title: Az Európai Parlament és a Tanács 2006/12/EK irányelve ( 2006. április 5. ) a hulladékokról   (EGT vonatkozású szöveg)

text:
               27.4.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 114/9

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2006/12/EK IRÁNYELVE

   (2006. április 5.)
   a hulladékokról
   (EGT vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 175. cikkére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
   a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (2),
   mivel:

               (1)

               A hulladékról szóló, 1975. július 15-i 75/442/EGK tanácsi irányelvet (3) több alkalommal (4) jelentősen módosították. Az áttekinthetőség és érthetőség érdekében ezt az irányelvet kodifikálni kell.

               (2)

               A hulladékgazdálkodással kapcsolatos minden szabályozás alapvető célja az emberi egészség és a környezet védelme a hulladék gyűjtése, szállítása, kezelése, tárolása és lerakása által okozott káros hatások ellen.

               (3)

               A hulladékgazdálkodás hatékonyságának a Közösségben történő javítása érdekében egyaránt szükség van a közös terminológiára és a hulladék fogalmának meghatározására.

               (4)

               A hulladékártalmatlanításra és -hasznosításra vonatkozó hatékony és következetes szabályozást, néhány kivételtől eltekintve, alkalmazni kell minden ingó dologra, amelytől tulajdonosa megválik, megválni szándékozik vagy megválni köteles.

               (5)

               A természeti erőforrások megőrzése érdekében ösztönözni kell a hulladék hasznosítását és a hasznosított anyagok nyersanyagként történő használatát. Szükség lehet az újrahasználható hulladékokra vonatkozó különleges szabályok elfogadására.

               (6)

               A környezetvédelem magas szintjének elérése érdekében a tagállamoknak – azon kívül, hogy lépéseket tesznek a hulladékok felelősséggel végzett ártalmatlanításának és hasznosításának biztosítására – intézkedéseket kell tenniük a hulladéktermelés korlátozására, különösen a tiszta technológiák és a termelési folyamatba visszavezethető és újrahasználható termékek támogatásával, figyelembe véve a hasznosított hulladék meglévő vagy lehetséges piaci elhelyezési lehetőségeit.

               (7)

               Továbbá a tagállamoknak a hulladékártalmatlanításra és -hasznosításra vonatkozó jogszabályai közötti eltérés befolyásolhatja a környezet minőségét és a belső piac működését.

               (8)

               A Közösség egésze számára fontos, hogy önellátóvá váljon a hulladékártalmatlanítás területén, és kívánatos, hogy valamennyi tagállam hasonlóképpen önellátásra törekedjen.

               (9)

               E célok elérése érdekében a tagállamoknak hulladékgazdálkodási terveket kell készíteniük.

               (10)

               A hulladékok szállítását csökkenteni szükséges, és ennek érdekében a tagállamok hulladékgazdálkodási terveikben intézkedéseket tehetnek.

               (11)

               A magas szintű védelem és hatékony felügyelet biztosítása érdekében szükség van a hulladék ártalmatlanítását és hasznosítását végző vállalkozások működésének engedélyeztetésére és ellenőrzésére.

               (12)

               Az egyes vállalkozások, amelyek maguk dolgozzák fel saját hulladékaikat vagy hasznosítást végeznek, bizonyos feltételekkel, továbbá biztosítva, hogy megfeleljenek a környezetvédelem követelményeinek, mentesíthetők az engedélyezési követelmények alól. Az ilyen vállalkozásokat nyilvántartásba kell venni.

               (13)

               Annak érdekében, hogy a hulladék keletkezésétől a végső ártalmatlanításáig felügyelet alatt álljon, a hulladékokkal foglalkozó olyan egyéb vállalkozásokat, mint például a hulladékgyűjtéssel, -szállítással foglalkozókat és a közvetítőket, ugyancsak engedély megszerzésére kell kötelezni vagy nyilvántartásba kell venni, továbbá hatékonyan ellenőrizni kell.

               (14)

               A költségeknek azt a részét, amely a hulladékhasznosítás bevételeiből nem térül meg, a „szennyező fizet” elvvel összhangban kell megfizetni.

               (15)

               Az e határozat végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i1999/468/EK tanácsi határozattal (5) összhangban kell elfogadni.

               (16)

               Ez az irányelv nem érinti a III. melléklet B. részében említett irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségeket,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   (1)   Ezen irányelv alkalmazásában:

               a)

               „hulladék”: az I. mellékletben felsorolt kategóriák bármelyikébe tartozó olyan anyag vagy tárgy, amelytől birtokosa megválik, megválni szándékozik vagy megválni köteles;

               b)

               „termelő”: akinek a tevékenysége során hulladék keletkezik („eredeti termelő”) és/vagy bárki, aki előkezelést, keverést vagy egyéb olyan műveletet végez, ami ezen hulladék jellegében vagy összetételében változást eredményez;

               c)

               „birtokos”: a hulladék termelője, illetve az a természetes vagy jogi személy, akinek a hulladék a birtokában van;

               d)

               „gazdálkodás”: a hulladékok gyűjtése, szállítása, hasznosítása és ártalmatlanítása, beleértve az ilyen műveletek felügyeletét és a hulladéklerakók utógondozását is;

               e)

               „ártalmatlanítás”: bármely művelet, amit a II. A. melléklet felsorol;

               f)

               „hasznosítás”: bármely művelet, amit a II. B. melléklet felsorol;

               g)

               „gyűjtés”: a hulladék összeszedése, válogatása és/vagy összekeverése elszállítás céljából.

         (2)   Az (1) bekezdés a) pontjához a Bizottság a 18. cikk (3) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően jegyzéket készít azokról a hulladékokról, amelyek az I. mellékletben felsorolt hulladékkategóriákba tartoznak. Ezt a jegyzéket időről időre áttekinti, és ha szükséges, ugyanezen eljárás szerint felülvizsgálja.
   2. cikk
   (1)   Nem tartoznak ezen irányelv hatálya alá:

               a)

               a légkörbe kibocsátott gáz-halmazállapotú anyagok;

               b)

               a következő hulladékok, amennyiben ezekre külön jogszabályok vonatkoznak:

                           i.

                           radioaktív hulladék;

                           ii.

                           ásványi erőforrások kutatása, kitermelése, kezelése és tárolása során, valamint a kőfejtők üzemeltetéséből származó hulladék;

                           iii.

                           állati tetemek és a következő mezőgazdasági hulladékok: trágya és más természetes, nem veszélyes anyagok, amelyeket a növénytermesztésben és állattenyésztésben használnak;

                           iv.

                           szennyvizek, a folyékony hulladékok kivételével;

                           v.

                           hatástalanított robbanóanyagok.

         (2)   Az egyes hulladékfajtákkal történő gazdálkodást külön irányelvekben különös vagy ezen irányelvet kiegészítő rendelkezésekkel lehet szabályozni.
   3. cikk
   (1)   A tagállamoknak megfelelő intézkedéseket kell tenniük annak érdekében, hogy elősegítsék:

               a)

               elsősorban a hulladék képződésének és veszélyességének megelőzését, különösen az alábbiak révén:

                           i.

                           tiszta technológiák kifejlesztése, amelyek takarékosabban használják fel a természeti erőforrásokat;

                           ii.

                           olyan termékek műszaki kifejlesztése és forgalmazása, amelyeket úgy terveztek, hogy gyártásuk, felhasználásuk és végső ártalmatlanításuk révén ne járuljanak hozzá, vagy csak a lehető legkisebb mértékben a hulladékok mennyiségének vagy környezeti veszélyeztetésének és a környezetszennyezés kockázatának növekedéséhez;

                           iii.

                           megfelelő módszerek kifejlesztése a hasznosítani kívánt hulladékokban lévő veszélyes anyagok végső ártalmatlanítására;

               b)

               másodsorban:

                           i.

                           a hulladék hasznosítását újrafeldolgozás, újrahasználat, visszanyerés vagy bármely más másodlagos nyersanyag kinyerésére szolgáló művelet segítségével; vagy

                           ii.

                           a hulladék energiaforrásként való használatát.

         (2)   A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot minden olyan intézkedésről, amit tenni kívánnak az (1) bekezdésben szereplő célok elérése érdekében, kivéve ahol a műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 1998. június 22-i 98/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) alkalmazandó. A Bizottság tájékoztatja a többi tagállamot és a 18. cikk (1) bekezdésében említett bizottságot ezen intézkedésekről.
   4. cikk
   (1)   A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a hulladék hasznosítása vagy ártalmatlanítása az emberi egészség veszélyeztetése, valamint anélkül történjen, hogy az alkalmazott eljárások vagy módszerek veszélyeztetnék a környezetet, így különösen:

               a)

               ne jelentsen kockázatot a vízre, levegőre, talajra, növény- és állatvilágra;

               b)

               ne okozzon kellemetlen zajt vagy szagot;

               c)

               ne befolyásolja hátrányosan a tájképet vagy a különleges érdeklődésre számot tartó helyeket.

         (2)   A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében is, hogy megtiltsák a hulladékok elhagyását vagy illegális lerakását, illetve ellenőrizetlen ártalmatlanítását.
   5. cikk
   (1)   A tagállamoknak – ahol ez szükséges vagy tanácsos, más tagállamokkal együttműködve – meg kell tenniük a megfelelő intézkedéseket, hogy olyan integrált és megfelelő hulladékártalmatlanító hálózatot hozzanak létre, figyelembe véve az elérhető legjobb technológiákat, amelynek költsége elfogadható. A hálózatnak képessé kell tennie a Közösség egészét arra, hogy a hulladékártalmatlanítás területén önellátóvá váljon, és a tagállamokat, hogy törekedhessenek e cél egyénileg történő elérésére, figyelembe véve a földrajzi adottságokat és azt, hogy bizonyos típusú hulladékok számára különleges létesítmények létrehozása szükséges.
   (2)   A hálózatnak alkalmasnak kell lennie arra, hogy a hulladék az egyik legközelebbi, a célnak megfelelő létesítményben legyen ártalmatlanítható a leginkább alkalmas módszerek és technológiák segítségével azért, hogy biztosítható legyen a környezet- és az egészségvédelem magas szintje.
   6. cikk
   A tagállamok létrehozzák vagy kijelölik az ezen irányelv végrehajtásáért felelős illetékes hatóságot vagy hatóságokat.
   7. cikk
   1.   Annak érdekében, hogy a 3., 4. és 5. cikkben meghatározott célok megvalósuljanak, a 6. cikkben említett illetékes hatóság vagy hatóságok – a lehető leghamarabb – egy vagy több hulladékgazdálkodási tervet készítenek. Az ilyen terveknek különösen az alábbiakra kell kitérniük:

               a)

               a hasznosítandó vagy ártalmatlanítandó hulladék típusa, mennyisége és eredete;

               b)

               általános műszaki követelmények;

               c)

               bármely, egyes hulladékokra vonatkozó különleges rendelkezések;

               d)

               megfelelő ártalmatlanító telepek vagy létesítmények.

         (2)   Az (1) bekezdésben említett tervek tartalmazhatják például a következőket:

               a)

               azon természetes vagy jogi személyeket, akik hulladékgazdálkodási tevékenység végzésére felhatalmazással rendelkeznek;

               b)

               a hasznosítási és ártalmatlanítási műveletek becsült költségeit;

               c)

               a hulladék gyűjtésének, válogatásának és kezelésének ésszerűsítését támogató intézkedéseket.

         (3)   A tagállamok az ilyen tervek készítésénél más érintett tagállamokkal és a Bizottsággal adott esetben együttműködnek. Ezekről a tervekről értesíteniük kell a Bizottságot.
   (4)   A tagállamok intézkedhetnek annak érdekében, hogy megakadályozzák annak a hulladéknak a mozgását, amely nincs összhangban a hulladékgazdálkodási terveikkel. Az ilyen intézkedésekről a Bizottságot és a tagállamokat értesíteniük kell.
   8. cikk
   A tagállamoknak meg kell tenniük a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy bármely hulladékbirtokos:

               a)

               átadja hulladékát kezelésre egy magán- vagy közületi hulladékgyűjtőnek vagy egy olyan vállalkozásnak, aki a II. A. vagy II. B. mellékletben felsorolt műveleteket végzi;
               vagy

               b)

               maga hasznosítsa vagy ártalmatlanítsa a hulladékát ezen irányelv rendelkezéseivel összhangban.

         9. cikk
   (1)   A 4., 5. és 7. cikk végrehajtása céljából minden olyan létesítménynek vagy vállalkozásnak, amelyik a II. A. mellékletben felsorolt műveleteket végez, engedélyt kell beszereznie a 6. cikkben említett illetékes hatóságtól.
   Ennek az engedélynek különösen a következőkre kell kiterjednie:

               a)

               a hulladék típusára és mennyiségére;

               b)

               a műszaki követelményekre;

               c)

               a meghozandó biztonsági intézkedésekre;

               d)

               az ártalmatlanító telepre;

               e)

               a kezelési módszerre.

         (2)   Az engedély adható egy meghatározott időszakra, megújítható, feltételekhez és kötelezettségekhez köthető, vagy ha a tervezett ártalmatlanítási módszer környezetvédelmi szempontból nem elfogadható, akkor megtagadható.
   10. cikk
   A 4. cikkben szereplő célok végrehajtása érdekében valamennyi olyan létesítménynek vagy vállalkozásnak, amely a II. B. mellékletben felsorolt műveleteket végez, engedélyt kell beszereznie.
   11. cikk
   (1)   A veszélyes hulladékokról szóló, 1991. december 12-i 91/689/EGK tanácsi irányelv (7) sérelme nélkül a következők mentesíthetők a 9. vagy 10. cikkekben előírt kötelezettségek alól:

               a)

               olyan létesítmények vagy vállalkozások, amelyek maguk végzik saját hulladékuknak a képződés helyszínén történő ártalmatlanítását;
               és

               b)

               olyan létesítmények vagy vállalkozások, amelyek hulladékhasznosítást végeznek.

         (2)   Az (1) bekezdésben említett mentesítést csak akkor lehet alkalmazni:

               a)

               ha az illetékes hatóságok általános szabályokat fogadtak el valamennyi tevékenységtípusra, megjelölve a hulladékok típusait és mennyiségét, valamint azokat a feltételeket, amelyek mellett a kérdéses tevékenységet mentesíteni lehet az engedélyezési kötelezettség alól;
               és

               b)

               ha a hulladékok típusa vagy mennyisége és ártalmatlanításuk vagy hasznosításuk módja olyan, hogy az kielégíti a 4. cikkben meghatározott feltételeket.

         (3)   Az (1) bekezdésben meghatározott létesítményeket vagy vállalkozásokat az illetékes hatóságoknak nyilvántartásba kell venniük.
   (4)   A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot a (2) bekezdés a) pontja értelmében elfogadott általános szabályokról.
   12. cikk
   Azokat a létesítményeket vagy vállalkozásokat, amelyek hivatásszerűen végeznek hulladékgyűjtést vagy -szállítást, vagy akik mások megbízásából járnak el hulladékártalmatlanítás vagy -hasznosítás ügyében (kereskedők vagy közvetítők), abban az esetben, ha nincsenek engedély beszerzésére kötelezve, az illetékes hatóságok nyilvántartásba veszik.
   13. cikk
   Azokat a létesítményeket vagy vállalkozásokat, amelyek a 9-12. cikkben meghatározott műveleteket végeznek, időszakonként az illetékes hatóság megfelelő rendszerességgel ellenőrzi.
   14. cikk
   (1)   A 9. és 10. cikkben meghatározott valamennyi létesítmény vagy vállalkozás:

               a)

               az I. mellékletben meghatározott hulladékok és a II. A. vagy II. B. mellékletben felsorolt műveletek vonatkozásában nyilvántartást vezet a hulladék mennyiségéről, tulajdonságairól, eredetéről, és ahol az releváns, rendeltetéséről, gyűjtési gyakoriságáról, szállítási módjáról és kezelési módszeréről;

               b)

               ezeket az információkat – kérésre – a 6. cikkben említett illetékes hatóságok rendelkezésére bocsátja.

         (2)   A tagállamok kötelezhetik a termelőket arra is, hogy tegyenek eleget az (1) bekezdés rendelkezéseinek.
   15. cikk
   A „szennyező fizet” elvvel összhangban a hulladékártalmatlanítással kapcsolatban felmerülő költségeket az alábbiak viselik:

               a)

               a hulladékbirtokos, aki a hulladékot átadja egy hulladékgyűjtőnek vagy a 9. cikk értelmében vett vállalkozásnak;
               és/vagy

               b)

               az előző birtokosok vagy azon termék gyártója, amelyből a hulladék származik.

         16. cikk
   A tagállamok 3 éves időközönként tájékoztatást küldenek a Bizottságnak ennek az irányelvnek a végrehajtásáról ágazati jelentés formájában, amely más, ehhez tartozó közösségi irányelveket is felölel. Ezt a jelentés a 18. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban a Bizottság által a kidolgozott kérdőív vagy vázlat alapján kell elkészíteni. A kérdőívet vagy vázlatot a jelentés által felölelt időszak kezdete előtt 6 hónappal küldik meg a tagállamoknak. A tagállamok a jelentést az általa felölelt 3 éves időszak végétől számított 9 hónapon belül küldik meg a Bizottságnak.
   A Bizottság a tagállamok jelentésének benyújtását követő 9 hónapon belül közösségi jelentést tesz közzé az irányelv végrehajtásáról
   17. cikk
   Azokat a módosításokat, amelyek ahhoz szükségesek, hogy ezen irányelv mellékleteit hozzáigazítsák a tudományos és a műszaki fejlődéshez, a 18. cikk (3) bekezdésében említett eljárással összhangban kell elfogadni.
   18. cikk
   (1)   A Bizottságot egy bizottság segíti.
   (2)   Az e bekezdésre történő hivatkozás esetén az 1999/468/EK határozat 4. és 7. cikkét kell alkalmazni, figyelemmel 8. cikkének rendelkezéseire.
   Az 1999/468/EK határozat 4. cikkének (3) bekezdésében megállapított határidő egy hónap.
   (3)   Az e bekezdésre történő hivatkozás esetén az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, figyelemmel 8. cikkének rendelkezéseire.
   Az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében megállapított határidő három hónap.
   (4)   A bizottság elfogadja eljárási szabályzatát.
   19. cikk
   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   20. cikk
   A 75/442/EGK irányelv hatályát veszti, a III. melléklet B. részében említett irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségek sérelme nélkül.
   A hatályon kívül helyezett irányelvre való hivatkozásokat erre az irányelvre való hivatkozásként kell értelmezni, a IV. mellékletben foglalt megfelelési táblázattal összhangban.
   21. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   22. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Strasbourgban, 2006. április 5-én.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         J. BORRELL FONTELLES

            a Tanács részéről

            az elnök

         H. WINKLER

      (1)  HL C 112., 2004.4.30., 46. o.

      (2)  Az Európai Parlament 2004. március 9-i véleménye (HL C 102. E, 2004.4.28., 106. o.) és a Tanács 2006. január 30-i határozata.

      (3)  HL L 194., 1975.7.25., 39. o. A legutóbb az 1882/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL L 284., 2003.10.31., 1. o.) módosított irányelv.

      (4)  Lásd a III. melléklet A. részét.

      (5)  HL L 184., 1999.7.17., 23. o.

      (6)  HL L 204., 1998.7.21., 37. o. A legutóbb a 2003-as csatlakozási okmánnyal módosított irányelv.

      (7)  HL L 377., 1991.12.31., 20. o. A 94/31/EK irányelvvel (HL L 168., 1994.7.2., 28. o.) módosított irányelv.

      I. MELLÉKLET
      HULLADÉKKATEGÓRIÁK

                  Q1

                  A továbbiakban másként meg nem határozott termelési vagy fogyasztási maradékok

                  Q2

                  Előírásoknak meg nem felelő termékek

                  Q3

                  Olyan termékek, amelyek felhasználhatósági ideje lejárt

                  Q4

                  Kiömlött, veszendőbe ment, vagy egyéb kárt szenvedett anyagok, beleértve bármely, baleset következményeként szennyeződött anyagot, berendezést stb.

                  Q5

                  Tervezett tevékenységek következtében szennyeződött vagy bepiszkolódott anyagok (pl. tisztítási műveletek maradékai, csomagolóanyagok, tartályok stb.)

                  Q6

                  Használhatatlan alkatrészek, tartozékok (pl. elhasznált szárazelemek, kimerült katalizátorok stb.)

                  Q7

                  További használatra alkalmatlanná vált anyagok (pl. szennyeződött savak, oldószerek, kimerült edzősók stb.)

                  Q8

                  Ipari folyamatok maradékai (pl. salakok, üstmaradékok stb.)

                  Q9

                  Szennyezést csökkentő eljárások maradékai (pl. gázmosók iszapja, porleválasztók pora, elhasznált szűrők stb.)

                  Q10

                  Gépi megmunkálás/felületkezelés maradékai (pl. esztergaforgács, reve stb.)

                  Q11

                  Ásványinyersanyag-kitermelés és -feldolgozás maradékai (pl. bányászati maradékok, olajkitermelés hulladékai stb.)

                  Q12

                  Tiltott anyagok (pl. PCB-kel szennyezett olajok stb.)

                  Q13

                  Bármely anyag vagy termék, amelynek használatát jogszabály tiltja

                  Q14

                  Olyan termékek, amelyek birtokosuk számára tovább nem használhatók (pl. mezőgazdasági, háztartási, irodai, kereskedelmi és bolti hulladékok stb.)

                  Q15

                  Talajtisztításból származó szennyezett anyagok vagy termékek

                  Q16

                  Bármely olyan anyag vagy termék, ami nem tartozik a fenti kategóriákba.

      II. A. MELLÉKLET
      ÁRTALMATLANÍTÁST SZOLGÁLÓ MŰVELETEK

         MEGJEGYZÉS: E melléklet célja a gyakorlatban előforduló ártalmatlanítási műveletek felsorolása. A 4. cikkel összhangban a hulladékot az emberi egészség veszélyeztetése nélkül és a környezetet veszélyeztető eljárások vagy módszerek alkalmazása nélkül kell ártalmatlanítani.

                  D 1

                  Lerakás a talaj felszínére vagy talajba (például hulladéklerakó stb.)

                  D 2

                  Talajban történő kezelés (például folyadékok vagy iszapok talajban történő biológiai lebontása stb.)

                  D 3

                  Mélyinjektálás (például szivattyúzható anyagok kutakba, sódómokba vagy természetes üregekbe juttatása stb.)

                  D 4

                  Felszíni feltöltés (például folyadékok, iszapok elhelyezése árkokban, mélyedésekben, tározókban vagy lagúnákban stb.)

                  D 5

                  Lerakás műszaki védelemmel (például elhelyezés fedett, egymástól és a környezettől elkülönített, szigetelt cellákban stb.)

                  D 6

                  Bevezetés víztestbe, a tengerek/óceánok kivételével

                  D 7

                  Bevezetés tengerbe vagy óceánba, a tengerfenéken történő elhelyezést is beleértve

                  D 8

                  E mellékletben máshol nem meghatározott biológiai kezelés, melynek eredményeként létrejövő vegyületeket, keverékeket a D1–D7 és D9–D12 műveletek valamelyikével kezelnek

                  D 9

                  E mellékletben máshol nem meghatározott fiziko-kémiai kezelés, melynek eredményeként létrejövő vegyületeket, keverékeket a D1–D8 és D10–D12 műveletek valamelyikével kezelnek (például 00elpárologtatás, szárítás, kiégetés stb.)

                  D 10

                  Hulladékégetés szárazföldön

                  D 11

                  Hulladékégetés tengeren

                  D 12

                  Tartós tárolás (például tároló tartályok elhelyezése bányában stb.)

                  D 13

                  Keverés vagy elegyítés a D1–D12 műveletek valamelyikének elvégzése érdekében

                  D 14

                  Átcsomagolás a D1–D13 műveletek valamelyikének elvégzése érdekében

                  D 15

                  Tárolás a D1–D14 műveletek elvégzése érdekében (a képződés helyén történő átmeneti tárolás és gyűjtés kivételével)

      II. B. MELLÉKLET
      HASZNOSÍTÁST SZOLGÁLÓ MŰVELETEK

         MEGJEGYZÉS: E melléklet célja a gyakorlatban előforduló hulladékhasznosítási műveletek felsorolása. A 4. cikkel összhangban a hulladékot az emberi egészség veszélyeztetése nélkül, és a környezetet veszélyeztető eljárások vagy módszerek alkalmazása nélkül kell hasznosítani.

                  R1

                  Fűtőanyagként történő felhasználás vagy más módon energia előállítása

                  R2

                  Oldószerek visszanyerése/regenerálása

                  R3

                  Oldószerként nem használatos szerves anyagok visszanyerése/újrafeldolgozása (beleértve a komposztálást és más biológiai átalakítási műveleteket is)

                  R4

                  Fémek és fémvegyületek visszanyerése/újrafeldolgozása

                  R5

                  Egyéb szervetlen anyagok visszanyerése/újrafeldolgozása

                  R6

                  Savak és lúgok regenerálása

                  R7

                  Szennyezéscsökkentésre használt anyagok összetevőinek visszanyerése

                  R8

                  Katalizátorok összetevőinek visszanyerése

                  R9

                  Olajok újrafinomítása vagy más célra történő újrahasználata

                  R10

                  Talajban történő hasznosítás, amely mezőgazdasági vagy ökológiai szempontból előnyös

                  R11

                  Az R1–R10 műveletek bármelyikéből származó hulladék hasznosítása

                  R12

                  Átalakítás az R1–R11 műveletek valamelyikének elvégzése érdekében

                  R13

                  Tárolás a R1–R12 műveletek valamelyikének elvégzése érdekében (a képződés helyén történő átmeneti tárolás és gyűjtés kivételével)

      III. MELLÉKLET
      A. RÉSZ
      A HATÁLYON KÍVÜL HELYEZETT IRÁNYELV ÉS ANNAK MÓDOSÍTÁSAI

         (lásd a 20. cikket)

                  A Tanács 75/442/EGK irányelve (HL L 194., 1975.7.25., 39. o.)

                  A Tanács 91/156/EGK irányelve (HL L 78., 1991.3.26., 32. o.)

                  A Tanács 91/692/EGK irányelve (HL L 377., 1991.12.31., 48. o.)

                  kizárólag ami a VI. mellékletben, a 75/442/EGK irányelvre tett hivatkozást illeti

                  A Bizottság 96/350/EK határozata (HL L 135., 1996.6.6., 32. o.)

                  Az Európai Parlament és a Tanács 1882/2003/EK rendelete (HL L 284., 2003.10.31., 1. o.)

                  kizárólag a III. melléklet 1. pontja

            B. RÉSZ
      A NEMZETI JOGBA VALÓ ÁTÜLTETÉSRE ELŐÍRT HATÁRIDŐK LISTÁJA

         (lásd a 20. cikket)

                  irányelv

                  Átültetés határideje

                  75/442/EGK

                  1997. július 17.

                  91/156/EGK

                  1993. április 1.

                  91/692/EGK

                  1995. január 1.

      IV. MELLÉKLET
      MEGFELELÉSI TÁBLÁZAT

                  75/442/EGK irányelv

                  Ez az irányelv

                  1. cikk, bevezető mondat

                  1. cikk, (1) bekezdés, bevezető mondat

                  1. cikk, a) pont, első albekezdés

                  1. cikk (1) bekezdés, a) pont

                  1. cikk, a) pont, második albekezdés

                  1. cikk (2) bekezdés

                  1. cikk, b)–g) pont

                  1. cikk (1) bekezdés, b)–g) pont

                  2. cikk

                  2. cikk

                  3. cikk, (1) bekezdés, bevezető mondat

                  3. cikk, (1) bekezdés, bevezető mondat

                  3. cikk, (1) bekezdés, a) pont, bevezető mondat

                  3. cikk, (1) bekezdés, a) pont, bevezető mondat

                  3. cikk, (1) bekezdés, a) pont, első francia bekezdés

                  3. cikk, (1) bekezdés, a) pont, i. alpont

                  3. cikk, (1) bekezdés, a) pont, második francia bekezdés

                  3. cikk, (1) bekezdés, a) pont, ii. alpont

                  3. cikk, (1) bekezdés, a) pont, harmadik francia bekezdés

                  3. cikk, (1) bekezdés, a) pont, iii. alpont

                  3. cikk, (1) bekezdés, b) pont, bevezető mondat

                  3. cikk, (1) bekezdés, b) pont, bevezető mondat

                  3. cikk, (1) bekezdés, b) pont, első francia bekezdés

                  3. cikk, (1) bekezdés, b) pont, i. alpont

                  3. cikk, (1) bekezdés, b) pont, második francia bekezdés

                  3. cikk, (1) bekezdés, b) pont, ii. alpont

                  3. cikk (2) bekezdés

                  3. cikk (2) bekezdés

                  4. cikk, első bekezdés, bevezető mondat

                  4. cikk, (1) bekezdés, bevezető mondat

                  4. cikk, első bekezdés, első francia bekezdés

                  4. cikk, (1) bekezdés, a) pont

                  4. cikk, első bekezdés, második francia bekezdés

                  4. cikk, (1) bekezdés, b) pont

                  4. cikk, első bekezdés, harmadik francia bekezdés

                  4. cikk, (1) bekezdés, c) pont

                  4. cikk, második bekezdés

                  4. cikk, (2) bekezdés

                  5. cikk

                  5. cikk

                  6. cikk

                  6. cikk

                  7. cikk, (1) bekezdés, első albekezdés, bevezető mondat

                  7. cikk, (1) bekezdés, bevezető mondat

                  7. cikk, (1) bekezdés, első albekezdés, első francia bekezdés

                  7. cikk, (1) bekezdés, a) pont

                  7. cikk, (1) bekezdés, első albekezdés, második francia bekezdés

                  7. cikk, (1) bekezdés, b) pont

                  7. cikk, (1) bekezdés, első albekezdés, harmadik francia bekezdés

                  7. cikk, (1) bekezdés, c) pont

                  7. cikk, (1) bekezdés, első albekezdés, negyedik francia bekezdés

                  7. cikk, (1) bekezdés, d) pont

                  7. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, bevezető mondat

                  7. cikk, (2) bekezdés, bevezető mondat

                  7. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, első francia bekezdés

                  7. cikk, (2) bekezdés, a) pont

                  7. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, második francia bekezdés

                  7. cikk, (2) bekezdés, b) pont

                  7. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, harmadik francia bekezdés

                  7. cikk, (2) bekezdés, c) pont

                  7. cikk, (2) bekezdés

                  7. cikk, (3) bekezdés

                  7. cikk, (3) bekezdés

                  7. cikk, (4) bekezdés

                  8. cikk, bevezető mondat

                  8. cikk, bevezető mondat

                  8. cikk, első francia bekezdés

                  8. cikk, a) pont

                  8. cikk, második francia bekezdés

                  8. cikk, b) pont

                  9. cikk, (1) bekezdés, első albekezdés

                  9. cikk, (1) bekezdés, első albekezdés

                  9. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, bevezető mondat

                  9. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, bevezető mondat

                  9. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, első francia bekezdés

                  9. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, a) pont

                  9. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, második francia bekezdés

                  9. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, b) pont

                  9. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, harmadik francia bekezdés

                  9. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, c) pont

                  9. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, negyedik francia bekezdés

                  9. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, d) pont

                  9. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, ötödik francia bekezdés

                  9. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, e) pont

                  9. cikk, (2) bekezdés

                  9. cikk, (2) bekezdés

                  10. cikk

                  10. cikk

                  11. cikk, (1) bekezdés, első albekezdés

                  11. cikk, (1) bekezdés

                  11. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, bevezető mondat

                  11. cikk, (2) bekezdés, bevezető mondat

                  11. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, első francia bekezdés

                  11. cikk, (2) bekezdés, a) pont

                  11. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés, második francia bekezdés

                  11. cikk, (2) bekezdés, b) pont

                  11. cikk, (2) bekezdés

                  11. cikk, (3) bekezdés

                  11. cikk, (3) bekezdés

                  11. cikk, (4) bekezdés

                  12. cikk

                  12. cikk

                  13. cikk

                  13. cikk

                  14. cikk, első bekezdés, bevezető mondat

                  14. cikk, (1) bekezdés, bevezető mondat

                  14. cikk, első bekezdés, első francia bekezdés

                  14. cikk, (1) bekezdés, a) pont

                  14. cikk, első bekezdés, második francia bekezdés

                  14. cikk, (1) bekezdés, b) pont

                  14. cikk, második bekezdés

                  14. cikk, (2) bekezdés

                  15. cikk, bevezető mondat

                  15. cikk, bevezető mondat

                  15. cikk, első francia bekezdés

                  15. cikk, a) pont

                  15. cikk, második francia bekezdés

                  15. cikk, b) pont

                  16. cikk, első bekezdés

                  16. cikk, első bekezdés és 18. cikk (2) bekezdés

                  16. cikk, második bekezdés

                  –

                  16. cikk, harmadik bekezdés

                  16. cikk, (2) bekezdés

                  17. cikk

                  17. cikk

                  18. cikk, (1) bekezdés

                  18. cikk, (1) bekezdés

                  18. cikk, (2) bekezdés

                  18. cikk, (3) bekezdés

                  18. cikk, (3) bekezdés

                  18. cikk, (4) bekezdés

                  19. cikk

                  –

                  20. cikk

                  19. cikk

                  –

                  20. cikk

                  –

                  21. cikk

                  21. cikk

                  22. cikk

                  I. melléklet

                  I. melléklet

                  II.A. melléklet

                  II.A. melléklet

                  II.B. melléklet

                  II.B. melléklet

                  –

                  III. melléklet

                  –

                  IV. melléklet


title: A Tanács irányelve (1979. június 25.) a kerekes mezőgazdasági és erdészeti traktorok borulás hatása elleni védőszerkezeteire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről (statikus vizsgálat)

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31979L0622

Hivatalos Lap L 179 , 17/07/1979 o. 0001 - 0030 finn különkiadás fejezet 13 kötet 10 o. 0010  görög különkiadás: fejezet 13 kötet 8 o. 0147  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 10 o. 0010  spanyol különkiadás fejezet 13 kötet 10 o. 0108  portugál különkiadás fejezet 13 kötet 10 o. 0108

		A Tanács irányelve(1979. június 25.)a kerekes mezőgazdasági és erdészeti traktorok borulás hatása elleni védőszerkezeteire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről (statikus vizsgálat)(79/622/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],mivel a műszaki követelmények, amelyeknek a nemzeti jog alapján a traktoroknak meg kell felelniük, többek között a traktorok borulás hatása elleni védőszerkezeteire és ezek traktorra erősítésére vonatkoznak;mivel ezek a követelmények tagállamonként különböznek egymástól; mivel ezért szükséges, hogy minden tagállam ugyanazokat a követelményeket fogadja el a hatályos szabályokat kiegészítve vagy azok helyett, különösen azért, hogy valamennyi traktortípus számára lehetővé tegyék az EGK-típus-jóváhagyási eljárását, amely a kerekes mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1974. március 4-i 74/150/EGK tanácsi irányelv [3] tárgya;mivel a borulás hatása elleni védőszerkezetekre és ezek traktorra erősítésére vonatkozó összehangolt típus-jóváhagyási eljárás lehetővé teszi minden tagállam részére, hogy ellenőrizze a szerkezet és a vizsgálati követelmények megfelelőségét, továbbá tájékoztassa a többi tagállamot a vizsgálat eredményeiről a borulás hatása elleni védőszerkezetre és ezeknek a traktorra erősítésére vonatkozó EGK-típusbizonyítvány másolatának megküldésével, mivel a jóváhagyott típusnak megfelelően gyártott valamennyi szerkezetet adott EGK-típus-jóváhagyási jellel jelölnek, aminek eredményeképpen a többi tagállamban a szerkezet műszaki vizsgálatát nem kell elvégezni;mivel a borulás hatása elleni védőszerkezet többi elemére és jellemzőire vonatkozó közös, különösen a méretekre, az ajtókra, a biztonsági üvegekre és a traktor borulásakor a folyamatos átfordulást megakadályozó szerkezetre, valamint az utasok védelmére vonatkozó követelményeket egy későbbi időpontban határozzák meg;mivel az összehangolt követelmények elsődleges célja a biztonság és a munkavédelem javítása a közutakon és az egész Közösségben; mivel ezért szükséges ezen irányelv hatálya alá tartozó traktorokra bevezetni azt a kötelezettséget, hogy el legyenek látva a borulás hatása elleni védőszerkezetekkel; mivel egy még meghatározandó időpontig a kerekes mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok borulás hatása elleni védőszerkezeteire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1977. június 28-i 77/536/EGK irányelvben [4] említett traktoroknak alkalmasnak kell lenniük arra, hogy a 77/536/EGK irányelvnek, vagy ezen irányelvnek megfelelően borulás hatása elleni védőszerkezettel lássák el őket;mivel a traktorokra vonatkozó nemzeti jogszabályok közelítése magában foglalja a tagállamok közös követelmények szerint elvégzett vizsgálatainak kölcsönös elismerését,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikk(1) Minden tagállam biztosítja a borulás hatása elleni védőszerkezetek és ezek traktorra erősítésének az EGK-alkatrész-típusjóváhagyását, amennyiben az megfelel az I–V. mellékletben előírt szerkezeti és vizsgálati követelményeknek.(2) Az EGK-alkatrész-típusjóváhagyást biztosító valamennyi tagállam megteszi az igazoláshoz szükséges intézkedéseket, és amennyiben szükséges, együttműködik a többi tagállam illetékes hatóságaival annak érdekében, hogy a gyártott modellek megfeleljenek a jóváhagyott típusnak. A vizsgálatok szúrópróbaszerű ellenőrzéssel történnek.2. cikkA tagállamok a VI. melléklet szerinti EGK-alkatrész-típusjóváhagyási jelet bocsátanak a traktor vagy a védőszerkezet gyártójának, illetve meghatalmazott képviselőjének a rendelkezésére, az olyan borulás hatása elleni védőszerkezet-típusokra és a traktorra erősítésükre vonatkozóan, amelyre a 1. cikknek megfelelően a típusjóváhagyást megadták.A tagállamok megtesznek minden megfelelő intézkedés annak érdekében, hogy megelőzzék a zavart okozó jelek használatát, amelyek alapján az 1. cikk szerinti borulás hatása elleni védőszerkezetek összetéveszthetők más berendezésekkel.3. cikk(1) A tagállamok nem tagadhatják meg a borulás hatása elleni védőszerkezetek és ezeknek a traktorra erősítő szerkezetének forgalomba hozatalát a szerkezetükre való hivatkozással, amennyiben azok EGK-alkatrész-típusjóváhagyási jellel rendelkeznek.(2) Mindemellett a tagállam megtagadhatja az EGK-alkatrész-típusjóváhagyási jellel ellátott borulás hatása elleni védőszerkezet forgalomba hozatalát, ha az lényegesen eltér a jóváhagyott típustól.Ez a tagállam haladéktalanul értesíti a többi tagállamot és a Bizottságot a megtett intézkedéseiről, részletesen meghatározva döntésének okát.4. cikkMinden tagállam illetékes hatósága egy hónapon belül elküldi a VII. melléklet szerinti EGK-alkatrész-típusjóváhagyás másolatát a többi tagállam illetékes hatóságának a borulás hatása elleni védőszerkezet minden olyan típusára vonatkozóan, amelyre a jóváhagyást megadták vagy megtagadták.5. cikk(1) Amennyiben a tagállam, amelyik az EGK-alkatrész-típusjóváhagyást megadta, megállapítja, hogy több, ugyanazzal a jóváhagyási jellel ellátott borulás hatása elleni védőszerkezet és ezek traktorra erősítése nem felel meg a jóváhagyott típusnak, megteszi a szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy a gyártott darabok a jóváhagyottal megegyezzenek. E tagállam illetékes hatóságai tájékoztatják a többi tagállam illetékes hatóságát a megtett intézkedésekről, amelyek jelentős és ismételt hiányosság esetén egészen az EGK-alkatrész-típusjóváhagyás visszavonásáig terjedhetnek. Az említett hatóságok ugyanilyen intézkedéseket tesznek, ha egy másik tagállam illetékes hatóságai értesítik őket ilyen meg nem egyezésről.(2) A tagállamok illetékes hatóságai egy hónapon belül értesítik egymást bármely EGK-alkatrész-típusjóváhagyás visszavonásáról és ennek okairól.6. cikkEzen irányelv végrehajtása során elfogadott rendelkezés alapján hozott döntés, a borulás hatása elleni védőszerkezetek EGK-alkatrész-típusjóváhagyásának elutasításáról vagy visszavonásáról, illetve azok forgalomba hozatalának vagy használatának megtiltásáról, részletesen felsorolja a döntéshez vezető okokat. Az érintett felet a döntésről értesíteni és ezzel egyidejűleg tájékoztatni kell a tagállamokban hatályban lévő jogszabályok szerinti jogorvoslatról és a határidőkről, amelyeken belül a jogorvoslattal élhet.7. cikkA tagállamok nem tagadhatják meg a traktorok EGK-típusjóváhagyásának, vagy nemzeti típusjóváhagyásának megadását, a borulás hatása elleni védőszerkezetre vagy ennek a traktorra erősítő szerkezetére hivatkozva, amennyiben azokat ellátták az EGK-alkatrész-típusjóváhagyási jellel, és megfelelnek a VIII. melléklet követelményeinek.8. cikkA tagállamok nem tagadhatják meg a traktorok értékesítését, nyilvántartásba vételét, forgalomba helyezését, vagy használatát a borulás hatása elleni védőszerkezetre vagy ennek a traktorra rögzítésére hivatkozva, amennyiben azokat ellátták az EGK-alkatrész-típusjóváhagyási jellel, és megfelelnek a VIII. melléklet követelményeinek.9. cikkEzt az irányelvet a 74/150/EGK irányelv 1. cikkében meghatározott, az alábbi jellemzőkkel rendelkező traktorokra kell alkalmazni:- a hátsó tengely alatti szabad magasság legfeljebb 1000 mm,- rögzített vagy állítható nyomtáv a hajtótengelyek egyikén legalább 1150 mm,- felszerelhetőség többpontos függesztőberendezéssel (munkaeszközök részére), felszerelhetőség vonórúddal,- 800 kg vagy ennél nagyobb terheletlen tömeg a 74/150/EGK irányelv I. melléklete 2.4. pontjának megfelelően, az ezen irányelvvel összhangban felszerelt borulás hatása elleni védőszerkezettel, és a gyártó által ajánlott legnagyobb kerékabroncsokkal együtt.10. cikkAz EGK-típusjóváhagyás céljából a 9. cikkben említett traktort az I–IV. melléklet előírásainak megfelelő védőszerkezettel kell felszerelni.A 77/536/EGK irányelv 9. cikkében meghatározott traktorokat, azonban az EGK-típusjóváhagyás céljából ezen irányelv I–IV. mellékletében meghatározott követelményeknek megfelelő védőszerkezettel lehet felszerelni.11. cikkA mellékletekben leírt követelményeknek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításához szükséges módosításait a 74/150/EGK tanácsi irányelv 13. cikkében szabályozott eljárásnak megfelelően fogadják el.12. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az értesítéstől számított 18 hónapon belül megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.13. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 1979. június 25-én.a Tanács részérőlaz elnökJ. Le theule[1] HL C 296., 1978.12.11., 69. o.[2] HL C 128., 1979.5.21., 18. o.[3] HL L 84., 1974.3.28., 10. o.[4] HL L 220., 1977.8.29., 1. o.--------------------------------------------------A MELLÉKLETEK JEGYZÉKEI.melléklet: | Az EGK-alkatrész-típusjóváhagyás feltételei |II.melléklet: | A borulás hatásai elleni védőszerkezetek, és a traktorokra erősítésük szilárdságának vizsgálati feltételei |III.melléklet: | Vizsgálati eljárások |IV.melléklet: | Ábrák |V.melléklet: | Jelentésminta |VI.melléklet: | Jelölések |VII.melléklet: | Az EGK-alkatrész-típusjóváhagyási bizonyítvány mintája |VIII.melléklet: | Az EGK-típusjóváhagyás feltételei |IX.melléklet: | Melléklet az egyes traktortípusok EGK-típusjóváhagyási bizonyítványhoz a borulás hatásai elleni védőszerkezetek szilárdsága és a traktorokra erősítésének szilárdságával kapcsolatban. |--------------------------------------------------


title: A Tanács irányelve (1991. június 10.) a pénzügyi rendszerek pénzmosás céljára való felhasználásának megelőzéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31991L0308

Hivatalos Lap L 166 , 28/06/1991 o. 0077 - 0083 finn különkiadás fejezet 10 kötet 1 o. 0068  svéd különkiadás fejezet 10 kötet 1 o. 0068

		A Tanács irányelve(1991. június 10.)a pénzügyi rendszerek pénzmosás céljára való felhasználásának megelőzéséről(91/308/EGK)AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 57. cikk (2) bekezdése első és harmadik mondatára, illetve 100a. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],az Európai Parlamenttel együttműködve [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],tekintettel arra, hogy amikor a hitelintézeteket és pénzügyi szervezeteket használják fel a bűnözésből származó jövedelmek tisztára mosására (a továbbiakban: "pénzmosás"), akkor nem csak az érintett intézmények és szervezetek megbízhatósága és szilárdsága csorbul súlyosan, hanem a pénzügyi rendszer egészébe vetett bizalom komolyan veszélybe kerülhet, miáltal a közönség bizalma is elvész,mivel a pénzmosás ellen irányuló közösségi fellépés hiánya oda vezethet, hogy pénzügyi rendszereik megóvása érdekében a tagállamok olyan intézkedéseket fogadnak el, amelyek nem illeszkednek az egységes piac megvalósításához; mivel bűnöző tevékenységük elősegítése érdekében a pénzmosók megpróbálhatják kihasználni a tőkemozgás szabadságát és az integrált pénzügyi térséggel együtt járó pénzügyi szolgáltatásnyújtás szabadságát, ha közösségi szinten nem hoznak bizonyos összehangoló intézkedéseket;mivel a pénzmosás nyilvánvalóan hatást gyakorol általában a szervezett bűnözés terjedésére és különösen a kábítószer-kereskedelemre; mivel egyre inkább terjed az a felismerés, hogy a pénzmosás leküzdése az egyik leghatékonyabb eszköz a tagállamok társadalmát különösen fenyegető bűnözés e formájának visszaszorítására;mivel a pénzmosás ellen elsősorban büntetőjogi eszközökkel kell felvenni a harcot az igazságügyi és bűnüldöző hatóságok közötti nemzetközi együttműködés keretében, mint ahogyan ezt kötelezettségként felvállalta a kábítószerek területén az Egyesült Nemzetek keretében Bécsben, 1988. december 19-én létrejött egyezmény a kábítószerek és pszichotróp anyagok jogellenes kereskedelme ellen (a továbbiakban: "Bécsi Egyezmény"), és valamennyi bűnözési formával kapcsolatban általánosabb módon, az Európa Tanács pénzmosásból, illetve bűnözésből származó jövedelmek nyomon követéséről, lefoglalásáról és elkobzásáról szóló, 1990. november 8-án Strasbourgban aláírásra előkészített egyezménye;mivel ugyanakkor a büntetőjog nem az egyetlen módszer a pénzmosás leküzdésére, hiszen a pénzügyi rendszer nagyon hatékony szerepet tölthet be ebben; mivel e kontextusban utalni kell az Európa Tanács 1980. június 27-i ajánlására, illetve a Tízek Csoportja bankfelügyeleti hatóságai által 1988. decemberében Bázelben elfogadott elvi nyilatkozatra, amelyek egyaránt jelentős lépést tettek abban az irányban, hogy megakadályozzák a pénzügyi rendszer pénzmosás céljára történő felhasználását;mivel a pénzmosás általában nemzetközi környezetben folyik, hogy az elkövetők jobban leplezni tudják a források bűncselekményi eredetét; mivel a csupán nemzeti szinten, a nemzetközi együttműködés és összehangolás mellőzésével foganatosított intézkedések hatása igen korlátozott;mivel e területen a Közösség által hozott intézkedéseknek illeszkedniük kell az egyéb nemzetközi fórumokon folytatott egyéb tevékenységekhez; és mivel e vonatkozásban minden közösségi tevékenységnek különösen figyelembe kell vennie a hét legfejlettebb ország párizsi csúcstalálkozóján 1989. júliusában a pénzmosással kapcsolatban létrehozott pénzügyi munkacsoport által elfogadott ajánlásokat;mivel az Európai Parlament több állásfoglalásában kérte egy globális közösségi program kialakítását a kábítószer-kereskedelem leküzdésére, beleértve a pénzmosás megelőzését szolgáló rendelkezéseket;mivel ezen irányelv értelmezésében a pénzmosás fogalma a Bécsi Egyezmény által elfogadottat veszi át; mivel azonban a pénzmosás nem csak a kábítószerrel kapcsolatos bűnözői tevékenységekből származó jövedelemmel kapcsolatban valósul meg, hanem más bűnözői tevékenységekből származó jövedelmekkel kapcsolatban is (pl. szervezett bűnözés és terrorizmus), a tagállamoknak saját jogalkotásukban ki kellene terjeszteniük ezen irányelv hatályát az említett tevékenységekből származó jövedelmekre, amennyiben valószínű, hogy azok szankcionálandó pénzmosási művelethez vezetnek;mivel e jelenség leküzdéséhez szükséges a tagállamok jogrendszerében a pénzmosás tilalma, támogatva a megfelelő intézkedésekkel és büntetésekkel;mivel biztosítani kell, hogy az üzleti kapcsolatot fenntartó vagy műveleteket végző hitelintézetek és pénzügyi szervezetek egy bizonyos küszöbérték felett megköveteljék az ügyfél azonosítását annak érdekében, hogy a pénzmosók bűnözői tevékenységeik során ne tudják kihasználni a névtelenség nyújtotta lehetőséget; mivel az ilyen rendelkezéseket a lehetőségekhez mérten ki kell terjeszteni valamennyi kedvezményezett tulajdonosra is;mivel a hitelintézetek és a pénzügyi szervezetek legalább öt évig kötelesek megőrizni a szükséges azonosító okmányokról készült másolatokat vagy hivatkozásokat, illetve az ügylettel kapcsolatos dokumentumokból álló kiegészítő bizonyítékokat és nyilvántartásokat, valamint az ilyenekről készült és az adott nemzeti jogrendben a bírósági eljárásban is elfogadható másolatokat a pénzmosással kapcsolatos nyomozati bizonyítékként;mivel a pénzügyi rendszer megbízhatóságának és teljességének megőrzése, illetve e jelenség leküzdése érdekében szükséges annak biztosítása, hogy a hitelintézetek és a pénzügyi szervezetek különös figyelemmel vizsgálják meg azon tranzakciókat, amelyek véleményük szerint jellegüknél fogva nagy valószínűséggel kapcsolódnak pénzmosáshoz; mivel ennek érdekében különös figyelmet kell fordítaniuk azon harmadik országokkal folytatott műveletekre, amelyek nem alkalmaznak a pénzmosás ellen a Közösség által kialakítottakhoz hasonló, illetve egyéb nemzetközi fórumok által kialakított és a Közösség által jóváhagyott egyenértékű normákat;mivel e célból a tagállamok felkérhetik a hitelintézeteket és a pénzügyi szervezeteket arra, hogy írásban rögzítsék a tőlük elvárt vizsgálatok eredményeit és biztosítsák, hogy ezen eredmények a pénzmosás felszámolására hivatott hatóságok rendelkezésére álljanak;mivel a pénzügyi rendszer pénzmosási célra való felhasználásának megakadályozása olyan feladat, amelyet e jelenség leküzdésével megbízott hatóságok nem tudnak végrehajtani a hitelintézetek és a pénzügyi szervezetek, valamint azok felügyeleti szervei együttműködése nélkül; mivel a banktitkot ilyen esetekben fel kell oldani; mivel az együttműködés leghatékonyabb módja egy olyan kötelező jelentési rendszer a gyanús műveletekkel kapcsolatban, amely biztosítja, hogy az információt a fent említett hatóságok kapják meg, anélkül, hogy az érintett ügyfeleket riasztanák; mivel különleges védelmi záradék szükséges annak érdekében, hogy a hitelintézeteket és a pénzügyi szervezeteket, azok alkalmazottait és vezetőit mentesítsék az információ nyilvánosságra hozatalával kapcsolatos korlátozás megsértése miatti felelősség alól;mivel ezen irányelvvel kapcsolatban a hatóságok által kapott információt kizárólag a pénzmosás leküzdésében szabad felhasználni; mivel ennek ellenére a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy ezt az információt más célokra is fel lehet használni;mivel a belső ellenőrzési eljárások és az e területre vonatkozó oktatási programok kialakítása a hitelintézetek és a pénzügyi szervezetek részéről olyan kiegészítő rendelkezéseket képeznek, amelyek nélkül az ezen irányelvben foglalt egyéb intézkedések hatástalanná válhatnak;mivel a pénzmosást nem kizárólag hitelintézetek és pénzügyi szervezetek révén lehet megvalósítani, hanem más szakmai formákon és vállalkozástípusokon keresztül is, a tagállamoknak részben vagy egészben ki kell terjeszteniük ezen irányelv rendelkezéseit azokra a szakmákra és vállalkozásokra, amelyek tevékenységeit nagy valószínűséggel használják fel pénzmosási célokra;mivel fontos, hogy a tagállamok különös figyelmet fordítsanak arra, hogy a Közösségben összehangolt fellépést foganatosítsanak akkor, amikor felmerülhet annak alapos gyanúja, hogy közösségi szinten összehangolt feltételek mellett végezhető szakmákat vagy tevékenységeket pénzmosási célokra használnak fel;mivel a pénzmosás felszámolására irányuló erőfeszítések hatékonysága különösen függ a nemzeti szinten hozott végrehajtási intézkedések szoros egyeztetésétől és összehangolásától; mivel egy kapcsolattartó bizottság keretében a különböző nemzetközi testületekben kialakított egyeztetés és összehangolás közösségi szinten együttműködést igényel a tagállamok és a Bizottság között;mivel minden tagállamnak meg kell hoznia a megfelelő intézkedéseket, és oly módon kell szankcionálnia az ilyen intézkedések megsértését, hogy biztosítsa ezen irányelv teljes körű érvényesülését,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkEzen irányelv alkalmazásában:- "hitelintézet": a legutóbb a 89/646/EGK irányelvvel [4] módosított 77/780/EGK irányelv [5] 1. cikkének első francia bekezdése szerinti hitelintézet, és magában foglalja az említett cikk harmadik francia bekezdése értelmezésében vett Közösségen kívüli központi irodával rendelkező hitelintézeteknek és a Közösség területén belül található fiókjait is,- "pénzügyi szervezet": a hitelintézeten kívül minden olyan vállalkozás, amelynek elsődleges tevékenysége a 89/646/EGK irányelvhez csatolt lista 2–12. és 14. számában felsorolt tevékenységek közül egy vagy több tevékenység, vagy olyan biztosítótársaság, amelyet a legutóbb a 90/619/EGK irányelvvel [6] módosított 79/267/EGK irányelvnek [7] megfelelően engedélyeztek, amennyiben az azon irányelvben foglalt tevékenységeket folytatja; ebbe a meghatározásba beletartoznak a Közösségen kívül székhellyel rendelkező pénzintézeteknek a Közösségen belül található fiókjai,- "pénzmosás" a következő magatartás, amennyiben azt szándékosan követik el:- vagyontárgy cseréje vagy átruházása, annak tudatában, hogy a vagyontárgy bűnözői tevékenységből vagy abban való részvételből származik, azon céllal, hogy eltitkolja vagy leplezze a vagyontárgy jogellenes származását, vagy segítséget nyújtson a cselekmény elkövetésében résztvevő bármely személynek abban, hogy cselekménye jogi következményei alól kibújjon,- vagyontárgy valódi jellegének, forrásának, elhelyezkedésének, elrendezésének, mozgásának, a hozzá fűződő jogoknak vagy tulajdonjognak az eltitkolása vagy leplezése, annak tudatában, hogy az említett vagyontárgy bűnözői tevékenységből vagy abban való részvételből származik,- vagyontárgy megszerzése, birtoklása vagy használata, az átvétel időpontjában annak tudatában, hogy az ilyen vagyontárgy bűnözői tevékenységből vagy abban való részvételből származik,- a fenti bekezdésekben említett bármelyik tevékenységek elkövetésében való részvétel, elkövetésére való szövetkezés, elkövetésének megkísérlése, valamint elkövetésének támogatása, pártolása, elősegítése és ajánlása.A fenti cselekmények alkotóelemeként megkívánt ismeretre, szándékra vagy célzatra az objektív ténybeli körülményekből lehet következtetni.Pénzmosásnak kell tekinteni, még azt is, ha a pénzmosásra kerülő vagyontárgyat létrehozó tevékenységet valamely más tagállam területén vagy egy harmadik ország területén követték el,- "vagyontárgy": mindenfajta vagyontárgy, legyen az anyagi vagy nem anyagi, ingó vagy ingatlan, testi vagy eszmei, továbbá mindazon jogcím vagy eszköz, amely bizonyítja az ilyen vagyontárgyakban megtestesült jogcímet vagy érdekeltséget,- "bűnözői tevékenység": az a jogsértés, amelyet a Bécsi Egyezmény 3. cikke (1) bekezdésének a) pontja meghatároz, valamint minden olyan cselekmény, amelyet az egyes tagállamok ezen irányelv céljai érdekében bűnözői tevékenységként meghatároznak,- "hatáskörrel rendelkező hatóságok": a hitelintézetek és a pénzügyi szervezetek felügyeletére törvény vagy rendelet által felhatalmazott nemzeti hatóságok.2. cikkA tagállamok gondoskodnak az ezen irányelv által meghatározott pénzmosás megtiltásáról.3. cikk(1) A tagállamok biztosítják, hogy a hitelintézetek és a pénzügyi szervezetek megköveteljék ügyfeleiktől a személyazonosságuk igazolásának bizonyítékkal történő alátámasztását az üzleti kapcsolatok megkezdésekor, különösen olyan esetekben, amikor számlát vagy takarékszámlát nyitnak, vagy amikor letétbe helyezési szolgáltatást kínálnak.(2) A személyazonosság igazolására vonatkozó előírás érvényes az (1) bekezdésben említetteken kívüli ügyfelekkel való olyan ügyletekre is, amelyben 15000 ECU vagy annál nagyobb összeg szerepel, függetlenül attól, hogy az ügylet egy egységes műveletben vagy egymással látszólag összefüggő több műveletben valósul meg. Amikor az ügylet megkezdésekor az összeg nem ismeretes, az intézménynek végre kell hajtania az ügyfél személyazonosságának igazolását, amint tudomást szerez az összegről és megállapítja, hogy az a fentebb említett küszöbértéket elérte.(3) Eltérve az első és második bekezdéstől, a személyazonosság igazolására vonatkozó előírások nem kötelezőek a 79/267/EGK irányelv értelmezése szerinti biztosítási vállalkozások által készített biztosítási szerződések tekintetében, amennyiben a vállalkozások a fenti irányelvben foglalt alkalmazási körben tevékenykednek, és amennyiben az adott évben rendszeresen fizetendő biztosítási díj nem haladja meg az 1000 ECU-t, illetve amennyiben az évi egyszeri biztosítási díj összege nem haladja meg a 2500 ECU-t. Amennyiben egy adott évben az egyszeri vagy a rendszeresen fizetendő biztosítási díj összegét oly módon emelik fel, hogy az meghaladja az 1000 ECU küszöbértéket, kérni kell az ügyfél személyazonosságának igazolását.(4) A tagállamok rendelkezhetnek úgy is, hogy nem kötelező a személyazonosság igazolása olyan nyugdíjbiztosítási szerződések esetében, amelyeket munkaszerződés vagy a biztosított foglalkozása alapján kötnek, feltéve, hogy az ilyen biztosítási szerződések nem tartalmaznak joglemondási záradékot és nem használhatók kölcsön fedezeteként.(5) Amennyiben kétség merül fel arra vonatkozóan, hogy a fenti bekezdésekben említett ügyfél saját nevében jár-e el, vagy bizonyossá válik, hogy nem saját nevében jár el, akkor a hitelintézeteknek és a pénzügyi szervezeteknek az ésszerűség keretein belül intézkedéseket kell tenniük azon személyek tényleges személyazonosságára vonatkozó információk beszerzése érdekében, akik nevében az ügyfél eljár.(6) A hitelintézetek és a pénzügyi szervezetek végrehajtják a személyazonosság igazolására vonatkozó ilyen eljárást még akkor is, ha az ügylet összege alacsonyabb a megállapított küszöbértéknél, ám felmerül a pénzmosás gyanúja.(7) A hitelintézetekre és a pénzügyi szervezetekre nem vonatkoznak az e cikkben foglalt személyazonosság-igazolási követelmények, amennyiben az ügyfél maga is egy, az ezen irányelv hatálya alá tartozó hitelintézet vagy pénzügyi szervezet.(8) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a (3) és (4) bekezdés ügyleteire vonatkozó személyazonossági igazolási előírások teljesülnek akkor is, ha megállapítható, hogy az ügyletben a fizetés az ezen irányelv hatókörébe tartozó hitelintézetnél az (1) bekezdés előírásainak megfelelően az ügyfél nevére nyitott számla megterhelésével valósul meg.4. cikkA tagállamok biztosítják, hogy a hitelintézetek és a pénzügyi szervezetek megőrzik az alábbiakat, mint a pénzmosással kapcsolatos nyomozások során felhasználható bizonyítékokat:- a személyazonosság igazolása esetén a kért bizonyíték másolata vagy hivatkozásai, az ügyféllel fenntartott kapcsolat megszűnte után legalább öt évig,- ügyletek esetében a kiegészítő bizonyítékok és nyilvántartások, amelyek az alkalmazandó nemzeti jog szerinti bírósági eljárásban eredeti dokumentumokként, illetve másolatokként elfogadhatók, az ügylet végrehajtását követően legalább öt évig.5. cikkA tagállamok biztosítják, hogy a hitelintézetek és a pénzügyi szervezetek különös figyelemmel vizsgáljanak meg minden olyan ügyletet, amely jellegénél fogva különösen valószínű, hogy pénzmosással kapcsolatos lehet.6. cikkA tagállamok biztosítják, hogy a hitelintézetek és a pénzügyi szervezetek, illetve azok igazgatói és alkalmazottai teljes mértékben együttműködjenek a pénzmosás leküzdéséért felelős hatóságokkal:- úgy, hogy saját kezdeményezésükre tájékoztatják az ilyen hatóságokat minden olyan tényről, amely pénzmosásra utalhat,- úgy, hogy az ilyen hatóságok kérelme alapján megadják az összes szükséges információt, az alkalmazandó jogszabályokban meghatározott eljárásokkal összhangban.Az első albekezdésben említett információt azon tagállam pénzmosás leküzdéséért felelős hatóságához továbbítják, amelynek területén az információt továbbító intézmény található. Az információt alapesetben a hitelintézetnél és a pénzügyi szervezetnél a 11. cikk (1) bekezdésében foglalt eljárásoknak megfelelően kijelölt személy vagy személyek továbbítják.Az első albekezdéssel összhangban a hatóságok számára szolgáltatott információt kizárólag a pénzmosás leküzdésének céljaira szabad felhasználni. A tagállamok azonban rendelkezhetnek úgy, hogy az ilyen információt más célokra is fel lehet használni.7. cikkA tagállamok biztosítják, hogy a hitelintézetek és a pénzügyi szervezetek, amíg nem értesítették a 6. cikkben említett hatóságokat, addig tartózkodnak az olyan ügyletek lebonyolításától, amelyekről tudják vagy gyanítják, hogy pénzmosással kapcsolatosak. Saját nemzeti jogszabályaikban meghatározott feltételek mellett ezen hatóságok utasítást adhatnak arra, hogy az adott műveletet ne hajtsák végre. Amikor egy ilyen ügylet gyaníthatóan pénzmosáshoz vezet és amennyiben nincs lehetőség a végrehajtástól való tartózkodásra vagy az valószínűleg meghiúsítja a gyanított pénzmosási művelet résztvevőinek üldözésére irányuló erőfeszítéseket, akkor az érintett intézmények és szervezetek az ügyletet követően haladéktalanul tájékoztatják a hatóságokat.8. cikkA hitelintézetek és a pénzügyi szervezetek, illetve ezek igazgatói és alkalmazottjai tartózkodnak attól, hogy az érintett ügyfélnek vagy egyéb harmadik személyeknek kiszolgáltassák a hatóságokhoz a 6. és 7. cikknek megfelelően továbbított információt vagy azt az információt, hogy pénzmosással kapcsolatos nyomozás folyik.9. cikkAmennyiben egy hitelintézet vagy pénzügyi szervezet alkalmazottja vagy igazgatója jóhiszeműen a pénzmosás leküzdéséért felelős hatóságok rendelkezésére bocsátja a 6. és 7. cikkben említett információt, ez nem jelenti szerződés vagy bármilyen törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezés által előírt információ nyilvánosságra-hozatali korlátozásának megsértését, és nem alapozza meg a hitelintézet vagy a pénzügyi szervezet, annak igazgatói vagy alkalmazottjai semmiféle felelősségét.10. cikkA tagállamok biztosítják, hogy amennyiben a hitelintézeteknél vagy a pénzügyi szervezeteknél a hatáskörrel rendelkező hatóság által folytatott vizsgálat során vagy más módon a hatóságok olyan tényeket tárnak fel, amelyek pénzmosásra vonatkozó bizonyítékot képezhetnek, akkor tájékoztatják a pénzmosás leküzdéséért felelős hatóságokat.11. cikkA tagállamok biztosítják, hogy a hitelintézetek és a pénzügyi szervezetek:1. megfelelő belső ellenőrzési és tájékoztatási eljárásokat vezessenek be annak érdekében, hogy megelőzzék és megakadályozzák a pénzmosással kapcsolatos műveleteket;2. megfelelő intézkedéseket hozzanak annak érdekében, hogy alkalmazottaik megismerjék az ezen irányelvben foglalt rendelkezéseket. Ezen intézkedések közé tartozik az érintett alkalmazottak részvétele olyan különleges képzési programokban, amelyek segítenek felismerni a pénzmosással esetleg kapcsolatban álló műveleteket, illetve felkészítik az alkalmazottakat arra, hogy miként kell cselekedni ilyen esetekben.12. cikkA tagállamok biztosítják, hogy ezen irányelv rendelkezéseit teljes mértékben vagy részben kiterjesztik az 1. cikkben említett hitelintézetek és pénzügyi szervezeteken kívül az olyan tevékenységeket folytató szakmákra és vállalkozástípusokra, amelyeknél különösen valószínű, hogy azokat pénzmosási célra használják fel.13. cikk(1) A Bizottság mellett létre kell hozni egy kapcsolattartó bizottságot (továbbiakban: "bizottság"). Ennek a feladata:a) elősegíteni a Szerződés 169. és 170. cikkének sérelme nélkül ezen irányelv összehangolt végrehajtását az alkalmazása kapcsán felmerülő gyakorlati problémákkal kapcsolatos rendszeres konzultációk útján, amelyek tekintetében a véleménycserét hasznosnak ítélik;b) elősegíteni a konzultációt a tagállamok között az olyan szigorú vagy pótlólagos feltételek és kötelezettségek vonatkozásában, amelyeket nemzeti szinten állapíthatnak meg;c) szükség szerint tájékoztatni a Bizottságot az ezen irányelvvel kapcsolatosan végrehajtandó kiegészítésekről vagy módosításokról, illetve bármely, különösen a 12. cikk hatásainak összehangolására szükségesnek vélt kiigazításról;d) megvizsgálni, hogy valamely foglalkozást vagy vállalkozástípust bele kell-e foglalni a 12. cikk alkalmazási körébe, ha megállapítást nyert, hogy az említett foglalkozást vagy vállalkozástípust valamely tagállamban pénzmosásra használták fel.(2) Nem feladata a bizottságnak, hogy egyedi esetekben vizsgálja a hatáskörrel rendelkező hatóságok által hozott döntések megalapozottságát.(3) A bizottságot a tagállamok által kijelölt személyek és a Bizottság képviselői alkotják. A titkársági feladatokat a Bizottság szolgálatai látják el. A bizottság elnöke a Bizottság egy képviselője. A bizottságot annak elnöke hívja össze vagy saját kezdeményezése vagy valamely tagállam delegációjának kérelme alapján.14. cikkMinden tagállam meghozza a megfelelő intézkedéseket az ezen irányelvben foglalt valamennyi rendelkezés teljes körű alkalmazására és különösen azon büntetések megállapítására, amelyeket az ezen irányelv értelmében hozott intézkedések megszegése esetén kell alkalmazni.15. cikkA tagállamok a pénzmosás megelőzése érdekében az ezen irányelv által szabályozott területen szigorúbb rendelkezéseket hozhatnak vagy tarthatnak hatályban.16. cikk(1) A tagállamok legkésőbb 1993. január 1-jéig hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek.(2) Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(3) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadtak el.17. cikk1993. január 1-jét követően egy évvel, és azt követően amikor szükségessé válik, de legalább három évente a Bizottság jelentést készít ezen irányelv alkalmazásával kapcsolatban, és azt benyújtja az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz.18. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 1991. június 10-én.a Tanács részérőlaz elnökJ.-C. Juncker[1] HL C 106., 1990.4.28., 6 o.; ésHL C 319., 1990.12.19., 9. o.[2] HL C 324., 1990.12.24., 264. o.; ésHL C 129., 1991.5.20.[3] HL C 332., 1990.12.31., 86. o.[4] HL L 386., 1989.12.30., 1. o.[5] HL L 322., 1977.12.17., 30. o.[6] HL L 330., 1990.11.29., 50. o.[7] HL L 63., 1979.3.1.13., 1. o.--------------------------------------------------


title: A Bizottság 2004/55/EK irányelve (2004. április 20.) a takarmánynövény-vetőmagok forgalmazásáról szóló 66/401/EGK tanácsi irányelv módosításárólEGT vonatkozású szöveg

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32004L0055

Hivatalos Lap L 114 , 21/04/2004 o. 0018 - 0018

		A Bizottság 2004/55/EK irányelve(2004. április 20.)a takarmánynövény-vetőmagok forgalmazásáról szóló 66/401/EGK tanácsi irányelv módosításáról(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a takarmánynövény-vetőmagok forgalmazásáról szóló, 1966. június 14-i 66/401/EGK tanácsi irányelvre [1], és különösen annak 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjára és 21. cikke a) pontjára,mivel:(1) A 66/401/EK irányelv tartalmaz egy listát azon nemzetségekről és fajokról, amelyeket az említett irányelv értelmében takarmánynövény-vetőmagoknak kell tekinteni. Ez a lista tartalmazza azon hibrideket is, amelyek a réti csenkesz (Festuca praetensis Hudson) és az olaszperje (Lolium multiflorum Lam.) keresztezéséből származnak.(2) A 66/401/EGK irányelv hatályát ki kell terjeszteni a Festuca spp. és a Lolium spp. keresztezéseire is.(3) A fenti irányelv a teljesítendő feltételek között meghatározta a közönséges lóbab (Vicia Faba L.) vetőmagjának minimális csírázási arányát (a tiszta vetőmag százaléka).(4) A lóbab (Vicia Faba L.) vetőmagjának a Közösségben jelenleg megfigyelt minimális csírázási aránya alacsonyabb annál, mint amit a 66/401/EGK irányelv előír.(5) Ezért a 66/401/EGK irányelvet módosítani kell.(6) Az ezen irányelvben meghatározott intézkedések összhangban vannak a Mezőgazdasági, Kertészeti és Erdészeti Vetőmagok és Szaporítóanyagok Állandó Bizottságának a véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 66/401/EGK irányelv a következőképpen módosul.1. A 2. cikk (1) bekezdése A részének a) pontjában a:"Festuca pratensis Hudson x Lolium multiflorum Lam.  A réti csenkesz és az olaszperje (beleértve a hollandperjét is) keresztezéséből származó hibrid (x Festulolium)"helyébe a következő szöveg lép:"Festuca spp x Lolium spp.  A Festuca nemzetség valamely fajának és a Lolium nemzetség (x Lolium) valamely fajának keresztezéséből származó hibridek (x Festulolium)"2. A II. és a IV. melléklet a következőképpen módosul:a) a II. melléklet 1.2.A. pontjában szereplő táblázat 2. oszlopában a Vicia faba-ra vonatkozó rovatban a "85"-ös szám helyébe a "80"-as szám lép;b) a IV. melléklet A. címének I., a) 4. és c) 4. pontja a következő mondattal egészül ki:"Az x Festolium esetében a Festuca és a Lolium nemzetséghez tartozó fajok nevét fel kell tüntetni."2. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ezen irányelvnek 2004. szeptember 30-ig megfeleljenek. Haladéktalanul közlik a Bizottsággal e rendelkezések szövegét, valamint egy táblázatot ennek az irányelvnek a rendelkezései és az általuk kibocsátott nemzeti rendelkezések közötti megfelelésről.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell ezen irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.3. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2004. április 20-án.a Bizottság részérőlDavid Byrnea Bizottság tagja[1] HL 125., 1966.7.11., 2298/66. o. A legutóbb a 2003/61/EK irányelvvel (HL L 165., 2003.7.3., 23. o.) módosított irányelv.--------------------------------------------------


title: A Tanács 89/665/EGK irányelve (1989. december 21.) az árubeszerzésre és az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélésével kapcsolatos jogorvoslati eljárás alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31989L0665

Hivatalos Lap L 395 , 30/12/1989 o. 0033 - 0035 finn különkiadás fejezet 6 kötet 3 o. 0048  svéd különkiadás fejezet 6 kötet 3 o. 0048

		A Tanács 89/665/EGK irányelve(1989. december 21.)az árubeszerzésre és az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélésével kapcsolatos jogorvoslati eljárás alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásárólAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],az Európai Parlamenttel együttműködve [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel a Közösség közbeszerzési irányelvei, különösen az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról [4] szóló, legutóbb a 89/440/EGK irányelvvel [5] módosított 1971. július 26-i 71/305/EGK tanácsi irányelv, valamint az árubeszerzésre irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról [6] szóló, legutóbb a 88/295/EGK irányelvvel [7] módosított 1976. december 21-i 77/62/EGK tanácsi irányelv, nem tartalmaznak különös rendelkezéseket a hatékony alkalmazásuk biztosítására;mivel nemzeti és közösségi szinten az említett irányelvek alkalmazásának biztosítását szolgáló jelenlegi rendelkezések nem teszik mindig lehetővé a vonatkozó közösségi előírások betartását, különösen amikor azok megszegése még orvosolható;mivel a közbeszerzésnek a közösségi verseny előtti megnyitása szükségessé teszi az átláthatóság és a megkülönböztetéstől mentesség garanciáinak jelentős növelését; mivel annak érdekében, hogy ez kézzelfogható eredménnyel járjon, hatékony és gyors jogorvoslatoknak kell rendelkezésre állniuk a közbeszerzésre vonatkozó közösségi jog vagy az e jogot végrehajtó nemzeti szabályok megszegése esetében;mivel néhány tagállamban a hatékony jogorvoslatok hiánya vagy a meglévő jogorvoslatok elégtelensége elriasztja a közösségi vállalkozásokat ajánlatok benyújtásától abban a tagállamban, ahol az ajánlatkérő letelepedett; mivel ezért az érintett tagállamoknak orvosolniuk kell ezt a helyzetet;mivel a közbeszerzési szerződések odaítélésére vonatkozó eljárások időtartama rövid, az illetékes jogorvoslati szerveket fel kell hatalmazni többek között arra, hogy ideiglenes intézkedéseket hozhassanak egy ilyen eljárásnak vagy valamely ajánlatkérő által esetleg meghozott határozat végrehajtásának a felfüggesztése érdekében; mivel az eljárások rövid időtartama a fent említett jogsértések sürgősséggel történő kezelését követeli;mivel biztosítani kell, hogy megfelelő eljárások létezzenek minden tagállamban arra, hogy megsemmisítsék a jogellenesen hozott határozatokat és a jogsértést elszenvedett személyeket kártérítésben részesítsék;mivel olyan esetekben, amikor a vállalkozások nem élnek jogorvoslati lehetőséggel, egyes jogsértések csak akkor orvosolhatók, ha létrehoztak egy sajátos mechanizmust;mivel, ennek megfelelően ha a Bizottság tudomására jut, hogy egy szerződés-odaítélési eljárás során egyértelmű és nyilvánvaló jogsértést követtek el, képesnek kell lennie arra, hogy e jogsértésre felhívja az érintett tagállam illetékes hatóságai és az ajánlatkérő figyelmét annak érdekében, hogy az állítólagos jogsértés gyors orvoslására megfelelő lépéseket tegyenek;mivel ennek az irányelvnek a tényleges alkalmazását a végrehajtásának megkezdését követő négyéves időszak letelte előtt a tagállamok által a nemzeti jogorvoslati eljárások működéséről adott tájékoztatás alapján felül kell vizsgálni,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikk(1) A tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy a 71/305/EGK és 77/62/EGK irányelv hatálya alá tartozó szerződés-odaítélési eljárásokat illetően az ajánlatkérők által hozott határozatokkal szemben a következő cikkekben és különösen a 2. cikk (7) bekezdésében foglalt feltételeknek megfelelően hatékonyan és különösen a lehető leggyorsabban jogorvoslattal lehessen élni azon az alapon, hogy e határozatok megsértették a közbeszerzésre vonatkozó közösségi jogot vagy az e jogot végrehajtó nemzeti jogszabályokat.(2) A tagállamok biztosítják, hogy ne legyen megkülönböztetés egy szerződés-odaítélési eljárás vonatkozásában a kártérítést követelő vállalkozások között az ezen irányelv által a közösségi jogot végrehajtó nemzeti jogszabályok és az egyéb nemzeti jogszabályok közötti különbségtétel eredményeként.(3) A tagállamok biztosítják, hogy a tagállamok által megállapítandó részletes szabályok szerint legalább azon személyeknek legyen lehetőségük jogorvoslati eljárás igénybevételére, akiknek érdekében áll vagy állt egy adott árubeszerzésre vagy építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződés elnyerése, és állítólagos jogsértést szenvedtek, vagy fennáll ennek a kockázata. A tagállamok előírhatják különösen, hogy a jogorvoslatot kérő személy előzetesen értesítse az ajánlatkérőt az általa elszenvedett jogsértésről és jogorvoslatot kérő szándékáról.2. cikk(1) A tagállamok biztosítják, hogy az 1. cikkben meghatározott jogorvoslati eljárások érdekében hozott intézkedések hatáskört adjanak:a) a lehető legrövidebb időn belül és közbenső határozat útján ideiglenes intézkedések megtételére az állítólagos jogsértések orvoslása vagy az érintett érdekek további sérelmének elkerülése céljából, beleértve a közbeszerzési szerződés odaítélésére vonatkozó eljárásnak vagy az ajánlatkérő által meghozott bármely határozat végrehajtásának a felfüggesztését vagy felfüggesztetését;b) a jogellenesen meghozott határozatok megsemmisítésére vagy megsemmisíttetésére, beleértve a diszkriminatív műszaki, gazdasági vagy pénzügyi előírások eltörlését az ajánlati felhívásból, az ajánlattételhez szükséges dokumentációból, illetve minden egyéb, a kérdéses szerződés-odaítélési eljárásra vonatkozó dokumentumból;c) jogsértést szenvedett személyek részére kártérítés megítélésére.(2) Az (1) bekezdésben meghatározott hatásköröket át lehet ruházni a jogorvoslati eljárás különböző szempontjaiért felelős elkülönült testületekre.(3) A jogorvoslati eljárásoknak önmagukban nem kell szükségszerűen azonnali felfüggesztő hatályúnak lenniük azokban a szerződés-odaítélési eljárásokban, amelyekre vonatkoznak.(4) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az ideiglenes intézkedések elrendelésének mérlegelésekor a felelős testület figyelembe veheti ezen intézkedések várható következményeit valamennyi, nagy valószínűséggel veszélyeztetett érdek, valamint a közérdek esetében, és a tagállamok határozhatnak úgy, hogy nem hoznak ilyen intézkedéseket olyan esetben, amikor azok hátrányai meghaladhatják az esetleges előnyöket. Az ideiglenes intézkedések elrendelésének mellőzéséről szóló döntés nem sértheti az ilyen intézkedéseket kérő személy egyéb követeléseit.(5) A tagállamok előírhatják, hogy ha a kártérítést a határozatot jogellenessége miatt követelik, a vitatott határozatot először is a szükséges hatáskörrel rendelkező testületnek meg kell semmisítenie.(6) Az (1) bekezdésben említett hatáskör gyakorlásának a szerződés odaítélése után megkötött szerződésre kifejtett hatásait a nemzeti jog határozza meg.Továbbá, kivéve azt az esetet, amikor egy határozatot a kártérítés megítélését megelőzően meg kell semmisíteni, a tagállam rendelkezhet úgy, hogy egy szerződés-odaítélést követő szerződéskötés után a jogorvoslati eljárásokért felelős testület hatásköre csak a kártérítésnek a jogsértés károsultja részére történő megítélésére korlátozódik.(7) A tagállamok biztosítják, hogy a jogorvoslati eljárásokért felelős testületek által hozott határozatokat hatékonyan lehessen végrehajtani.(8) Amennyiben a jogorvoslati eljárásokért felelős testületek jellegüket tekintve nem bírói testületek, határozataikat mindig írásban kell indokolniuk. Továbbá erre az esetre rendelkezéseket kell hozni olyan eljárások biztosítására, amelyek révén a jogorvoslati testület által hozott valamennyi, állítólagosan jogellenes intézkedést vagy a testületre átruházott hatáskörök gyakorlása során elkövetett bármilyen állítólagos hibát igazságszolgáltatási jogorvoslat vagy egy olyan más testület által nyújtott jogorvoslat tárgyává lehet tenni, amely a Szerződés 177. cikke értelmében bíróság, és mind az ajánlatkérőtől, mind pedig a jogorvoslati testülettől független.A kinevező szerv, a megbízatás időtartama és a visszahívhatóságuk tekintetében az ilyen független testület tagjainak a kinevezése és a megbízatásuk megszűnése ugyanolyan feltételek mellett történik, mint a bírák esetében. Legalább e független testület elnökének ugyanolyan jogi és szakképesítéssel kell rendelkeznie, mint a bírói testület tagjainak. A független testület a határozatait kontradiktórius eljárásban hozza meg, és e határozatok végrehajtása az egyes tagállamok által meghatározott módon kötelező.3. cikk(1) A Bizottság alkalmazhatja az e cikkben meghatározott eljárást, amennyiben a szerződés megkötését megelőzően megállapítja, hogy a közbeszerzésre vonatkozó közösségi rendelkezéseket egyértelműen és nyilvánvalóan megsértették egy, a 71/305/EGK és 77/62/EGK irányelv hatálya alá tartozó szerződés-odaítélési eljárás során.(2) A Bizottság értesíti az érintett tagállamot és ajánlatkérőt azokról az okokról, amelyek alapján azt a következtetést vonta le, hogy egyértelmű és nyilvánvaló jogsértés történt, és kéri a jogsértés orvosolását.(3) A második bekezdésben említett értesítés kézhezvételétől számított 21 napon belül az érintett tagállam közli a Bizottsággal:a) annak megerősítését, hogy a jogsértést orvosolták; vagyb) egy indokolt előterjesztést arra vonatkozóan, hogy miért nem történt meg a jogsértés orvosolása; vagyc) egy olyan értesítést, amely szerint a szerződés-odaítélési eljárást az ajánlatkérő a saját kezdeményezésére vagy a 2. cikk (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott hatáskörök gyakorlása körében felfüggesztette.(4) A (3) bekezdés b) pontja szerinti indokolt előterjesztés többek között arra is támaszkodhat, hogy az állítólagos jogsértés már egy igazságszolgáltatási jogorvoslati eljárás vagy egy, a 2. cikk (8) bekezdésében említett jogorvoslat tárgyát képezi. Ilyen esetben a tagállam tájékoztatja a Bizottságot az ilyen eljárás eredményéről, amint az ismertté válik.(5) Olyan esetben, amikor értesítést küldtek arról, hogy egy szerződés-odaítélési eljárást a (3) bekezdés c) pontja szerint felfüggesztettek, az érintett tagállam értesíti a Bizottságot a felfüggesztés megszüntetésének időpontjáról vagy arról az időpontról, amikor teljes egészében vagy részben ugyanarra a tárgyra vonatkozó újabb szerződés-odaítélési eljárás kezdődött meg. Ebben az új értesítésben meg kell erősíteni, hogy az állítólagos jogsértést orvosolták, vagy az értesítésnek tartalmaznia kell egy indoklással ellátott előterjesztést arról, hogy miért nem történt meg a jogsértés orvoslása.4. cikk(1) Az ezen irányelv végrehajtásának megkezdését követő négyéves időszak letelte előtt a Bizottság a Közbeszerzési Szerződések Tanácsadó Bizottságával együttműködve felülvizsgálja ezen irányelv rendelkezéseinek a végrehajtását, és amennyiben szükséges, módosításokra tesz javaslatot.(2) Minden év március 1-jét megelőzően a tagállamok tájékoztatják a Bizottságot nemzeti jogorvoslati eljárásaik előző évi működéséről. A tájékoztatás jellegét a Bizottság határozza meg a Közbeszerzési Szerződések Tanácsadó Bizottságával való egyeztetés alapján.5. cikkA tagállamok 1991. december 21-e előtt hatályba léptetik azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.6. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1989. december 21-én.a Tanács részérőlaz elnökÉ. Cresson[1] HL C 230., 1987.8.28., 6. o. és HL C 15., 1989.1.19., 8. o.[2] HL C 167., 1988.6.27., 77. o. és HL C 323., 1989.12.27.[3] HL C 347., 1987.12.22., 23. o.[4] HL L 185., 1971.8.16., 5. o.[5] HL L 210., 1989.7.21., 1. o.[6] HL L 13., 1977.1.15., 1. o.[7] HL L 127., 1988.5.20., 1. o.--------------------------------------------------