title: Az Európai Parlament és a Tanács 2001/77/EK irányelve (2001. szeptember 27.) a belső villamosenergia-piacon a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia támogatásáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32001L0077

Hivatalos Lap L 283 , 27/10/2001 o. 0033 - 0040

		Az Európai Parlament és a Tanács 2001/77/EK irányelve(2001. szeptember 27.)a belső villamosenergia-piacon a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia támogatásárólAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 175. cikke (1) bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],tekintettel a Régiók Bizottsága véleményére [3],a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően [4],mivel:(1) Napjainkban a Közösségben a megújuló energiaforrások kiaknázása elmarad a lehetőségektől. A Közösség felismeri a megújuló energiaforrások támogatásának elsődleges szükségességét, mivel ezek kiaknázása hozzájárul a környezetvédelemhez és a fenntartható fejlődéshez. Ezenfelül helyi munkahelyeket teremthet, kedvezően hat a társadalmi kohézióra, biztonságosabbá teszi az energiaellátást, és lehetővé teszi a kiotói célkitűzések gyorsabb megvalósítását. Mindezek érdekében biztosítani kell, hogy ezeket a lehetőségeket a belső villamosenergia-piac keretein belül minél nagyobb mértékben aknázzák ki.(2) A Közösség, amint a megújuló energiaforrásokról szóló fehér könyvben (a továbbiakban: "Fehér Könyv") körvonalazta, elsőrangú jelentőséget tulajdonít a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia támogatásának az energiaellátás biztonsága, diverzifikálása, a környezetvédelem, valamint a társadalmi és gazdasági kohézió elősegítése érdekében. Ezt a szándékot erősítette meg a megújuló energiaforrásokról szóló, 1998. június 8-i tanácsi állásfoglalás [5], valamint a Fehér Könyvről szóló európai parlamenti állásfoglalás [6].(3) A megújuló energiaforrásból előállított villamos energia felhasználásának fokozása fontos részét képezi az ENSZ éghajlatváltozásról szóló keretegyezményéhez csatolt Kiotói Jegyzőkönyvben foglaltak megvalósítását szolgáló intézkedéscsomagnak, valamint a további kötelezettségvállalások teljesítésére irányuló bármely egyéb politikai intézkedéscsomagnak.(4) Az 1999. május 11-i tanácsi következtetésekben és a megújuló energiaforrásokról szóló, 1998. június 17-i európai parlamenti állásfoglalásban [7] felkérték a Bizottságot, hogy terjesszen be konkrét javaslatot a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energiához a belső piacon történő hozzáférésre vonatkozó közösségi keret kidolgozására. A megújuló energiaforrásokról és a belső villamosenergia-piacról szóló, 2000. március 30-i európai parlamenti állásfoglalás [8] hangsúlyozta továbbá, hogy a megújuló energiaforrásokkal kapcsolatos nagyszabású, kötelező erejű, nemzeti szintű célkitűzések nélkülözhetetlenek az eredmények elérése és a Közösség céljainak megvalósítása érdekében.(5) Annak érdekében, hogy a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia középtávon nagyobb piaci részarányhoz jusson, valamennyi tagállamot kötelezni kell arra, hogy tűzzön ki a megújuló energiaforrásokból előállított villamosenergia-fogyasztásra vonatkozó nemzeti célelőirányzatokat.(6) A nemzeti célelőirányzatnak összhangban kell állnia azokkal a nemzeti kötelezettségvállalásokkal, amelyek a Közösség által a Kiotói Jegyzőkönyv értelmében elfogadott, az éghajlatváltozással kapcsolatos kötelezettségek részét képezik.(7) A Bizottságnak fel kell mérnie, hogy az egyes tagállamok milyen mértékben közelítették meg saját célelőirányzataikat, és hogy azok milyen mértékben felelnek meg a globális célelőirányzatnak, amely a 2010. évre a bruttó hazai energiafogyasztás 12 %-át irányozza elő, figyelembe véve, hogy a Fehér Könyvben a 2010. évig a Közösség egészére vonatkozóan kitűzött 12 % hasznos iránymutatóul szolgál mind a Közösség, mind az egyes tagállamok fokozott erőfeszítéseihez, szem előtt tartva azt is, hogy érvényre kell juttatni az egyes országokban uralkodó eltérő viszonyokat. Amennyiben ez a célkitűzések eléréséhez szükséges, a Bizottság olyan javaslatokat nyújt be az Európai Parlament és a Tanács részére, amelyek kötelező érvényű célkitűzéseket is tartalmazhatnak.(8) Azokban az esetekben, ha energiaforrásként hulladékot használnak, a tagállamoknak meg kell felelniük a hulladékgazdálkodásra vonatkozó hatályos közösségi jogszabályoknak. Ennek az irányelvnek az alkalmazása nem érinti a hulladékokról szóló, 1975. július 15-i 75/442/EGK tanácsi irányelv 2a. és 2b. mellékletében [9] szereplő fogalommeghatározásokat. A megújuló energiaforrások támogatásának összhangban kell állnia más közösségi célkitűzésekkel, különös tekintettel a hulladékkezelés hierarchiájára. Ennek megfelelően a megújuló energiaforrások majdani támogatási rendszerében nem lesz támogatható az el nem különített települési hulladék elégetése, amennyiben az a hierarchiával ellentétes.(9) A biomassza ezen irányelvben használt fogalommeghatározása nem érinti a nemzeti jogszabályokban szereplő, ettől eltérő fogalommeghatározásokat, ha azok az ezen irányelvben meghatározottaktól eltérő célokra szolgálnak.(10) Ez az irányelv nem kötelezi a tagállamokat arra, hogy a másik tagállamtól beszerzett származási garanciát vagy a villamos energia ennek megfelelő beszerzését elismerjék, mint a nemzetikvóta-kötelezettség teljesítéséhez való hozzájárulást. Mindazonáltal a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia kereskedelmének elősegítése, valamint a fogyasztói választás megkönnyítése érdekében a megújuló és a nem megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia világos megkülönböztetése céljából szükség van az ilyen típusú energiára vonatkozó származási garanciára. A származási garanciák rendszere önmagában nem jogosít fel a különböző tagállamokban létrehozott nemzeti támogatási rendszerekből származó támogatásra. Fontos, hogy ezek a származási garanciák a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia valamennyi formájára vonatkozzanak.(11) Fontos, hogy a származási garanciákat egyértelműen megkülönböztessék a becserélhető zöld bizonyítványoktól.(12) A környezetvédelem állami támogatásáról szóló közösségi iránymutatás [10] elismeri a megújuló energiaforrások állami támogatásának szükségességét, amely egyebek között figyelembe veszi annak szükségességét is, hogy a villamos energia külső előállítási költségeit beépítsék az árakba. Mindazonáltal a Szerződés rendelkezéseit és különösen annak 87. és 88. cikkét továbbra is alkalmazni kell az ilyen jellegű állami támogatásra.(13) Meg kell teremteni a megújuló energiaforrások piacának jogszabályi kereteit.(14) Az egyes tagállamok különböző nemzeti szintű támogatási rendszereket alkalmaznak a megújuló energiaforrásokkal kapcsolatban, többek között a zöld bizonyítványok, a beruházási támogatások, az adómentesség, az adókedvezmények és az adóvisszatérítés, valamint a közvetlen ártámogatás rendszerét. Az ezen irányelvben megfogalmazott cél elérésének egyik fontos eszköze – a befektetői bizalom megtartása érdekében – e rendszerek megfelelő működésének szavatolása mindaddig, amíg működésbe nem lépnek a közösségi keretek.(15) A támogatási rendszerek vonatkozásában közösségi szintű keretekről határozni túl korai lenne, tekintve hogy a nemzeti rendszerekkel kapcsolatban egyelőre korlátozott tapasztalatok állnak rendelkezésre, és a megújuló energiaforrásokból előállított, ártámogatásban részesülő villamos energia részaránya a Közösségen belül jelenleg viszonylag alacsony.(16) Mindazonáltal megfelelő átmeneti időszakot követően a támogatási rendszereket a fejlődő belső villamosenergia-piachoz kell igazítani. Ezért helyénvaló, hogy a Bizottság figyelemmel kísérje a helyzet alakulását, és a nemzeti rendszerek alkalmazása során gyűjtött tapasztalatokról jelentést készítsen. Szükség esetén az említett jelentés következtetései fényében a Bizottságnak javaslatot kell tennie a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia támogatási rendszereivel kapcsolatos közösségi keret kidolgozására. Ennek a javaslatnak hozzá kell járulnia a nemzeti célelőirányzatok eléréséhez, összeegyeztethetőnek kell lennie a belső villamosenergia-piac elveivel, és figyelembe kell vennie a különböző megújuló energiaforrások sajátosságait, valamint az eltérő technológiákat és a földrajzi különbségeket is. Elő kell segítenie továbbá a megújuló energiaforrások hatékony felhasználását; egyszerűnek és ugyanakkor a lehető leghatékonyabbnak kell lennie, különös tekintettel a költségekre, továbbá elegendő, legalább hétéves átmeneti időszakokat kell tartalmaznia, fenn kell tartania a befektetők bizalmát, és el kell kerülnie a meg nem térülő befektetéseket. Ez a keret biztosítaná a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia versenyképességét a nem megújuló energiaforrásokból előállított villamos energiával szemben, korlátozná a fogyasztókra háruló költségeket, továbbá középtávon csökkentené az állami támogatás szükségességét.(17) A megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia fokozott elterjedése lehetővé teszi a méretgazdaságosság növelését, ami a költségek csökkenésével jár.(18) Fontos kihasználni a piaci erők erejét és a belső piacot, valamint a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energiát versenyképessé és az európai polgárok számára vonzóvá tenni.(19) A megújuló energiaforrások piacának ösztönzése során figyelembe kell venni annak a regionális és a helyi fejlesztési lehetőségekre, az exportlehetőségekre, a társadalmi kohézióra és a foglalkoztatási lehetőségekre kifejtett pozitív hatásait, különös tekintettel a kis- és középvállalkozásokra, valamint a független energiatermelőkre.(20) Figyelembe kell venni a megújuló energiaforrások ágazatának sajátos szerkezetét, különösen a villamos energia megújuló energiaforrásokból történő előállítására szolgáló erőművek építésének engedélyezését szabályozó közigazgatási eljárások felülvizsgálata során.(21) Bizonyos körülmények között a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia szállítása és elosztása nem biztosítható tökéletesen anélkül, hogy az ne lenne hatással a távvezeték-hálózat megbízhatóságára és biztonságára, következésképpen a garanciák ezzel összefüggésben tartalmazhatnak pénzbeli térítést is.(22) A megújuló energiaforrást hasznosító új villamosenergia-termelők bekapcsolási költségeit objektíven, átláthatóan és megkülönböztetésmentesen kell kezelni, továbbá megfelelően figyelembe kell venni a hasznot, amelyet a hálózatba bekapcsolt villamosenergia-termelők jelentenek a hálózat számára.(23) Mivel a javasolt intézkedés általános célkitűzéseit tagállami szinten nem lehet kielégítően megvalósítani, illetve azok az intézkedés nagyságrendje, illetve hatásai miatt közösségi szinten könnyebben elérhetők, a Közösség a szubszidiaritás Szerződés 5. cikkében meghatározott elvével összhangban intézkedéseket fogadhat el. Mindazonáltal ezek részletes végrehajtását a tagállamokra kell bízni, lehetővé téve, hogy minden tagállam megválaszthassa a saját helyzetének legjobban megfelelő rendszert. Az említett cikkben meghatározott arányosság elvével összhangban ez az irányelv nem lép túl azon, ami az említett célkitűzések eléréséhez szükséges,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkCélEzen irányelv célja, hogy a belső villamosenergia-piacon ösztönözze a megújuló energiaforrásoknak az energiatermeléshez való nagyobb mértékű hozzájárulását, és alapot teremtsen azok majdani közösségi keretéhez.2. cikkFogalommeghatározásokEnnek az irányelvnek az alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:a) "megújuló energiaforrások": a nem fosszilis megújuló energiaforrások (szél-, nap-, geotermikus, hullám-, árapály-, víz- energia, biomassza, hulladék-lerakóhelyeken és szennyvíztisztító telepeken keletkező gázok, biogázok energiája);b) "biomassza": a mezőgazdaságból, erdőgazdálkodásból és az ehhez kapcsolódó iparágakból származó termékek, hulladékok és maradékanyagok (a növényi és állati eredetűeket is beleértve) biológiailag lebontható része, valamint az ipari és települési hulladék biológiailag lebontható része;c) "megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia": a kizárólag megújuló energiaforrásokat hasznosító erőművek által előállított villamos energia, valamint a hagyományos energiaforrásokat is hasznosító vegyes erőművek által előállított villamos energia megújuló energiaforrásból előállított része, beleértve a tároló rendszerek feltöltésére használt megújuló villamos energiát, a tároló rendszerek eredményeképpen előállított villamos energiát kivéve;d) "energiafogyasztás": a nemzeti energiatermelés, beleértve a saját termelésű, valamint az importált energiát, és leszámítva az exportált energiát (bruttó nemzeti villamosenergia-fogyasztás).A fentiek mellett a villamos energia belső piacára vonatkozó közös szabályokról szóló, 1996. december 19-i 96/92/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [11] fogalommeghatározásait is alkalmazni kell.3. cikkNemzeti célelőirányzatok(1) A tagállamok a (2) bekezdésben említett nemzeti célelőirányzatoknak megfelelően megteszik a szükséges lépéseket a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia fogyasztása fokozásának ösztönzésére. Ezeknek a lépéseknek arányban kell állniuk az elérendő céllal.(2) A tagállamok legkésőbb 2002. október 27-ig, ezt követően pedig ötévente elfogadják és közzéteszik a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia fogyasztásának nemzeti célelőirányzatait tartalmazó, a következő 10 évre vonatkozó, a villamosenergia-fogyasztás százalékában kifejezett jelentést. A jelentés a nemzeti célelőirányzatok megvalósítása érdekében nemzeti szinten meghozott, illetve tervezett intézkedéseket is tartalmazza. A célok legkésőbb 2010-ig történő meghatározásához a tagállamok:- figyelembe veszik a mellékletben szereplő referenciaértékeket,- biztosítják, hogy a célkitűzések összhangban legyenek minden olyan nemzeti kötelezettségvállalással, amelyet a Közösség által az Egyesült Nemzetek éghajlatváltozási keretegyezménye Kiotói Jegyzőkönyve értelmében elfogadott éghajlatváltozási kötelezettségvállalásokkal összefüggésben fogadtak el.(3) A tagállamok első ízben legkésőbb 2003. október 27-ig, majd minden ezt követő második évben közzéteszik a nemzeti célelőirányzatok megvalósításában elért eredményeket elemző jelentést – különös tekintettel a célok megvalósítását valószínűleg befolyásoló éghajlati tényezőkre – megjelölve, hogy a megtett intézkedések milyen mértékben igazodnak az éghajlatváltozásból adódó nemzeti kötelezettségekhez.(4) A tagállamok (2) és (3) bekezdésben említett jelentései alapján a Bizottság felméri, hogy:- milyen mértékű előrelépést értek el a tagállamok a nemzeti célelőirányzataik megvalósításában,- milyen mértékben igazodnak a nemzeti célelőirányzatok a 2010. évre a bruttó nemzeti energiafogyasztás 12 %-ának megfelelő globális célelőirányzathoz, és különösen ahhoz, hogy a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia részarányának a teljes közösségi energiafogyasztáshoz képest a 2010. évre el kell érnie a 22,1 %-ot.A Bizottság a következtetéseit jelentésben teszi közzé, első ízben legkésőbb 2004. október 27-ig, ezt követően pedig kétévente. A jelentéshez szükség szerint javaslatokat is fűz az Európai Parlament és a Tanács számára.Ha a (2) bekezdésben említett jelentés következtetései szerint a nemzeti célelőirányzatok – nem kellőképpen indokolt, illetve az új tudományos eredményekkel nem indokolható okból – valószínűleg nem állnak összhangban a globális célelőirányzatokkal, a javaslatoknak ki kell térniük a nemzeti célelőirányzatokra, és adott esetben megfelelő formában kötelező érvényű célokat is tartalmazhatnak.4. cikkTámogatási rendszerek(1) A Bizottság a Szerződés 87. és 88. cikkének sérelme nélkül értékeli a tagállamokban megvalósított mechanizmusok alkalmazását, amelyeknek megfelelően a villamosenergia-termelők a hatóságok által kiadott rendelkezések értelmében közvetlen vagy közvetett támogatásban részesülnek, és amelyek korlátozó hatást gyakorolhatnak a kereskedelemre, azon az alapon, hogy e mechanizmusok hozzájárulnak a Szerződés 6. és 174. cikkében meghatározott célok megvalósításához.(2) A Bizottság legkésőbb 2005. október 27-ig megfelelően dokumentált jelentést készít az (1) bekezdésben említett különböző mechanizmusok alkalmazásával és párhuzamos működésével kapcsolatban szerzett tapasztalatokról. A jelentés értékeli az (1) bekezdésben említett támogatási rendszerek eredményességét – beleértve a költséghatékonyságot is – a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia felhasználásának előmozdításában, a 3. cikk (2) bekezdésében említett nemzeti célelőirányzatoknak megfelelően. A jelentéshez szükség esetén a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia támogatási rendszereivel kapcsolatos közösségi keretre vonatkozó javaslatot mellékelnek.A keretre vonatkozó javaslatoknak:a) hozzá kell járulniuk a nemzeti célelőirányzatok megvalósításához;b) összeegyeztethetőnek kell lenniük a belső villamosenergia-piac elveivel;c) figyelembe kell venniük a különböző megújuló energiaforrások sajátosságait az eltérő technológiákkal és földrajzi különbségekkel együtt;d) elő kell mozdítaniuk a megújuló energiaforrások hatékony felhasználását, egyszerűnek, ugyanakkor a lehető leghatékonyabbnak kell lenniük, különös tekintettel a költségekre;e) elegendő, legalább hétéves átmeneti időszakokat kell tartalmazniuk a nemzeti támogatási rendszereket illetően, és fenn kell tartaniuk a befektetők bizalmát.5. cikkA megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia származási garanciája(1) A tagállamok legkésőbb 2003. október 27-ig biztosítják, hogy a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia származása ennek az irányelvnek az értelmében, az egyes tagállamok által megállapított objektív, átlátható és megkülönböztetésmentes feltételeknek megfelelően szavatolható legyen. A tagállamok ennek érdekében biztosítják, hogy kérésre az ennek igazolására szolgáló származási garanciát állítsanak ki.(2) A tagállamok egy vagy több, a termelési és elosztási tevékenységektől független illetékes szervet jelölhetnek ki e származási garanciák kiadásának felügyeletére.(3) A származási garancia:- megjelöli az energiaforrást, amelyből a villamos energia származik, a termelés helyét és idejét, illetve vízerőművek esetén a kapacitást,- alkalmas arra, hogy a megújuló energiaforrásból előállított villamos energia termelője bizonyíthassa, hogy az általa forgalmazott villamos energiát az ezen irányelv szerinti megújuló energiaforrások hasznosításával állította elő.(4) A (2) bekezdésnek megfelelően kiadott, ilyen jellegű származási garanciát a tagállamok, kizárólag a (3) bekezdésben említett elemek bizonyítékaként, kölcsönösen elismerik. A származási garancia mint ilyen bizonyíték elismerése csak tárgyilagos, átlátható és megkülönböztetésmentes feltételek alapján tagadható meg, különösen, ha annak oka a csalás megakadályozása. A származási garancia elismerésének megtagadása esetén a Bizottság az elutasító felet kötelezheti annak elismerésére, különös tekintettel az ezen elismerés alapjául szolgáló objektív, átlátható és megkülönböztetésmentes feltételekre.(5) A tagállamok és az illetékes szervek megfelelő mechanizmusokat vezetnek be annak érdekében, hogy a származási garanciák pontosak és megbízhatók legyenek, és a 3. cikk (3) bekezdésében említett jelentésben ismertetik a garanciarendszer megbízhatóságának biztosítása érdekében tett intézkedéseket.(6) A Bizottság a tagállamokkal folytatott konzultációt követően, a 8. cikkben említett jelentésben mérlegeli azokat a formai és módszerbeli lehetőségeket, amelyeket a tagállamok betarthatnak annak érdekében, hogy bizonyítsák a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia származását. A Bizottság szükség esetén javasolja az Európai Parlament és a Tanács számára, hogy ebben a vonatkozásban közös szabályokat fogadjanak el.6. cikkKözigazgatási eljárások(1) A tagállamok vagy a tagállamok által kinevezett illetékes szervek értékelik a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energiát termelő erőművekre alkalmazandó engedélyezési eljárások és a 96/92/EK irányelv 4. cikkében meghatározott egyéb eljárások jelenleg hatályos törvényi és rendeleti kereteit, az alábbiak érdekében:- a megújuló energiaforrásokat hasznosító villamosenergia-termelés növelése szabályozási és nem szabályozási korlátainak csökkentése,- az eljárások egyszerűsítése és meggyorsítása a megfelelő közigazgatási szinten, illetve- annak biztosítása, hogy a szabályok objektívek, átláthatók és megkülönböztetésmentesek legyenek, valamint teljes mértékben figyelembe vegyék a különböző megújuló energiaforrásokhoz alkalmazott eltérő technológiák sajátosságait.(2) A tagállamok legkésőbb 2003. október 27-ig jelentést tesznek közzé az (1) bekezdésben említett értékelésről, adott esetben megjelölve a megtett intézkedéseket. A jelentés célja, hogy – abban az esetben, ha ez a nemzeti jogszabályokkal összefüggésben helyénvaló – tájékoztatást adjon arról, hogy melyik szakaszban tartanak az alábbi területeken:- az engedélyezési pályázatok határidejének, átvételének és elbírálásának összehangolása a különböző közigazgatási szervek között,- a lehetséges iránymutatások összeállítása az (1) bekezdésben említett tevékenységekhez, valamint a megújuló energiaforrásokból előállított energiát előállítóknak szóló gyorsított tervezési eljárás lehetőségeinek elemzése, valamint- olyan hatóságok kijelölése, amelyek az engedélyek kiadásáért felelős hatóságok és az engedélyezésre pályázók közötti vitás esetekben közvetítőként lépnek fel.(3) A Bizottság a 8. cikkben említett jelentésben – a tagállamok e cikk (2) bekezdésében említett jelentései alapján – értékeli az (1) bekezdésben említett célkitűzések megvalósítása szempontjából legjobb gyakorlatokat.7. cikkA távvezeték-hálózattal kapcsolatos kérdések(1) A távvezeték-hálózat megbízhatósága és biztonsága fenntartásának sérelme nélkül a tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a szállítórendszer és az elosztórendszer üzemeltetői saját ellátási területükön szavatolják a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia szállítását és elosztását. Rendelkezhetnek továbbá arról, hogy a távvezeték-hálózathoz való hozzáférésnél a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia elsőbbséget élvezzen. A szállítórendszer üzemeltetői a villamosenergia-fejlesztő létesítmények forgalmának irányítása során előnyben részesítik a megújuló energiaforrásokat felhasználó villamosenergia-fejlesztő létesítményeket, amennyiben ezt a nemzeti villamosenergia-rendszer működése lehetővé teszi.(2) A tagállamok bevezetik a jogi kereteket – illetve kötelezik a szállítórendszer és az elosztórendszer üzemeltetőit arra, hogy megalkossák és kihirdessék saját szabályzatukat – a megújuló energiaforrásokat hasznosító, újonnan belépő energiatermelőknek az összekapcsolt hálózatra történő rákapcsolásához szükséges műszaki átalakításból (pl. hálózati csatlakozások és a hálózat megerősítése) eredő költségek viselésére vonatkozóan.A szabályzat objektív, átlátható és megkülönböztetésmentes feltételekre épül, különös tekintettel valamennyi olyan költségre és haszonra, amely az új termelőknek a hálózatra történő rákapcsolásával függ össze. A szabályzat többfajta hálózati kapcsolatot is meghatározhat.(3) A tagállamok adott esetben kötelezik a szállítórendszerek és elosztórendszerek üzemeltetőit a (2) bekezdésben említett költségeknek vagy azok egy részének a viselésére.(4) A szállítórendszerek és elosztórendszerek üzemeltetői kötelesek a hálózatba újonnan bekapcsolódni szándékozó villamosenergia-termelők részére mindenre kiterjedő, részletes becslést készíteni a csatlakozással kapcsolatos költségekről. A tagállamok engedélyezhetik a hálózatba bekapcsolódni szándékozó, megújuló energiaforrásokat hasznosító energiatermelők számára, hogy a hálózathoz való kapcsolódás munkálatainak elvégzésére ajánlati felhívást tegyenek közzé.(5) A tagállamok bevezetik a jogi kereteket vagy kötelezik a szállítórendszer és az elosztórendszer üzemeltetőit arra, hogy megalkossák és közzétegyék saját szabályzatukat a rendszer telepítéséből, például a hálózati csatlakozásokból és a hálózat megerősítéséből eredő költségeknek az annak eredményét élvező valamennyi termelő közötti megosztására vonatkozóan.A költségek megosztását objektív, átlátható és megkülönböztetésmentes feltételekre épülő rendszer szabályozza, figyelembe véve azokat az előnyöket, amelyekhez a hálózatba kezdetben vagy utólag bekapcsolódó termelők, valamint a szállítórendszer és az elosztórendszer üzemeltetői a bekapcsolódásból eredően jutnak.(6) A tagállamok biztosítják, hogy a szállítás és az elosztás költségei ne jelentsenek hátrányos megkülönböztetést a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia, különösen a megújuló energiaforrásokból a peremterületeken, például a szigeteken vagy alacsony népsűrűségű területeken előállított energia tekintetében.A tagállamok adott esetben bevezetik a jogi kereteket vagy kötelezik a szállítórendszer és az elosztórendszer üzemeltetőit arra, hogy megalkossák és közzétegyék saját szabályzatukat annak biztosítása érdekében, hogy a megújuló energiaforrásokat hasznosító erőművekben előállított villamos energia szállításáért és elosztásért felszámolt díjak tükrözzék az erőműveknek a hálózathoz való csatlakozása révén elérhető kedvezőbb költségeket. Ilyen kedvezőbb költség adódhat a kisfeszültségű hálózat közvetlen használatából.(7) A tagállamok a 6. cikk (2) bekezdésében említett jelentésben fontolóra veszik azokat az intézkedéseket is, amelyek megkönnyítik a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia hálózatához történő hozzáférését. A jelentés többek között a kétirányú mérés bevezetésének megvalósíthatóságát is vizsgálja.8. cikkÖsszefoglaló jelentésA tagállamok által a 3. cikk (3) bekezdése és a 6. cikk (2) bekezdése szerint készített jelentések alapján a Bizottság legkésőbb 2005. december 31-ig, ezt követően pedig ötévenként összefoglaló jelentést készít az Európai Parlament és a Tanács számára ezen irányelv végrehajtásáról.Ebben a jelentésben:- mérlegelik a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia külső költségei vonatkozásában elért eredményeket, illetve a villamosenergia-termelés számára juttatott állami támogatás hatását,- figyelembe veszik az egyes tagállamoknak a 3. cikk (2) bekezdésében meghatározott nemzeti célelőirányzatok, illetve az említett cikk (4) bekezdésében említett globális célelőirányzatok megvalósítására vonatkozó lehetőségeit, valamint azt, hogy a különböző energiaforrásokat megkülönböztető módon kezelik-e.Adott esetben a Bizottság a jelentésen kívül további javaslatokat nyújt be az Európai Parlament és a Tanács részére.9. cikkAz irányelv átültetése a nemzeti jogrendszerbeA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2003. október 27-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.10. cikkHatálybalépésEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.11. cikkCímzettekEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2001. szeptember 27-énaz Európai Parlament részérőlaz elnökN. Fontainea Tanács részérőlaz elnökC. Picqué[1] HL C 311. E, 2000.10.31., 320. o. és HL C 154. E, 2001.5.29., 89. o.[2] HL C 367., 2000.12.10., 5. o.[3] HL C 22., 2001.1.24., 27. o.[4] Az Európai Parlament 2000. november 16-i véleménye (HL C 223. 2001.8.8., 5. o.), a Tanács 2001. március 23-i közös álláspontja (HL C 142., 2001.5.15, 5. o.), valamint az Európai Parlament 2001. július 4-i határozata (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé). A Tanács 2001. szeptember 7-i határozata.[5] HL C 198., 1998.6.24., 1. o.[6] HL C 210., 1998.7.6., 215. o.[7] HL C 210., 1998.7.6., 143. o.[8] HL C 378., 2000.12.29., 89. o.[9] HL L 194., 1975.7.25., 39. o. A legutóbb a 96/350/EK bizottsági határozattal (HL L 135., 1996.6.6., 32. o.) módosított irányelv.[10] HL C 37., 2001.2.3., 3. o.[11] HL L 27., 1997.1.30., 20. o.--------------------------------------------------MELLÉKLETReferenciaértékek a tagállamok 2010. évig megvalósítandó nemzeti célelőirányzataihoz a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energiának a bruttó energiafelhasználáshoz való hozzájárulására vonatkozóan [1]Ez a melléklet a 3. cikk (2) bekezdésének megfelelően referenciaértékeket tartalmaz a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energiára (MEF) vonatkozó nemzeti célelőirányzatok megállapításához:| MEF–E TWh | MEF–E % 1997-ben | MEF–E % 2010-ben |Belgium | 0,86 | 1,1 | 6,0 |Dánia | 3,21 | 8,7 | 29,0 |Németország | 24,91 | 4,5 | 12,5 |Görögország | 3,94 | 8,6 | 20,1 |Spanyolország | 37,15 | 19,9 | 29,4 |Franciaország | 66,00 | 15,0 | 21,0 |Írország | 0,84 | 3,6 | 13,2 |Olaszország | 46,46 | 16,0 | 25,0 |Luxemburg | 0,14 | 2,1 | 5,7 |Hollandia | 3,45 | 3,5 | 9,0 |Ausztria | 39,05 | 70,0 | 78,1 |Portugália | 14,30 | 38,5 | 39,0 |Finnország | 19,03 | 24,7 | 31,5 |Svédország | 72,03 | 49,1 | 60,0 |Egyesült Királyság | 7,04 | 1,7 | 10,0 |KözösségSvédország | 338,41 | 13,9 % | 22 % |--------------------------------------------------


title: A Tanács irányelve (1990. június 26.) a lófélék Közösségen belüli kereskedelmét szabályozó tenyésztéstechnikai és származástani feltételekről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31990L0427

Hivatalos Lap L 224 , 18/08/1990 o. 0055 - 0059 finn különkiadás fejezet 3 kötet 33 o. 0172  svéd különkiadás fejezet 3 kötet 33 o. 0172

		A Tanács irányelve(1990. június 26.)a lófélék Közösségen belüli kereskedelmét szabályozó tenyésztéstechnikai és származástani feltételekről(90/427/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 43. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel a lófélék, mint élő állatok, szerepelnek a Szerződés II. mellékletében található termékjegyzékben;mivel a lófélék tenyésztése ésszerű fejlesztésének, és ezáltal az ágazat termelékenysége növelésének biztosítása érdekében közösségi szinten kell szabályozni a lófélék Közösségen belüli kereskedelemben történő értékesítését;mivel a lófélék és különösen a lovak tenyésztése és tartása általában a mezőgazdasági ágazat részét képezi; mivel a gazdálkodó népesség egy részének jövedelemforrását képezi, ezért tehát ösztönözni kell;mivel a kielégítő eredmények e téren nagymértékben függenek a hivatalosan jóváhagyott szervezetek vagy egyesületek által vezetett méneskönyvekben nyilvántartott lófélék használatától;mivel eltérések tapasztalhatók a méneskönyvi bejegyzésekben; mivel ezek az különbségek akadályt jelentenek a Közösségen belüli kereskedelemben; mivel a kereskedelem teljes liberalizálása további harmonizációt tesz szükségessé, különösen a méneskönyvi bejegyzések tekintetében;mivel a törzskönyvezett lófélék Közösségen belüli kereskedelmét fokozatosan liberalizálni kell; mivel a kereskedelem teljes liberalizálása további harmonizációt igényel, különösen ami a tenyészeten kívüli fedeztetés engedélyezését, valamint a spermának és a petesejteknek az alkalmazását illeti az egyes méneskönyvek jellemzőivel összhangban;mivel egy közösségi eljárással összhangban ki kell dolgozni egy összehangolt mintát a tenyésztéstechnikai származási és azonosítási tanúsítványokra;mivel az állatok neve igen fontos tényező a lófélék azonosításában; mivel gyakran lehetetlen visszakövetni egy állat származását és figyelemmel kísérni annak alakulását, ha nevét egy új tulajdonos kérésére megváltoztatják; mivel a lovak elnevezésére vonatkozó szabályokat össze kell hangolni, különösen amiatt, hogy meg lehessen előzni tisztességtelen gyakorlatok alkalmazását;mivel intézkedéseket kell bevezetni annak megakadályozására, hogy a Közösségben alkalmazott feltételeknél kevésbé szigorú feltételekkel lehessen lóféléket behozni harmadik országokból;mivel ajánlatos végrehajtási intézkedéseket elfogadni bizonyos technikai szempontokat illetően; mivel a tervezett intézkedések végrehajtása érdekében rendelkezéseket kell hozni a tagállamok és a Bizottság közötti szoros és hatékony együttműködés végett az Állattenyésztés-technikai Állandó Bizottságon belül,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:I. FEJEZETÁltalános rendelkezések1. cikkEzen irányelv megállapítja a lófélék, azok spermájának, petesejtjeinek és embrióinak Közösségen belüli kereskedelmét szabályozó tenyésztéstechnikai és származástani feltételeket.2. cikkEzen irányelv alkalmazásában:a) "lófélék": a ló- és szamárfajba tartozó háziállatok, valamint ezek keresztezései;b) "törzskönyvezett lófélék": a 4. cikk (2) bekezdésének b) pontja szerint megállapított szabályokkal összhangban bejegyezett vagy nyilvántartásba vett lófélék, melyek alkalmasak a méneskönyvi bejegyzésre, és amelyet a 8. cikk (1) bekezdésében meghatározott azonosítási okmánnyal azonosítottak;c) "méneskönyv": bármilyen könyv, nyilvántartás, adatállomány vagy adathordozó:- amelyet egy tagállam által hivatalosan jóváhagyott vagy elismert szervezet vagy egyesület, vagy az érintett tagállam egy hivatalos ügynöksége vezet, valamint- amelybe a lóféléket minden ismert ősük említése mellett jegyeznek be vagy regisztrálnak.3. cikkA lófélék és azok spermájának, petesejtjeinek és embrióinak Közösségen belüli kereskedelmét az ezen irányelv alkalmazásából következőktől eltérő tenyésztéstechnikai vagy származástani alapon nem szabad tiltani vagy korlátozni.A 4. és a 8. cikkben említett, a Közösség vonatkozó határozatainak hatálybalépéséig azonban a törzskönyvezett lófélék, azok spermájának, petesejtjeinek és embrióinak Közösségen belüli kereskedelme esetében fenn kell tartani a Szerződés általános szabályainak megfelelő nemzeti rendelkezéseket.II. FEJEZETA törzskönyvezett lófélékre vonatkozó származástani szabályok4. cikk(1) A (2) bekezdésben említett határozatok elfogadásakor a következő alapelveket kell figyelembe venni:a) a méneskönyveket fenntartó vagy létrehozó szervezetek és egyesületek elismerése vagy jóváhagyása a fajta származási méneskönyvét fenntartó szervezet vagy egyesület által megállapított alapelvek teljesítésétől függ;b) a méneskönyvbe történő bejegyzés vagy regisztrálás feltételeit a fajta jellemzői és különösen egyes tisztavérű fajták esetében a mesterséges szaporítási módszerekkel tenyésztett lófélék bejegyzésének és regisztrálásának szabályozása iránti igény alapján kell megállapítani.(2) A Bizottság a 10. cikkben megállapított eljárás szerint és az (1) bekezdésben megfogalmazott alapelvekkel összhangban meghatározza:a) a méneskönyveket fenntartó vagy létrehozó szervezetek és egyesületek jóváhagyásának vagy elismerésének feltételeit;b) a méneskönyvekbe történő bejegyzés és nyilvántartásba vétel feltételeit;c) szükség esetén a törzskönyvezett lófélék azonosítására alkalmazott feltételeket és módszereket;d) a 8. cikkben említett származási bizonyítvány és azonosítási okmány kiállításának feltételeit;e) szükség esetén az 5. cikkben említett szervezetek vagy egyesületek közötti koordinációt biztosító szabályokat.5. cikkA méneskönyveket fenntartó vagy létrehozó, és a 4. cikk (2) bekezdésének a) pontjával összhangban megállapítandó feltételek alapján elismert szervezetek és egyesületek jegyzékét, valamint ennek későbbi frissítéseit el kell juttatni az Állattenyésztés-technikai Állandó Bizottságon keresztül a Bizottsághoz és a többi tagállamhoz.6. cikk(1) A Közösségen belüli kereskedelemben a feladó tagállamban törzskönyvezett lóféléket azonos néven kell a rendeltetési tagállam megfelelő méneskönyvébe nyilvántartásba venni vagy bejegyezni, kivéve, ha a két érintett szervezet vagy egyesület közötti megállapodás alapján ettől eltérnek, és a nemzetközi egyezményekkel összhangban be kell jegyezni a születés helye szerinti ország kezdőbetűit is.(2) Ahol a szervezet vagy egyesület alapszabálya lehetővé teszi:- az állat eredeti neve elé vagy után ideiglenes vagy állandó jelleggel be lehet jegyezni egy másik nevet is, feltéve, hogy az eredeti nevet az állat élete végéig zárójelben megtartják, és hogy a születés helye szerinti országot nemzetközi egyezményekben elismert kezdőbetűi révén feltüntetik,- az állat azonosságának folytonosságát megőrzendő, a 10. cikkben megállapított eljárás alapján a Bizottság által meghatározott eljárásokkal összhangban alternatív intézkedések is hozhatók.III. FEJEZETA törzskönyvezett lófélékre vonatkozó tenyésztéstechnikai szabályok7. cikkAmennyire az irányelv rendelkezéseinek egységes alkalmazása végett szükséges lehet, és a 4. cikk (1) bekezdésében megállapított alapelveknek megfelelően, a Bizottság a 10. cikkben megállapított eljárással összhangban meghatározhatja:a) a tenyészállatok teljesítményének vizsgálatára és genetikai értékük becslésére szolgáló módszereket;b) az a) pontban említett módszerek alapján a hímivarú tenyészállat, vagy adott esetben a nőivarú tenyészállat tenyésztési, illetve sperma-, petesejt- vagy embrió-felhasználási célra történő jóváhagyásának általános feltételeit.8. cikkA tagállamok gondoskodnak arról, hogy:(1) a törzskönyvezett lóféléket szállításkor a Bizottság által a 10. cikkben megállapított eljárással összhangban kidolgozott, továbbá ezen irányelv 5. cikkében, valamint a lófélék mozgására és harmadik országból történő behozatalára irányadó állat-egészségügyi feltételekről szóló, 1990. június 26-i 90/426/EGK irányelv [4] 2. cikkének c) pontjában említett szervezetek vagy egyesületek által kiállított azonosítási okmány kísérje.A Közösség hivatalos nyelvein kidolgozott, a törzskönyvezett lovakhoz tartozó azonosítási okmánynak legalább a mellékletben feltüntetett információkat kell tartalmaznia; ezeket az információkat a 10. cikkben megállapított eljárással összhangban lehet kiegészíteni vagy módosítani;(2) A törzskönyvezett lovak spermáját, petesejtjeit és embrióit forgalmazásuk esetén az illetékes hatóság által legalább a rendeltetési ország hivatalos nyelvén kiállított és a Bizottság által a 10. cikkben megállapított eljárással összhangban kidolgozott mintának megfelelő tenyésztéstechnikai származási és azonosítási tanúsítvánnyal kell ellátni.Záró rendelkezések9. cikkA vonatkozó közösségi szabályok végrehajtásáig a lófélék, azok spermájának, petesejtjeinek és embrióinak harmadik országból történő behozatalára vonatkozó feltételek nem lehetnek kedvezőbbek a Közösségen belüli kereskedelmet szabályozó feltételeknél.10. cikkAhol az e cikkben megállapított eljárást kell alkalmazni, a 77/505/EGK határozattal [5] létrehozott Állattenyésztés-technikai Állandó Bizottságnak kell eljárnia, a 88/661/EGK irányelv [6] 11. cikkében meghatározott szabályok alapján.11. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1991. július 1-jéig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.12. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 1990. június 26-án.a Tanács részérőlaz elnökM. O'Kennedy[1] HL C 327., 1989.12.30., 61. o.[2] HL C 149., 1990.6.18.[3] HL C 62., 1990.3.12., 46. o.[4] HL L., 1990.8.18., 42. o.[5] HL L 206., 1977.8.12., 11. o.[6] HL L 382., 1988.12.31., 16. o.--------------------------------------------------MELLÉKLET+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: A Tanács 97/80/EK irányelve (1997. december 15.) a nemi alapon történő hátrányos megkülönböztetés esetén a bizonyítási teherről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31997L0080

Hivatalos Lap L 014 , 20/01/1998 o. 0006 - 0008

		A Tanács 97/80/EK irányelve(1997. december 15.)a nemi alapon történő hátrányos megkülönböztetés esetén a bizonyítási teherrőlAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződés mellékletét képező, a szociálpolitikáról szóló (14.) jegyzőkönyv mellékletében szereplő, a szociálpolitikáról szóló megállapodásra és különösen annak 2. cikke (2) bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],a Szerződés 189c. cikkében szabályozott eljárásnak megfelelően, az Európai Parlamenttel együttműködve [3],(1) mivel a Szerződés mellékletét képező, a szociálpolitikáról szóló jegyzőkönyv alapján az 1989-es Szociális Chartát megvalósítani kívánó tagállamok Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága kivételével (a továbbiakban: tagállamok), elfogadták a szociálpolitikáról szóló megállapodást;(2) mivel a munkavállalók alapvető szociális jogairól szóló közösségi charta elismeri bármilyen, így a nemen, a bőrszínen, a fajon, a meggyőződésen vagy a valláson alapuló megkülönböztetés leküzdésének fontosságát;(3) mivel a munkavállalók alapvető szociális jogairól szóló közösségi chartának a férfiakkal és a nőkkel szembeni azonos bánásmódról szóló 16. bekezdése többek között előírja, hogy "határozottabb lépéseket kell tenni a férfiak és nők esélyegyenlőségének biztosítása érdekében, különös tekintettel a munkavállalás, a javadalmazás, a munkakörülmények, a szociális védelem, az oktatás, a szakképzés és a szakmai előmenetel tekintetében";(4) mivel a szociálpolitikáról szóló megállapodás 3. cikkének (2) bekezdése alapján a Bizottság közösségi szinten kikérte a szociális partnerek véleményét a lehetséges közösségi intézkedésekről a nemi alapon történő megkülönböztetés esetén a bizonyítási teherre vonatkozóan;(5) mivel a Bizottság a szociális partnerek meghallgatása után célszerűnek tekintette a közösségi fellépést, ezt követően még egyszer tanácskozott a szociális partnerekkel a Megállapodás 3. cikke (3) bekezdésének megfelelően kialakított javaslat tartalmáról; mivel a szociális partnerek megküldték véleményüket a Bizottságnak;(6) mivel a tárgyalások második fordulóját követően a szociális partnerek nem tájékoztatták a Bizottságot azon szándékukról, hogy a szociálpolitikáról szóló megállapodás 4. cikke értelmében megindítanak-e egy lehetséges megállapodáshoz vezető eljárást;(7) mivel a Megállapodás 1. cikkének megfelelően a Közösség és a tagállamok többek között azt a célt tűzték ki maguk elé, hogy javítsák az élet- és munkakörülményeket; mivel a férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód elvének hatékony megvalósítása hozzájárulna e cél eléréséhez;(8) mivel az egyenlő bánásmód elvét rögzítették a Szerződés 119. cikkében, a férfiak és a nők egyenlő díjazása elvnek az alkalmazására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1975. február 10-i 75/117/EGK tanácsi irányelvben [4], valamint a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elvének a munkavállalás, a szakképzés, az előmenetel és a munkakörülmények terén történő végrehajtásáról szóló, 1976. február 9-i 76/207/EGK tanácsi irányelvben [5];(9) mivel a várandós, a gyermekágyas vagy a szoptató munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről szóló, 1992. október 19-i 92/85/EGK tanácsi irányelv [6] szintén hozzájárul a férfiakkal és nőkkel szembeni egyenlő bánásmód elvének hatékony megvalósításához; mivel az irányelv nem érinti hátrányosan az egyenlő bánásmóddal kapcsolatos, korábban említett irányelveket; mivel az említett irányelvben szereplő női munkavállalók számára is előnyös a bizonyítási teherrel kapcsolatos szabályok elfogadása;(10) mivel az UNICE, a CEEP és az ETUC által elfogadott, a szülői szabadságról szóló keretmegállapodásról szóló, 1996. június 3-i 96/34/EK tanácsi irányelv [7] szintén a férfiak és a nők közötti egyenlő bánásmód elvén nyugszik;(11) mivel a "bírósági eljárásra" és a "bíróságra" történő utalások olyan eljárásokat jelentenek, amelyek során a vitás ügyeket olyan független testületeknek nyújtják be vizsgálat és döntéshozatal céljából, amelyek a vitás ügyben a résztvevő felekre kötelező döntést hoznak;(12) mivel a "peren kívüli eljárás" elsősorban olyan eljárásokat jelent, mint a megegyezés és a közvetítés;(13) mivel a közvetlen vagy a közvetett megkülönböztetésre utaló tények értékelése a nemzeti jogszabályoknak vagy gyakorlatnak megfelelően a nemzeti bíróságok vagy az egyéb illetékes szervek feladata;(14) mivel a tagállamok feladata az eljárás megfelelő szakaszában a felperes számára kedvezőbb bizonyítási szabályok bevezetése;(15) mivel figyelembe kell venni az egyes tagállamok jogrendszereinek sajátosságait, többek között, amennyiben a bíróság vagy az egyéb illetékes hatóság hátrányos megkülönböztetést állapít meg akkor, ha az alperes nem tudja bizonyítani, hogy az egyenlő bánásmód elvét nem sértették meg;(16) mivel a tagállamoknak nem kell a bizonyítási teherrel kapcsolatos szabályokat bevezetni olyan eljárások esetében, amelyekben a bíróság vagy az egyéb illetékes hatóság feladata az esettel kapcsolatos tények feltárása; mivel ezen eljárásokban a felperes nem köteles a tényeket bizonyítani, mert az a bíróság vagy az illetékes hatóság feladata;(17) mivel a felperesnek nem állna rendelkezésére hatékony eszköz az egyenlő bánásmód elvének a nemzeti bíróságok által történő kikényszerítésére akkor, ha egy nyilvánvaló megkülönböztetés esetében az alperes nem lenne köteles azt bizonyítani, hogy az ő cselekménye valójában nem diszkriminatív;(18) mivel az Európai Közösségek Bírósága úgy határozott, hogy a bizonyítási teherrel kapcsolatos szabályok módosíthatók, ha a megkülönböztetés valószínűsíthető és ilyen esetekben az egyenlő bánásmód elvének hatékony alkalmazása érdekében a bizonyítási teher visszaszáll az alperesre, amennyiben a megkülönböztetésről bizonyítékok állnak rendelkezésre;(19) mivel a közvetett megkülönböztetés bizonyítása rendkívül nehéz; mivel emiatt fontos a közvetett megkülönböztetés fogalmának a meghatározása;(20) mivel még nem minden tagállam vezette be a bizonyítási teherrel kapcsolatban a megfelelő szabályokat a Szerződés 3. cikkének b) pontjában megfogalmazott szubszidiaritás, valamint az arányosság elve alapján, ezért ezt a célt közösségi szinten kell elérni; mivel ez az irányelv a megkövetelt minimális intézkedésekre szorítkozik, és nem lépi túl a cél eléréséhez szükséges mértéket,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkAz irányelv céljaEzen irányelv célja, hogy az egyenlő bánásmód elvének megvalósítására, a tagállamok által tett intézkedések hatékonyabbá tételét biztosítsa annak érdekében, hogy minden olyan személy, aki úgy ítéli meg, hogy az egyenlő bánásmód elve alkalmazásának elmulasztása miatt sérelmet szenvedett, igényét bírói úton érvényesíthesse, miután esetleges jogorvoslati lehetőségét az illetékes hatóságoknál már kimerítette.2. cikkMeghatározások(1) Ezen irányelv alkalmazásában az egyenlő bánásmód elve azt jelenti, hogy semmilyen nemi megkülönböztetés nem állhat fenn, sem közvetlenül, sem közvetetten.(2) Az (1) bekezdésben említett egyenlő bánásmód elvére vonatkozóan közvetett megkülönböztetés áll fenn, amikor egy látszólag semleges rendelkezés, feltétel vagy gyakorlat az egyik nemhez tartozókat lényegesen nagyobb arányban érinti kedvezőtlenül, kivéve, ha a rendelkezés, feltétel vagy gyakorlat helyes és szükséges, és a nemi hovatartozástól független, objektív okok igazolják.3. cikkAz irányelv hatálya(1) Ezt az irányelvet kell alkalmazni:a) a Szerződés 119. cikkében, a 75/117/EGK, a 76/207/EGK és, amennyiben a nemi hovatartozáson alapuló megkülönböztetés áll fenn, a 92/85/EGK és a 96/34/EK irányelvekben említett esetekben;b) mind az állami, mind a magánszektorban bármely polgári vagy közigazgatási eljárás keretében, amely a nemzeti jog értelmében jogorvoslati lehetőséget kínál az a) pontban említett intézkedések alapján, az önkéntes alapon történő vagy a nemzeti jogban szabályozott peren kívüli eljárások kivételével.(2) Ez az irányelv nem vonatkozik a büntető eljárásokra, kivéve akkor, ha a tagállamok másként rendelkeznek.4. cikkA bizonyítási teher(1) A tagállamok, nemzeti bírósági rendszerükkel összhangban, megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy az alperes legyen köteles azt bizonyítani, hogy az egyenlő bánásmód elvét nem sértették meg, amennyiben valaki úgy ítéli meg, hogy az egyenlő bánásmód elvének alkalmazásának elmulasztása miatt sérelmet szenvedett és bíróság vagy más illetékes hatóság előtt olyan tényekre hivatkozik, amelyekből közvetlen vagy közvetett megkülönböztetésre lehet következtetni.(2) Ez az irányelv nem sérti a tagállamok azon jogát, hogy a felperes számára kedvezőbb bizonyítási szabályokat vezessenek be.(3) A tagállamok az (1) bekezdést nem alkalmazzák azon eljárásokra, amelyekben a bíróság vagy az illetékes hatóság feladata a bizonyítékok feltárása.5. cikkTájékoztatásA tagállamok biztosítják, hogy azokról az intézkedésekről, amelyeket ezen irányelv értelmében hoznak és a már hatályban lévő intézkedésekről, az érintett személyeket valamennyi megfelelő módon tájékoztatják.6. cikkA regresszió tilalmaEzen irányelv végrehajtása nem jelentheti a munkavállalóknak nyújtott védelem általános szintjének csökkentését az irányelv által szabályozott területeken, a tagállamok azon jogának sérelme nélkül, hogy a bekövetkezett változásokhoz igazodjanak, olyan törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések bevezetésével, amelyek különböznek az irányelv bevezetésekor hatályban lévőktől, feltéve, hogy ezen irányelv alapvető követelményeinek megfelelnek.7. cikkAz irányelv végrehajtásaA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2001. január 1-jétől megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.Az irányelv hatálybalépését követően két éven belül a tagállamok megadnak a Bizottságnak minden olyan információt, amely a Bizottság számára ahhoz szükséges, hogy az Európai Parlament és a Tanács részére az irányelv alkalmazásáról beszámolót készítsen.8. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1997. december 15-én.a Tanács részérőlaz elnökJ.-C. Juncker[1] HL C 332., 1996.11.07., 11. o. és HL C 185., 1997.6.18., 21. o.[2] HL C 133., 1997.4.28., 34. o.[3] Az Európai Parlament 1997. április 10-i véleménye, HL C 132., 1997.4.28., 215. o., a Tanács 1997. július 24-i közös álláspontja, HL C 307., 1997.10.8., 6. o., és az Európai Parlament 1997. november 6-i határozata, HL C 358., 1997.11.24.[4] HL L 45., 1975.2.19., 19. o.[5] HL L 39., 1976.2.14., 40. o.[6] HL L 348., 1992.11.28., 1. o.[7] HL L 145., 1996.6.19., 4. o.--------------------------------------------------


title: Council Directive 92/108/EEC of 14 December 1992 amending Directive 92/12/EEC on the general arrangements for products subject to excise duty and on the holding, movement and monitoring of such products and amending Directive 92/81/EEC

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31992L0108

Hivatalos Lap L 390 , 31/12/1992 o. 0124 - 0126 finn különkiadás fejezet 9 kötet 2 o. 0129  svéd különkiadás fejezet 9 kötet 2 o. 0129

		A Tanács 92/108/EGK irányelve(1992. december 14.)a jövedékiadó-köteles termékekre vonatkozó általános rendelkezésekről és e termékek tartásáról, szállításáról és ellenőrzéséről szóló 1992. február 25-i 92/12/EGK irányelv módosításáról és a 92/81/EGK irányelv módosításárólAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 99. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel annak érdekében, hogy a 92/12/EGK irányelv [4] rendelkezései teljes mértékben érvényesülhessenek, meg kell határozni a tagállamok azon területeit, amelyek adóügyi szempontból harmadik országnak minősülnek;mivel, amikor a jövedéki termékeket az Európai Szabadkereskedelmi Társulás országain keresztül adják fel egyik tagállamból a másikba, különleges feltételeket kell előírni azon nyilatkozat tekintetében, miszerint az ilyen termékeket az egységes vámokmány alkalmazásával belső közösségi árutovábbítási eljárásnak vetik alá;mivel pontosan meg kell határozni, hogy a fogyasztásra nem bocsátott, nulla kulcsos jövedéki termékek Közösségen belüli szállítása is csak adóraktárak között történhet;mivel lehetőséget kell biztosítani a kísérőokmány módosítása révén a rendeltetési hely megváltoztatására;mivel 1993. április 1-ig valamennyi tagállam hatóságainak rendelkezniük kell egy olyan elektronikus adatbázissal, amely tartalmazza az adóraktár engedélyeseinek nyilvántartását és az adóraktárak nyilvántartását;mivel az adminisztrációs eljárások egyszerűsítése érdekében nem célszerű kísérőokmány használata olyan esetekben, amikor számítógépes eljárást alkalmaznak;mivel kísérőokmányt kellene használni, amikor a termékek adófelfüggesztés mellett történő szállítása esetén azok tengeri vagy légi úton közvetlenül kerülnek az egyik közösségi tengeri vagy légi kikötőből a másikba;mivel olyan rendelkezést kell hozni, hogy 1992-t követően is jövedékiadó-felfüggesztés alá tartozzanak azon jövedéki termékek, amelyekre 1992-ben adófelfüggesztési rendelkezések vonatkoztak, és azokat még nem vonták vissza;végül mivel annak érdekében, hogy 1993. január 1-jén a jövedéki adókra vonatkozó közösségi rendelkezések zavartalanul működjenek, módosítani kell az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap finanszírozási rendszerének részét képező műveletekből, valamint a mezőgazdasági lefölözésekből és vámokból, valamint a hozzáadottérték-adókból eredő követelések behajtására irányuló kölcsönös segítségnyújtásról szóló, 1976. március 15-i 76/308/EGK tanácsi irányelvet [5], valamint az ásványi olajok jövedéki adója szerkezetének összehangolásáról szóló, 1992. október 19-i 92/81/EGK tanácsi irányelvet [6],ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 92/12/EGK irányelv a következőképpen módosul:1. Az 5. cikk (2) bekezdése a következőképpen módosul:"(2) A vámügyekre vonatkozó nemzeti és közösségi rendelkezések sérelme nélkül a jövedéki adót felfüggesztettnek kell tekinteni mindazon jövedéki termékeknek tekintetében, amelyek:- harmadik országokból vagy a 2. cikk (1), (2) és (3) bekezdésében említett területekről vagy a Csatorna-szigetekről származnak vagy oda irányulnak, és amelyeket valamilyen – a szabad forgalomba bocsátáson kívüli – közösségi vámeljárás alá vontak, vagy vámszabad területen vagy vámszabad raktárban helyeztek el,vagy- feladása az egységes vámokmány használatával belső közösségi árutovábbítási eljárásban a tagállamok között, az Európai Szabadkereskedelmi Társulás országain keresztül történt.Az első albekezdés második francia bekezdése által érintett esetekben:- az egységes vámokmány 33. rovatát a megfelelő KN-kóddal kell kiegészíteni,- az egységes vámokmány 44. rovatában egyértelműen jelezni kell, hogy jövedéki termékek elküldéséről van szó,- az egységes vámokmány "1. példány" – ának másolata a feladónál marad,- az egységes vámokmány "5. példány" – ának másolatát a címzett visszaküldi a feladónak."2. A 7. cikk (2) bekezdésben a "szállítani szándékoznak" szavakat "vagy egy másik tagállamba szállítani szándékoznak" szavakkal kell helyettesíteni.3. A 15. cikk a következőképpen módosul:a) az (1) bekezdés kiegészül az alábbi albekezdéssel:"Az első albekezdés rendelkezései azon nulla kulcsos jövedéki termékeknek Közösségen belüli mozgására vonatkoznak, amelyeket még nem bocsátottak szabad forgalomba."b) továbbá kiegészül az alábbi bekezdéssel:"(5) A feladó adóraktár engedélyesének vagy ügynökének jogában áll az adminisztratív kísérőokmányt úgy módosítani, hogy azon egy alternatív rendeltetési hely szerepeljen. Erről a feladási hely szerinti illetékes hatóságot azonnal értesíteni kell, és az új rendeltetési helyet azonnal fel kell tüntetni az adminisztratív kísérőokmány hátoldalán."4. A III. cím a következő cikkel egészül ki:"15a. cikk(1) Legkésőbb 1993. április 1-jéig valamennyi tagállam illetékes hatóságának rendelkeznie kell egy olyan elektronikus adatbázissal, amely tartalmazza azon személyek nyilvántartását, akik adóraktárak engedélyesei vagy akik jövedéki adó céljából bejegyzett kerekedők, valamint amely tartalmazza a hivatalos adóraktárként bejegyzett telepek nyilvántartását.(2) A nyilvántartásnak az alábbi adatokat kell tartalmaznia:a) az illetékes hatóság által kiadott, személyre vagy telephelyre vonatkozó azonosító szám;b) a személy vagy telephely neve és címe;c) a személy, illetve a telephely által átvehető és tartható árukategóriák;d) azon illetékes hatóságok címe, amelyekhez további információért lehet fordulni;e) a kibocsátás dátuma és, adott esetben, az azonosító szám érvényességének lejárati dátuma.(3) Az (1) bekezdésben és a (2) bekezdés a), b), c) és d) pontjában említett adatokat közölni kell minden tagállam illetékes hatóságával. Amennyiben a (2) bekezdés e) pontjában említett adatokat nem automatikusan közlik, bármely tagállam kérésére ezeket meg kell adni. Az adatokat kizárólag személyek és telephelyek engedélyezésének vagy bejegyzésének azonosítására lehet felhasználni.(4) A tagállamok illetékes hatóságai biztosítják, hogy a jövedéki termékek Közösségen belüli mozgásába bekapcsolódó személyek az e cikkben szereplő adatokról információt szerezhessenek.(5) Az e cikkben szereplő adatok bármilyen formában történő közlése bizalmas természetű. Az adatokra a szakmai titoktartás kötelezettsége vonatkozik, és a fogadó tagállam nemzeti törvényeinek hasonló adatokra vonatkozó szabályozása ezen adatokra is kiterjed.(6) Az (5) bekezdéstől eltérően, az információt nyújtó tagállam illetékes hatósága megengedi, hogy a megkereső hatóság országában az információt más célokra is felhasználhassák, amennyiben az információ a megkeresett hatóság tagállamának jogszabályai alapján a megkeresett országban hasonló célokra felhasználható lenne."5. A 18. cikk (1) bekezdése a következőképpen módosul:"(1) A számítógépes eljárások lehetséges alkalmazásától függetlenül a tagállamok közötti adófelfüggesztéssel szállított minden jövedéki terméket, ideértve a tengeri vagy légi úton közvetlenül az egyik közösségi tengeri vagy légi kikötőből a másikba szállítottat is, egy, a feladó által kiállított okmány kísér. Ez vagy egy adminisztratív okmány, vagy pedig egy kereskedelmi okmány. A 24. cikkben megállapított rendelkezések határozzák meg az okmány formáját és tartalmát, valamint azt az eljárást, amelyet akkor kell követni, amikor az okmány használata nyilvánvalóan nem megfelelő."6. A 20. cikk (3) bekezdése utolsó mondatként a következővel egészül ki:"A tagállamok meghozzák a jogszabálysértés vagy egyéb szabálytalanság elleni fellépéshez és a hatékony bírságok kiszabásához szükséges intézkedéseket".7. A 22. cikk (2) bekezdésének b) pontjában "a 18. cikk (1) bekezdésében meghatározott okmány szerint" szövegrész helyébe "a III. cím rendelkezéseinek megfelelően" szövegrész kerül.8. A VII. cím a következő cikkel egészül ki:"26a. cikkAzon jövedéki termékek, amelyek 1993. január 1-je előtt – az 5. cikk (2) bekezdésében és a 18. cikk (1) bekezdésében meghatározottak kivételével – adófelfüggesztés alatt állnak és a felfüggesztést még nem szüntették meg, ezen időpont után jövedéki adó felfüggesztése alatt állónak minősülnek.Amennyiben az első albekezdésben leírt helyzet a közösségi belső árutovábbítás eljárás felfüggesztését is magában foglalja, akkor e termékek fenti adófelfüggesztés hatálya alá kerülésekor hatályban lévő rendelkezéseket kell továbbra is alkalmazni az említett rendelkezésekkel összhangban meghatározott azon időszak alatt, amíg ezen áruk a felfüggesztés hatálya alá tartoznak.Amennyiben a fenti helyzet nemzeti adófelfüggesztést foglal magában, a tagállamok határozzák meg azon feltételeket és formalitásokat, amelyek alapján az adófelfüggesztések 1993. január 1-jétől megszűnnek."9. A VII. cím a következő cikkel egészül ki:"30a. cikkA 76/308/EGK irányelv a következőképpen módosul:1. Az irányelv címe a következőre változik:"A Tanács 1976. március 15-i 76/308/EGK irányelve az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap finanszírozási rendszerének részét képező műveletekből, valamint a mezőgazdasági lefölözésekből és vámokból eredő követelések behajtására irányuló, valamint a hozzáadottérték-adó és bizonyos jövedéki adók tekintetében megvalósuló kölcsönös segítségnyújtásról"2. A 2. cikkbena) az "e)" pontot "f)" ponttal kell helyettesíteni;b) a"d)"pont után az alábbi"e)"pontot kell beilleszteni:"e) a következő jövedéki adó:- a dohánygyártmányokra eső jövedéki adó,- az alkoholra és alkoholtermékekre eső jövedéki adó,- az ásványolajra eső jövedéki adó.""2. cikkA 92/81/EGK irányelv a következőképpen módosul:1. A 2. cikk (1) bekezdésében:- a b) pont szövege a következőre változik:"b) a 270710, 270720, 270730, 270750, 27079100, 27079911 és 27079919 KN-kód alá tartozó termékek",- a g) pontot el kell hagyni.2. A 8. cikk (8) bekezdés helyébe a következő lép:"(8) A tagállamoknak lehetőségük van az e cikkben megnevezett adómentességet vagy adócsökkentést a megfizetett jövedéki adó visszatérítésével megvalósítani."3. cikk(1) A tagállamok legkésőbb 1992. december 31-ig hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1992. december 14-én.a Tanács részérőlaz ElnökN. Lamont[1] HL C 283., 1992.10.31., 8. o.[2] 1992. november 20-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).[3] 1992. november 24-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).[4] HL L 76., 1992.3.23., 1. o.[5] HL L 73., 1976.3.19., 18. o., A legutóbb a 79/1071/EGK irányelvvel (HL L 331., 1979.12.27., 10. o.) módosított irányelv.[6] HL L 316., 1992.10.31., 12. o.--------------------------------------------------


title: A Tanács irányelve (1973. február 19.) a meghatározott feszültséghatáron belüli használatra tervezett villamossági berendezésekre vonatkozó tagállami jogszabályok összehangolásáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31973L0023

Hivatalos Lap L 077 , 26/03/1973 o. 0029 - 0033 finn különkiadás fejezet 13 kötet 2 o. 0167  görög különkiadás: fejezet 13 kötet 2 o. 0058  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 2 o. 0167  spanyol különkiadás fejezet 13 kötet 2 o. 0182  portugál különkiadás fejezet 13 kötet 2 o. 0182

		A Tanács irányelve(1973. február 19.)a meghatározott feszültséghatáron belüli használatra tervezett villamossági berendezésekre vonatkozó tagállami jogszabályok összehangolásáról(73/23/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 100. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére,tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére,mivel a tagállamoknak a meghatározott feszültséghatárokon belül használt villamossági berendezések biztonságos használatának biztosítására kialakított hatályos rendelkezései eltérőek lehetnek, akadályozva ezáltal a kereskedelmet;mivel egyes tagállamokban – az egyes elektromos berendezések tekintetében – a biztonsági jogszabályok megelőző és megakadályozó intézkedések formájában jelennek meg kötelező rendelkezések útján;mivel más tagállamokban ugyanannak a célnak az elérése érdekében a biztonsági jogszabályok a szabványügyi szervek által megállapított műszaki szabványokra hivatkoznak; mivel az ilyen rendszer előnye az, hogy gyorsan alkalmazkodik a műszaki fejlődéshez, a biztonsági követelmények elhanyagolása nélkül;mivel egyes tagállamok közigazgatási intézkedéseket tesznek szabványok jóváhagyására; mivel az ilyen jóváhagyás semmilyen módon nem befolyásolja a szabványok műszaki tartalmát, és nem korlátozza azok használatának a feltételeit; mivel az ilyen jóváhagyás ezért nem változtathatja meg – a Közösség szempontjából – a harmonizált és közzétett szabványok hatásait;mivel a Közösségen belül az elektromos berendezések szabad mozgását biztosítani kell, amennyiben ezek a berendezések megfelelnek az összes tagállamban elismert bizonyos biztonsági követelményeknek; mivel minden más bizonyítási forma sérelme nélkül az e követelmények betartásának bizonyítását az e feltételeket tartalmazó harmonizált szabványokra való hivatkozással lehet elvégezni; mivel ezeket a harmonizált szabványokat közös megállapodással olyan testületeknek kell létrehozniuk, amikről minden tagállamnak a többi tagállamot és a Bizottságot értesítenie kell, és a szabványokat a lehető legszélesebb körben kell közzétenni; mivel az ilyen összehangolásnak a kereskedelem céljaira vonatkozóan ki kell küszöbölnie minden, a nemzeti szabványok eltéréseiből eredő kényelmetlenséget;mivel minden más bizonyítási forma sérelme nélkül, az elektromos berendezések harmonizált szabványoknak való megfelelése feltételezhető az illetékes szervezetek által elhelyezett vagy kiadott jelölések vagy bizonyítványok, vagy – ilyeneknek hiányában – a gyártó megfelelőségi nyilatkozata alapján; mivel a kereskedelmi akadályok megszűntetésének megkönnyítése érdekében, a tagállamoknak el kell ismerniük az ilyen jelöléseket vagy bizonyítványokat, vagy az ilyen nyilatkozatokat bizonyítási elemként; mivel e célból, az említett jelöléseket vagy bizonyítványokat nyilvánosságra kell hozni, különösen azoknak az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában történő közzétételével;mivel átmenti intézkedésként az olyan elektromos berendezések szabad mozgását, amelyekre még nincsenek harmonizált szabványok, el lehet érni más nemzetközi szervek, vagy a harmonizált szabványokat létrehozó valamely szerv által már megállapított biztonsági rendelkezések vagy szabványok alkalmazásával;mivel lehetséges, hogy elektromos berendezések szabad forgalomba kerülnek még akkor is, amennyiben nem felelnek meg a biztonsági követelményeknek, és mivel ezért ajánlatos megfelelő rendelkezéseket megállapítani annak érdekében, hogy ennek a veszélye a lehető legkisebb legyen,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkEzen irányelv alkalmazásában, elektromos berendezés minden, 50 és 1000 V tartományba eső váltakozó áramú, illetve 75 és 1500 V tartományba eső egyenáramú felhasználásra tervezett berendezés, a II. mellékletben felsorolt berendezések és jelenségek kivételével.2. cikk(1) A tagállamok minden megfelelő intézkedést megtesznek annak biztosítása érdekében, hogy elektromos berendezést csak akkor hozzanak forgalomba, amennyiben azt a hatályos közösségi biztonsági rendelkezésekre vonatkozó helyes műszaki gyakorlattal összhangban építették meg, nem veszélyezteti személyek, háziállatok biztonságát, vagy a vagyonbiztonságot, amennyiben megfelelően telepítik, tartják karban és rendeltetésszerűen használják azokat.(2) Az (1) bekezdésben említett biztonsági célkitűzések fő elemeit az I. melléklet sorolja fel.3. cikkA tagállamok minden megfelelő intézkedést megtesznek annak biztosítására, hogy amennyiben az elektromos berendezés olyan jellegű, hogy a 2. cikkben említett rendelkezéseknek megfelel, az 5., a 6., a 7. és a 8. cikkben említett feltételektől függően, akkor annak, a Közösségen belüli szabad mozgása biztonsági okok miatt nem akadályozható meg.4. cikkA tagállamok biztosítják, hogy az elektromos berendezésre vonatkozóan, a villamosenergia-ellátó szervek nem rendelnek el – a hálózatra való csatlakoztatásra, vagy az elektromos energiának az elektromos berendezések felhasználói részre történő szolgáltatására vonatkozó – a 2. cikkben meghatározottaknál szigorúbb biztonsági követelményeket.5. cikkA tagállamok minden megfelelő intézkedést megtesznek annak biztosítására, hogy különösen azokat az elektromos berendezéseket, amik megfelelnek a harmonizált szabványok biztonsági rendelkezéseinek, a saját illetékes közigazgatási hatóságaik úgy tekintik, hogy azok megfelelnek a 2. cikk rendelkezéseinek, és a forgalomba hozatal és a szabad mozgás alkalmazásában a 2. illetve a 3. cikkben említetteknek.A szabványokat akkor kell harmonizáltnak tekinteni, amennyiben azokat a tagállamok által, a 11. cikkben megállapított eljárással összhangban kijelölt testületek közös megállapodásával határozták meg, és a nemzeti eljárások szerint tették közzé. A szabványokat a műszaki fejlődés és a helyes mérnöki gyakorlat figyelembevételével naprakészen kell tartani.Tájékoztatás céljából a harmonizált szabványokat és azok hivatkozásait az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában teszik közzé.6. cikk(1) Amennyiben még nem dolgoztak ki és nem tettek közzé az 5. cikk meghatározása szerint harmonizált szabványokat, akkor a tagállamok minden megfelelő intézkedést megtesznek annak biztosítására, hogy – a 2. illetve 3. cikkben említett forgalomba hozatal vagy szabad mozgás alkalmazásában –, saját illetékes közigazgatási hatóságaik a 2. cikk előírásainak megfelelőnek tekintik az olyan elektromos berendezéseket is, amik megfelelnek az Elektromos Berendezések Jóváhagyási Szabályait Megállapító Nemzetközi Bizottság (CEE) vagy a Nemzetközi Elektrotechnikai Bizottság (IEC) biztonsági rendelkezéseinek, amikre vonatkozóan a (2) és (3) bekezdésben meghatározott közzétételi eljárást alkalmazták.(2) Az (1) bekezdésben említett biztonsági rendelkezésekről ezen irányelv hatálybalépésekor, illetve azt követően úgy és akkor, amikor az előírásokat kihirdetik, a Bizottság értesíti a tagállamokat. A Bizottság – a tagállamokkal folytatott konzultációt követően – közli azokat a rendelkezéseket, és különösen azokat a változatokat, amik közzétételét javasolja.(3) A tagállamok az így közölt rendelkezésekkel kapcsolatos esetleges ellenvetéseikről három hónapon belül tájékoztatják a Bizottságot, megjelölve azokat a biztonsági indokokat, amelyek alapján a rendelkezéseket nem lehet elismerni.Azokat a biztonsági rendelkezéseket, amikkel szemben nem emeltek kifogást, tájékoztatás céljából, az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában közzé kell tenni.7. cikkAmennyiben az 5. cikk értelmében harmonizált szabványok vagy a 6. cikkel összhangban kihirdetett biztonsági rendelkezések még nem készültek el, akkor a tagállamok minden megfelelő intézkedést megtesznek annak biztosítására, hogy – a 2. illetve a 3. cikkben említett forgalomba hozatal vagy szabad mozgás alkalmazásában –, saját illetékes közigazgatási hatóságaik a 2. cikk biztonsági rendelkezéseinek megfelelőnek tekintik azokat az elektromos berendezéseket is, amiket a gyártó tagállamban hatályos szabványok biztonsági rendelkezéseivel összhangban gyártottak, amennyiben az a saját területükön előírt szinttel egyenértékű biztonsági szintet biztosít.8. cikk(1) A tagállamok minden megfelelő lépést megtesznek annak biztosítására, hogy saját illetékes közigazgatási hatóságaik olyan elektromos berendezéseknek a 2. illetve a 3. cikkben említett forgalomba hozatalát vagy szabad mozgását is engedélyezzék, amelyek bár nem felelnek meg az 5. cikkben említett harmonizált szabványoknak vagy a 6. és 7. cikk rendelkezéseinek, de megfelelnek a 2. cikk rendelkezéseinek.(2) Vita esetén a gyártó vagy az importőr a 11. cikkben meghatározott eljárással összhangban bejelentett testület által összeállított az elektromos berendezésnek a 2. cikk rendelkezéseinek való megfelelésére vonatkozó jelentést nyújthat be.9. cikk(1) Amennyiben – biztonsági okokból – egy tagállam megtiltja valamely elektromos berendezés piaci forgalomba hozatalát vagy megakadályozza annak szabad mozgását, haladéktalanul tájékoztatja az érintett többi tagállamot és a Bizottságot, megjelölve határozatának indokait, és megadva különösen azt, hogy:- a 2. cikknek való meg nem felelés az 5. cikkben említett harmonizált szabványok, a 6. cikkben említett rendelkezések vagy a 7. cikkben említett szabványok hiányának tulajdonítható-e;- a meg nem felelés az ilyen szabványok vagy közlemények hibás alkalmazásának, vagy a 2. cikkben említett helyes mérnöki gyakorlatnak való megfelelés be nem tartásának tulajdonítható-e.(2) Amennyiben más tagállamok emelnek kifogást az (1) bekezdésben említett határozat ellen, a Bizottság haladéktalanul konzultál az érintett tagállamokkal.(3) Amennyiben az (1) bekezdésben meghatározott értesítés időpontját követő három hónapon belül nem sikerült egyetértésre jutni, a Bizottság a 11. cikkben meghatározott eljárással összhangban bejelentett egyik olyan testület véleményét szerzi be, amelynek székhelye az érintett tagállamok területén kívül esik, és amely nem volt érintett a 8. cikkben előírt eljárásban. A véleményben meg kell állapítani, hogy a 2. cikk rendelkezései milyen mértékben nem teljesülnek.(4) A Bizottság közli e testület véleményét az összes tagállammal, amelyek egy hónapon belül tehetnek észrevételt a Bizottság felé. A Bizottság ugyanakkor feljegyezi az érintett felek által a fent említett véleményre tett minden észrevételt.(5) Ezen észrevételek tudomásulvétele után, a Bizottság – szükség esetén – megfelelő ajánlásokat vagy véleményeket fogalmaz meg.10. cikk(1) A bizonyítás más módszereinek sérelme nélkül, a tagállamok minden megfelelő lépést megtesznek annak biztosítására, hogy illetékes közigazgatási hatóságaik elfogadják az 5., a 6. és a 7. cikk rendelkezéseinek való feltételezett megfelelést, amennyiben a megfelelést jelölő jelölést helyeztek el az elektromos berendezésen, vagy megfelelőségi igazolást állítottak ki, vagy annak hiányában – és különösen ipari berendezések esetében –, a gyártó megfelelőségi nyilatkozatot adott.(2) A jelöléseket vagy igazolásokat külön, vagy közös megállapodással a 11. cikkben meghatározott eljárással összhangban bejelentett testületek hozzák létre. A ilyen jelölések vagy igazolások mintáit e testületek, tájékoztatás céljából, közzéteszik az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában is.11. cikkMinden egyes tagállam tájékoztatja a többi tagállamot és a Bizottságot az alábbiakról:- az 5. cikkben említett testületek;- a jelöléseket és igazolásokat – a 10. cikk rendelkezéseivel összhangban létrehozó testületek;- a 8. cikk rendelkezéseivel összhangban jelentést benyújtó, vagy a 9. cikk rendelkezéseivel összhangban véleményt nyilvánító testületek;- az 5. cikk (2) bekezdésben említett közzététel helye.A fentiek bármely módosításáról minden tagállam értesíti a többi tagállamot és a Bizottságot.12. cikkEz az irányelv nem vonatkozik a harmadik országba való kivitelre szánt elektromos berendezésekre.13. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy az értesítéstől számított tizennyolc hónapon belül megfeleljenek ezen irányelv követelményeinek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Dánia esetében azonban a határidőt öt évre kell kiterjeszteni.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.14. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1973. február 19-én.a Tanács részérőlaz elnökA. Lavens--------------------------------------------------I. MELLÉKLETA MEGHATÁROZOTT FESZÜLTSÉGHATÁROKON BELÜLI HASZNÁLATRA TERVEZETT ELEKTROMOS BERENDEZÉSEK BIZTONSÁGI CÉLKITŰZÉSEINEK FŐ ELEMEI1. Általános feltételeka) A berendezésen, vagy – amennyiben ez nem lehetséges –, kísérő közleményben megjelölik azokat a lényeges jellemzőket, amik felismerése és betartása biztosítja az elektromos berendezések biztonságosan és rendeltetésszerűen történő használatát.b) A gyártókat vagy márkanevet vagy védjegyet jól láthatóan rá kell nyomtatni az elektromos berendezésekre, vagy – amennyiben ez nem lehetséges –, a csomagolásra.c) Az elektromos berendezést – annak alkatrészeivel együtt – úgy kell elkészíteni, hogy biztosítsa a lehetőséget annak biztonságos és megfelelő összeállítására és csatlakoztatására.d) Az elektromos berendezést úgy kell tervezni és gyártani, hogy az e melléklet 2. és 3. pontjában meghatározott veszélyek elleni védelem biztosított legyen, feltéve, hogy a berendezést rendeltetésszerűen használják, és megfelelően karbantartják.2. Az elektromos berendezésből eredő veszélyek elleni védelemMűszaki jellegű intézkedéseket kell előírni az 1. ponttal összhangban, annak biztosítására, hogy:a) személyek és háziállatok megfelelően védettek a közvetlen vagy közvetett elektromos érintkezés által okozott fizikai sérülés vagy más ártalom veszélye ellen;b) nem lép fel olyan hőmérséklet, ív vagy sugárzás, ami veszélyt okozhat;c) személyek és háziállatok és a vagyon megfelelően védett az elektromos berendezés által okozott olyan nem elektromos veszélyek ellen, amelyeket a tapasztalat tár fel;d) a szigetelésnek megfelelőnek kell lennie az előrelátható feltételekre.3. Az elektromos berendezéseket érő külső hatás által okozott veszélyek elleni védelemMűszaki intézkedéseket kell meghatározni az 1. ponttal összhangban, annak a biztosítására, hogy:a) az elektromos berendezés megfelel a várt mechanikai követelményeknek úgy, hogy az nem veszélyezteti személyek, háziállatok biztonságát, és a vagyonbiztonságot;b) az elektromos berendezés a nem mechanikus hatásokkal szemben a várható környezeti feltételek között ellenálló úgy, hogy az nem veszélyezteti személyek, háziállatok biztonságát, és a vagyonbiztonságot;c) az elektromos berendezés előrelátható túlterhelési viszonyok között nem veszélyezteti személyek, háziállatok biztonságát, és a vagyonbiztonságot.--------------------------------------------------II. MELLÉKLETAZ EZEN IRÁNYELV HATÁLYA ALÁ NEM TARTOZÓ BERENDEZÉSEK ÉS JELENSÉGEKElektromos berendezések robbanásveszélyes környezetben való felhasználásraRadiológiai és orvosi célokra szolgáló elektromos berendezésekÁru- és személyfelvonók elektromos alkatrészeiFogyasztásmérőkHáztartási csatlakozódugók és csatlakozóaljzatokElektromos kerítések áramellátó berendezéseiRádióelektromos interferenciaKülönleges elektromos berendezések hajókon, repülőgépeken vagy vasúton való felhasználásra, amelyek megfelelnek az olyan nemzetközi testületek által összeállított biztonsági rendelkezéseknek, amelyekben a tagállamok részt vesznek.--------------------------------------------------