title: A Tanács 95/70/EK irányelve (1995. december 22.) a kéthéjú kagylókat érintő egyes betegségek elleni védekezés céljából közösségi minimumintézkedések bevezetéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31995L0070

Hivatalos Lap L 332 , 30/12/1995 o. 0033 - 0039

		A Tanács 95/70/EK irányelve(1995. december 22.)a kéthéjú kagylókat érintő egyes betegségek elleni védekezés céljából közösségi minimumintézkedések bevezetésérőlAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 43. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],mivel a puhatestűek szerepelnek a Szerződés II. mellékletében; mivel a puhatestűek forgalmazása fontos bevételi forrást jelent az akvakultúra-ágazat számára;mivel a tenyésztett víziállatok és az akvakultúra-termékek forgalomba hozatalára irányadó állat-egészségügyi feltételekről szóló, 1991. január 28-i 91/67/EGK tanácsi irányelv [3] A. mellékletének II. listájában szereplő puhatestű-betegségeknek nagyon komoly hatása van a kagylóiparra; mivel más, hasonló hatásokkal rendelkező betegségek vannak jelen harmadik országokban; mivel e betegségekről jegyzéket kell készíteni, és a Bizottság számára lehetőséget kell teremteni, hogy e jegyzéket kiigazítsa az állat-egészségügyi téren bekövetkező fejlődés fényében;mivel az ilyen betegségek kitörése gyorsan járványos méreteket ölthet, olyan mértékű pusztulást és zavarokat okozva, amely csökkentheti a kagylótenyésztés jövedelmezőségét;mivel ezért szükséges közösségi szinten meghatározni a betegségek kitörése esetén megteendő intézkedéseket a kagylótenyésztés ésszerű fejlődésének biztosítása, és az állatok egészségének közösségbeli védelméhez való hozzájárulás érdekében;mivel a tagállamoknak jelenteniük kell a Bizottságnak és a többi tagállamnak a kéthéjú kagylóknál megfigyelt rendkívüli pusztulás eseteit;mivel ilyen esetben a betegség terjedésének megakadályozását célzó intézkedéseket kell hozni, különös tekintettel az élő kéthéjú kagylóknak az érintett gazdaságokból vagy övezetekből való eltávolítására;mivel alapos járványügyi vizsgálat szükséges a betegség eredetének meghatározásához és továbbterjedésének megakadályozásához;mivel a betegségek elleni hatékony védekezés érdekében a betegségek diagnosztizálását össze kell hangolni és felelős laboratóriumok égisze alatt kell végezni, amelyek koordinálását egy a Közösség által kijelölt referencia-laboratórium végezheti;mivel ezen irányelv egységes alkalmazásának biztosítása érdekében egy közösségi vizsgálati eljárást kell létrehozni;mivel a betegségek elleni védekezésre irányuló közös intézkedések minimális alapot képeznek az állategészségügy egységes színvonalának fenntartásához;mivel a Bizottságot meg kell bízni a szükséges végrehajtási intézkedések elfogadásának feladatával,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkEzen irányelv közösségi minimumintézkedéseket állapít meg az ezen irányelvben említett, kéthéjú kagylókat érintő betegségek elleni védekezés céljából.2. cikk(1) Ezen irányelv alkalmazásában a 91/67/EGK irányelv 2. cikkében és a 91/492/EGK irányelv [4] 2. cikkében megállapított meghatározásokat kell szükség szerint alkalmazni.(2) Továbbá "megfigyelt rendkívüli pusztulás": az állomány megközelítően 15 %-át érintő és két ellenőrzés közötti rövid időszakban fellépő hirtelen pusztulás (melyet 15 napon belül megerősítenek). A keltetőkben a pusztulást akkor kell rendkívülinek tekintetni, ha a mezőgazdasági termelő nem kap lárvákat egy olyan időszakban, amely különböző tenyészállományok egymást követő ívását foglalta magában. Az ivadéknevelőkben a pusztulást akkor kell rendkívülinek tekinteni, ha rövid idő alatt több csőben hirtelen jelentős mértékű pusztulás jelentkezik.3. cikkA tagállamok biztosítják, hogy valamennyi kéthéjú kagylót tenyésztő gazdaság(ot):1. a hatósági szolgálat nyilvántartásba vegyen; e nyilvántartásnak mindig naprakésznek kell lennie;2. nyilvántartást vezessen:a) a gazdaságba bekerülő élő kéthéjú kagylókról, beleértve a szállításukra, számukra vagy súlyukra, méretükre és származásukra vonatkozó valamennyi információt;b) a gazdaságot vízbe való visszahelyezés céljából elhagyó kéthéjú kagylókról, beleértve a feladásukra, számukra vagy súlyukra, méretükre és rendeltetési helyükre vonatkozó valamennyi információt;c) a megfigyelt rendkívüli pusztulásról.E nyilvántartást, amely a hatósági szolgálat által – annak kérésére – bármikor megtekinthető, rendszeresen frissíteni kell és négy évig meg kell őrizni.4. cikk(1) A tagállamok biztosítják, hogy a kéthéjú kagylót tenyésztő gazdaságokban, tenyésztési területeken és a művelés alatt álló természetes kagylópadokon ellenőrzési és mintavételi programot alkalmazzanak az esetleges rendkívüli pusztulás megfigyelése, valamint az állományok egészségi állapotának nyomon követése érdekében.Továbbá a hatósági szolgálat alkalmazhatja az említett programot azon tisztító központokban és tároló tartályokban, amelyek vizet ürítenek a tengerbe.Amennyiben a program alkalmazása során rendkívüli pusztulást figyelnek meg, vagy a hatósági szolgálat számára olyan információ áll rendelkezésre, amely alapján okkal feltételezi betegségek jelenlétét, a következő intézkedéseket kell megtenni:- listát kell készíteni azon helyszínekről, ahol a 91/67/EGK irányelv A. mellékletének II. jegyzékében említett betegségek jelen vannak, feltéve hogy az ilyen betegségek nem tartoznak egy az említett irányelv értelmében jóváhagyott program hatálya alá,- listát kell készíteni azon helyszínekről, ahol a D. mellékletben említett betegségek jelenlétének következményeként rendkívüli pusztulást figyeltek meg, vagy amelyekre vonatkozóan a hatósági szolgálat számára olyan információ áll rendelkezésre, amely alapján okkal feltételezi betegségek jelenlétét,- figyelemmel kell kísérni az első és a második francia bekezdésben említett betegségek fejlődését és földrajzi terjedését.(2) Az e cikk végrehajtására vonatkozó, valamint többek között az (1) bekezdésben említett program létrehozására alkalmazandó szabályokat, különösen az ellenőrzés gyakoriságát és időbeosztását, a mintavételi eljárást (statisztikailag reprezentatív mennyiség) és a diagnosztikai módszereket illetően, a 10. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően kell elfogadni.5. cikk(1) A tagállamok biztosítják, hogy a 4. cikkben említett betegségek feltételezett jelenlétéről, és a kéthéjú kagylókon a gazdaságokban, tenyésztési területeken, illetve a művelés alatt álló természetes kagylópadokon, vagy a tengerbe vizet ürítő tisztító központokban illetve tároló tartályokban megfigyelt rendkívüli pusztulási arányról a kagylótenyésztő vagy bármely más személy, aki ilyen megfigyelést tett, a lehető leghamarabb értesítse a hatósági szolgálatot.(2) Az (1) bekezdésben említett esetben a tagállamok hatósági szolgálata biztosítja, hogy:a) mintákat vegyenek egy jóváhagyott laboratórium által végzendő vizsgálat céljából;b) az a) pontban említett vizsgálat befejezéséig ne hagyja el kagyló az érintett gazdaságot, tenyésztési területet, illetve művelés alatt álló természetes kagylópadot, vagy a tengerbe vizet ürítő tisztító központot illetve tároló tartályt egy másik gazdaságban vagy a vízi környezetben történő átmosás vagy vízbe való visszahelyezés céljából, hacsak a hatósági szolgálat ezt nem engedélyezi.(3) Amennyiben a (2) bekezdés a) pontjában említett vizsgálat nem mutatja ki kórokozó jelenlétét, a (2) bekezdés b) pontjában említett korlátozásokat megszüntetik.(4) Amennyiben a (2) bekezdésben említett vizsgálat a megfigyelt rendkívüli pusztulást okozó vagy annak okozására alkalmas kórokozó, vagy a 4. cikkben említett valamely betegség kórokozójának jelenlétét mutatja ki, a hatósági szolgálatnak járványügyi vizsgálatot kell végeznie a fertőzés lehetséges módjának meghatározása és annak megállapítása érdekében, hogy elhagyták-e kagylók a gazdaságot, tenyésztési területet, vagy a művelés alatt álló természetes kagylópadot átmosás vagy vízbe való visszahelyezés céljából, a rendkívüli pusztulás megfigyelésének időszaka előtt.Amennyiben a járványügyi vizsgálat azt mutatja ki, hogy a betegség többek között a kagylók szállítása révén került be egy vagy több gazdaságba, tenyésztési területre vagy művelés alatt álló természetes kagylópadra, a (2) bekezdés rendelkezéseit kell alkalmazni.Azonban a 91/67/EGK irányelv 3. cikke (1) bekezdésének c) pontjától eltérve, a hatósági szolgálat engedélyezheti a területén az élő kéthéjú kagylók más olyan gazdaságba, tenyésztési területre vagy művelés alatt álló természetes kagylópadra történő szállítását, amely ugyanazzal a betegséggel fertőzött.Szükség esetén további megfelelő intézkedések hozhatók a 10. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően.(5) A hatósági szolgálat biztosítja, hogy a Bizottságot és a tagállamokat a hatályos közösségi eljárásoknak megfelelően azonnal tájékoztassák minden valamely kórokozóra visszavezethető megfigyelt rendkívüli pusztulásról, a helyzet elemzése és leküzdése érdekében tett valamennyi intézkedésről és a pusztulás okáról.6. cikk(1) A kéthéjú kagylók rendkívüli pusztulása okának meghatározására irányuló mintavételt és laboratóriumi vizsgálatot a 10. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően meghatározott módszerek alkalmazásával kell végrehajtani.(2) A tagállamok biztosítják, hogy valamennyi tagállam kijelöljön egy nemzeti referencia-laboratóriumot, olyan berendezésekkel és szakértő személyzettel, amely képessé teszi az (1) bekezdésben említett vizsgálat lefolytatására.(3) A (2) bekezdéstől eltérve azon tagállamok, amelyeknek nincs e téren illetékes nemzeti laboratóriumuk, igénybe vehetik egy másik tagállam e téren illetékes nemzeti laboratóriumának szolgáltatásait.(4) A kéthéjú kagylók betegségeit vizsgáló nemzeti referencia-laboratóriumok listáját a C. melléklet tartalmazza.(5) A nemzeti referencia-laboratóriumok együttműködnek a 7. cikkben említett közösségi referencia-laboratóriummal.7. cikk(1) A kéthéjú kagylók betegségeinek közösségi referencia-laboratóriumát az A. melléklet jelöli meg.(2) Az állat-egészségügyi kiadásokról szóló, 1990. június 26-i 90/424/EGK határozat [5] és különösen annak 28. cikke sérelme nélkül az (1) bekezdésben említett laboratórium funkcióit és feladatait a B. melléklet határozza meg.8. cikk(1) A Bizottság szakértői ezen irányelv egységes alkalmazásnak biztosításához szükséges mértékben helyszíni ellenőrzéseket végezhetnek. Ennek keretében véletlenszerű, nem diszkriminatív ellenőrzéseket végezhetnek annak biztosítására, hogy az illetékes hatóság ellenőrizze ezen irányelv követelményeinek betartását.A Bizottság tájékoztatja a tagállamokat ezen ellenőrzések eredményeiről.(2) Az (1) bekezdésben említett ellenőrzéseket az illetékes hatósággal együttműködve kell végrehajtani.(3) Az a tagállam, amelynek területén ellenőrzéseket végeznek, a szakértőknek feladatuk teljesítéséhez minden szükséges segítséget megad.(4) E cikk alkalmazásának részletes szabályait a 10. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően kell elfogadni.9. cikkSzükség esetén az A. mellékletet a Tanács a Bizottság javaslata alapján minősített többséggel eljárva módosítja.Szükség esetén a B., C. és D. melléklet a 10. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően módosítható.10. cikk(1) Amennyiben az e cikkben meghatározott eljárást kell követni, az ügyet az elnök – saját kezdeményezésére vagy valamely tagállam kérelmére – késedelem nélkül a 68/361/EGK határozattal [6] létrehozott Állat-egészségügyi Állandó Bizottság (a továbbiakban: bizottság) elé terjeszti.(2) A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be a bizottság számára a meghozandó intézkedésekről. A bizottság, az elnöke által az ügy sürgősségére tekintettel meghatározott határidőn belül, véleményt nyilvánít a tervezetről. A véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján elfogadandó határozataira előírt többséggel kell meghozni. A bizottságban a tagállamok képviselőinek szavazatait az említett cikkben meghatározott módon kell súlyozni. Az elnök nem szavazhat.(3) a) A Bizottság a tervezett intézkedéseket elfogadja, ha azok összhangban vannak a bizottság véleményével.b) Ha a tervezett intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, vagy a bizottság nem nyilvánított véleményt, a Bizottság a meghozandó intézkedésekről késedelem nélkül javaslatot terjeszt a Tanács elé. A Tanács minősített többséggel határoz.Ha a javaslatnak a Tanács elé terjesztésétől számított három hónapos határidőn belül a Tanács nem döntött, a javasolt intézkedéseket a Bizottság fogadja el, kivéve ha a Tanács az említett intézkedéseket egyszerű többséggel elutasította.11. cikkA Bizottság legkésőbb 1999. december 31-ig jelentést nyújt be a Tanácsnak, szükség esetén az Állat-egészségügyi Tudományos Bizottsággal folytatott konzultációt követően, az ezen irányelv alkalmazása során szerzett tapasztalatok valamint a műszaki és tudományos fejlődés figyelembevételével, adott esetben a módosításra irányuló javaslatokkal együtt.A Tanács az ilyen javaslatokról minősített többséggel határoz.12. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1997. június 1. előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) Azonban az (1) bekezdésben meghatározott időponttól kezdve a tagállamok – a Szerződés általános szabályaira is figyelemmel – a termelésükre az ezen irányelvben meghatározottaknál szigorúbb rendelkezéseket is fenntarthatnak vagy alkalmazhatnak. Az ilyen intézkedésekről tájékoztatják a Bizottságot.(3) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.13. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba.14. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1995. december 22-én.a Tanács részérőlaz elnökL. Atienza Serna[1] HL C 285., 1994.10.13., 9. o.[2] HL C 109., 1995.5.1., 2. o.[3] HL L 46., 1991.2.19., 1. o. A legutóbb a 95/22/EK irányelvvel (HL L 243., 1995.10.11., 1. o.) módosított irányelv.[4] A Tanács 1991. július 15-i 91/492/EGK irányelve az élő kéthéjú kagylók tenyésztésére és forgalomba hozatalára vonatkozó egészségügyi feltételek megállapításáról (HL L 268., 1991.9.24., 1. o.). Az 1994. évi csatlakozási okmánnyal módosított irányelv.[5] HL L 224., 1990.8.18., 19. o. A legutóbb a 94/370/EK határozattal (HL L 168., 1994.7.2., 31. o.) módosított határozat.[6] HL L 255., 1968.10.18., 23. o.--------------------------------------------------A. MELLÉKLETA KÉTHÉJÚ KAGYLÓK BETEGSÉGEINEK KÖZÖSSÉGI REFERENCIA-LABORATÓRIUMAIFREMERBoîte Postale 13317390La TrembladeFranciaország--------------------------------------------------B. MELLÉKLETA KÉTHÉJÚ KAGYLÓK BETEGSÉGEIT VIZSGÁLÓ KÖZÖSSÉGI REFERENCIA-LABORATÓRIUM FUNKCIÓI ÉS FELADATAIA közösségi referencia-laboratórium funkciói és feladatai a következők:1. a Bizottsággal konzultálva koordinálja a tagállamok által a kéthéjú kagylók betegségeinek diagnosztizálására alkalmazott módszereket, különösen:a) a releváns kórokozók szövettani metszeteiből, törzseiből és izolátumaiból álló gyűjtemény felállításával és megőrzésével, valamint ennek a tagállamok jóváhagyott laboratóriumai számára történő rendelkezésre bocsátásával;b) a diagnosztikai eljárásokra vonatkozó közösségi szintű időszakos összehasonlító vizsgálatok szervezésével;c) a Közösségben alkalmazott diagnosztikai eljárásokról és a lefolytatott vizsgálatok eredményeiről szóló adatok és információk gyűjtésével és összehasonlításával;d) a betegség járványtanának jobb megismerése érdekében a kórokozók izolátumainak legkorszerűbb és legmegfelelőbb módszerekkel történő leírásával;e) a releváns betegségek megfigyelésével, járványtanával és megelőzésével kapcsolatos világméretű fejlődéssel való lépéstartással;f) a gyors differenciáldiagnózis lehetővé tétele érdekében a releváns betegségek kórokozóival kapcsolatos szakértelem rendelkezésre bocsátásával;2. aktívan segíti a tagállamokat a betegségek kitörésekor azok diagnosztizálásában azáltal, hogy kórokozó-izolátumokat vesz át megerősítő diagnózis, leírás és járványtani kutatások céljából;3. elősegíti a laboratóriumi diagnosztikai szakemberek képzését, illetve átképzését a diagnosztikai módszerek közösségbeli összehangolása érdekében;4. együttműködik az egzotikus betegségek diagnosztikai módszerei tekintetében azon harmadik országok illetékes laboratóriumaival, ahol ezek a betegségek elterjedtek.--------------------------------------------------C. MELLÉKLETA KÉTHÉJÚ KAGYLÓK BETEGSÉGEINEK NEMZETI REFERENCIA-LABORATÓRIUMAINémetország: | Bundesforschungsanstalt für Viruskrankheiten der Tiere Anstaltsteil Insel Riems D-0-2201 Insel Riems Németország |Spanyolország: | Instituto de investigactiones marinas del C.S.I.C. C/Eduardo Cabello, No 6 36208 Vigo(Pontevedra)Spanyolország |Franciaország: | IFREMER Boîte postale 133 17390 La Tremblade Franciaország |Görögország: | Κέντρο Κτηνιατριχών Ιδρυμάτων Θεσσαλονίχης Ινστιτούτο Λοιμωδών χαι Περαστιχών Νοσημάτων Τμήμα Παθολογίας Υδροβίων Οργανισμών 26ης Οχτωβρίου 80 54627 Οεσσλονίχη Görögország |Írország: | Fisheries research centre Abbotstown Castleknock Dublin 15 Írország |Olaszország: | Istituto zooprofilattico sperimentale delle Venezie Sezione diagnostica di Basaldella di Campofornido Laboratorio di Ittiopatologia Via della Roggia, 92 33030 Basaldella di Campoformido(UD)Olaszország |Hollandia: | Rijksinstituut voor visserijonderzoek (RIVO-DLO) Haringkade 1 Postbus 68 1970 AB IJmuiden Hollandia |Egyesült Királyság: | Fish Diseases Laboratory The Nothe Weymouth Dorset DT4 8UB Egyesült Királyság The Marine Laboratory PO box 101 Victoria Road Aberdeen AB9 8DB Egyesült Királyság |--------------------------------------------------D. MELLÉKLETBetegségek | Kórokozók | Érzékeny fajok |Haplosporidiosis | Haplosporidium nelsoni | Crassostrea virginica |Haplosporidium costale | Crassostrea virginica |Perkinosis | Perkinsus marinus | Crassostrea virginica |Perkinsus olseni | Haliotis rubra |H. Laevigata |Mikrokytosis | Mikrokytos mackini | Crassostrea gigas |O. edulis |O. puelchana |O. denselomellosa |Tiostrea chilensis |Mikrokytos roughleyi | Saccostrea commercialis |Iridovirosis | Osztriga veláris vírus | Crassostrea gigas |Marteiliosis | Marteilia sidneyi | Saccostrea commercialis |--------------------------------------------------


title: A Bizottság 2005/86/EK irányelve ( 2005. december 5. ) a takarmányban előforduló nemkívánatos anyagokról szóló 2002/32/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv I. mellékletének a kamfeklór tekintetében történő módosításáról   (EGT vonatkozású szöveg)

text:
               6.12.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 318/16

         A BIZOTTSÁG 2005/86/EK IRÁNYELVE
   (2005. december 5.)
   a takarmányban előforduló nemkívánatos anyagokról szóló 2002/32/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv I. mellékletének a kamfeklór tekintetében történő módosításáról
   (EGT vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel a takarmányban előforduló nemkívánatos anyagokról szóló, 2002. május 7-i 2002/32/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 8. cikke (1) bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A 2002/32/EK irányelv úgy rendelkezik, hogy tilos azon takarmányozásra szánt termékek használata, amelyek az I. mellékletben meghatározott legnagyobb szinteket meghaladó mértékben tartalmaznak nemkívánatos anyagokat.

               (2)

               A 2002/32/EK irányelv elfogadásakor a Bizottság bejelentette, hogy az irányelv I. mellékletében megállapított előírásokat az újabb tudományos kockázatelemzések alapján, és a szennyezett nem megfelelő termékek – bármilyen hígításban – takarmányozásra való felhasználásának tilalmát figyelembe véve később felülvizsgálják.

               (3)

               A Bizottság kérésére az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatóságnak (EFSA) az élelmiszerláncban előforduló szennyező anyagokkal foglalkozó tudományos testülete 2005. február 2-án szakvéleményt fogadott el a kamfeklórt mint takarmányokban előforduló nemkívánatos anyagot illetően.

               (4)

               A kamfeklór egy nem felszívódó rovarirtószer, amelynek a használatát a világ legtöbb részén betiltották. A kamfeklór-keverékek bonyolult összetételűek, legalább 202 különböző azonosított kongenerrel (kongenerek = egy vegyületcsalád tagjai). Tekintve, hogy nehezen bomlik le, valamint kémiai tulajdonságai miatt, a kamfeklór továbbra is jelen van a környezetben.

               (5)

               Míg a technikai keverékekben meghatározó összetevőként jelenlévő kongenerek közül néhány (mint például a CHB 32) biológiailag viszonylag gyorsan átalakul, mások (mint például a CHB 26, a CHB 50 és a CHB 62) nehezebben bomlanak le és biológiai felhalmozódásuk jelentős az élelmiszerláncban. A CHB 26, CHB 50 és CHB 62 kongenerek használhatók a kamfeklór-szennyezettség indikátoraként. A CHB 32 alkalmas a rövid idővel korábban történt szennyezés indikációjára és felhasználható az esetleg rosszhiszeműen alkalmazott gyakorlat kimutatására szolgáló ellenőrző programokban.

               (6)

               Az állatok kamfeklór-expozíciójának fő forrása a halolaj és a halliszt. A haltáplálékok (főleg a húsevő fajok esetében) jelentős mennyiségű hallisztet és halolajat tartalmazhatnak. Más állatok esetében a halliszt felhasználása csekély, így a takarmány miatti expozíciójuk is kisebb.

               (7)

               A halak a legérzékenyebbek a kamfeklór-mérgezésre. A kamfeklór nagy mennyiségben kerül át a zsíros halak fogyasztható szöveteibe, míg más haszonállatoknál ez kisebb. Az emberi expozíció fő forrását a halak jelentik, különösen a lipidekben gazdag fajok, ugyanakkor más források kevésbé jelentősek.

               (8)

               Helyénvaló a kamfeklór tekintetében az összes takarmányra vonatkozó jelenlegi általános legnagyobb szintet felváltani a halolajban, hallisztben és haltáplálékban lévő kamfeklórra vonatkozó legnagyobb szinttel, biztosítandó, hogy ezek a termékek ne jelentsenek veszélyt az emberi és az állati egészségre. Az élelmiszer-biztonság javult annak köszönhetően, hogy a halak által közvetlenül felvett táplálékban a kamfeklór-szint jelentősen csökkent, és további javulás várható a kamfeklór-expozíció fő forrásaként azonosított, állati takarmányozásra szánt termékek célzott szabályozásának végrehajtásával.

               (9)

               A kamfeklórra megadott jelenlegi általános legnagyobb szint nem tükrözi a halolajban lévő jelenlegi normál háttérszennyezettséget. Helyénvaló egy legnagyobb szint meghatározása a halolajra, figyelembe véve a háttérszinteket, úgy, hogy ne kerüljön veszélybe az állatok egészsége és a közegészség. Ezt a legnagyobb szintet később felül kell vizsgálni a mentesítési eljárások szélesebb körére való szükséges alkalmazásának fényében.

               (10)

               A 2002/32/EK irányelvet ennek megfelelően módosítani kell.

               (11)

               Az ebben az irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság véleményével,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   A 2002/32/EK irányelv I. melléklete ezen irányelv melléklete szerint módosul.
   2. cikk
   (1)   A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek a hatálybalépésétől számított legkésőbb tizenkét hónapon belül megfeleljenek. Az említett rendelkezések szövegét, valamint a rendelkezések és ezen irányelv közötti megfelelési táblázatot haladéktalanul közlik a Bizottsággal.
   A tagállamok által jóváhagyott rendelkezések hivatkozást tartalmaznak ezen irányelvre, vagy hivatalos közzétételük alkalmával ilyen hivatkozást kell hozzájuk fűzni. A tagállamok maguk döntik el ennek a hivatkozásnak a módját.
   (2)   A tagállamok közlik a Bizottsággal a nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadtak el.
   3. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   4. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2005. december 5-én.

            a Bizottság részéről

         Markos KYPRIANOU

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 140., 2002.5.30., 10. o. A legutóbb a 2005/8/EK bizottsági irányelvvel (HL L 27., 2005.1.29., 44. o.) módosított irányelv.

      MELLÉKLET
      A 2002/32/EK irányelv I. melléklete a 19., „Kamfeklor (toxafén)” sorának helyébe a következő szöveg lép:

                     Nemkívánatos anyag

                     Takarmányozásra szánt termék

                     Legnagyobb tartalom mg/kg-ban (ppm), 12%-os nedvességtartalmú takarmányra vonatkozóan

                     (1)

                     (2)

                     (3)

                                 „19.

                                 Kamfeklór (toxafén) – CHB 26, CHB 50 és CHB 62 indikátor kongenerek összege (1)

                                 —

                                 Halak, más vízi állatok, ezekből készült termékek és melléktermékek, a halolaj kivételével

                     0,02

                                 —

                                 Halolaj (2)

                     0,2

                                 —

                                 Haltáplálék (2)

                     0,05

         (1)  számozás a Parlar-rendszer szerint, akár »CHB«, akár »Parlar #« előtaggal

                  —

                  :

                  CHB 26

                  :

                  2-endo,3-exo,5-endo, 6-exo, 8,8,10,10-oktaklórbornán

                  —

                  :

                  CHB 50

                  :

                  2-endo,3-exo,5-endo, 6-exo, 8,8,10,10-nonaklórbornán

                  —

                  :

                  CHB 62

                  :

                  2,2,5,5,8,9,9,10,10-nonaklórbornán

         (2)  A szinteket 2007. december 31-ig felül kell vizsgálni a legnagyobb szintek csökkentése céljával.”


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2005/35/EK irányelve (2005. szeptember 7.) a hajók által okozott szennyezésről és a jogsértésekre alkalmazandó szankciók bevezetéséről

text:
               30.9.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 255/11

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2005/35/EK IRÁNYELVE

   (2005. szeptember 7.)
   a hajók által okozott szennyezésről és a jogsértésekre alkalmazandó szankciók bevezetéséről
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 80. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
   a Szerződés 251. cikkében előírt eljárásnak megfelelően (2),
   mivel:

               (1)

               A Közösség tengeri biztonsági politikájának célja a biztonság és a környezetvédelem magas szintjének megvalósítása, és azon az egyetértésen alapul, amely értelmében a tengeri árufuvarozásban részt vevő valamennyi fél felelős annak biztosításáért, hogy a közösségi vizeken használt hajók megfeleljenek a vonatkozó szabályoknak és előírásoknak.

               (2)

               A hajókról származó szennyező anyag-kibocsátásra vonatkozó alapvető előírások minden tagállamban a Marpol 73/78 nemzetközi egyezményen alapulnak; ugyanakkor ezeket a szabályokat nap mint nap számos, a közösségi vizeken közlekedő hajó hagyja figyelmen kívül anélkül, hogy helyreállító intézkedésekre kerülne sor.

               (3)

               A Marpol 73/78 nemzetközi egyezmény végrehajtása terén eltérés mutatkozik a tagállamok között, ezért szükség van az egyezmény végrehajtásának közösségi szintű harmonizálására; különösen az egyes tagállamoknak a hajókról származó szennyező anyag-kibocsátás elleni szankciók alkalmazására vonatkozó gyakorlata különbözik jelentős mértékben.

               (4)

               A visszatartó erejű intézkedések a Közösség tengeri biztonságpolitikájának szerves részét képezik, mivel biztosítják a kapcsolatot a szennyező áruk tengeri fuvarozásában részt vevő valamennyi fél felelőssége és a felelősségre vonás között; a környezet hatékony védelme érdekében e területen tehát hatékony, visszatartó erejű, és arányos szankciókra van szükség.

               (5)

               E célból szükséges a már létező jogi rendelkezések — különösen a kérdéses jogsértés pontos meghatározásának, a kivételek eseteinek és a szankciókra vonatkozó minimumszabályok, valamint a felelősségre és a joghatóságra vonatkozó szabályok — megfelelő jogi eszközökkel történő közelítése.

               (6)

               Ezt az irányelvet a Tanács 2005. július 12-i 2005/667/IB kerethatározatának bűncselekményekre és szankciókra vonatkozó részletes szabályozása és egyéb rendelkezései egészítik ki, a hajók általi szennyezés visszaszorítását célzó jogszabályok büntetőjogi kereteinek erősítése érdekében (3).

               (7)

               Sem az olajszennyezéssel, sem pedig az egyéb veszélyes vagy káros anyagok által okozott károkkal kapcsolatban felmerülő polgári jogi felelősségre és kártérítésre vonatkozó nemzetközi rendszer nem rendelkezik olyan elegendő visszatartó erővel, amely a veszélyes rakományok tengeri fuvarozásában részt vevő feleket megakadályozná a kifogásolható gyakorlatok alkalmazásában; a kívánt visszatartó erő kizárólag a tengeri környezet szennyezését okozó vagy ahhoz hozzájáruló személyekre alkalmazandó szankciók bevezetésével érhető el; a szankciókat nemcsak a hajó tulajdonosára és parancsnokára, hanem a rakomány tulajdonosára, a hajóosztályozó társaságra és bármely más érintett személyre is alkalmazni kell.

               (8)

               A hajók általi szennyezőanyag-kibocsátást jogsértésnek kell tekinteni, amennyiben azt szándékosan, tudatos gondatlanságból vagy hanyagságból követték el. Ezek a jogsértések bűncselekménynek minősülnek az ezen irányelvet kiegészítő 2005/667/IB kerethatározat által meghatározott feltételek fennállása esetén.

               (9)

               A hajókról származó szennyezőanyag-kibocsátás elleni szankciók nem érintik az érintett felek polgári jogi felelősségét, ezért azokra semmilyen, a polgári jogi felelősség korlátozásával vagy áthárításával kapcsolatos szabály nem vonatkozik; ezek a szankciók nem korlátozzák a szennyezés áldozatainak hatékony kártérítését sem.

               (10)

               További hatékony együttműködésre van szükség a tagállamok között a hajókról származó szennyező anyagok kibocsátásának időben történő felderítése és az elkövetők azonosítása érdekében. Ezért a 2002. június 27-i 1406/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel létrehozott Európai Tengerbiztonsági Ügynökség (4) kulcsszerepet játszik az ezen irányelv végrehajtásával kapcsolatos technikai megoldások és a technikai segítségnyújtás tagállamokkal történő együttes kidolgozásában, valamint a Bizottsághoz utalt bármilyen, ezen irányelv hatékony végrehajtását szolgáló feladat teljesítésében.

               (11)

               A tengeri szennyezés jobb megelőzése és az ellene való küzdelem érdekében a végrehajtó hatóságok között a nemzeti parti őrségekéhez hasonló együttműködést kell létrehozni. Ezzel összefüggésben a Bizottságnak vállalnia kell egy megvalósíthatósági tanulmány elkészítését a szennyezés megelőzésével és szankcionálásával megbízott európai parti őrség felállításáról, egyértelművé téve annak költségeit és hasznát. E tanulmányt adott esetben egy európai parti őrségre tett javaslatnak kell követnie.

               (12)

               Amennyiben egyértelmű és objektív bizonyíték áll rendelkezésre valamely jelentős kárt okozó vagy jelentős kárral fenyegető kibocsátás tekintetében, a tagállamok illetékes hatóságaikhoz fordulnak abból a célból, hogy az Egyesült Nemzetek Szervezete 1982. évi tengerjogi egyezményének 220. cikkével összhangban eljárást indítsanak.

               (13)

               Az Európai Parlament és a Tanács 2000. november 27-i 2000/59/EK irányelve a hajókon keletkező hulladék és a rakománymaradványok fogadására alkalmas kikötői létesítményekről (5) és ezen irányelv végrehajtása kulcsfontosságú eszköze a hajók általi szennyezés megelőzésére hozott intézkedéseknek.

               (14)

               Az ezen irányelv végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal (6) összhangban kell elfogadni.

               (15)

               Mivel ezen irányelv céljait, nevezetesen a hajók által okozott szennyezés nemzetközi előírásainak a közösségi jogba való beépítését, valamint az ezek megsértése esetén alkalmazandó büntető vagy igazgatási szankciók megállapítását a tengeri fuvarozásban a biztonság és környezetvédelem magas szintjének elérése érdekében a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani és ezért azok közösségi szinten jobban megvalósíthatók, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében meghatározottak szerinti szubszidiaritás elvének megfelelően. Az e cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.

               (16)

               Ez az irányelv teljes mértékben tiszteletben tartja az Európai Unió alapjogi chartáját; a jogsértés elkövetésével gyanúsított bármely személynek joga van a tisztességes és pártatlan eljáráshoz, a szankcióknak pedig arányosaknak kell lenniük,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   Az irányelv célja
   (1)   Ezen irányelv célja a hajók által okozott szennyezésre vonatkozó nemzetközi normák közösségi jogba történő beépítése, valamint annak biztosítása, hogy a szennyezésért felelős személyeket megfelelő, a 8. cikkben említett szankcióknak vessék alá a tengeri biztonság fejlesztése, valamint a tengeri környezet hajók által okozott szennyezése elleni védelmének fokozása érdekében.
   (2)   Ez az irányelv nem akadályozza a tagállamokat abban, hogy a nemzetközi joggal összhangban szigorúbb intézkedéseket hozzanak a hajók által okozott szennyezéssel szemben.
   2. cikk
   Fogalommeghatározások
   Ezen irányelv alkalmazásában:

               (1)

               „Marpol 73/78”: a hajókról történő szennyezés megelőzéséről szóló, 1973. évi nemzetközi egyezmény és az ahhoz csatolt 1978. évi jegyzőkönyv frissített változata.

               (2)

               „Szennyező anyagok”: a Marpol 73/78 nemzetközi egyezmény I. (olaj) és II. (ártalmas folyékony anyagok ömlesztve) mellékletének hatálya alá tartozó anyagok.

               (3)

               „Kibocsátás”: a Marpol 73/78 2. cikkében említettek szerint a hajóról történő bármilyen kibocsátás.

               (4)

               „Hajó”: tengeri környezetben üzemelő bármely tengerjáró vízi jármű — tekintet nélkül arra, hogy mely tagállam lobogója alá tartozik — ideértve a szárnyashajókat, a légpárnás hajókat, a tengeralattjárókat és a vízen úszó járműveket is.

         3. cikk
   Hatály
   (1)   Ez az irányelv — a nemzetközi jognak megfelelően — a szennyező anyagoknak a következő vizeken történő kibocsátására vonatkozik:

               a)

               egy tagállam belvizei, beleértve a kikötőket is, amennyiben azokra a Marpol-rendszer alkalmazandó;

               b)

               egy tagállam parti tengere;

               c)

               nemzetközi hajózásra használt, az Egyesült Nemzetek Szervezetének 1982. évi tengerjogi egyezménye III. részének 2. szakaszában meghatározottaknak megfelelő tranzitátkelésre vonatkozó rendszer hatálya alá tartozó tengerszorosok amennyiben a tagállam e tengerszorosok felett joghatóságot gyakorol;

               d)

               egy tagállam által a nemzetközi jognak megfelelően létesített kizárólagos gazdasági vagy ezzel egyenértékű övezete; és

               e)

               a nyílt tenger.

         (2)   Ez az irányelv bármely hajó általi szennyezőanyag-kibocsátásra vonatkozik, tekintet nélkül arra, hogy mely tagállam lobogója alatt hajózik, kivéve a hadihajókat, a haditengerészeti kisegítő hajókat és a tagállamok tulajdonában lévő vagy általuk üzemeltetett egyéb hajókat, amelyeket jelenleg kizárólag nemkereskedelmi állami szolgálatban használnak.
   4. cikk
   Jogsértések
   A tagállamok biztosítják, hogy a szennyező anyagoknak a 3. cikk (1) bekezdésében említett bármely területen történő hajók általi kibocsátását jogsértésnek tekintik, amennyiben azt szándékosan, tudatos gondatlanságból vagy hanyagságból követték el. Ezek a jogsértések bűncselekménynek minősülnek az ezen irányelvet kiegészítő 2005/667/IB kerethatározat által meghatározott feltételek fennállása esetén.
   5. cikk
   Kivételek
   (1)   Nem tekintendő jogsértésnek a szennyező anyagoknak valamely, a 3. cikk (1) bekezdésében említett területen történő kibocsátása, amennyiben az megfelel a Marpol 73/78 I. melléklete 9., 10. szabályában, 11. szabályának a) vagy c) pontjában, illetve a II. melléklete 5. szabályában, vagy 6. szabályának a) vagy c) pontjában meghatározott feltételeknek.
   (2)   Nem tekintendő a tulajdonos, a parancsnok, vagy a parancsnok felelőssége alatt eljáró személyzet részéről jogsértésnek a szennyező anyagoknak valamely, a 3. cikk (1) bekezdésének c), d) és e) pontjában említett területen történő kibocsátása, amennyiben az megfelel a Marpol 73/78 I. melléklete 11. szabályának b) pontjában, illetve a II. melléklete 6. szabályának b) pontjában meghatározott feltételeknek.
   6. cikk
   A valamely tagállam kikötőjében található hajókra vonatkozó végrehajtási intézkedések
   (1)   Amennyiben szabálytalanságok vagy információk alapján felmerül a gyanú, hogy egy tagállam kikötőjében vagy tengeri termináljában önkéntesen tartózkodó hajó valamely, a 3. cikk (1) bekezdésében említett területen szennyező anyagot bocsátott vagy bocsát ki, e tagállam biztosítja, hogy nemzeti jogával összhangban a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) által elfogadott vonatkozó iránymutatások figyelembevételével elvégzi a megfelelő ellenőrzést.
   (2)   Amennyiben az (1) bekezdésben említett ellenőrzés olyan tényeket tár fel, amelyek a 4. cikk szerinti jogsértésre utalhatnak, az adott tagállam illetékes hatóságát, valamint a hajó lobogója szerinti tagállamot értesíteni kell.
   7. cikk
   Az átmenő forgalomban lévő hajókra vonatkozó, parti államok által meghozott végrehajtási intézkedések
   (1)   Ha szennyező anyagok feltételezett kibocsátására a 3. cikk (1) bekezdésének b), c), d), illetve e) pontjában említett területeken kerül sor, és a kibocsátással gyanúsított hajó nem köt ki a kibocsátásra vonatkozó információval rendelkező tagállam valamely kikötőjében, a következőket kell alkalmazni:

               a)

               amennyiben a hajó a következőkben más tagállami kikötőben köt ki, az érintett tagállamok szorosan együttműködnek a 6. cikk (1) bekezdésében említett ellenőrzés, valamint az ilyen kibocsátások esetén alkalmazandó megfelelő intézkedések meghatározása során;

               b)

               amennyiben a hajó a következőkben egy, a Közösségen kívüli állam kikötőjében köt ki, a tagállam megteszi a megfelelő intézkedéseket annak érdekében, hogy az a kikötő, ahol a hajó legközelebb kiköt, tájékoztatást kapjon a feltételezett kibocsátásról, és felkéri a kikötő szerinti államot az ilyen kibocsátásra vonatkozó megfelelő intézkedések meghozatalára.

         (2)   Ha egyértelmű, objektív bizonyíték áll rendelkezésre arra nézve, hogy a 3. cikk (1) bekezdésének b) vagy d) pontjában említett területeken közlekedő hajó a 3. cikk (1) bekezdésének d) pontjában említett területen olyan jogsértést követett el, amely a parton, illetve az érintett tagállam kapcsolódó érdekeltségeiben, valamint bármely, a 3. cikk (1) bekezdése b) vagy d) pontjában említett területek javaiban jelentős kárt okozó vagy jelentős kárral fenyegető kibocsátást eredményez, ez az állam figyelemmel az Egyesült Nemzetek Szervezete 1982. évi tengerjogi egyezménye XII. részének 7. szakaszára — feltéve, hogy a bizonyítékok alapján ez megalapozott — az illetékes hatóságaihoz fordul abból a célból, hogy nemzeti jogával összhangban eljárást indítson, beleértve a hajó visszatartását is.
   (3)   A hajó lobogója szerinti államot minden esetben értesíteni kell.
   8. cikk
   Szankciók
   (1)   A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a 4. cikkben említett jogsértéseket olyan hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciókkal sújtsák, amelyek kiterjedhetnek büntető, illetve igazgatási szankciókra is.
   (2)   Minden tagállam megteszi a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy az (1) bekezdésben említett szankciókat minden, a 4. cikk értelmében a jogsértésért felelősnek ítélt személyre alkalmazzák.
   9. cikk
   A nemzetközi jog betartása
   A tagállamoknak ezen irányelv rendelkezéseit — az alkalmazandó nemzetközi jognak megfelelően, ideértve az Egyesült Nemzetek Szervezete 1982. évi tengerjogi egyezménye XII. részének 7. szakaszát is — a külföldi hajókkal szemben minden formai és tényleges hátrányos megkülönböztetés nélkül kell alkalmazniuk, valamint haladéktalanul értesíteniük kell a hajó lobogója szerinti államot és minden további érintett államot az ezen irányelvnek megfelelően hozott intézkedésekről.
   10. cikk
   Kísérő intézkedések
   (1)   Ezen irányelv alkalmazásában a tagállamok és a Bizottság adott esetben szorosan együttműködnek az Európai Tengerbiztonsági Ügynökséggel, valamint figyelembe véve a 2850/2000/EK határozattal (7) létrehozott, a véletlen és a szándékos tengerszennyezés területén történő együttműködésre vonatkozó közösségi cselekvési programot és adott esetben a 2000/59/EK irányelv végrehajtását, a következők érdekében:

               a)

               az ezen irányelv hatékony végrehajtásához szükséges információs rendszer kidolgozása;

               b)

               közös gyakorlat és iránymutatások kidolgozása a már nemzetközi szinten létezők alapján, különösen a következő célból:

                           —

                           az ezen irányelvet megsértő, szennyező anyagokat kibocsátó hajók megfigyelése és korai azonosítása, beleértve — adott esetben — a fedélzeti megfigyelő rendszert;

                           —

                           megbízható módszerek kidolgozása a tengerben talált szennyező anyagok eredetét képező hajó felderítésére; és

                           —

                           ezen irányelv hatékony végrehajtása.

         (2)   Összhangban az 1406/2002/EK rendeletben meghatározott feladataival, az Európai Tengerbiztonsági Ügynökség:

               a)

               együttműködik a tagállamokkal az ezen irányelv végrehajtását szolgáló olyan technikai megoldások és a technikai segítségnyújtás kidolgozásában, mint a szennyezések műholdas megfigyelése és ellenőrzése;

               b)

               segíti a Bizottságot ezen irányelv végrehajtásában, adott esetben a tagállamokban tett látogatásokkal is a 1406/2002/EK rendelet 3. cikkének értelmében.

         11. cikk
   Megvalósíthatósági tanulmány
   A tengeri szennyezés jobb megelőzése és az ellene való küzdelem érdekében a végrehajtó hatóságok között a nemzeti parti őrségekhez hasonló együttműködést kell létrehozni. Ezzel összefüggésben a Bizottság 2006 vége előtt benyújt az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak egy megvalósíthatósági tanulmányt szennyezés megelőzésére és szankcionálására létrehozott európai parti őrség felállításáról, egyértelművé téve annak költségeit és hasznát.
   12. cikk
   Jelentés
   A tagállamok háromévente jelentést nyújtanak be a Bizottságnak ezen irányelvnek az illetékes hatóságok általi végrehajtásáról. A Bizottság e jelentések alapján közösségi jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. Ebben a jelentésben a Bizottság többek között értékeli az irányelv alkalmazási területe felülvizsgálatának vagy kiterjesztésének szükségességét. A jelentés beszámol a tagállamok vonatkozó ítélkezési gyakorlatának alakulásáról és fontolóra veszi egy, a vonatkozó ítélkezési gyakorlatot tartalmazó, nyilvános adatbázis létrehozását.
   13. cikk
   Bizottsági eljárás
   (1)   A Bizottság munkáját a 2002. november 5-i 2099/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (8) 3. cikke által létrehozott, a tengeri közlekedés biztonságával és a hajókról történő szennyezés megelőzésével foglalkozó bizottság (COSS) segíti.
   (2)   Amennyiben hivatkozás történik erre a cikkre, az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét az említett határozat 8. cikkének rendelkezéseire figyelemmel kell alkalmazni.
   Az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében megállapított időszak egy hónap.
   14. cikk
   Tájékoztatás
   A Bizottság rendszeresen tájékoztatja a 2850/2000/EK határozat 4. cikke értelmében létrehozott bizottságot minden, a tengeri környezet szennyezéssel szembeni fellépéssel kapcsolatban javasolt intézkedésről vagy egyéb vonatkozó tevékenységről.
   15. cikk
   Módosítási eljárás
   A 2099/2002/EK rendelet 5. cikkével összhangban és az ezen irányelv 13. cikkében említett eljárásnak megfelelően a COSS kizárhatja a Marpol 73/78 módosításait ezen irányelv hatálya alól.
   16. cikk
   Végrehajtás
   A tagállamok 2007. március 1-ig hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   17. cikk
   Hatálybalépés
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
   18. cikk
   Címzettek
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Strasbourgban, 2005. szeptember 7-én.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         J. BORRELL FONTELLES

            a Tanács részéről

            az elnök

         C. CLARKE

      (1)  HL C 220., 2003.9.16., 72. o.

      (2)  Az Európai Parlament 2004. január 13-i véleménye (HL C 92. E, 2004.4.16., 77. o.), a Tanács 2004. október 7-i közös álláspontja (HL C 25. E, 2005.2.1., 29. o.), az Európai Parlament 2005. február 23-i álláspontja (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé). A Tanács 2005. július 12-i határozata.

      (3)  Lásd e Hivatalos Lap 164 oldalát.

      (4)  HL L 208., 2002.8.5., 1. o. A legutóbb a 724/2004/EK rendelettel (HL L 129., 2004.4.29., 1. o.) módosított rendelet.

      (5)  HL L 332., 2000.12.28., 81. o. A 2002/84/EK irányelvvel (HL L 324., 2002.11.29., 53. o.) módosított irányelv.

      (6)  HL L 184., 1999.7.17., 23. o.

      (7)  Az Európai Parlament és a Tanács 2000. december 20-i 2850/2000/EK határozata a véletlen és a szándékos tengerszennyezés területén történő együttműködés közösségi kereteinek létrehozásáról (HL L 332., 2000.12.28., 1. o.). A 787/2004/EK határozattal (HL L 138., 2004.4.30., 12. o.) módosított határozat.

      (8)  HL L 324., 2002.11.29., 1. o. A 415/2004/EK bizottsági rendelettel (HL L 68., 2004.3.6., 10. o.) módosított rendelet.

      MELLÉKLET
      A 2. cikk (2) bekezdésében említett olaj és más ártalmas folyékony anyagok kibocsátására vonatkozó Marpol 73/78 szabályok hivatkozási célú összefoglalása
      I. rész: Olaj (Marpol 73/78, I. melléklet)
      A Marpol 73/78 I. mellékletének alkalmazásában „olaj” kőolaj bármilyen formában, beleértve a nyersolajat, a fűtőolajat, az olajiszapot, a kőolaj-maradékot és a finomított termékeket (a Marpol 73/78 II. melléklete rendelkezéseinek hatálya alá tartozó petrolkémiai termékek kivételével), „olajos keverék” pedig bármilyen olajtartalmú keverék.
      A Marpol 73/78 I. melléklete vonatkozó rendelkezéseinek kivonata:

                  9. szabály: Az olajkibocsátás ellenőrzése

                              (1)

                              E melléklet 10. és 11. szabályának és e szabály (2) bekezdésének rendelkezéseire figyelemmel tilos bármely, az e melléklet hatálya alá tartozó hajóból olajat vagy olajos keveréket a tengerbe bocsátani, kivéve ha az alábbi feltételek mindegyike teljesül:

                                          a)

                                          olajszállító tartályhajó esetében, kivéve az e bekezdés b) albekezdése által meghatározott eseteket:

                                                      i.

                                                      a tartályhajó nem különleges körzetben tartózkodik;

                                                      ii.

                                                      a tartályhajó a legközelebbi szárazföldtől több, mint 50 tengeri mérföldre tartózkodik;

                                                      iii.

                                                      a tartályhajó menetben lévő hajó;

                                                      iv.

                                                      az olajkibocsátás pillanatnyi mértéke tengeri mérföldenként nem haladja meg a 30 litert;

                                                      v.

                                                      a tengerbe bocsátott olaj teljes mennyisége már meglévő tartályhajók esetén nem haladja meg azon szállítmány teljes értékének az 1/15000 részét, amelyből a maradvány származik, új tartályhajók esetén pedig nem haladja meg azon szállítmány teljes értékének az 1/30000 részét, amelyből a maradvány származik; és

                                                      vi.

                                                      a tartályhajón az olajkibocsátás-ellenőrző és szabályozó rendszer, valamint az e melléklet 15. szabályában előírt raktéri szennyvíztartály-berendezés működik.

                                          b)

                                          400 tonna vagy annál nagyobb bruttó űrtartalmú hajóból — amennyiben az nem olajszállító tartályhajó — és a géptéri fenékárokból — kivéve a rakományszivattyú-tér fenékárkait —, feltéve hogy az nem keveredett rakományolaj-maradvánnyal:

                                                      i.

                                                      a hajó nem különleges körzetben tartózkodik;

                                                      ii.

                                                      a hajó menetben lévő hajó;

                                                      iii.

                                                      a kibocsátott folyadék olajtartalma hígítás nélkül nem haladja meg a 15 ppm értéket; és

                                                      iv.

                                                      a hajón működnek az e melléklet 16. szabályában előírt [ellenőrző, szabályozó és szűrő berendezések].

                              (2)

                              A 400 tonna bruttó űrtartalomnál kisebb nem olajszállító tartályhajók esetében, amíg a különleges körzeten kívül tartózkodnak, a [hajó lobogója szerinti állam] hatósága biztosítja, hogy amennyire gyakorlatilag lehetséges és ésszerű, olyan berendezésekkel legyenek ellátva, amelyek lehetővé teszik az olajmaradványoknak a fedélzeten történő tárolását, illetve a befogadó berendezésekbe vagy a tengerbe történő kiürítését, ezen szabály (1) bekezdés b) pontja követelményeinek megfelelően.

                              (3)

                              […]

                              (4)

                              E szabály (1) bekezdésének rendelkezései nem vonatkoznak a tiszta vagy elkülönített ballaszt vagy az olyan fel nem dolgozott olajos keverékek kibocsátására, amelyek olajtartalma hígítás nélkül nem haladja meg a 15 ppm értéket, és amely nem a rakományszivattyú-tér fenékárkából származik, valamint amely nem keveredett olajrakomány-maradványokkal.

                              (5)

                              A tengerbe kibocsátott anyag nem tartalmazhat sem a tengeri környezetre veszélyes mennyiségű vagy töménységű vegyi anyagokat vagy egyéb anyagokat, sem az e szabályban meghatározott kibocsátási feltételek megkerülésére alkalmazott vegyi anyagokat vagy egyéb anyagokat.

                              (6)

                              Az e szabály (1), (2) és (4) bekezdése értelmében a tengerbe ki nem bocsátható olajmaradványokat a hajón kell tartani, vagy befogadó berendezésekbe kell kiüríteni.

                              (7)

                              […]

                  10. szabály: A különleges körzetekben üzemelő hajókból származó szennyezés megelőzésének módszerei

                              (1)

                              E melléklet alkalmazásában különleges körzetek a Földközi-tenger körzete, a Balti-tenger körzete, a Fekete-tenger körzete, a Vörös-tenger körzete, az „Öblök körzete”, az Ádeni-öböl körzete, az Antarktisz körzete és az észak-nyugat-európai tengerek, [a későbbiekben meghatározottak és behatároltak szerint]

                              (2)

                              E melléklet 11. szabályának rendelkezéseire is figyelemmel:

                                          a)

                                          Tilos bármilyen olajat vagy olajos keveréket bármilyen olajszállító tartályhajóról és bármely 400 tonna vagy annál nagyobb bruttó űrtartalmú nem olajszállító tartályhajóról a tengerbe kibocsátani, amíg a hajó különleges körzetben tartózkodik. […]

                                          b)

                                          […] Tilos bármilyen olajat vagy olajos keveréket a tengerbe kibocsátani a 400 tonna bruttó űrtartalmúnál kisebb, nem olajszállító tartályhajóról, amíg a hajó különleges körzetben tartózkodik, kivéve ha a kiürített folyadék olajtartalma hígítás nélkül nem haladja meg a 15 ppm értéket.

                              (3)

                                          a)

                                          E szabály (2) bekezdésének rendelkezései nem vonatkoznak a tiszta vagy elkülönített ballaszt kibocsátására.

                                          b)

                                          E szabály (2) bekezdése a) albekezdésének rendelkezései nem vonatkoznak a gépterek tisztított fenékvízének kibocsátására, amennyiben az alábbi feltételek mindegyike teljesül:

                                                      i.

                                                      a fenékvíz nem a rakományszivattyú-tér fenékárkából származik;

                                                      ii.

                                                      a fenékvíz nem keveredett olajrakomány-maradvánnyal;

                                                      iii.

                                                      a hajó menetben lévő hajó;

                                                      iv.

                                                      a kibocsátott folyadék olajtartalma hígítás nélkül nem haladja meg a 15 ppm értéket;

                                                      v.

                                                      a hajón olajszűrő berendezés működik, amely megfelel az e melléklet 16. szabálya (5) bekezdésének; és

                                                      vi.

                                                      a szűrőrendszer olyan leállító készülékkel rendelkezik, amely biztosítja a kibocsátás automatikus leállítását, ha a kibocsátott folyadék olajtartalma meghaladja a 15 ppm értéket.

                              (4)

                                          a)

                                          A tengerbe kibocsátott anyag nem tartalmazhat sem a tengeri környezetre veszélyes mennyiségű vagy töménységű vegyi anyagokat vagy egyéb anyagokat, sem az e szabályban meghatározott kibocsátási feltételek megkerülésére alkalmazott vegyi anyagokat vagy egyéb anyagokat.

                                          b)

                                          Az e szabály (2) vagy (3) bekezdése értelmében a tengerbe ki nem bocsátható olajmaradványokat a hajón kell tartani, vagy befogadó berendezésekbe kell kiüríteni.

                              (5)

                              E szabály egyetlen rendelkezése sem tilthatja meg, hogy egy menetben lévő hajó, ha útjának csak egy részén érint különleges körzetet, az e melléklet 9. szabályával összhangban a különleges körzeten kívül szennyező anyagot bocsásson ki.

                              (6)

                              […]

                              (7)

                              […]

                              (8)

                              […]

                  11. szabály: Kivételek

                  E melléklet 9. és 10. szabályát az alábbiakra nem kell alkalmazni:

                              a)

                              olaj vagy olajos keverék kibocsátása a tengerbe a hajó biztonságának megőrzése vagy a tengeren való életmentés céljából; vagy

                              b)

                              a hajót vagy berendezését ért kárból származó olaj vagy olajos keverék kibocsátása a tengerbe:

                                          i.

                                          amennyiben a kár bekövetkezte vagy a kibocsátás észlelése után minden indokolt óvintézkedést megtettek a kibocsátás megelőzése vagy minimálisra csökkentése érdekében; és

                                          ii.

                                          kivéve, ha a tulajdonos vagy a parancsnok károkozási szándékkal, vagy tudatos gondatlansággal és abban a tudatban cselekedett, hogy feltehetően káreset következik be; illetve

                              c)

                              a [hajó lobogója szerinti állam] hatósága jóváhagyásával olyan olajtartalmú anyagoknak a tengerbe történő kibocsátása, amennyiben az egy adott szennyezés leküzdése céljából, a szennyezésből származó kár minimalizálása érdekében történik. Minden ilyen kibocsátáshoz szükséges annak a kormánynak a jóváhagyása, amelynek felségterületén a kibocsátás a tervek szerint bekövetkezik.

            II. rész: Ártalmas folyékony anyagok (MARPOL 73/78 II. melléklet)
      A Marpol 73/78 II. melléklet vonatkozó rendelkezéseinek kivonata:

                  3. szabály: Ártalmas folyékony anyagok osztályozása és jegyzéke

                              (1)

                              E melléklet szabályainak értelmezésében az ártalmas folyékony anyagokat az alábbi négy osztályba kell besorolni:

                                          a)

                                          „A” osztály: Azok az ártalmas folyékony anyagok, amelyek tartálytisztítási vagy kiballasztolási műveletek következtében a tengerbe kibocsátva komoly veszélyt jelentenének mind a tengeri erőforrásokra, mind az emberi egészségre, vagy súlyos kárt okoznának a tengeri környezet üdülési vagy egyéb jogszerű célokra való felhasználásában, és ezért a szennyezések magakadályozását célzó szigorú intézkedések alkalmazását teszik szükségessé.

                                          b)

                                          „B” osztály: Azok az ártalmas folyékony anyagok, amelyek tartálytisztítási vagy kiballasztolási műveletek következtében a tengerbe kibocsátva veszélyt jelentenének mind a tengeri erőforrásokra, mind az emberi egészségre, vagy kárt okoznának a tengeri környezet üdülési vagy egyéb jogszerű célokra való felhasználásában, és ezért különleges környezetvédelmi intézkedések alkalmazását indokolják.

                                          c)

                                          „C” osztály: Azok az ártalmas folyékony anyagok, amelyek tartálytisztítási vagy kiballasztolási műveletek következtében a tengerbe kibocsátva kisebb veszélyt jelentenének mind a tengeri erőforrásokra, mind az emberi egészségre, vagy kisebb kárt okoznának a tengeri környezet üdülési vagy egyéb jogszerű célokra való felhasználásában, és ezért különleges üzemeltetési feltételek betartását indokolják.

                                          d)

                                          „D” osztály: Azok az ártalmas folyékony anyagok, melyek tartálytisztítási vagy kiballasztolási műveletek következtében a tengerbe kibocsátva érzékelhető veszélyt jelentenének mind a tengeri erőforrásokra, mind az emberi egészségre, vagy minimális kárt okoznának a tengeri környezet üdülési vagy egyéb jogszerű célokra való felhasználásában, és ezért bizonyos figyelmet igényelnek az üzemelési feltételek betartásában.

                              (2)

                              […]

                              (3)

                              […]

                              (4)

                              […]

                        [Az anyagok osztályozására vonatkozó további iránymutatásokat, ideértve az osztályozott anyagok jegyzékét, a 3. szabály (2)—(4) bekezdése és a 4. szabály, valamint a Marpol 73/78 II. melléklet függelékei tartalmazzák.]

                  5. szabály: Ártalmas folyékony anyagok kibocsátása
                  „A”, „B” és „C” osztályba besorolt anyagok a különleges körzeteken kívül, és „D” osztályba besorolt anyagok minden körzetben
                  E melléklet 6. szabályának […] rendelkezéseire figyelemmel,

                              (1)

                              Tilos a tengerbe kibocsátani az e mellékletben a 3. szabály (1) bekezdésének a) pontja szerinti „A” osztályba besorolt, vagy ideiglenesen ilyen osztályba besoroltként minősített anyagokat, illetve az ilyen anyagokat tartalmazó ballasztvizet, tartálymosási termékeket vagy egyéb maradványanyagokat és keverékeket. Az ilyen anyagokat vagy keverékeket tartalmazó tartályok kimosásakor keletkező maradványanyagokat megfelelő befogadó berendezésbe kell kibocsátani mindaddig, amíg a befogadó tartályba ömlő anyag koncentrációszintje el nem éri a 0,1 vagy annál alacsonyabb súlyszázalékértéket, és a tartály ki nem ürül, a fehér- vagy sárgafoszfor kivételével, amelyek esetében a maradványanyag koncentrációszintjének nem szabad 0,01 súlyszázaléknál magasabb értékűnek lennie. Ezt követően a tartályba betöltött víz a tengerbe kibocsátható abban az esetben, ha az alábbi feltételek mindegyike teljesül:

                                          a)

                                          a hajó menetben lévő hajó, és önjáró hajó esetén legalább 7 csomó, nem önjáró hajó esetén legalább 4 csomó sebességgel halad;

                                          b)

                                          a kibocsátásra a vízvonal alatti részen kerül sor, és figyelembe kell venni a tengervízszívó nyílások helyét; és

                                          c)

                                          a kibocsátás a legközelebbi szárazföldtől mért legalább 12 tengeri mérföldnyi távolságra és legalább 25 méter mélységű vízbe történik.

                              (2)

                              Tilos a tengerbe kibocsátani az e mellékletben a 3. szabály (1) bekezdésének b) pontja szerinti „B” osztályba besorolt, vagy ideiglenesen ilyen osztályba besoroltként minősített anyagokat, illetve az ilyen anyagokat tartalmazó ballasztvizet, tartálymosási termékeket vagy egyéb maradványanyagokat és keverékeket, kivéve, ha az alábbi feltételek mindegyike teljesül:

                                          a)

                                          a hajó menetben lévő hajó, és önjáró hajó esetén legalább 7 csomó, nem önjáró hajó esetén legalább 4 csomó sebességgel halad;

                                          b)

                                          a kibocsátási eljárásokat és berendezéseket a [hajó lobogója szerinti állam] hatósága jóváhagyta. Ezen eljárások és szabályozások az [IMO] által kidolgozott szabványokon alapulnak és biztosítják, hogy a kibocsátott anyag koncentrációja és kifolyási sebessége olyan, hogy a hajó mögötti sodorvonalban az anyag koncentrációja nem haladja meg az 1 ppm értéket;

                                          c)

                                          az egy tartályból és az ahhoz tartozó csőrendszerből kibocsátott rakomány legnagyobb mennyisége nem haladja meg az ezen bekezdés b) albekezdésében említett eljárással összhangban jóváhagyott maximális mennyiséget, ami semmilyen körülmények között sem haladhatja meg az 1 köbmétert vagy a tartály köbméterben meghatározott befogadóképessége 1/3000-ét, attól függően, hogy melyik mennyiség a nagyobb;

                                          d)

                                          a kibocsátásra a vízvonal alatti részen kerül sor, és figyelembe kell venni a tengervízszívó nyílások helyét; és

                                          e)

                                          a kibocsátás a legközelebbi szárazföldtől mért legalább 12 tengeri mérföldnyi távolságra és legalább 25 méter mélységű vízbe történik.

                              (3)

                              Tilos a tengerbe kibocsátani az e mellékletben a 3. szabály (1) bekezdésének c) pontja szerinti „C” osztályba besorolt, vagy ideiglenesen ilyen osztályba besoroltként minősített anyagokat, illetve az ilyen anyagokat tartalmazó ballasztvizet, tartálymosási termékeket vagy egyéb maradványanyagokat és keverékeket, kivéve, ha az alábbi feltételek mindegyike teljesül:

                                          a)

                                          a hajó menetben lévő hajó, és önjáró hajó esetén legalább 7 csomó, nem önjáró hajó esetén legalább 4 csomó sebességgel halad;

                                          b)

                                          a kibocsátási eljárásokat és berendezéseket a [hajó lobogója szerinti állam] hatósága jóváhagyta. Ezen eljárások és berendezések az [IMO] által kidolgozott szabványokon alapulnak és biztosítják, hogy a szennyvíz koncentrációja és kifolyási sebessége olyan, hogy a hajó törzsvégének sodrásában az anyag koncentrációja nem haladja meg a 10 ppm értéket;

                                          c)

                                          az egy tartályból és az ahhoz tartozó csőrendszerből kibocsátott rakomány legnagyobb mennyisége nem haladja meg az ezen bekezdés b) pontjában említett eljárással összhangban jóváhagyott maximális mennyiséget, ami semmilyen körülmények között sem haladhatja meg a 3 köbmétert vagy a tartály köbméterben meghatározott befogadóképességének 1/1000-ét, attól függően, hogy melyik mennyiség a nagyobb;

                                          d)

                                          a kibocsátásra a vízvonal alatti részen kerül sor, és figyelembe kell venni a tengervízszívó nyílások helyét; és

                                          e)

                                          a kibocsátás a legközelebbi szárazföldtől mért legalább 12 tengeri mérföldnyi távolságra és legalább 25 méter mélységű vízbe történik.

                              (4)

                              Tilos a tengerbe kibocsátani az e mellékletben a 3. szabály (1) bekezdésének d) pontja szerinti „D” osztályba besorolt, vagy ideiglenesen ilyen osztályba besoroltként minősített anyagokat, illetve az ilyen anyagokat tartalmazó ballasztvizet, tartálymosási termékeket vagy egyéb maradványanyagokat és keverékeket, kivéve ha az alábbi feltételek mindegyike teljesül:

                                          a)

                                          a hajó menetben lévő hajó, és önjáró hajó esetén legalább 7 csomó, nem önjáró hajó esetén legalább 4 csomó sebességgel halad;

                                          b)

                                          az ilyen keverékek koncentrációja nem nagyobb, mint az anyag egy része a tíz rész vízben; és

                                          c)

                                          a kibocsátásra a legközelebbi szárazföldtől mért legalább 12 tengeri mérföldnyi távolságra kerül sor.

                              (5)

                              A rakományok maradványanyagainak a tartályból történő eltávolítására [a hajó lobogója szerinti állam] hatósága által jóváhagyott szellőztető eljárások alkalmazhatók. Az ilyen eljárások az [IMO] által kidolgozott szabványokon alapulnak. A tartályba ezt követően betöltött víz tisztának minősül és arra nem vonatkozik e szabály (1), (2), (3) vagy (4) bekezdése.

                              (6)

                              Tilos a tengerbe kibocsátani az e mellékletben a 4. szabály (1) bekezdése szerinti osztályokba be nem sorolt, vagy ideiglenesen ilyen osztályokba besoroltként nem minősített anyagokat, illetve az ilyen anyagokat tartalmazó ballasztvizet, tartálymosási termékeket vagy egyéb maradványanyagokat és keverékeket.

                        „A”, „B” és „C” osztályba besorolt anyagok a különleges körzetekben [a Marpol 73/78 II. melléklet 1. szabályában meghatározottak szerint, ideértve a Balti-tengert is]
                  […] és az e melléklet 6. szabályának rendelkezéseire figyelemmel,

                              (7)

                              Tilos a tengerbe kibocsátani az e mellékletben a 3. szabály (1) bekezdésének a) pontja szerint „A” osztályba besorolt, vagy ideiglenesen ilyen osztályba besoroltként minősített anyagokat, valamint az ilyen anyagokat tartalmazó ballasztvizet, tartálymosási termékeket vagy egyéb maradványanyagokat és keverékeket. Az ilyen anyagokat vagy keverékeket tartalmazó tartályok kimosásakor, a maradványanyagokat a különleges körzetet határoló államok által, ennek a mellékletnek a 7. szabályában foglalt előírások szerint rendelkezésre bocsátandó, befogadó berendezésbe kell kibocsátani mindaddig, amíg a befogadó tartályba ömlő anyag koncentrációszintje el nem éri a 0,05 vagy annál alacsonyabb súlyszázalékértéket, és amíg a tartály ki nem ürül, a fehér- vagy sárgafoszfor kivételével, amelyek esetében a maradványanyag koncentrációszintje 0,005 súlyszázalék. A tartályba ezt követően betöltött víz a tengerbe kibocsátható, amennyiben az alábbi feltételek mindegyike teljesül:

                                          a)

                                          a hajó menetben lévő hajó, és önjáró hajó esetén legalább 7 csomó, nem önjáró hajó esetén legalább 4 csomó sebességgel halad;

                                          b)

                                          a kibocsátásra a vízvonal alatti részen kerül sor, és figyelembe kell venni a tengervízszívó nyílások helyét; és

                                          c)

                                          a kibocsátásra a legközelebbi szárazföldtől mért legalább 12 tengeri mérföldnyi távolságra és legalább 25 méter mélységű vízbe történik.

                              (8)

                              Tilos a tengerbe kibocsátani az ebben a mellékletben a 3. szabály (1) bekezdésének b) pontja szerinti „B” osztályba besorolt, vagy ideiglenesen ilyen osztályba besoroltként minősített anyagokat, illetve az ilyen anyagokat tartalmazó ballasztvizet, tartálymosási termékeket vagy egyéb maradványanyagokat és keverékeket, kivéve ha az alábbi feltételek mindegyike teljesül:

                                          a)

                                          a tartályt [a hajó lobogója szerinti állam] hatósága által jóváhagyott eljárásának megfelelően és az [IMO] által kidolgozott szabványok alapján előmosták és az előmosásból származó tartálymosási anyagokat befogadó berendezésbe kibocsátották;

                                          b)

                                          a hajó menetben lévő hajó, és önjáró hajó esetén legalább 7 csomó, nem önjáró hajó esetén legalább 4 csomó sebességgel halad;

                                          c)

                                          a kibocsátási és mosási eljárásokat és berendezéseket a [hajó lobogója szerinti állam] hatósága jóváhagyta. Ezen eljárások és berendezések az [IMO] által kidolgozott szabványokon alapulnak és biztosítják, hogy a kibocsátás koncentrációja és a kiürítés üteme olyan legyen, hogy a hajó mögötti sodorvonalban az anyag koncentrációja nem haladja meg az 1 ppm értéket;

                                          d)

                                          a kibocsátásra a vízvonal alatti részen kerül sor, és figyelembe kell venni a tengervízszívó nyílások helyét; és

                                          e)

                                          a kibocsátásra a legközelebbi szárazföldtől mért legalább 12 tengeri mérföldnyi távolságra és legalább 25 méter mélységű vízbe történik.

                              (9)

                              Tilos a tengerbe kibocsátani az e mellékletben a 3. szabály (1) bekezdésének c) pontja szerinti „C” osztályba besorolt, vagy ideiglenesen ilyen osztályba besoroltként minősített anyagokat, illetve az ilyen anyagokat tartalmazó ballasztvizet, tartálymosási termékeket vagy egyéb maradványanyagokat és keverékeket, kivéve ha az alábbi feltételek mindegyike teljesül:

                                          a)

                                          a hajó menetben lévő hajó, és önjáró hajó esetén legalább 7 csomó, nem önjáró hajó esetén legalább 4 csomó sebességgel halad;

                                          b)

                                          a kibocsátási eljárásokat és berendezéseket a [hajó lobogója szerinti állam] hatósága jóváhagyta. Ezen eljárások és berendezések az [IMO] által kidolgozott szabványokon alapulnak és biztosítják, hogy a kibocsátás koncentrációja és a kiürítés üteme olyan legyen, hogy a hajó mögötti sodorvonalban az anyag koncentrációja nem haladja meg az 1 ppm értéket;

                                          c)

                                          az egy tartályból és az ahhoz tartozó csőrendszerből kibocsátott rakomány legnagyobb mennyisége nem haladja meg az ezen bekezdés b) albekezdésében említett eljárással összhangban jóváhagyott maximális mennyiséget, ami semmilyen körülmények között sem haladhatja meg az 1 köbmétert vagy a tartály köbméterben meghatározott befogadóképessége 1/3000-ét, attól függően, hogy melyik mennyiség a nagyobb;

                                          d)

                                          a kibocsátásra a vízvonal alatti részen kerül sor, és figyelembe kell venni a tengervízszívó nyílások helyét; és

                                          e)

                                          a kibocsátásra a legközelebbi szárazföldtől mért legalább 12 tengeri mérföldnyi távolságra és legalább 25 méter mélységű vízbe történik.

                              (10)

                              A rakománymaradványnak a tartályból történő eltávolítására [a hajó lobogója szerinti állam] hatósága által jóváhagyott szellőztető eljárások alkalmazhatók. Az ilyen eljárások az [IMO] által kidolgozott szabványokon alapulnak. A tartályba ezt követően betöltött víz tisztának minősül, és arra nem vonatkozik e szabály (7), (8) vagy (9) bekezdése.

                              (11)

                              Tilos a tengerbe kibocsátani az e mellékletben a 4. szabály (1) bekezdése szerinti osztályokba be nem sorolt, vagy ideiglenesen ilyen osztályokba besoroltként nem minősített anyagokat, illetve az ilyen anyagokat tartalmazó ballasztvizet, tartálymosási termékeket vagy egyéb maradványanyagokat és keverékeket.

                              (12)

                              Ennek a szabálynak semmilyen rendelkezése nem tilthatja meg, hogy egy hajó „B” vagy „C” osztályba besorolt rakományából maradványanyagokat a hajón visszatartson és azokat ennek a szabálynak a (2) és (3) bekezdéseinek megfelelően a különleges körzeten kívül a tengerbe kibocsássa.

                  6. szabály: Kivételek

                  E melléklet 5. szabálya nem alkalmazandó az alábbiakra:

                              a)

                              ártalmas folyékony anyagoknak vagy ilyen anyagokat tartalmazó keverékeknek kibocsátása a tengerbe, a hajó biztonságának megőrzése vagy a tengeren való életmentés céljából; illetve

                              b)

                              a hajót vagy berendezését ért kárból származó ártalmas folyékony anyagoknak vagy ilyen anyagokat tartalmazó keveréknek kibocsátása a tengerbe:

                                          i.

                                          amennyiben a kár bekövetkezte vagy a kibocsátás észlelése után minden indokolt óvintézkedést megtettek a kibocsátás megelőzése vagy minimálisra csökkentése érdekében; és

                                          ii.

                                          kivéve, ha a tulajdonos vagy a parancsnok károkozási szándékkal, illetve tudatos gondatlansággal és abban a tudatban cselekedett, hogy valószínűleg káreset következik be; illetve

                              c)

                              a [hajó lobogója szerinti állam] hatósága jóváhagyásával ártalmas folyékony anyagoknak vagy ilyen anyagokat tartalmazó keverékeknek a tengerbe történő kibocsátása, amennyiben az egy adott szennyezés leküzdése céljából, a szennyezésből származó kár minimalizálása érdekében történik. Minden ilyen kibocsátáshoz szükséges annak a kormánynak a jóváhagyása, amelynek felségterületén a kibocsátás a tervek szerint bekövetkezik.


title: A Bizottság 95/49/EK irányelve (1995. szeptember 26.) a szállítóvezeték-rendszereken keresztül történő földgáztranzitról szóló 91/296/EGK irányelv hatálya alá tartozó társaságok listájának frissítésérőlEGT vonatkozású szöveg.

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31995L0049

Hivatalos Lap L 233 , 30/09/1995 o. 0086 - 0087

		A Bizottság 95/49/EK irányelve(1995. szeptember 26.)a szállítóvezeték-rendszereken keresztül történő földgáztranzitról szóló 91/296/EGK irányelv hatálya alá tartozó társaságok listájának frissítéséről(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a 94/49/EK bizottsági irányelvvel [1] módosított, a szállítóvezeték-rendszereken keresztül történő földgáztranzitról szóló, 1991. május 31-i 91/296/EGK tanácsi irányelvre [2], és különösen annak 2. cikke (2) bekezdésére,mivel a 91/296/EGK irányelv hatálya alá tartozó nagynyomású földgázrendszerek és a tagállamokban azokért felelős társaságok az említett irányelv mellékletében vannak felsorolva;mivel a listát a Bizottságnak az érintett tagállamokkal folytatott konzultációt követően frissítenie kell, valahányszor az a 91/296/EGK irányelv célkitűzéseivel összefüggésben, különösen a 2. cikk (1) bekezdése a) albekezdésének figyelembe vételével szükséges;mivel a gázipar fejlődése Spanyolországban és a három új tagállam, Ausztria, Finnország és Svédország csatlakozása szükségessé teszi a lista frissítését;az érintett tagállamokkal folytatott konzultációt követően,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 91/296/EGK irányelv melléklete helyébe ezen irányelv melléklete lép.2. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1995. december 31. előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.3. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1995. szeptember 26-án.a Bizottság részérőlChristos Papoutsisa Bizottság tagja[1] HL L 295., 1994.11.16., 16. o.[2] HL L 147., 1991.6.12., 37. o.--------------------------------------------------MELLÉKLETA társaságok és a nagynyomású földgázrendszer felsorolásaTagállam | Társaságok |Németország | Bayerngas GmbH |BEB Erdgas und Erdöl GmbH |Erdgas Verkaufs-Gesellschaft mbH |Gas-Union GmbH |Mobil Erdgas – Erdöl GmbH |Ruhrgas AG |Saar Ferngas AG |Thyssengas GmbH |Vereinigte Elektrizitätswerke Westfalen AG (VEW) |Westfälische Ferngas AG |EWAG, Nürnberg |Gasversorgung Süddeutschland |Schleswag AG |Thüga AG |Verbundnetz Gas AG |Wingas GmbH |Belgium | Distrigaz SA |Dánia | Dansk Naturgas A/S |Spanyolország | Empresa Nacional de Gas SA (ENAGAS) |Gas Natural SDG, SA |Gas de Euskadi |Görögország | DEPA |Luxemburg | SOTEG |Hollandia | NV Nederlandse Gasunie |Olaszország | Snam SpA |Edison Gas SpA |Società Gasdotti del Mezzogiorno SpA |Franciaország | Gaz de France |SNGSO |Compagnie française du méthane (CEFEM) |Egyesült Királyság | British Gas |Írország | Irish Gas Board |Ausztria | ÖMV AG |Svédország | Vattenfall Naturgas AB |Sydgas AB |Finnország | Neste Oy |--------------------------------------------------


title: A Tanács 97/2/EK irányelve (1997. január 20.) a borjak védelmére vonatkozó minimumkövetelmények megállapításáról szóló 91/629/EGK irányelv módosításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31997L0002

Hivatalos Lap L 025 , 28/01/1997 o. 0024 - 0025

		A Tanács 97/2/EK irányelve(1997. január 20.)a borjak védelmére vonatkozó minimumkövetelmények megállapításáról szóló 91/629/EGK irányelv módosításárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 43. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],mivel az Állat-egészségügyi Tudományos Bizottság 1995. november 9-én véleményt nyilvánított a 91/629/EGK irányelv [3] 6. cikke szerint, amelynek alapján a Bizottság összeállított egy jelentést, amelyet benyújtott az Európai Parlament és a Tanács számára;mivel a fenti jelentés következtetései alapján helyénvaló a 91/629/EGK irányelv egyes rendelkezéseinek módosítása annak biztosítására, hogy a szabályok tudományos tényeken alapuljanak, valamint ne lépjenek túl azon a mértéken, amely ahhoz szükséges, hogy a piacok közös szervezése hatékonyan működhessen;mivel az Európai Unió szerződésének záróokmányához csatolt 24. nyilatkozat felhívja az európai intézményeket és a tagállamokat, hogy a közösségi jogszabályok összeállítása és végrehajtása során messzemenően vegyék figyelembe az állatjóléti követelményeket;mivel szükséges a piacok közös szervezésének keretében a borjútartás feltételeire vonatkozó szabályok harmonizációja a termelés kielégítő versenyfeltételek között történő fejlesztésének biztosítására; mivel e tekintetben tudományosan elismert, hogy a borjak, mint csoportosan élő állatok javára szolgál a szükségleteiknek megfelelő környezet; mivel ezen okból csoportokban kell azokat tartani; mivel mind a csoportosan istállózott, mind az egyedi boxban tartott borjaknak elegendő helyet kell biztosítani a testmozgáshoz, más szarvasmarhákkal való érintkezéshez és a rendes mozgáshoz, amikor felállnak vagy lefekszenek;mivel szükséges időt hagyni a gazdaságoknak, hogy megtegyék a szükséges intézkedéseket az új szabályoknak való megfeleléshez,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 91/629/EGK irányelv az alábbiak szerint módosul:1. A 3. cikk (3) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:"(3) 1998. január 1-jétől a következő rendelkezések vonatkoznak valamennyi újonnan épült és újjáépített gazdaságra, valamint azokra, amelyeket ezen időpont után helyeznek használatba:a) nyolchetes kora után egyetlen borjút sem szabad egyedi boxban tartani, hacsak állatorvos nem tanúsítja, hogy egészségi állapota vagy viselkedése megkívánja, hogy kezelés céljából elkülönítsék. Az egyedi boxnak legalább olyan szélesnek kell lennie, mint a borjú álló helyzetben mért marmagassága, valamint legalább olyan hosszúnak kell lennie, mint a borjú orra hegyétől az ülőgumó hátulsó végéig (csípőcsont) mért testhosszának 1,1-es szorzata.A borjú egyedi boxának (kivéve a beteg állatok elkülönítésére szolgálónak) fala nem lehet tömör, hanem perforáltnak kell lennie, amely lehetővé teszi a borjú számára a közvetlen vizuális és fizikai kapcsolat létesítését;b) A csoportosan tartott borjak esetében legalább 1,5 m2 nagyságú szabad területnek kell jutnia minden 150 kilogrammnál kisebb élősúlyú borjúra, legalább 1,7 m2 nagyságú szabad területnek minden 150 kilogramm vagy annál nagyobb, de 220 kilogrammnál kisebb élősúlyú borjúra, valamint legalább 1,8 m2 nagyságú szabad területnek minden 220 kilogramm vagy annál nagyobb élősúlyú borjúra.Azonban e bekezdés rendelkezései nem alkalmazandók:- azon gazdaságokra, ahol kevesebb, mint hat borjút tartanak,- a szoptatás idejére az anyjukkal tartott borjakra.2006. december 31-től a fentiekre előírt rendelkezések minden gazdaságra vonatkoznak."2. A 3. cikk (4) bekezdésének második franciabekezdését el kell hagyni;3. A 4. cikk (2) bekezdését el kell hagyni;4. A 6. cikkben az "1997. október 1." dátum helyébe a "2006. január 1." dátum lép.2. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azon törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ezen irányelvnek legkésőbb 1997. december 31-éig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezen intézkedéseket, azokban hivatkozni kell ezen irányelvre vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) Azonban az (1) bekezdésben meghatározott időponttól kezdően a tagállamok saját területükön a Szerződés általános szabályainak betartásával a borjak védelmére az ezen irányelvben meghatározottaknál szigorúbb rendelkezéseket is fenntarthatnak vagy alkalmazhatnak. Bármely ilyen intézkedésről tájékoztatják a Bizottságot.3. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1997. január 20-án.a Tanács részérőlaz elnökJ. Van Aartsen[1] HL C 85., 1996.3.22., 19. o.[2] HL C 320., 1996.10.28., 259. o.[3] HL L 340., 1991.12.11., 28. o.--------------------------------------------------