzemi fékek4.1.2.1.1. Az üzemi féknek minden, a típusra engedélyezett sebességtartományban és megengedett terhelés mellett, mind emelkedőn felfelé, mind emelkedőn lefelé haladva lehetővé kell tenni a traktor mozgásának ellenőrizhetőségét valamint biztonságos, gyors, és hatékony megállítását. A fékhatásnak fokozatosnak kell lenni. Ezek a feltételek akkor teljesülnek, ha a II. melléklet előírásai megvalósulnak.A vezető részére biztosítani kell azt, hogy a fékhatást a vezetőülésből működtetni tudja, miközben legalább egyik kezével a traktor kormányát irányíthatja. A traktor fékberendezése állhat egy jobboldali és egy baloldali fékberendezésből. Lehetővé kell tenni, az együttes működtetés céljából, az egymással történő összekötésüket. Ezt az összeköttetést úgy kell kialakítani, hogy ismét oldható legyen.Mind a baloldali, mind a jobboldali berendezést, egy kézzel kezelhető vagy önműködő szabályzóval kell kiegészíteni, hogy az összeköttetésben álló berendezések hatása könnyen és egyenletesen jöjjön létre.4.1.2.2. Rögzítő fékek4.1.2.2.1. A rögzítő féknek lehetővé kell tenni, hogy a traktor a vezető távollétében is, emelkedőn felfelé, illetve emelkedőn lefelé, álló helyzetben maradjon, amíg a fékhatást kiváltó alkatrész mechanikus hatás útján biztosítja a rögzítő helyzetet. Ez olyan fékkel érhető el, amely erőáttétellel működik. A vezetőnek a vezetőülésből kell a fékhatást előidézni, ismétlődő működtetés az előírt fékhatás eléréséig megengedett.4.2. A fékberendezések tulajdonságai4.2.1. A traktor fékberendezésének eleget kell tenni az üzemi fékezésre és rögzítőfékre vonatkozó követelményeinek.4.2.2. Az üzemi- és rögzítőfék berendezései tartalmazhatnak közös alkatrészeket, amennyiben teljesítik a következő feltételeket:4.2.2.1. legalább két, egymástól független működtető berendezésnek kell lennie, amelyek még abban az esetben is könnyen elérhetők, ha a vezető biztonsági övet visel.4.2.2.2. a fékberendezés valamely alkatrészének törése, a (1.6. pontban meghatározott) fék kivételével, vagy az üzemi fékberendezés egyéb hibája esetén (gyenge hatás, a tárolt energia részleges vagy teljes megszűnése), a fékberendezésnek biztosítania kell a traktor fokozatos, a II. melléklet 2.1.1. pontjában előírt értékek legalább 50 %-ával történő lefékezését álló helyzetig.Ez a feltétel akkor tekinthető teljesítettnek, ha a maradék fékhatás a jármű hossztengelyére nézve, mindkét oldalon jelentkezik a kerekeken (anélkül, hogy a traktor a haladási irányát megváltoztatná).E pont nem vonatkozik a terpesztővel ellátott fékkarokra vagy hasonló, a féket működtető egységekre mint alkatrészre, amelyek törésével, bizonyos körülmények között számolni kell.4.2.3. A vezető izomerejétől eltérő energiahasználat esetén, elegendő egyetlen energiaforrás (pl.: hidraulika-szivattyú, légsűrítő, stb.), amennyiben a 4.2.2. pont előírásai teljesülnek.4.2.4. Az üzemi fékberendezésnek legalább egy tengely kerekeire kell hatnia.4.2.5. Az üzemi fékberendezés hatásának a traktor középtengelyére szimmetrikusan kell az azonos tengely kerekei között megoszlania.4.2.6. Az üzemi- és rögzítőféknek olyan fékfelületekre kell hatniuk, amelyek megfelelően rögzített elemek segítségével állandó kapcsolatban állnak a kerekekkel. A fékfelületek nem oldódhatnak a kerekektől a tengelykapcsoló oldásakor.Egy fékezett tengely esetén nem lehet a kiegyenlítőmű az üzemi fék és a hozzá tartozó kerék között elhelyezve; két fékezett tengely esetén a kiegyenlítőmű az üzemi fék és a hozzá tartozó kerék között, a két tengely egyikén helyezkedik el.4.2.7. A fékeket úgy kell kialakítani, hogy elhasználódásukat kézi vagy automatikus utánállítóval könnyen lehessen követni. A működtető berendezésnek és a közvetítő berendezés részeinek, valamint a fékeknek olyan tartalékúttal kell rendelkezni, amelynél a fékezés a fékek melegedésekor vagy a betétek elhasználódásakor bizonyos fokig azonnali utánállítás nélkül biztosított marad.4.2.8. A hidraulikával működő fékberendezések folyadéktartálya töltőnyílásának könnyen hozzáférhetőnek kell lenni, valamint úgy kell azt kiképezi, hogy a tartály folyadékszintje kinyitás nélkül, könnyen ellenőrizhető legyen.4.2.9. Minden energiatárolóval felszerelt fékkel rendelkező traktort, ha az előírt hatású fékezés a tárolt energia segítsége nélkül nem biztosítható, a nyomásmérő műszeren kívül optikai vagy akusztikusan működő jelzővel kell ellátni, amely jelez, ha a berendezés bármely részén, a fékszelep előtt az energia a névleges érték 65 %-ára, vagy az alá csökkent. Ennek a berendezésnek közvetlenül és állandóan a vezetékbe iktatva kell lennie.4.2.10. A 4.1.2.1. pont követelményeinek sérelme nélkül, ha a fékberendezés működéséhez segéderő szükséges, úgy kell a tárolt energiát méretezni, hogy a motor leállása után a fékhatás elegendő maradjon és a traktort az előírt követelményeknek megfelelően meg tudja állítani.4.2.11. A segédberendezések csak akkor nyerhetnek az energiatároló készletéből energiát, ha a működés vagy az energiaforrás megszűnése következtében a fék működéséhez szükséges energiakészlet a 4.2.9. pontban meghatározott érték alá esik.--------------------------------------------------II. MELLÉKLETFÉKEZÉSI VIZSGÁLATOK ÉS A FÉKBERENDEZÉS TELJESÍTŐKÉPESSÉGE1. FÉKEZÉSI VIZSGÁLATOK1.1. Általános rész1.1.1. Az üzemi fékberendezés hatékonysága a féktávolságra számított közepes lassuláson alapul. A féktávolság az a távolág, amelyet a traktor attól a pillanattól tesz meg, amikor a vezető megkezdi a berendezés vezérlőelemének működtetését és addig tart, amíg a traktor meg nem áll.A rögzítőfék hatékonysága azon alapul, hogy a traktort stabilan megtartsa lejtőn felfelé és lefelé.1.1.2. Minden traktor típusjóváhagyásához az úttesten végzett vizsgálattal kell mérni a fékteljesítményt, a következő feltételek mellett:1.1.2.1. a traktornak a mindenkori vizsgálati módnak megfelelő terhelési állapotban kell lennie. Ezt fel kell tüntetni a vizsgálati jelentésben;1.1.2.2. a vizsgálat során a működtető berendezésre kifejtett erő, az előírt fékhatás eléréséig nem haladhatja meg lábfék esetében a 60 daN, kézifék esetében a 40 daN értéket;1.1.2.3. az úttest felületének érdesnek kell lennie;1.1.2.4. a vizsgálatot akkor kell elvégezni, amikor nincs olyan szél, amely befolyásolná az eredményeket;1.1.2.5. a vizsgálatok kezdetén a gumiabroncsoknak hidegnek kell lenniük és a tényleges terhelést viselő kerekekben az előírt nyomásnak kell lennie.1.1.2.6. az előírt fékteljesítményt a kerekek blokkolása, a traktornak az irányvonaltól történő eltérése és rendellenes lengések nélkül kell elérni.1.1.3. A vizsgálatok folyamán a traktort minden olyan alkatrésszel fel kell szerelni, amelyet a gyártó a vontatott jármű fékberendezésének üzemeltetésére szánt, az I. melléklet 1.9., 1.10., 1.11. és 1.12. pontja szerint.1.2. 0-típusú vizsgálat(normál fékhatásvizsgálat hideg fékekkel)1.2.1. Általános rendelkezések1.2.1.1 A fékeknek a vizsgálat kezdetén hidegnek kell lenniük. A fék akkor tekinthető hidegnek, ha a következő feltételek teljesülnek:1.2.1.1.1. a tárcsán vagy a dob külső felületén mért hőmérséklet kisebb 100°C-nál;1.2.1.1.2. a teljesen burkolt fékeknél, beleértve az olajfürdős fékeket, a fékház külső felületén mért hőmérséklet kisebb 50°C-nál;1.2.1.1.3. a fékeket egy órán keresztül nem szabad működtetni.1.2.1.2. A fékvizsgálat alatt a fékezetlen tengely – amennyiben lehet – a fékezett tengellyel legyen összekapcsolva.1.2.1.3. A vizsgálatot a következő feltételek mellett kell végezni:1.2.1.3.1. a traktort a műszakilag megengedett össztömeggel, a fék nélküli tengelyt a műszakilag megengedett legnagyobb tömeggel kell terhelni; a fékezett tengely kerekeit a gyártó által a traktor típusára megadott legnagyobb gumiabronccsal kell felszerelni. Olyan traktoroknál, amelyeknek minden kerekét fékezik, az első tengelyt műszakilag megengedhető legnagyobb tömeggel kell terhelni;1.2.1.3.2. a vizsgálatot meg kell ismételni egy terheletlen traktorral, amelyben csak a vezető, és szükség szerint a vizsgálat eredményének megfigyeléséért felelős személy tartózkodik; a traktort a gyártó által javasolt legnagyobb kerekekkel kell felszerelni;1.2.1.3.3. a legkisebb fékteljesítményre előírt határértékeket mind a terheletlen, mind a terhelt traktorok esetében a 2.1.1. pont tartalmazza;1.2.1.3.4 az úttestnek vízszintesnek kell lennie.1.2.2. A 0-típusú vizsgálatot kell végezni:1.2.2.1. a legnagyobb tervezett sebesség mellett, a motorral való kapcsolatot oldva;1.2.2.2. ± 10 %-os eltérés megengedett a vizsgálati sebességnél;1.2.2.3. a minimális előírt fékhatást el kell érni.1.3. 1. típusú vizsgálat(a fékerő csökkenésének vizsgálata)1.3.1. Terhelt traktort úgy kell vizsgálni, hogy a felvett energia egy terhelt traktor azonos idő alatti, a 0 típusú vizsgálatra előírt sebességüknek 80 ± 5 %-ának feleljen meg, 10 %-os lejtőn, 1 km távolságon, a hajtómű alapállásában.1.3.2. A vizsgálat befejeztével, 0 típusú fékvizsgálat feltételei szerint (noha eltérő hőmérséklet mellett), meg kell mérni az üzemi fék maradvány fékhatásának értékét a hajtómű alapállásában.2. A FÉKBERENDEZÉS HATÁSOSSÁGA2.1. Üzemi fékberendezések2.1.1. Az üzemi fékberendezéseknek eleget kell tenniük a következő előírásnak:2.1.1.1. a 0-típusú fékvizsgálat feltételei mellett, a traktort a fékúton legalább 2,4 m/s2 számított lassulási középértékkel kell tudni megállítani;2.1.1.2. az 1-típusú fékvizsgálatot követően az előírt fékhatás 75 %-ának biztosítva kell lennie, valamint nem lehet kisebb a 0 típusú fékvizsgálat során megállapított, valós fékhatás 60 %-ától (a hajtómű alapállásában).2.2. Rögzítő fékberendezések2.2.1. A rögzítőféknek akkor is ha az másik fékberendezéssel kombinált, a terhelt traktort 18 %-os emelkedőn vagy lejtőn, álló helyzetben kell tartania.2.2.2. A traktoroknak, amelyek egy vagy több pótkocsit vontathatnak, olyan rögzítőfékkel kell rendelkezniük, amely a terheletlen traktorból és azonos tömegű (de legfeljebb 3 t), nem fékezett pótkocsiból álló szerelvényt, 12 %-os emelkedőn vagy lejtőn, álló helyzetben képes tartani.2.2.3. Megengedett olyan rögzítő fékberendezés használata, amelyet többször kell működtetni az előírt fékhatás eléréséig.--------------------------------------------------III. MELLÉKLETRUGÓERŐ-TÁROLÓS FÉK1. FOGALOMMEGHATÁROZÁS"Rugóerő-tárolós fékek": azok a fékberendezések, amelyekre a fékezéshez megkívánt energiát energiaakkumulátorként egy vagy több rugó hozza létre.2. KÜLÖNÖS KÖVETELMÉNYEK2.1. Rugóerő-tárolós féket tilos üzemi fékként használni.2.2. Bármely nyomáshatárban, az áramkört tápláló fékösszepréselő kamrában történő kis változtatás nem okozhat jelentős változást a fékerőben.2.3. A rugó összepréselő kamrájához tartozó áramkörtápnak olyan energiatartalékot kell tartalmaznia, amely más berendezést vagy felszerelést nem lát el. Ezt a követelményt nem lehet alkalmazni, ha a rugókat két vagy több független rendszer használatával összepréselt állapotban tarthatják.2.4. A berendezést úgy kell megtervezni, hogy a rugót összepréselő kamrában a tervezett legnagyobb nyomással megegyező kezdőnyomással legalább háromszor lehetséges alkalmazni és kiengedni a fékeket. E követelménynek akkor kell teljesülnie, ha a fékeket a lehető legszorosabbra állították.2.5. Az összepréselő kamrában lévő nyomásnak, amely alatt a rugók elkezdik működésbe hozni a fékeket, az utóbbi lehető legszorosabbra állítása mellett, tilos a rendes körülmények között elérhető nyomás legkisebb szintjének 80 %-ánál nagyobbnak lennie.2.6. Amikor a rugót összepréselő kamrában a nyomás arra a szintre esik, amelynél a fék részei mozgásba lendülnek, egy látható vagy hallható figyelmeztető jelzésnek kell működésbe lépnie. Feltéve hogy e követelmények fennállnak, a figyelmeztető berendezés olyan lehet, amelyet az I. melléklet 4.2.9. pontjával lehet azonos.2.7. A rugóerő-tárolós fékekkel felszerelt, és átmenő vagy félig átmenő fékekkel vontatott pótkocsi hozzákötésére engedéllyel rendelkező traktorokon a rugóerő-tárolós fékek automatikus használatának a pótkocsifékek működését kell eredményezniük.3. KIOLDÓ RENDSZER3.1. A rugóerő-tárolós fékeket úgy kell megtervezni, hogy hiba esetén, rendes működtetésük használata nélkül kioldhatók legyenek. Ezt egy segédfék használatával is el lehet érni (légfékes, mechanikus, stb.).3.2. Amennyiben a 3.1. pontban hivatkozott segédfék működése szerszám vagy csavarkulcs használatát követeli meg, a szerszámot vagy csavarkulcsot a traktoron kell tartani.--------------------------------------------------IV. MELLÉKLETA FÉKHENGEREK MECHANIKUS BLOKKOLÁSÁVAL TÖRTÉNŐ RÖGZÍTŐFÉKEZÉS (BLOKKOLÓK)1. FOGALOM-MEGHATÁROZÁSOK"A fékhengerek mechanikus blokkolása": olyan berendezés, amely a fékdugattyúrúd mechanikus beékelésével biztosítja a rögzítőfék működését.A mechanikus blokkolás akkor történik, amikor a blokkoló kamrából kiürül a sűrített levegő; a mechanikus blokkolóberendezést oly módon kell megtervezni, hogy ki lehessen engedni, amikor a blokkoló kamra ismét nyomás alá kerül.2. KÜLÖNÖS KÖVETELMÉNYEK2.1. Amikor a blokkolókamrában a nyomás megközelíti a mechanikus blokkolásnak megfelelő szintet, egy látható vagy hallható figyelmeztető rendszernek kell működésbe lépnie.2.2. Mechanikus blokkolóberendezéssel felszerelt fék működésbe hozatala esetén a féket valamelyik vagy mindkét energiatárolónak működésbe kell hoznia.2.3. A blokkoló fékhengert csak akkor lehet kiengedni, ha bizonyos, hogy a fék az ilyen kiengedés után képes lesz ismét működni.2.4. A blokkolókamrát ellátó energiaforrás meghibásodása esetén egy segéd nem blokkoló berendezést (például mechanikust vagy pneumatikust) alkalmazva, például a traktor egyik gumiabroncsában lévő levegőt kell használni.--------------------------------------------------V. MELLÉKLETMINTA+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: A Bizottság irányelve (1980. május 2.) az összetett takarmány plombálatlan csomagban vagy tartályban való forgalmazásának bizonyos esetekben történő engedélyezéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31980L0511

Hivatalos Lap L 126 , 21/05/1980 o. 0014 - 0014 finn különkiadás fejezet 3 kötet 12 o. 0035  görög különkiadás: fejezet 03 kötet 28 o. 0171  svéd különkiadás fejezet 3 kötet 12 o. 0035  spanyol különkiadás fejezet 03 kötet 18 o. 0019  portugál különkiadás fejezet 03 kötet 18 o. 0019

		A Bizottság irányelve(1980. május 2.)az összetett takarmány plombálatlan csomagban vagy tartályban való forgalmazásának bizonyos esetekben történő engedélyezéséről(80/511/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel az összetett takarmány forgalmazásáról szóló, 1979. április 21-i 79/373/EGK tanácsi irányelvre [1] és különösen annak 4. cikkére,mivel a fent említett irányelv rendelkezései értelmében az összetett takarmányt általában plombált csomagokban vagy tartályokban kell forgalomba hozni; mivel azonban közösségi szinten e szabálytól való eltérés engedélyezhető;mivel a tagállamokban jelenleg hatályos törvények rendelkeznek bizonyos kivételekről az összetett takarmány plombált csomagokban vagy tartályokban történő forgalmazásának kötelezettsége alól; mivel ezért a 73/373/EGK irányelvben meghatározott rendelkezések végrehajtásának lehetővé tétele érdekében azokat az eltéréseket, melyek gyakorlati vagy gazdasági okokból indokoltnak tűnnek, közösségi szinten engedélyezni kell;mivel annak biztosításához, hogy az összetett takarmány azonossága és minősége megfeleljen a hatályban lévő címkézési rendelkezéseknek, szükséges megkülönböztetni azokat az eseteket, ahol a jelenlegi rendelkezésektől eltérően az összetett takarmányt forgalomba hozhatják ömlesztve vagy plombálatlan tartályokban, azoktól az esetektől, ahol vagy ömlesztve, vagy plombálatlan csomagokban vagy tartályokban lehet őket forgalomba hozni;mivel az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a Takarmányok Állandó Bizottságának véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikk1. A tagállamok előírják, hogy összetett takarmányt ömlesztve vagy plombálatlan csomagban vagy tartályban a következő esetekben lehet forgalomba hozni:a) összetett takarmányok előállítói közötti szállítások;b) szállítások az összetett takarmány előállítóitól a csomagolóüzemekig;c) gabona vagy egész gyümölcs összekeverésével nyert összetett takarmány;d) tömbök vagy nyalósó;e) az összetett takarmány végső felhasználó részére szánt, 50 kilogrammos tömeget meg nem haladó kis mennyiségei, melyeket közvetlenül olyan csomagból vagy tartályból vettek, amelyek a kinyitás előtt megfeleltek a 79/373/EGK irányelv 4. cikke (1) bekezdése rendelkezéseinek.2. A tagállamok előírják, hogy összetett takarmányt ömlesztve vagy plombálatlan tartályokban, de nem plombálatlan csomagokban, a következő esetekben lehet forgalomba hozni:a) az előállítótól a végső felhasználóig szállított összetett takarmányok;b) legfeljebb három összetevőt tartalmazó melaszos takarmányok;c) pelletált takarmányok.2. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1981. január 1-jétől kezdődő hatállyal megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.3. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1980. május 2-án.a Bizottság részérőlFion Gundelachalelnök[1] HL L 86., 1979.4.6., 30. o.--------------------------------------------------


Fontos jogi nyilatkozat

|

31998L0031

Az Európai Parlament és A Tanács 98/31/EK irányelve (1998. június 22.) a befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfeleléséről szóló 93/6/EGK tanácsi irányelv módosításáról

Hivatalos Lap L 204 , 21/07/1998 o. 0013 - 0025 CS.ES fejezet 06 kötet 03 o. 113  - 125 ET.ES fejezet 06 kötet 03 o. 113  - 125 HU.ES fejezet 06 kötet 03 o. 113  - 125 LT.ES fejezet 06 kötet 03 o. 113  - 125 LV.ES fejezet 06 kötet 03 o. 113  - 125 MT.ES fejezet 06 kötet 03 o. 113  - 125 PL.ES fejezet 06 kötet 03 o. 113  - 125 SK.ES fejezet 06 kötet 03 o. 113  - 125 SL.ES fejezet 06 kötet 03 o. 113  - 125

		Az Európai Parlament és a Tanács 98/31/EK irányelve(1998. június 22.)a befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfeleléséről szóló 93/6/EGK tanácsi irányelv módosításárólAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésére és különösen az 57. cikk (2) bekezdés első és harmadik mondatára,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],tekintettel az Európai Monetáris Intézet véleményére [3],a Szerződés 189b. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően [4],(1) mivel az árukereskedelemhez és a származtatott áru-ügyletekhez kapcsolódó kockázatok jelenleg a hitelintézetek szolvenciamutatójáról szóló, 1989. december 18-i 89/647/EGK tanácsi irányelv hatálya alá tartoznak [5]; mivel azonban az e pozíciókhoz kapcsolódó piaci kockázatokat a 89/647/EGK irányelv nem rögzíti pontosan; mivel a "kereskedési könyv" fogalmát szükséges azokra az árukkal, illetve származtatott áruügyletekkel kapcsolatosan vállalt pozíciókra is kiterjeszteni, amelyeket kereskedési célból tartanak, és amelyek főként piaci kockázatoknak vannak kitéve; mivel az intézményeknek meg kell felelniük ezen irányelvnek a teljes üzleti tevékenységük árukockázatainak fedezete tekintetében; mivel az egyes határidős árutőzsdei kereskedők által elkövetett súlyos csalások egyre nagyobb mértékben érintik a Közösséget és veszélyt jelentenek a határidős tőzsdei ügyletek összképe és egysége tekintetében; mivel szükségessé vált, hogy a Bizottság megfontolja egy prudenciális keret meghatározását e csalárd gyakorlat jövőbeni megelőzése érdekében;(2) mivel a befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfeleléséről szóló, 1993. március 15-i 93/6/EGK tanácsi irányelv [6] szabványosított módszert állapít meg a befektetési vállalkozásoknál és a hitelintézeteknél felmerülő piaci kockázatok tőkekövetelményének kiszámítására; mivel az intézmények felállították saját kockázatkezelési rendszereiket (belső modelljeiket), amelyek a szabványosított módszernél pontosabban mérik fel a befektetési vállalkozások és hitelintézetek esetében felmerülő piaci kockázatokat; mivel a kockázatok mérésére irányuló pontosabb módszerek alkalmazását ösztönözni kell;(3) mivel e belső modelleknek a tőkekövetelmény kiszámítására történő alkalmazása szigorú belső ellenőrzési mechanizmusokat igényel, amelyek az illetékes hatóságok elismerése és felügyelete alá tartoznak; mivel a belső modell szerinti számítások eredményének folyamatos megbízhatóságát utólagos ellenőrzéssel vizsgálni kell;(4) mivel helyénvaló, hogy az illetékes hatóságok fedezeti követelményeket engedélyezhessenek a tőzsdén forgalmazott határidős és opciós ügyletekre, valamint átmeneti jelleggel az azonos jellegű elszámolt, tőzsdén kívüli származtatott eszközökre, ami által az ezen értékpapírokra ennek az irányelvnek az értelmében számított tőkekövetelmény helyettesíthető, amennyiben ez nem eredményez az ezen irányelvben előírt egyéb módszerek szerint számított tőkekövetelménynél alacsonyabb tőkekövetelményt; mivel ezen elv alkalmazása nem követeli meg a fedezeti követelményekkel való egyenlőséget, az ezen irányelvben előírt egyéb módszerek szerint számított tőkekövetelményeket pedig az ezen elvet alkalmazó intézményeknek folyamatosan ellenőrizniük kell;(5) mivel a szélesebb, nemzetközi szinten elfogadott szabályok – a belső modelleken alapuló kifinomultabb kockázatkezelési módszerek ösztönzése érdekében – csökkenthetik a harmadik országbeli hitelintézetek számára előírt tőkekövetelményt; mivel e hitelintézetek versenytársként jelennek meg a tagállamokban bejegyzett befektetési vállalkozások és hitelintézetek mellett; mivel a tagállamokban bejegyzett befektetési vállalkozások és hitelintézetek számára csak a 93/6/EGK irányelv módosítása nyújthat hasonló ösztönzőerőt belső modellek kidolgozására és alkalmazására;(6) mivel a piaci kockázati tőkekövetelmény kiszámítása céljából az arany- és a származtatott aranyügyleteket a devizapozíciókhoz hasonló módon kell kezelni;(7) mivel a hátrasorolt tartozás kibocsátása nem zárhatja ki automatikusan a kibocsátó osztalékra jogosító értékpapírjának belefoglalását az olyan portfólióba, ami a 93/6/EGK irányelv I. mellékletének 33. pontja értelmében 2 %-os egyedi kockázati súlyozás alá tartozik;(8) mivel ez az irányelv összhangban áll a piaci kockázat, valamint az áru és a származtatott áruügylet-pozíciók felügyeleti kezelésével foglalkozó banki felügyelők nemzetközi fórumának munkájával;(9) mivel azon jelentős mértékű árukereskedelmet folytató befektetési vállalkozások és hitelintézetek számára, amelyek változatos áruportfólióval rendelkeznek és még nem képesek modelleket alkalmazni az áruügyletekkel kapcsolatos kockázat tőkekövetelményének kiszámításához, ezen irányelv harmonikus alkalmazása érdekében, választható alapon, a tőkére vonatkozóan átmeneti szabályozást kell biztosítani;(10) mivel ezen irányelv a legmegfelelőbb eszköz a kitűzött célok eléréséhez, és nem lép túl az ezek eléréséhez szükséges kereteken,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 93/6/EGK rendelet szövege a következőképpen módosul:1. A 2. cikk szövege a következőképpen módosul:a) a 6. a) pont, valamint a 6. b) pont bevezető mondata, és annak i. és ii. alpontja helyébe a következő szöveg lép:"a) az olyan pénzügyi eszközökhöz, áru- és származtatott áruügyletekhez kapcsolódó tulajdonosi (saját) pozíciók, amelyeket az intézmény újraértékesítési céllal tart, és/vagy azzal a céllal vásárolt, hogy a vételi és eladási árak közötti tényleges és/vagy várható különbözetből, vagy az egyéb ár- vagy kamatláb-változásokból rövidtávú haszonra tegyen szert, valamint az egyidejű, ellentétes előjelű (egymást fedező) közvetítői – vételi és eladási – ügyletekből (matched principal broking-ból) származó pénzügyi eszközbeli, áru- ás származtatott áru-ügyletbeli pozíciók, illetőleg a kereskedési könyv egyéb elemeinek fedezésére szolgáló pozíciók;b) a II. melléklet (1), (2), (3) és (5) bekezdésében említett kiegyenlítetlen tranzakciókból, nyitva szállításokból és tőzsdén kívüli (OTC) származtatott ügyletekből származó kockázatok, a II. melléklet (4) bekezdésében említett, a fenti a) pontban meghatározott kereskedési könyvben szereplő, értékpapírokon vagy árukon alapuló visszavásárlási (repó) megállapodásokból, valamint értékpapír- és áru-kölcsönzésből származó kockázatok, az ugyanabban a bekezdésben leírt, fordított visszavásárlási (repó) megállapodásokból, valamint értékpapír- és áru-kölcsönügyletekből származó olyan kockázatok, amelyek megfelelnek vagy az alábbi i., ii., iii. és v. alpont feltételeinek, vagy az iv. és v. alpont feltételeinek, amennyiben a illetékes hatóságok jóváhagyják azt:i. a kockázatokat naponta értékelik, piaci értéken, a II. mellékletben megállapított eljárásnak megfelelően;ii. a biztosítékot a szóban forgó megállapodásokban vagy ügyletekben érintett értékpapírok és áruk értékében bekövetkezett tényleges változások figyelembevételével kiigazítják az illetékes hatóságok által elfogadható szabálynak megfelelően";b) a 15. és 16. pont helyébe a következő szöveg lép:"15. "opciós utalvány"; az olyan értékpapír, amely jogot biztosít a birtokosának, hogy meghatározott áron, alapul szolgáló eszközt vásároljon az utalvány lejárati napjáig vagy napján. A teljesítés történhet magának az alapul szolgáló eszköznek az átadásával vagy készpénz-fizetéssel.16. "készletfinanszírozás"; az olyan pozíciók, amelyeknél a tényleges árukészletet határidősen értékesítették, és a finanszírozás költségét a határidős értékesítés időpontjáig zárolták";c) a 17. pont első bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:"17. "visszavásárlási megállapodás" és "fordított visszavásárlási megállapodás" minden olyan megállapodás, amely az intézmény vagy a másik fél értékpapírjainak vagy áruinak, vagy az értékpapírok vagy az áruk tulajdonjogához fűződő garantált jogainak átruházásáról rendelkezik, – amennyiben e garanciát olyan elfogadott tőzsde bocsátja ki, amely az értékpapírokhoz vagy az árukhoz fűződő jogokkal rendelkezik, és a megállapodás nem teszi lehetővé az intézmény számára, hogy az adott értékpapírt vagy árut adott időpontban egyszerre több félnek ruházza át vagy adja biztosítékul – az átruházó meghatározott áron, meghatározott vagy meghatározandó jövőbeli időpontban történő visszavásárlási kötelezettsége mellett; a megállapodás az értékpapírokat, illetve árukat eladó intézmény szempontjából visszavásárlási megállapodásnak, az értékpapírokat megvásárló intézmény szempontjából fordított visszavásárlási megállapodásnak tekintendő."d) a 18. pont helyébe a következő szöveg lép:"18. "értékpapír- vagy árukölcsönzés";, valamint "értékpapír- vagy áru-kölcsönvétel"; minden olyan tranzakció, amelynek során az intézet vagy a másik fél értékpapírokat vagy árukat ruház át megfelelő ügyleti biztosíték ellenében, azzal a kötelezettségvállalással, hogy a kölcsönbe vevő azonos értékű értékpapírokat, illetve árukat fog visszaadni valamely jövőbeli vagy a kölcsönbe adó által meghatározott időpontban; a tranzakció az értékpapírokat vagy árukat átruházó intézet szempontjából értékpapír- vagy árukölcsönzésnek, annak az intézetnek a szempontjából pedig, amelyre az értékpapírokat vagy árukat átruházzák, értékpapír- vagy áru-kölcsönvételnek tekintendő.Az értékpapír- vagy áru-kölcsönvétel szakmaközi tranzakciónak minősül, ha a másik fél közösségi szinten prudenciális koordináció alá esik, vagy a 89/647/EGK irányelv értelmében vett "A"; zónába tartozó hitelintézet, vagy elfogadott harmadik országbeli befektetési vállalkozás, vagy ha a megállapodást elfogadott elszámolóházzal vagy tőzsdével kötik";2. a 4. cikk (1) bekezdésének első albekezdésében az i. és ii. pont helyébe a következő szöveg lép:"i. az I., II. és VI., valamint adott esetben a VIII. mellékletnek megfelelően, a kereskedési könyv szerinti üzleti tevékenységük alapján számított tőkekövetelmény;ii. a III. és VII., valamint adott esetben a VIII. mellékletnek megfelelően, az összes üzleti tevékenységük alapján számított tőkekövetelmény".3. az 5. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:"(2) Az (1) bekezdéstől eltérően, azon intézmények, amelyek a kereskedési könyv szerinti üzleti tevékenységükre vonatkozó tőkekövetelményüket az I. és II., valamint adott esetben a VIII. mellékletnek megfelelően számítják, nagykockázataikat a 92/121/EGK irányelvnek megfelelően, ennek VI. mellékletében megállapított módosításokra is figyelemmel felügyelik és ellenőrzik.";4. a 7. cikk (10) bekezdése és a 7. cikk (11) bekezdésének bevezető része helyébe a következő szöveg lép:"(10) Ha a (7) és (9) bekezdésben foglalt felmentésre nem kerül sor, az illetékes hatóságok az I. és VIII. mellékletben meghatározott tőkekövetelmények, valamint a VI. mellékletben meghatározott ügyfélkockázatok konszolidált alapú kiszámítása céljából engedélyezhetik, hogy az egyik intézmény kereskedési könyvében szereplő nettó pozíciók a másik intézmény kereskedési könyvében szereplő pozícióknál beszámításra kerüljenek az I., VI., és VIII. mellékletben meghatározott szabályoknak megfelelően.Engedélyezhetik továbbá, hogy az egyik intézmény devizapozíciói beszámításra kerüljenek a másik intézmény devizapozícióinál, a III. mellékletben meghatározott szabályoknak megfelelően. A hatóságok azt is engedélyezhetik, hogy az egyik intézmény áru-pozíciói beszámításra kerüljenek a másik intézmény áru-pozícióinál, a VII. és/vagy VIII. mellékletben meghatározott szabályoknak megfelelően.(11) Az illetékes hatóságok engedélyezhetik a harmadik országokban található vállalkozások kereskedési könyvének és deviza, illetve árupozícióinak beszámítását is, ha egyidejűleg teljesülnek a következő feltételek:"5. A 8. cikk (5) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:"(5) Az illetékes hatóságok kötelezővé teszik az intézmények számára, hogy azonnal jelentsék, ha a visszavásárlási és a fordított visszavásárlási megállapodásoknál vagy az értékpapír- és árukölcsönzési, valamint értékepapír- vagy áru-kölcsönvételi ügyletek során a másik fél nem tesz eleget kötelezettségeinek. A Bizottság legkésőbb a 12. cikkben említett időponttól számított három év elteltével jelentést tesz a Tanácsnak az ilyen esetekről és arról, hogy ezeknek milyen hatásuk volt az ezen irányelvben említett megállapodások és ügyletek kezelésére. E jelentésnek aztis tartalmaznia kell, hogy az intézmények hogyan tesznek eleget a 2. cikk (6) bekezdés b) pontja i–v. alpontjának feltételei közül a rájuk vonatkozóknak, különösen az v. alpontban említetteknek. Továbbá fel kell tüntetnie az intézmények hagyományosnak mondható kölcsönügyleteinek, illetve a fordított visszavásárlási megállapodásokon, valamint az értékpapír- és áru-kölcsönügyletek formájában megvalósuló kölcsönügyletei relatív volumenének adataiban bekövetkezett változásokat. A Bizottság megteszi a megfelelő javaslatokat, ha e jelentés és egyéb információk alapján arra a következtetésre jut, hogy további biztosítékokra van szükség a visszaélések megakadályozására".6. Az irányelv szövege a következő cikkel egészül ki:"11a. cikkA tagállamok 2006. december 31-ig felhatalmazhatják intézményeiket arra, hogy a VII. melléklet (13), (14), (17) és (18) bekezdésében feltüntetettek helyett a következő táblázatban szereplő minimális különbözeti, átviteli és outright rátát alkalmazzák, amennyiben illetékes hatóságaik véleménye szerint az intézmények:i. jelentős mértékű áru-kereskedelmi tevékenységet folytatnak;ii. változatos áru-portfólióval rendelkeznek; ésiii. még nincsenek abban a helyzetben, hogy az áru-kockázatokkal kapcsolatos tőkekövetelmény kiszámításához a VIII. mellékletnek megfelelően belső modelleket alkalmazzák.Táblázat| Nemesfémek (arany kivételével) | Nem nemesfémek | Mezőgazdasági termékek (softs) | Egyéb, beleértve az energiaipari termékeket |Különbözeti ráta (%) | 1,0 | 1,2 | 1,5 | 1,5 |Átviteli ráta (%) | 0,3 | 0,5 | 0,6 | 0,6 |Outright ráta (%) | 8 | 10 | 12 | 15 |A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot e cikk alkalmazásáról".7. Az I., II., III. és V. melléklet ezen irányelv mellékletének megfelelően módosul, illetve ezen irányelv mellékletének megfelelően a VII. és VIII. melléklettel egészül ki.2. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy az ezen irányelv hatálybalépésétől számított legkésőbb 24 hónappal annak rendelkezéseinek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell csatolni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a legfontosabb rendelkezéseit, amelyeket az irányelv hatálya alá tartozó területen elfogadnak.3. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetése napján lép hatályba.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 1998. június 22-én.az Európai Parlament részérőlaz elnökJ. M. Gil-roblesa Tanács részérőlaz elnökJ. Cunningham[1] HL C 240., 1997.8.6., 24. o., és HL C 118., 1998.4.18., 16. o.[2] HL C 19., 1998.1.21., 9. o.[3] 1997. október 7-én adott vélemény.[4] Az Európai Parlament 1997. december 18-i véleménye (HL C 14., 1998.1.19.), a Tanács 1998. március 9-i közös álláspontja (HL C 135., 1998.4.30., 7. o.) és az Európai Parlament 1998. április 30-i határozata (HL C 152., 1998.5.18.). A Tanács 1998. május 19-i határozata.[5] HL L 386., 1989.12.30., 14. o. A legutóbb az Európai Parlament és Tanács 98/32/EK irányelvével módosított irányelv (lásd ennek a Hivatalos Lapnak a 26. oldalát).[6] HL L 141., 1993.6.11., 1. o.. Az Európai Parlament és a Tanács 98/33/EK irányelve által módosított irányelv (lásd ennek a Hivatalos Lapnak a 29. oldalát).--------------------------------------------------MELLÉKLET1. Az I. melléklet a következőképpen módosul:a)A 4. pontutolsó mondatát el kell hagyni,ésa bekezdés a következő albekezdéssel egészül ki:"Az illetékes hatóságok lehetővé tehetik, hogy a tőzsdén forgalmazott határidős ügyletek esetében a tőkekövetelmény egyenlő legyen a tőzsde által előírt letéti követelménnyel, ha teljes mértékben meggyőződtek arról, hogy az lehetővé teszi a határidős ügylettel kapcsolatos kockázat pontos felmérését, és legalább egyenlő azzal a határidős ügyletre vonatkozó tőkekövetelménnyel, amelyet az e melléklet hátralévő részében ismertetett módszer alkalmazásával végzett számítás, vagy a VIII. mellékletben ismertetett belső modellmódszer alkalmazásával végzett számítás eredményezne. Az illetékes hatóságok 2006. december 31-ig engedélyezhetik továbbá, hogy az általuk elismert elszámolóház által elszámolt, e bekezdésben említett típusú származtatott, tőzsdén kívüli (OTC) ügyletekre kötött szerződésre vonatkozó tőkekövetelmény egyenlő legyen az elszámolóház által előírt letéti követelménnyel, amennyiben teljes mértékben meggyőződtek arról, hogy az lehetővé teszi a származékos ügyletekre vonatkozó szerződéssel kapcsolatos kockázat pontos felmérését, és legalább egyenlő a szóban forgó szerződés tőkekövetelményével, amelyet az e melléklet hátralévő részében ismertetett módszer alkalmazásával végzett számítás, vagy a VIII. mellékletben ismertetett belső modell módszer alkalmazásával végzett számítás eredményezne."b) Az 5. pont harmadik albekezdésének helyébea következő szöveg lép:"Az illetékes hatóságoknak rendelkezniük kell arról, hogy az opciókhoz kapcsolódó, delta kockázaton kívüli, egyéb kockázatokra is legyen fedezet. Az illetékes hatóságok megengedhetik, hogy a kibocsátott, tőzsdén forgalmazott opcióval szembeni követelmény megegyezzen a tőzsde által megkövetelt fedezettel, ha teljes mértékben meg vannak győződve arról, hogy az lehetővé teszi az opcióhoz kapcsolódó kockázat pontos felmérését, és az legalább egyenlő az opció azon tőkekövetelményével, amelyet az ezen melléklet további részében meghatározott módszert alkalmazó számítás, vagy a VIII. mellékletben leírt belső modell módszer alkalmazása eredményezne. Az illetékes hatóságok 2006. december 31-ig megengedhetik továbbá, hogy az általuk elismert elszámolóház által elszámolt, tőzsdén kívüli (OTC) opcióra vonatkozó tőkekövetelmény egyenlő legyen az elszámolóház által előírt fedezettel, amennyiben teljes mértékben meggyőződtek arról, hogy az lehetővé teszi az opcióval kapcsolatos kockázat pontos felmérését, és legalább egyenlő a tőzsdén kívüli (OTC) opció tőkekövetelményével, amelyet az e melléklet további részében ismertetett módszer alkalmazásával végzett számítás, vagy a VIII. mellékletben ismertetett belső modell módszer alkalmazása eredményezne. Ezenkívül a hatóságok megengedhetik, hogy a megvásárolt, tőzsdén forgalmazott vagy OTC opció tőkekövetelménye ugyanaz legyen, mint az annak alapjául szolgáló értékpapír esetében, azzal a megszorítással, hogy az így adódó tőkekövetelmény nem haladja meg az opció piaci értékét. A kibocsátott OTC opcióval szembeni tőkekövetelményt az annak alapjául szolgáló értékpapírhoz kapcsolódóan kell meghatározni".c) A 6 ponthelyébea következő szöveg lép:"6. A hitelviszonyt megtestesítő és az osztalékra jogosító értékpapírokra vonatkozó opciós utalványokat ugyanúgy kell tekinteni, mint az 5. pont szerinti opciókat".d) A 33. pont i.alpontja helyébe a következő szöveg lép:"i. a törzsrészvények nem olyan kibocsátótól származnak, amely kizárólag olyan forgalmazott, hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokat bocsátott ki, amelyek tényleges tőkekövetelménye a 14. pontban foglalt 1. táblázatban 8 %, vagy amelyekhez alacsonyabb tőkekövetelmény fűződik csak azért, mert azokra garanciát vállaltak vagy biztosítékot nyújtottak".2. A II. melléklet a következőképpen módosul:a)Az 1. pont helyébea következő szöveg lép:"1. Olyan tranzakciók esetében, amelyeknél a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokat, osztalékra jogosító értékpapírokat vagy árukat az esedékes leszállítási határidőig nem egyenlítik ki (kivéve a visszavásárlási és fordított visszavásárlási megállapodásokat, valamint az értékpapír- és árukölcsönzést, illetve értékpapír- és áru-kölcsönvételt), az intézménynek ki kell számítania a felmerült árkülönbözetet. Ez a különbözet az adott hitelviszonyt megtestesítő értékpapír, osztalékra jogosító értékpapír vagy áru kikötött teljesítési árfolyama és a jelenlegi piaci értéke közötti különbözet, ahol a különbözet veszteséget jelenthet az intézmény számára. A tőkekövetelmény kiszámításához az intézménynek ezt a különbözetet meg kell szoroznia a 2. pontban található táblázat A. oszlopának megfelelő tényezőjével".b)A 3.1. és 3.2. ponthelyébe a következő szöveg lép:"3.1. Az intézménynek tőkével kell rendelkeznie a partnerkockázattal szemben, ha:i. értékpapírokat, illetve árukat fizetett ki azok átvétele előtt, vagy értékpapírokat, illetve árukat szállított le az ellenértékük átvétele előtt;ésii. a határokon átlépő tranzakciók esetében egy vagy több nap eltelt a fizetés vagy leszállítás óta.3.2. A tőkekövetelmény azoknak az értékpapíroknak, áruknak vagy készpénznek a 8 %-a, amellyel az intézetnek tartoznak, szorozva az érintett másik félre alkalmazott kockázati súllyal".c)A 4.1. pont előtti cím és a 4.1. pont első albekezdése helyébe a következő szöveg lép:"Visszavásárlási és fordított visszavásárlási megállapodások, értékpapír- és árukölcsönzés, illetve -kölcsönvétel4.1 A kereskedési könyvben szereplő értékpapírokon vagy árukon alapuló visszavásárlási megállapodások, valamint értékpapír- és árukölcsönzés esetében az intézmény kiszámítja az értékpapírok vagy az áruk piaci értéke és az intézmény által kölcsönzött összeg vagy az ügylet fedezetéül szolgáló biztosíték piaci értéke közötti különbözetet, amennyiben ez a különbözet pozitív. A fordított visszavásárlási megállapodások, valamint az értékpapír- és áru-kölcsönvétel esetében az intézmény kiszámítja a különbözetet az intézet által kölcsönadott összeg vagy az ügylet fedezetéül szolgáló biztosíték piaci értéke és az átvett értékpapírok vagy az áruk piaci értéke között, amennyiben ez a különbözet pozitív".3. A III. melléklet a következőképpen módosul:a)Az 1. ponthelyébe a következő szöveg lép:"1. Ha valamely intézmény teljes nettó devizapozíciójának, illetve nettó aranypozíciójának összege, amelyet az alábbiakban részletezett eljárás szerint számítottak ki, meghaladja teljes saját tőkéjének a 2 %-át, a devizaárfolyam-kockázattal szembeni tőkekövetelmény kiszámításához az intézmény megszorozza nettó devizapozíciójának, illetve nettó aranypozíciójának értékét 8 %-kal.Az illetékes hatóságok 2004. december 31-ig engedélyezhetik, hogy az intézmények sajáttőke-követelményüket annak az összegnek a 8 %-kal való megszorzásával számítsák ki, amennyivel teljes nettó devizapozíciójuk és nettó aranypozíciójuk összege meghaladja a teljes szavatoló tőke 2 %-át".b)A 3.1.és 3.2. ponthelyébe a következő szöveg lép:"3.1. Első lépésben az intézmény nettó nyitott pozícióit kell kiszámítani minden egyes valutában (ide értve a jelentések alapjául szolgáló valutát is) és aranyban. Ez a pozíció az alábbi (pozitív vagy negatív) összetevők összegéből áll:- nettó készpénzpozíciók (vagyis minden eszköztétel mínusz minden forrástétel, ide értve az adott valutában felhalmozott kamatot is, vagy arany esetében, a nettó azonnali aranypozíciót),- a nettó határidős pozíciók (vagyis a határidős deviza- és aranyügyletek keretében minden jövőben befolyó összeg mínusz minden jövőben kifizetendő összeg, ide értve a készpénzpozíciókban nem szereplő határidős deviza- és aranyügyleteket és a deviza swap-ügyletek névleges tőkeösszegét),- olyan visszavonhatatlan garanciák (és hasonló eszközök), amelyeket biztosan lehívnak, és valószínűsíthetően visszavonhatatlanok,- még fel nem merült, de már lefedezett nettó jövőbeli jövedelmek/kiadások (a jelentést készítő intézmény mérlegelése alapján és az illetékes hatóságok előzetes beleegyezésével a könyvelési bizonylatokba még fel nem vett, de határidős devizaügyletekkel már lefedezett nettó jövőbeli jövedelmek/kiadások szerepelhetnek itt). Az ezzel kapcsolatos mérlegelésnek következetesnek kell lennie,- a deviza és arany opciók teljes könyv szerinti értékének nettó delta (vagy delta alapú) megfelelője,- más opciók (vagyis nem deviza és nem arany opciók) piaci értéke,- minden olyan pozíció, amelyet az intézmény kifejezetten azért vállal, hogy ezzel a valutaárfolyamnak a tőkemegfelelésre gyakorolt negatív hatását fedezze, kizárható a nettó nyitott devizapozíciók számításából. Ezeknek a pozícióknak kereskedelmen kívülieknek vagy strukturális jellegűeknek kell lenniük, és kizárásukhoz, valamint kizárási feltételeik bármilyen megváltoztatásához az illetékes hatóságok beleegyezésére van szükség. Ugyanez az eljárás alkalmazható, ugyanúgy a fenti feltételek szerint azokra az intézmény tulajdonában lévő pozíciókra, amelyek olyan tételekhez kapcsolódnak, amelyeket a szavatoló tőke számításakor már levontak.3.2. Az illetékes hatóságoknak mérlegelési joguk van, hogy megengedjék az intézményeknek a nettó jelenérték használatát az egyes valutákban és aranyban fennálló nettó nyitott pozíciók kiszámításához.".c)A 4. pont első mondatának helyébea következő szöveg lép:"4. Második lépésben az elszámolási pénznemen kívül minden más valutabeli nettó rövid és hosszú pozíciót, valamint aranybeli nettó rövid és hosszú pozíciót azonnali devizaárfolyamon kell átváltani az elszámolási pénznemre".d)A 7. ponthelyébea következő szöveg lép:"7. Második lépésben, 2004. december 31-ig az illetékes hatóságok megengedhetik az intézményeknek, hogy ennek a mellékletnek a szempontjából az 1.–6. pontban körvonalazott módszerek helyett alternatív módszereket alkalmazzanak. Az e módszerrel kapott tőkekövetelménynek elegendőnek kell lennie ahhoz, hogy meghaladja a 4. pontban számított nettó nyitott pozíció 2 %-át, és az elmúlt három év összes görgetett, 10 munkanapos időszaka alatti árfolyammozgások elemzése alapján ahhoz, hogy a várható veszteséget az időszak legalább 99 %-ában meghaladja.Az első albekezdésben ismertetett alternatív módszer csak a következő feltételekkel alkalmazható:i. a számítási képletet és a korrelációs együtthatókat az illetékes hatóságok állapítják meg az árfolyammozgásról általuk készített elemzés alapján;ii. az illetékes hatóságok a korrelációs együtthatókat a devizapiacok alakulásának alapján rendszeresen felülvizsgálják".4. Az V. melléklet a következőképpen módosul:a)A 2. pont első mondatának helyébea következő szöveg lép:"Az 1. pont rendelkezéseitől eltérően, az illetékes hatóságok engedélyezhetik azoknak az intézményeknek, amelyek kötelesek az I., II., III., IV., VI., VII. és VIII. mellékletekben megállapított szavatoló tőke követelmények betartására, hogy alternatív meghatározást alkalmazzanak, amikor csak ezeknek a követelményeknek a betartásáról van szó".b)A 4.ponthelyébea következő szöveg lép:"4. A 2. pont c) pontjában említett alárendelt kölcsöntőke nem haladhatja meg az I., II., III., IV., VI., VII. és VIII. mellékletben megállapított tőkekövetelményeknek való megfelelést szolgáló eredeti szavatoló tőke legfeljebb 150 %-át, és csak az illetékes hatóságok számára elfogadható, különleges körülmények között közelítheti meg ezt az összeget".c)A 6. és a 7. pont helyébe a következő szöveg lép:"6. Az illetékes hatóságok engedélyezhetik a befektetési vállalkozásoknak, hogy meghaladják az alárendelt-kölcsöntőke 4. pontban előírt felső határát, ha azt prudenciális szempontból megfelelőnek ítélik meg és feltéve, hogy az ilyen alárendelt-kölcsöntőke és az 5. pontban említett elemek összessége nem haladja meg az I., II., III., IV., VI., VII. és VIII. mellékletben megállapított tőkekövetelményeknek való megfelelést szolgáló eredeti szavatoló tőke maximum 200 %-át, vagy ugyanannak az összegnek a 250 %-át, ha a befektetési vállalkozások saját tőkéjük kiszámításakor levonják a 2. pontban említett 2. d) elemet.7. Az illetékes hatóságok engedélyezhetik a hitelintézeteknek, hogy meghaladják a másodrangú kölcsöntőke 4. pontban előírt felső határát, ha azt prudenciális szempontból megfelelőnek ítélik meg és feltéve, hogy az ilyen alárendelt-kölcsöntőke és az 5. pontban említett elemek összessége nem haladja meg az I., II., III., IV., VI., VII. és VIII. mellékletben megállapított tőkekövetelményeknek való megfelelést szolgáló eredeti szavatoló tőke maximum 250 %-át".5. A szöveg a következő mellékletekkel egészül ki:"VII. MELLÉKLETÁRUKOCKÁZAT1. Minden egyes áruügylet vagy származtatott áruügylet-pozíciót szabványos mértékegységben kell kifejezni. Az áruügyletek azonnali (spot) árát az elszámolás pénznemében kell kifejezni.2. Az arany- vagy származtatott aranypozíciókat úgy kell tekinteni a piaci kockázat kiszámítása szempontjából, mintha a devizaárfolyam-kockázat hatálya alá tartoznának, és a III. vagy VIII. mellékletnek megfelelően kezelendők.3. E melléklet alkalmazásában a tisztán készletfinanszírozásra szolgáló pozíciók csak az árukockázat számításánál hagyhatók figyelmen kívül.4. Az ennek a mellékletnek az egyéb rendelkezései által nem érintett kamatláb- és devizaárfolyam-kockázatokat a forgalmazott, hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokra vonatkozó általános kockázatszámításánál és a devizaárfolyam-kockázat számításánál figyelembe kell venni.5. Ha a rövid pozíció a hosszú pozíciót megelőzően válik esedékessé, az intézményeknek az egyes piacokon fennálló likviditáshiány kockázata ellen is biztosítaniuk kell magukat.6. A 19. pont alkalmazásában valamely intézmény ugyanabban az áruban és azonos határidős áruügyleteiben, opcióiban és opciós utalványaiban lévő rövid (hosszú) pozícióit meghaladó hosszú (rövid) pozíciói az egyes áruk nettó pozícióival azonosak. Az illetékes hatóságoknak lehetővé kell tenniük a származtatott ügylet pozícióknak – a 8., 9. és 10. pontban megállapított rendelkezéseknek megfelelően – az alapul szolgáló áru pozíciójakénti kezelését.7. Az illetékes hatóságok a következő pozíciókat úgy tekinthetik, mint az ugyanazon áru pozícióit:- az áruk különböző alkategóriáinak pozíciói, amennyiben az alkategóriák egymás helyettesítésére leszállíthatók,és- a hasonló áruk pozíciói, amennyiben azok közeli helyettesítők, és amennyiben az ármozgások között legalább egyéves időszakon keresztül, egyértelműen legalább 0,9-es korreláció állapítható meg.Különleges értékpapírok8. A határidős áruügyleteket, és az áruk vételére vagy eladására vonatkozó határidős kötelezettségvállalásokat szabványos mértékegységben kifejezett, fiktív összegekként kell beépíteni a számítási rendszerbe, és esedékességüket a lejárat napjára való utalással jelölni kell. Az illetékes hatóságok megengedhetik, hogy a tőzsdén forgalmazott határidős ügylet tőkekövetelménye megegyezzen a tőzsde által előírt fedezettel, ha teljes mértékben meg vannak győződve arról, hogy az lehetővé teszi a határidős ügylethez kapcsolódó kockázat pontos felmérését, és az legalább megegyezik a határidős ügylet azon tőkekövetelményével, amelyet az ezen melléklet további részében meghatározott módszert alkalmazó számítás, vagy a VIII. mellékletben leírt belső modell módszer alkalmazása eredményezne. Az illetékes hatóságok 2006. december 31-ig megengedhetik továbbá, hogy az általuk elismert elszámolóház által elszámolt, az e pontban említett típusú, tőzsdén kívüli (OTC) származtatott áruügyletre vonatkozó tőkekövetelmény egyenlő legyen az elszámolóház által előírt fedezettel, amennyiben teljes mértékben meggyőződtek arról, hogy az lehetővé teszi a származtatott ügylettel kapcsolatos kockázat pontos felmérését, és legalább a szóban forgó ügylet azon tőkekövetelményével egyenlő, amelyet az e melléklet további részében ismertetett módszer alkalmazásával végzett számítás, vagy a VIII. mellékletben ismertetett belső modell módszer alkalmazása eredményezne.9. Azokat az áru swap-ügyleteket, ahol az ügylet egyik oldalán rögzített ár, a másik oldalán pedig az aktuális piaci ár áll, a lejárat szerinti lépcsőzetes megközelítésbe úgy kell beépíteni, mint az olyan ügylet fiktív összegével egyenlő pozíciók sorozatát, ahol egy pozíció a swa-pügylet egy kifizetésének felel meg, és be kell sorolni a 13. pontban szereplő, lejárati sávokat tartalmazó táblázatba. A pozíciók hosszú pozícióknak minősülnek, ha az intézmény rögzített árat fizet és változó árat kap, illetve rövid pozícióknak minősülnek, ha az intézmény rögzített árat kap és változó árat fizet.Azokat az áru swap-ügyleteket, ahol az ügylet oldalain különböző áruk állnak, a lejárati sávok módszere esetében a megfelelő elszámolási sávban kell elszámolni.10. Az áruügyletekre vagy származtatott áruügyletekre vonatkozó opciókat úgy kell kezelni, mintha azoknak az alapul szolgáló áru összegével egyenlő értékű pozíciók lennének, amelyekre az opció vonatkozik, megszorozva a delta értékével ennek a mellékletnek az értelmében. Az utóbbi pozíciók nettósíthatók az alapul szolgáló azonos áruügylet vagy származtatott áruügylet kiegyenlítő pozíciókkal szemben. Az alkalmazott delta érték az adott tőzsde által alkalmazott delta érték, amelyet az illetékes hatóságok számítanak ki, vagy ezek hiányában, továbbá a tőzsdén kívüli (OTC) opciók esetében az intézmény számít ki, azzal a feltétellel, hogy az illetékes hatóságok meggyőződtek arról, hogy az intézmény által alkalmazott modell megfelelő.Az illetékes hatóságok ugyanakkor előírhatják, hogy az intézmények delta értékeiket az illetékes hatóságok által meghatározott módszer alkalmazásával számítsák ki.Az illetékes hatóságok előírhatják az áruopciókkal kapcsolatos, delta kockázaton kívüli egyéb kockázatokkal szembeni biztosítéknyújtást. Az illetékes hatóságok megengedhetik, hogy a jegyzett, tőzsdei áruügylet-opció tőkekövetelménye megegyezzen a tőzsde által előírt fedezettel, ha teljes mértékben meg vannak győződve arról, hogy az biztosítja az opcióhoz kapcsolódó kockázat pontos felmérését, és az legalább megegyezik az opció azon tőkekövetelményével, amelyet az ezen melléklet további részében meghatározott módszert alkalmazó számítás, vagy a VIII. mellékletben leírt belső modell módszer alkalmazása eredményezne. Az illetékes hatóságok 2006. december 31-ig megengedhetik továbbá, hogy az általuk elismert elszámolóház által elszámolt tőzsdén kívüli (OTC) áruügylet-opcióra vonatkozó tőkekövetelmény egyenlő legyen az elszámolóház által előírt fedezettel, amennyiben teljes mértékben meggyőződtek arról, hogy az lehetővé teszi az opcióval kapcsolatos kockázat pontos felmérését, és legalább a tőzsdén kívüli (OTC) opció azon tőkekövetelményével egyenlő, amelyet az e melléklet további részében ismertetett módszer alkalmazásával végzett számítás, vagy a VIII. mellékletben ismertetett belső modell módszer alkalmazása eredményezne. Ezenfelül megengedhetik, hogy a megvásárolt, tőzsdén forgalmazott vagy tőzsdén kívüli (OTC) áruügylet-opció tőkekövetelménye megegyezzen az alapul szolgáló áru követelményével, azzal a kikötéssel, hogy az így keletkező követelmény nem haladja meg az opció piaci értékét. A jegyzett, tőzsdén kívüli (OTC) opció tőkekövetelményét az annak alapjául szolgáló árura tekintettel kell megállapítani.11. Az árukra vonatkozó opciós utalványokat ugyanúgy kell kezelni, mint a 10. pontban foglalt áruopciókat.12. A visszavásárlási megállapodásban az áruk vagy áruk tulajdonjogához kötődő szavatolt jogok átruházójának, valamint árukölcsönzési-megállapodásokban az áruk kölcsönbeadójának az ilyen árukat bele kell foglalnia tőkekövetelményeinek e melléklet szerinti kiszámításába.a) Lejárat szerinti lépcsőzetes megközelítés13. Az intézmény minden egyes árura külön lejárati sávot alkalmaz a következő táblázattal összhangban. Minden árupozíciót és minden olyan pozíciót, amely ugyanazon árupozíciónak minősül, a 7. pontnak megfelelően be kell sorolni a megfelelő lejárati sávba. A tényleges árukészleteket az első lejárati sávba kell besorolni.Lejárati sáv (1) | Különbözeti ráta (%-ban) (2) |0 ≤ 1 hónap | 1,50 |1 ≤ 3 hónap | 1,50 |> 3 ≤ 6 hónap | 1,50 |> 6 ≤ 12 hónap | 1,50 |> 12 ≤ 2 év | 1,50 |> 2 ≤ 3 év | 1,50 |> 3 év | 1,50 |14. Az illetékes hatóságok megengedhetik, hogy az azonos, illetve a 7. pont szerint azonosnak minősülő árupozíciókat kiegyenlítésre, illetve nettó alapon a megfelelő lejárati sávba besorolásra kerüljenek:- az azonos napon lejáró szerződésbeli pozíciók esetében,valamint- az egymáshoz képest 10 napon belül lejáró szerződésekbeli pozíciók esetében, amennyiben az ügyletet olyan piacokon forgalmazzák, amelyek napi szállítási határidőkkel rendelkeznek.15. Az intézmény ezt követően kiszámítja a hosszú pozíciók összegét és a rövid pozíciók összegét mindegyik lejárati sávban. Az előbbi (utóbbi) utóbbival (előbbivel) kiegyenlített összege egy adott lejárati sávban az adott sávon belül kiegyenlített pozíció lesz, míg a fennmaradó hosszú, illetve rövid pozíció ugyanannak a sávnak nem kiegyenlített pozíciója lesz.16. Az adott lejárati sávon belüli nem kiegyenlített hosszú (rövid) pozíció egy másik lejárati sávban lévő nem kiegyenlített rövid (hosszú) pozícióval kiegyenlített pozíciója a két lejárati sáv közötti kiegyenlített pozíció lesz. Az a nem kiegyenlített hosszú, illetve nem kiegyenlített rövid pozíció, ami így sem párosítható össze, lesz a nem kiegyenlített pozíció.17. Az intézménynek az egyes árukkal kapcsolatos tőkekövetelménye a megfelelő lejárati sávok táblázata alapján a következők összegeként számítandó ki:i. a kiegyenlített hosszú és rövid pozíciók összege, megszorozva az egyes lejárati sávokra a 13. pontban található táblázat második oszlopában feltüntetett különbözeti rátával és az áru azonnali árával;ii. a két lejárati sáv közötti viszonylatban kiegyenlített pozíció minden olyan lejárati sávra, amelyikbe egy nem kiegyenlített pozíció került átvitelre, megszorozva 0,6 %-kal (átviteli ráta) és az áru azonnali árával;iii. a fennmaradó nem kiegyenlített pozíciók, megszorozva 15 %-kal (outright ráta) és az áru azonnali árával.18. Az intézménynek az árukockázattal kapcsolatos teljes tőkekövetelményét az egyes árukra a 17. pontnak megfelelően kiszámított tőkekövetelmények összegeként kell kiszámolni.b) Egyszerűsített megközelítés19. Az intézménynek az egyes árukkal kapcsolatos tőkekövetelményét a következők összegeként kell kiszámítani:i. a nettó, hosszú vagy rövid pozíciók 15 %-a, szorozva az áru azonnali árával;ii. a hosszú és a rövid pozíciók összegeként kapott bruttó pozíció 3 %-a, szorozva az áru azonnali árával.20. Az intézménynek az árukockázattal kapcsolatos teljes tőkekövetelményét az egyes árukra a 19. pontnak megfelelően kiszámított tőkekövetelmények összegeként kell kiszámolni.VIII. MELLÉKLETBELSŐ MODELLEK1. Az illetékes hatóságok az e mellékletben megállapított feltételek mellett megengedhetik az intézményeknek, hogy a pozíció-kockázatukra, devizaárfolyam-kockázatukra és/vagy árukockázatukra vonatkozó tőkekövetelményt az I., III. és VII. mellékletben ismertetett módszerek helyett vagy azokkal kombinálva saját belső kockázatkezelési modelljeik szerint számítsák ki. Az illetékes hatóságoknak minden esetben kifejezett formában el kell ismerniük a tőkefelügyeleti célra alkalmazott modelleket.2. Az elismerés csak akkor adható meg, ha az illetékes hatóságok meggyőződtek arról, hogy az intézmény kockázatkezelési rendszere elméletileg megalapozott, egységesen végrehajtott és különösen megfelel a következő minőségi előírásoknak:i. a belső kockázatértékelési modell szorosan illeszkedik az intézmény napi kockázatkezelési folyamatába, és alapul szolgál a kockázatvállalásoknak az intézmény felső vezetése felé történő jelentéséhez;ii. az intézmény az üzleti kereskedelmi részlegétől független kockázatellenőrzési részleggel rendelkezik, amely közvetlenül a felső vezetésnek számol be. A részleg felel az intézmény kockázatkezelési rendszerének megtervezéséért és végrehajtásáért. A kockázatértékelési modell eredményeiről és az üzletkötési limitekkel kapcsolatban hozandó intézkedésekre vonatkozóan napi jelentéseket készít és azokat elemzi;iii. az intézmény igazgatótanácsa és felső vezetése aktívan részt vesz a kockázatellenőrzési folyamatban, és a kockázatellenőrző részleg által készített napi jelentéseket olyan szintet képviselő vezetés nézi át, amely megfelelő hatáskörrel rendelkezik az egyes üzletkötők által vállalt pozíciók, valamint az intézmény teljes kockázatvállalása csökkentésének végrehajtását illetően;iv. az intézmény a kifinomult modellek használatában jártas, megfelelő létszámú alkalmazottal rendelkezik a forgalmazás, a kockázatellenőrzés, az auditálás és a back-office területeken;v. az intézmény kialakult eljárásokkal rendelkezik a kockázatértékelési rendszer általános működésével kapcsolatos, dokumentált belső irányelveknek és ellenőrzésnek való megfelelés figyelemmel kísérésére és biztosítására;vi. az intézmény modelljei a kockázatértékelésben megfelelő pontosságú, igazolható, időbeli sorrend szerinti nyilvántartással rendelkeznek;vii. az intézmény rendszeresen szigorú stressz-vizsgálati programokat végez, amely eredményeit a felső vezetés vizsgálja felül, és azok az általa megállapított irányelvekben és limitekben tükröződnek;viii. az intézmény rendszeres belső ellenőrzési eljárásának részeként köteles független felülvizsgálatot végezni kockázatértékelési rendszerét illetően. Ennek a felülvizsgálatnak az üzleti kereskedelmi részlegek tevékenységeire és a független kockázatellenőrző részleg tevékenységeire is ki kell terjednie. Az intézménynek évente legalább egyszer felül kell vizsgálnia egész kockázatkezelési eljárását. A felülvizsgálatnál a következő szempontokat kell figyelembe venni:- a kockázatkezelési rendszer és eljárás dokumentációjának, valamint a kockázatellenőrző részleg szervezetének alkalmassága,- a piaci kockázatértékelés napi kockázatkezelésbe való beépítése és a vezetői információs rendszer integritása,- az az eljárás, amit az intézmény a főiroda és a back-office alkalmazottai által használt kockázatárazási modellek és értékelési rendszerek jóváhagyására alkalmaz,- a kockázatértékelési modell által lefedett piaci kockázatok köre és a kockázatértékelési eljárásban történő bármilyen jelentősebb változás érvényesítése,- a pozíciókra vonatkozó adatok pontossága és teljessége, a volatilitási és korrelációs feltevések pontossága és megfelelősége, valamint az értékelés és a kockázatérzékenységi számítások pontossága,- az intézmény által a belső modellek működtetésére felhasznált adatforrások következetességének, időszerűségének és megbízhatóságának – beleértve az ilyen adatforrások függetlenségét – értékelésére alkalmazott ellenőrzési eljárás,és- az intézmény által a modell pontosságának felmérése érdekében végzett utólagos tesztelés értékelésére alkalmazott ellenőrzési eljárás.3. Az intézmény modelljének pontosságát és teljesítményét egy utólagos ellenőrzési program segítségével kíséri figyelemmel. Az utólagos ellenőrzésnek minden munkanapra vonatkozóan összehasonlítást kell nyújtania az intézménynek a portfólió napvégi pozícióira vonatkozó modellje által kiadott egynapi kockázati értéke mértékének, és a portfólió értékének a következő munkanap végéig bekövetkezett egynapi változására vonatkozóan. Az illetékes hatóságok vizsgálják az intézménynek a portfólió értékében bekövetkezett tényleges és feltételes változásokra vonatkozó utólagos ellenérzés elvégzésére vonatkozó kapacitását. A portfólió értékének feltételes változásaira vonatkozóan végzett utólagos ellenőrzés a portfólió nap végi értékének és, változatlan pozíciókat feltételezve, a következő nap végi értékének az összehasonlítása alapján történik. Az illetékes hatóságok előírják az intézményeknek, hogy megfelelő intézkedéseket hozzanak utólagos ellenőrzési programjuk fejlesztésére, amennyiben az hiányosnak bizonyul.4. A tőzsdén forgalmazott hitelviszonyt megtestesítő értékpapír- és osztalékra jogosító értékpapír-pozíciókkal kapcsolatos egyedi kockázatokra vonatkozó tőkekövetelmény kiszámítását illetően az illetékes hatóságok akkor ismerhetik el egy intézmény belső modelljének használatát, ha az e melléklet további részében szereplő feltételeken felül a következőknek is megfelel:- magyarázatot ad a portfólió időbeli árváltozásaira,- képes mérni a koncentrációt a portfólió nagyságát és az összetételében bekövetkezett változásokat illetően,- kedvezőtlen körülmények között is teherbíró,- arra irányuló utólagos ellenőrzéssel érvényesítik, hogy képes-e az egyedi kockázat pontos észlelésére. Ha az illetékes hatóságok lehetővé teszik ezen utólagos ellenőrzésnek az adott al-portfóliókon való elvégzését, akkor azokat következetesen kell kiválasztani.5. Az olyan belső modelleket használó intézmények esetében, amelyek a (4) bekezdés szerint nem elismertek, az egyedi kockázatra az I. mellékletnek megfelelően kiszámított külön tőkeösszeg alkalmazandó.6. A 10. pont ii. alpontja alkalmazásában az intézmény saját számításának eredményeit legalább 3-as tényezővel kell megszorozni.7. A szorzótényezőt az alábbi táblázatnak megfelelően egy 0 és 1 közötti plusz-tényezővel meg kell növelni a legutóbbi 250 munkanapban az intézmény által végzett utólagos ellenőrzés által észlelt túllépések számától függően. Az illetékes hatóságok előírják az intézmény számára, hogy a túllépések számát a portfólió értékének tényleges vagy feltételes változásaira végzett utólagos ellenőrzés alapján következetesen számítsa ki. Túllépésnek számít az a portfólió értékében egy nap alatt bekövetkezett változás, ami meghaladja az intézmény modellje által kiadott egynapos kockázati érték mértékét. A plusz-tényező meghatározásához a túllépések számát legalább negyedévente fel kell mérni.A túllépések száma | Plusz-tényező |Kevesebb, mint 5 | 0,00 |5 | 0,40 |6 | 0,50 |7 | 0,65 |8 | 0,75 |9 | 0,85 |10 vagy annál több | 1,00 |Az illetékes hatóságok egyes esetekben és kivételes helyzetben eltekinthetnek a szorzótényezőnek a fenti táblázat szerinti plusz-tényezővel történő megnövelésétől, ha az intézmény az illetékes hatóságok felé igazolta, hogy az ilyen növelés indokolatlan lenne, és hogy a modell alapvetően megbízható.Ha több túllépés jelzi, hogy a modell nem kellőképpen pontos, az illetékes hatóságok visszavonhatják a modell elismerését, vagy megfelelő intézkedéseket hozhatnak a modell haladéktalan kiigazításának biztosítására.Annak érdekében, hogy az illetékes hatóságok folyamatosan ellenőrizhessék a plusz-tényező alkalmasságát, az intézmény köteles haladéktalanul, de minden esetben legfeljebb öt munkanapon belül értesíteni az illetékes hatóságokat az utólagos ellenőrzési programjukból származó olyan túllépésekről, amelyek a fenti táblázat szerint a plusz-tényező növekedését vonnák maga után.8. Ha az intézmény modelljét az illetékes hatóságok a 4. pontnak megfelelően elismerték az egyedi kockázattal kapcsolatos tőkekövetelmény kiszámítását illetően, az intézmény a 6., 7. és 10. pont szerint kiszámított tőkekövetelményét a következők valamelyike szerinti összegű pótdíjjal növeli meg:i. a kockázati érték mértékének az egyedi kockázati része, amit a felügyeleti iránymutatásnak megfelelően, vagy az intézmény választása szerint el kell különíteni;ii. a hitelviszonyt megtestesítő és osztalékra jogosító értékpapír-pozíciók al-portfólióinak kockázati értékének egyedi kockázatot tartalmazó értékelései.Az ii. lehetőséget alkalmazó intézményeknek előre meg kell határozniuk al-portfólió struktúrájukat, és azt az illetékes hatóságok hozzájárulása nélkül nem változtathatják meg.9. Az illetékes hatóságok eltekinthetnek a 8. pont szerinti, pótdíjra vonatkozó követelménytől, ha az intézmény igazolja, hogy modellje az elfogadott nemzetközi normákkal összhangban, a forgalmazott hitelviszonyt megtestesítő és osztalékra jogosító értékpapír-pozícióival kapcsolatos esemény- és mulasztási kockázatokat is pontosan képes észlelni.10. Az intézményeknek a következők közül a magasabb tőkekövetelménynek kell eleget tenniük:i. az e mellékletben meghatározott paramétereknek megfelelően értékelt előző napi kockázati érték;ii. a megelőző 60 munkanapon mért napi kockázati értékek átlaga, szorozva a 6. pontban említett tényezővel, és a 7. pontban említett plusz-tényezővel korrigálva.11. A kockázati érték kiszámítására a következő minimális követelmények vonatkoznak:i. legalább naponta történő kockázati érték számítás;ii. 99 %-os, egyoldalú konfidencia-intervallum;iii. 10 napos tartási periódus;iv. legalább egyéves tényleges megfigyelési időszak, kivéve, ha az árfolyam-ingadozás jelentős növekedése ennél rövidebb megfigyelési időszakot indokol;v. háromhavonkénti adatállomány-frissítés.12. Az illetékes hatóságok megkövetelik, hogy a modell pontosan mérje az opciók, illetve opciószerű pozíciók összes lényeges árfolyamkockázatát, és a modell által le nem fedett minden más kockázatra a szavatoló tőke formájában megfelelő fedezet álljon rendelkezésre.13. Az illetékes hatóságok megkövetelik, hogy a kockázatértékelési modell észlelje az intézménynek a vonatkozó piacokon folytatott tevékenységének szintjétől függő, megfelelő számú kockázati tényezőt. Legalább a következő rendelkezéseket be kell tartani:i. a kamatlábkockázat esetében a kockázatértékelési rendszernek magában kell foglalnia egy sor olyan kockázati tényezőt az egyes valuták kamatlábaira vonatkozóan, amelyre az intézmény mérlegben szereplő vagy mérlegen kívüli pozícióit illetően kamatláb-érzékeny. Az intézménynek a hozamgörbéket az általánosan elfogadott megközelítések valamelyikével kell modelleznie. A főbb piacok és valuták esetében jelentősebb kamatlábkockázat esetén a hozamgörbét legalább hat lejárati sávra kell osztani a kamatláb-ingadozásoknak a hozamgörbe mentén való változásának követése érdekében. A kockázatkezelési rendszernek a különböző hozamgörbék közötti tökéletesnél gyengébb korrelációban lévő mozgások kockázatát is kezelnie kell;ii. a devizaárfolyam-kockázatot illetően a kockázatértékelési rendszernek magában kell foglalnia az aranyban és az intézmény egyedi külföldi valutában megnevezett pozícióinak megfelelő kockázati tényezőket;iii. a részvénykockázatot illetően a kockázatértékelési rendszernek legalább minden olyan részvénypiacra külön kockázati tényezőt kell használni, ahol az intézmény jelentős pozíciókkal rendelkezik;iv. az árukockázatot illetően a kockázatértékelési rendszernek legalább minden olyan árura külön kockázati tényezőt kell használni, ahol az intézmény jelentős pozíciókkal rendelkezik. A kockázatértékelési rendszernek mérnie kell a hasonló, de nem azonos áruk és a határidős árfolyamokban a lejárati megfelelések hiányából adódó változások kockázata közötti, tökéletesnél gyengébb korreláció kockázatát is. Továbbá figyelembe kell vennie a piac jellemzőit, különösen a leszállítási határidőket, és a kereskedők részére a pozíciók lezárására biztosított hatáskört.14. Az illetékes hatóságok, a kockázati kategóriákon belül és a kockázati kategóriák között, megengedhetik az intézményeknek empirikus korrelációk használatát is, ha meggyőződtek arról, hogy az intézménynek a korrelációk mérésére szolgáló rendszere megalapozott és egységesen megvalósított."--------------------------------------------------