Fontos jogi nyilatkozat

|

31993L0008

A Bizottság 93/8/EGK irányelve (1993. március 15.) az élelmiszerekkel rendeltetésszerűen érintkezésbe kerülő műanyagok és műanyag tárgyak összetevői kioldódásának vizsgálatához szükséges alapvető szabályok megállapításáról szóló 82/711/EGK tanácsi irányelv módosításáról

Hivatalos Lap L 090 , 14/04/1993 o. 0022 - 0025 finn különkiadás fejezet 13 kötet 24 o. 0016  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 24 o. 0016  CS.ES fejezet 13 kötet 012 o. 21  - 24 ET.ES fejezet 13 kötet 012 o. 21  - 24 HU.ES fejezet 13 kötet 012 o. 21  - 24 LT.ES fejezet 13 kötet 012 o. 21  - 24 LV.ES fejezet 13 kötet 012 o. 21  - 24 MT.ES fejezet 13 kötet 012 o. 21  - 24 PL.ES fejezet 13 kötet 012 o. 21  - 24 SK.ES fejezet 13 kötet 012 o. 21  - 24 SL.ES fejezet 13 kötet 012 o. 21  - 24

		A Bizottság 93/8/EGK irányelve(1993. március 15.)az élelmiszerekkel rendeltetésszerűen érintkezésbe kerülő műanyagok és műanyag tárgyak összetevői kioldódásának vizsgálatához szükséges alapvető szabályok megállapításáról szóló 82/711/EGK tanácsi irányelv módosításárólAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel az élelmiszerekkel rendeltetésszerűen érintkezésbe kerülő műanyagokra és műanyag tárgyakra vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1988. december 21-i 89/109/EGK tanácsi irányelvre [1] és különösen annak 3. cikkére,mivel ezen irányelv által előírt közösségi intézkedések nem egyszerűen szükségesek, hanem nélkülözhetetlenek a belső piac céljainak megvalósításához; mivel ezeket a célokat a tagállamok egyénileg nem tudják elérni; mivel továbbá ezeknek a céloknak az elérését közösségi szinten a 89/109/EGK irányelv már biztosítja;mivel az élelmiszerekkel rendeltetésszerűen érintkezésbe kerülő műanyagokról és műanyag tárgyakról szóló és a 92/39/EGK irányelvvel [2] módosított 1990. február 23-i 90/128/EGK bizottsági irányelv [3] lehetőséget nyújt arra, hogy a kioldódási vizsgálatokat akár élelmiszerekkel, akár élelmiszerutánzó modellanyagokkal végezzék el, míg a Tanács 82/711/EGK irányelve [4] azt írja elő, hogy a kioldódási vizsgálatok csak élelmiszerutánzó modellanyagokkal végezhetők el, kivéve ha az élelmiszerekbe való kioldódás meghatározását lehetővé tevő elemzési módszert hivatalosan elfogadták; mivel ez az eltérés az irányelvek megfelelő alkalmazását hátrányosan befolyásolhatja, ezért ezt meg kell szüntetni;mivel a mikrohullámú sütők növekvő használata szükségessé teszi új, különleges vizsgálati körülmények megállapítását;mivel a meglévő eltérések kiküszöbölése érdekében meg kell szüntetni a tagállamoknak nyújtott azon lehetőséget, hogy a magas hőmérsékleten történő vizsgálatra vonatkozó nemzeti szabályokat fogadjanak el;mivel az ezen irányelvben megállapított intézkedések összhangban állnak az Élelmiszerügyi Állandó Bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 82/711/EGK irányelv a következők szerint módosul:1. A 2. és 3. cikk helyébe a következő alábbi rendelkezések lépnek:"2. cikkAz 1. cikkben említett anyagok és tárgyak összetevőinek az élelmiszerekbe, élelmiszerekre vagy modellanyagokba, illetve modellanyagokra irányuló általános és különleges kioldódási értékei nem léphetik túl a 90/128/EGK bizottsági irányelvben [5] vagy bármely más vonatkozó, különleges irányelvben megállapított határértékeket.3. cikk(1) Az élelmiszerekbe történő kioldódási határértékek betartásának ellenőrzését a tényleges használat alkalmával várható legszélsőségesebb időtartambeli és hőmérsékleti feltételek mellett kell elvégezni.Az élelmiszerekbe történő kioldódási határértékek betartásának ellenőrzését olyan szokványos kioldódási vizsgálatokkal kell végezni, amelyekre vonatkozó alapvető szabályok ezen irányelv mellékletében szerepelnek.(2) a) Ha azonban valamely tagállamnak – új információk birtokában vagy a meglévő információknak az irányelv bevezetése óta elvégzett újraértékelése eredményeként – alapos indoka van annak megállapítására, hogy bizonyos műanyag vagy műanyag tárgy esetében a mellékletben meghatározott kioldódási vizsgálatok alapvető szabályai műszakilag alkalmatlanok, vagy a tényleges használati feltételek alapvetően különböznek a melléklet táblázatában előírt vizsgálati körülményektől, ez a tagállam – saját területén belül és csak az adott esetre vonatkozóan – ideiglenesen felfüggesztheti a mellékletben említett alapvető szabályok alkalmazását, és engedélyezheti megfelelőbb alapvető szabályok alkalmazását. A tagállam erről haladéktalanul értesíti a többi tagállamot és a Bizottságot döntése indokainak megjelölésével.b) A Bizottság a lehető legrövidebb időn belül megvizsgálja az érintett tagállam indokait és konzultál az Élelmiszerek Állandó Bizottságában részt vevő tagállamokkal, majd haladéktalanul véleményt nyilvánít, és szükség esetén módosítja ezt az irányelvet. Ebben az esetben az a tagállam, amely a megfelelőbb alapvető szabályokat bevezette, azokat az említett módosítások hatálybalépéséig továbbra is érvényben tarthatja."2. A melléklet helyébe ennek az irányelvnek a melléklete kerül.2. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1994. április 1-jétől megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.3. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1993. március 15-én.a Bizottság részérőlMartin bangemanna Bizottság tagja[1] HL L 40., 1989.2.11., 38. o.[2] HL L 349., 1990.12.13., 26. o. által helyesbített HL L 75., 1990.3.21, 19. o.[3] HL L 168., 1992.6.23. 21. o.[4] HL L 297., 1982.10.23. 26. o.[5] A HL L 349., 1990.12.13., 26. o. által módosított HL L 75., 1990.3.21, 19. o.”--------------------------------------------------MELLÉKLET"MELLÉKLETAZ ÉLELMISZERUTÁNZÓ MODELLANYAGOKKAL VÉGZETT KIOLDÓDÁSI VIZSGÁLAT ALAPVETŐ SZABÁLYAIA kioldódás élelmiszerutánzó modellanyagokkal történő meghatározását a melléklet I. fejezetében szereplő modellanyagok felhasználásával és a melléklet II. fejezetében előírt vizsgálati feltételek mellett kell elvégezni. A kioldódás meghatározását azonban arra vagy azokra a modellanyagra vagy -anyagokra, valamint arra vagy azokra a vizsgálati feltételre vagy feltételekre kell korlátozni, amely vagy amelyek a tapasztalat alapján a konkrét esetben a legszigorúbbnak minősülnek.I. FEJEZETÉlelmiszerutánzó modellanyagok1. Általános eset: olyan műanyagok és műanyag tárgyak, amelyek rendeltetésszerűen érintkezésbe kerülnek az élelmiszerek valamennyi fajtájával.A vizsgálatokat az alábbiakban felsorolt összes élelmiszerutánzó modellanyaggal el kell végezni, mindegyik esetében új mintát véve a műanyagból vagy a műanyag tárgyból:- desztillált víz vagy annak megfelelő minőségű víz (= "A" modellanyag),- 3 % (m/V)-os ecetsav vizes oldata (= "B" modellanyag),- 15 % (V/V)-os etanol vizes oldata (= "C" modellanyag),finomított olívaolaj [1] (= "D" modellanyag); ha az elemzési módszerrel összefüggő technikai okokból más élelmiszerutánzó modellanyag használata szükséges, az olívaolajat szintetikus trigliceridek keverékével [2] vagy napraforgóolajjal kell helyettesíteni. Ha az e francia bekezdésben szereplő összes élelmiszerutánzó modellanyag alkalmatlannak bizonyul, más modellanyagok, valamint idő- és hőmérsékleti feltételek is használhatók.Az "A" modellanyagot azonban, csak az e melléklet táblázatában kifejezetten említett esetekben szabad használni.2. Különleges eset: olyan műanyagok és műanyag tárgyak, amelyek rendeltetésszerűen egyetlen élelmiszerrel vagy élelmiszerek meghatározott csoportjával kerülnek érintkezésbe.A vizsgálatokat:- kizárólag azon modellanyagok felhasználásával kell elvégezni, amelyeket a 85/572/EGK irányelv [3] az adott élelmiszer vagy élelmiszercsoport számára alkalmasnak minősít,- ha az élelmiszer, vagy élelmiszercsoport nem szerepel az első francia bekezdésben említett listán, akkor az 1. pontban előírt olyan élelmiszerutánzó modellanyag vagy -anyagok kiválasztásával kell elvégezni, amely vagy amelyek leginkább megfelelnek az élelmiszer vagy élelmiszercsoport kioldóképességének.II. FEJEZETVizsgálati feltételek (időtartam és hőmérséklet)1. A kioldódási vizsgálatokat úgy kell elvégezni, hogy a táblázatban megadott időtartamokból és hőmérsékletekből ki kell választani azokat, amelyek a leginkább megfelelnek a vizsgálandó műanyagok és műanyag tárgyak szokásos vagy várható érintkezési feltételeinek, de azoknál nem alacsonyabbak.2. Ha egy műanyag vagy műanyag tárgy adott időtartam és hőmérséklet esetén megfelel a vizsgálaton, azt nem kell ugyanazon a hőmérsékleten végzett rövidebb időtartamú, vagy alacsonyabb hőmérsékleten végzett azonos időtartamú vizsgálatnak alávetni.3. Ha azonban a műanyag vagy műanyag tárgy rendeltetésszerű használata a táblázatban szereplő két vagy több időtartam és hőmérséklet kombinációjával történik, akkor a kioldódást úgy kell meghatározni, hogy az adott anyagot vagy tárgyat, egymást követően az összes megfelelő vizsgálati feltételnek alávetik, az élelmiszer utánzó modellanyagnak ugyanazt a részét használva.4. Ha a műanyag vagy műanyag tárgy rendeltetésszerűen bármilyen időtartamban érintkezésbe kerülhet élelmiszerrel, akkor a vizsgálati feltételek a következők:a) ha a műanyag vagy műanyag tárgy a tényleges felhasználás során 70 °C-ig – beleértve a 70 °C-ot is –, bármilyen hőmérsékleten alkalmazásra kerülhet, és ezt megfelelő címke vagy utasítás jelzi, akkor csak a 10 napos, 40 °C-on végzett vizsgálatot kell elvégezni;b) ha a műanyag vagy műanyag tárgy a tényleges felhasználás során 70 °C feletti hőmérsékletnek lehet kitéve, akkor a következő eseteket kell alkalmazni:i. ha a tényleges használat során várható hőmérséklet nincs címkén vagy használati utasításban jelezve, akkor reflux hőmérsékleten vagy kétórás vizsgálattal 100 °C-on a "B" és "C" modellanyagokat, valamint két órán át 175 °C-on a "D" modellanyagokat kell alkalmazni;ii. ha a tényleges használat során várható feltételeket a címke vagy használati utasítás tartalmazza, akkor a táblázatból kell kiválasztani az időtartamokat és a hőmérsékleteket.5. Ha a műanyag vagy műanyag tárgy – a táblázatban és a 2. bekezdésben szereplő feltételektől eltérően – a tényleges használat során 15 percnél rövidebb ideig lehet kitéve 70 °C és 100 °C közötti hőmérsékletnek, és ezt megfelelő címke vagy utasítás jelzi, akkor csak a két órás vizsgálatot kell elvégezni 70 °C-on, és a 10 napos vizsgálatot 40 °C-on. Ezeket a vizsgálatokat elkülönítve kell végezni különböző mintákon. E két vizsgálat mindegyikénél ugyanabból a vizsgálandó anyagból vagy tárgyból új mintát kell használni.6. Ha a vizsgálatoknak a táblázatban megadott feltételek mellett történő elvégzése a műanyagban vagy műanyag tárgyakban olyan fizikai vagy más elváltozásokat okoz, amelyek az adott anyag vagy tárgy szokásos vagy várható felhasználási körülményei között nem fordulnak elő, a kioldódási vizsgálatot az adott esetnek leginkább megfelelő feltételek mellett kell elvégezni.7. Mikrohullámú sütőben való felhasználásra szánt anyagoknál és tárgyaknál a kioldódási vizsgálathoz hagyományos tűzhelyet és a táblázatból kiválasztott megfelelő időtartambeli és hőmérsékleti feltételeket kell alkalmazni.TáblázatTényleges használat közben előforduló érintkezési feltételek | Vizsgálati feltételek |Érintkezési idő | Vizsgálati idő |t ≤ 0,5 óra | 0,5 óra |0,5 óra < t ≤ 1 óra | 1 óra |1 óra < t ≤ 2 óra | 2 óra |2 óra < t ≤ 24 óra | 24 óra |t > 24 óra | 10 nap |Érintkezési hőmérséklet | Vizsgálati hőmérséklet |T ≤ 5 °C | 5 °C |5 °C < T ≤ 20 °C | 20 °C |20 °C < T ≤ 40 °C | 40 °C |40 °C < T ≤ 70 °C | 70 °C |70 °C < T ≤ 100 °C | 100 °C vagy reflux hőmérséklet |100 °C < T ≤ 121 °C | 121 °C [4] |121 °C < T ≤ 130 °C | 130° C [4] |130 °C < T ≤ 150 °C | 150 °C [5] |T > 150 °C | 175 °C [5] |"[1] A finomított olívaolaj jellemzői:- jódszám (Wijs) = 80–88,- törésmutató 25 °C hőmérsékleten = 1,4665–1,4679,- savasság (olajsav százalékában kifejezve) = legfeljebb 0,5 %,- peroxidszám (oxigén-milliegyenértékben kifejezve 1 kg olajra számítva) = legfeljebb 10.[2] A szabványos szintetikus triglicerid-keverék jellemzői megfelelnek a K. Figge cikkében leírtaknak: "Food Cosmet. Toxicology" 10/1972/81.5.[3] HL L 372, 1985.12.31., 14. o.[4] "C" modellanyag használatával reflux hőmérsékleten.[5] A megfelelő módon 100 °C-on vagy reflux hőmérsékleten használt "A", "B" és "C" modellanyagok mellett "D" modellanyagot kell használni 150 °C vagy 175 °C hőmérsékleten.--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács 94/27/EK irányelve (1994. június 30.) az egyes veszélyes anyagok és készítmények forgalomba hozatalának és felhasználásának korlátozásaira vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló 76/769/EGK irányelv tizenkettedik módosításárólA Bizottság javaslata a 76/769/EGK irányelv tizennegyedik módosításaként lett előterjesztve (HL C 116., 1993.4.27., 18. o).

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31994L0027

Hivatalos Lap L 188 , 22/07/1994 o. 0001 - 0002 finn különkiadás fejezet 13 kötet 26 o. 0128  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 26 o. 0128

		Az Európai Parlament és a Tanács 94/27/EK irányelve(1994. június 30.)az egyes veszélyes anyagok és készítmények forgalomba hozatalának és felhasználásának korlátozásaira vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló 76/769/EGK irányelv tizenkettedik módosításáról [1]AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],a Szerződés 189b. cikkében szabályozott eljárásnak megfelelően [4],mivel a Szerződés 8a. cikke egy olyan, belső határok nélküli térséget hoz létre, amelyben biztosított az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgása;mivel a belső piac kialakítására irányuló munka fokozatosan javítja az élet minőségét, az egészség védelmét és a fogyasztók biztonságát; mivel az ezen irányelvben javasolt intézkedések összhangban vannak a fogyasztóvédelmi politika megújításánál figyelembe veendő jövőbeni prioritásokról szóló, 1989. november 9-i tanácsi állásfoglalással;mivel a bőrrel közvetlenül és hosszan érintkező, bizonyos tárgyakban található nikkel előidézheti az ember nikkelre való érzékenységét, és allergiás reakciókhoz vezethet; mivel ezért korlátozni szükséges a nikkel használatát az ilyen tárgyakban;mivel az egyik tagállam a területén egy sor védőintézkedést vezetett be a nikkellel szembeni érzékenység és allergia leküzdésére, és egy további tagállam a területén egy sor ellenőrző intézkedést kíván bevezetni; mivel emiatt fennáll a kereskedelem korlátozásának kockázata;mivel ennek az irányelvnek a végrehajtása előtt meg kell határozni és ki kell hirdetni az ezen irányelvnek való megfelelés bizonyítására használandó vizsgálati módszereket; mivel ezeknek a vizsgálati módszereknek valamelyik európai szabványnak kell megfelelniük;mivel az egyes tagállamok által elfogadott vagy elfogadni tervezett, a nikkel használatára vonatkozó korlátozások közvetlenül hatnak a belső piac kialakítására és működésére; mivel ezért szükséges a tagállamok jogszabályainak közelítése e területen, következésképpen szükséges a 76/769/EGK irányelv I. mellékletének módosítása [5],ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 76/769/EGK irányelv I. melléklete az ezen irányelv mellékletében található szöveggel egészül ki.2. cikk(1) A tagállamok elfogadják azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb hat hónapon belül azt követően megfeleljenek, hogy a Bizottság az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában közzéteszi az Európai Szabványügyi Bizottság (CEN) által elfogadott, a vizsgálatokra vonatkozó szabványokat, amelyekkel igazolható, hogy a termékek megfelelnek ennek az irányelvnek; vagy ennek az irányelvnek az elfogadását követő hat hónapon belül, ha erre az előzőleg említett időponttól később kerül sor, mégpedig a következő módon:- a vonatkozó időszak lejártát követően hat hónapon túl sem a gyártó, sem az importőr nem hozhat forgalomba olyan terméket, amely nem felel meg ennek az irányelvnek,- a vonatkozó időszak lejártát követően 18 hónapon túl, olyan termék, amely ennek az irányelvnek nem felel meg, nem adható el és adható át a végső fogyasztó részére, kivéve ha azt a vonatkozó időszak lejárta előtt hozták forgalomba.Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.(2) Amikor a tagállamok elfogadják az (1) bekezdésben említett intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.3. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1994. június 30-án.az Európai Parlament részérőlaz elnökE. Klepscha Bizottság részérőlaz elnökA. Baltas[1] A Bizottság javaslata a 76/769/EGK irányelv tizennegyedik módosításaként lett előterjesztve (HL C 116., 1993.4.27., 18. o).[2] HL C 116., 1993.4.27., 18. o.[3] HL C 304., 1993.11.10., 2. o.[4] Az Európai Parlament 1993. december 2-i véleménye (HL C 342., 1993.12.20., 15. o.), a Tanács 1994. március 4-i közös álláspontja (HL C 137., 1994.5.19., 60. o.) és az Európai Parlament 1994. május 5-i határozata (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).[5] HL L 262., 1976.9.27., 201. o. A legutóbb a 91/339/EGK irányelvvel (HL L 186., 1991.7.12., 64. o.) módosított irányelv.--------------------------------------------------MELLÉKLET"28.Nikkel(CAS szám 7440-0-20,EINECS szám 2311114) és vegyületei | Nem használható fel: 1.olyan tárgyakban, amelyeket átszúrt fülbe vagy az emberi test más átszúrt részébe helyeznek az átszúrással okozott sérülésbe, a hámosodás folyamán, függetlenül attól, hogy az adott tárgyat később eltávolítják-e vagy sem, kivéve akkor, ha az ilyen tárgyak homogének és nikkelkoncentrációjuk – a nikkel tömege a tárgy teljes tömegére vonatkoztatva – 0,05 %-nál kisebb;2.olyan termékekben, amelyek a bőrrel közvetlenül vagy hosszú ideig érintkeznek, pl.:fülbevaló,nyaklánc, karperec és karlánc, bokaperec, gyűrű,karóra háza, óraszíj és órarögzítő,kapocsfej, csat, szegecs, cipzár és fémjelzések, ha ezeket ruházaton alkalmazzák,amennyiben e termék részeiből, amelyek a bőrrel közvetlenül és hosszan érintkeznek 0,5 μg/cm2/hét értéknél nagyobb arányú a nikkel kibocsátás,3.olyan termékekben, mint amilyeneket a 2. pontban felsoroltak, amelyeknek nem nikkelbevonatuk van, kivéve, ha az ilyen bevonat biztosítja azt, hogy a terméknek a bőrrel közvetlenül és hosszan érintkező részén legalább két év rendes használat után a nikkel kibocsátás nem haladja meg a 0,5 μg/cm2/hét értéket.Továbbá az 1., 2. és 3. pont alá tartozó termékek nem hozhatók forgalomba, amennyiben nem felelnek meg az e pontokban megállapított követelményeknek." |--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2003/30/EK irányelve (2003. május 8.) a közlekedési ágazatban a bio-üzemanyagok, illetve más megújuló üzemanyagok használatának előmozdításáról

text:
Avis juridique important

|

32003L0030

Official Journal L 123 , 17/05/2003 P. 0042 - 0046

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2003/30/EK IRÁNYELVE(2003. május 8.)a közlekedési ágazatban a bio-üzemanyagok, illetve más megújuló üzemanyagok használatának előmozdításárólAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 175. cikke (1) bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára[1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[2],tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére[3],a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően[4],mivel:(1) Az Európai Tanács 2001. június 15-16-i Göteborgban tartott ülésén elfogadta a fenntartható fejlődésre vonatkozó, számos intézkedést tartalmazó közösségi stratégiát, amely magában foglalja a bio-üzemanyagok fejlesztését is.(2) A természetes erőforrások közé, amelyek körültekintő és racionális felhasználására a Szerződés 174. cikke (1) bekezdése utal, a kőolaj, a földgáz és a szilárd üzemanyagok tartoznak, amelyek fontos energiaforrások, de egyben a széndioxid-kibocsátás fő okozói.(3) Ugyanakkor a mező- és erdőgazdasági termékek előállítása során keletkező, illetve a mező- és erdőgazdaság, valamint az élelmiszerfeldolgozó ipar maradványanyagaiként vagy hulladékaként létrejövő biomasszából bioüzemanyagokat lehet előállítani.(4) A közlekedési ágazat képviseli a Közösség végső energiafelhasználásának több, mint 30 %-át, amely egyre bővül, és ez a tendencia a gazdasági növekedéshez kötődik, amivel együtt a széndioxid-kibocsátás is növekszik; ez a bővülés a tagjelölt országokban azok Európai Unióba történt belépését követően százalékosan növekedni fog.(5) A Bizottság "Európai Közlekedéspolitika 2010-ig: elérkezett az idő a döntésre" c. Fehér Könyve szerint a közlekedési ágazat CO2-kibocsátása 1990. és 2010. között 50 %-kal, mintegy 1113 millió tonnára nő, melynek fő okozója a közúti szállítás, amely a közlekedéssel kapcsolatos CO2-kibocsátás 84 %-áért felelős. A Fehér Könyv ezért ökológiai megfontolások alapján a közlekedési ágazatban a kőolajtól való (jelenleg 98 %-os) függőség csökkentését irányozza elő alternatív üzemanyagok, mint például a bioüzemanyag alkalmazásával.(6) A bioüzemanyagok fokozott felhasználása a közlekedési ágazatban részét képezi a Kiotói Jegyzőkönyv betartásához szükséges intézkedéscsomagnak és minden olyan intézkedéscsomagnak, amely az ilyen irányú további kötelezettségvállalások teljesítésére irányul.(7) A bioüzemanyagok fokozott közlekedési célú felhasználása - semmiképpen nem zárva ki az egyéb lehetséges üzemanyagokat, köztük a cseppfolyós PB-gázt (LPG) és a sűrített földgázt (CNG) - az egyik olyan eszköz a Közösség számára, amellyel csökkentheti importenergia-függőségét, befolyásolhatja az üzemanyagpiacot, és következésképpen energiaellátásának közép- és hosszú távú biztonságát. Ez a megfontolás azonban nem vezethet oda, hogy az üzemanyagok minőségére, a járművek kibocsátására és a levegő minőségére vonatkozó közösségi jogszabályok betartásának kisebb jelentőséget tulajdonítsunk.(8) A technológiai fejlődés eredményeként az Európai Unióban forgalomban lévő járművek többsége már ma is képes kis mennyiségű bioüzemanyagot tartalmazó keverékekkel üzemelni. A legújabb technológiai fejlesztések lehetővé teszik nagyobb bioüzemanyag hányadok alkalmazását is a keverékekben. Egyes országokban már 10 %-os és ezt meghaladó bioüzemanyag-tartalmú keverékeket alkalmaznak.(9) A tömegközlekedés és a helyi szállítás járműparkja lehetőséget kínál a bioüzemanyagok nagyobb koncentráltságú felhasználására. Egyes városokban az ilyen járművek már tisztán bioüzemanyaggal működnek, és ez egyes esetekben városi területeken hozzájárult a levegő minőségének javulásához. A tagállamok ezért fokozottan támogatnák a bioüzemanyagok tömegközlekedési járművekben történő alkalmazását.(10) A bioüzemanyagok alkalmazása a közlekedésben egy lépést jelent a biomassza szélesebb körű alkalmazásához, ami lehetővé teszi a bioüzemanyagok jövőbeni fokozott elterjesztését anélkül, hogy már lehetőségeket kizárna, különösen a hidrogénen alapuló technika felhasználását.(11) A tagállamoknak a bioüzemanyagok fokozott hasznosítására irányuló kutatási politikájába jelentős mértékben be kell vonni a hidrogéntechnológiát, és ezt a lehetőséget a vonatkozó közösségi keretprogram figyelembevételével támogatni kell.(12) A sajtolással, extrahálással, illetve hasonló eljárásokkal olajos magvakból nyert tiszta, nyers vagy finomított, de kémiailag változatlan állapotú növényi olajok szintén felhasználhatók bioüzemanyagként olyan esetekben, amelyeknél a motortípus és a vonatkozó kibocsátási előírások ezt lehetővé teszik.(13) Az új üzamanyagfajtáknak meg kell felelniük az elfogadott műszaki szabványoknak ahhoz, hogy a fogyasztók és a járműgyártók nagyobb mértékben elfogadják azokat, és így azok megjelenhessenek a piacon. A műszaki szabványok szolgálnak alapul a kibocsátásokra és azok ellenőrzésére vonatkozó követelményekhez is. Az új üzemanyagfajták esetében nehézséget jelenthet az érvényes műszaki szabványok betartása, amelyeket jórészt a hagyományos fosszilis üzemanyagokra dolgoztak ki. A Bizottságnak és a szabványosítási testületeknek figyelemmel kell kísérniük a fejlődést, és aktívan részt kell venniük a szabványok módosításában és kidolgozásában, különös tekintettel az illékonyság kérdésére, hogy a környezetvédelmi követelmények betartása mellett új üzemanyagfajtákat lehessen bevezetni.(14) A járműveknél tisztán vagy keverékben alkalmazott bioetanolnak és biodízelnek meg kell felelnie az optimális motorteljesítmény biztosítására megállapított minőségi szabványoknak. Így például a dízelmotorokhoz szolgáló, észterezési eljárással előállított biodízelre az Európai Szabványosítási Bizottság (CEN) zsírsav-metilészterekre (FAME) vonatkozó prEN 14214 szabványát célszerű alkalmazni. Hasonlóképpen, a CEN-nek alkalmas szabványokat kell kidolgoznia az Európai Unió közlekedési ágazatában használatos egyéb bioüzemanyagokra.(15) A bioüzemanyagok alkalmazásának elősegítése, összhangban a közös mezőgazdasági politikára irányadó szabályokban a fenntartható mező- és erdőgazdasági gyakorlatra vonatkozóan megfogalmazottakkal, új lehetőségeket hozhat létre a fenntartható vidékfejlesztés számára egy erősebben piacorientált közös agrárpolitika keretében, amely fokozottan az európai piacra, a virágzó vidéki területek megőrzésére és a többfunkciós mezőgazdaságra irányul; továbbá az innovatív mezőgazdasági termékek új piacát nyithatja meg a jelenlegi és jövőbeni tagállamok vonatkozásában.(16) A Tanács 1998. június 8-i állásfoglalásában[5] támogatta a Bizottságnak a megújuló energiahordozókkal kapcsolatos stratégiáját és cselekvési tervét, és egyedi intézkedéseket kért a bioüzemanyagok ágazatában.(17) A Bizottság "Út az energiaellátás biztonságára irányuló stratégia felé" c. Zöld Könyve azt a célt tűzi ki, hogy 2020-ig a közúti szállítási ágazatban a hagyományos üzemanyagok 20 %-os kiváltása történjék meg alternatív üzemanyagok által.(18) Az alternatív üzemanyagok csak akkor tudnak betörni a piacra, ha széles körben elérhetők és versenyképesek lesznek.(19) Az Európai Parlament 1998. június 18-i állásfoglalásában[6] arra szólított fel, hogy a bioüzemanyagok piaci részesedése öt éven belül érje el a 2 %-ot egy olyan intézkedéscsomag révén, mely többek közt adómentességet, a feldolgozóiparnak nyújtott pénzügyi támogatásokat és az olajtársaságok számára kötelező bioüzemanyag-hányadra vonatkozó előírást tartalmaz.(20) A bioüzemanyagok részesedésének növelésére szolgáló optimális módszer függ az erőforrások és a nyersanyagok rendelkezésre állásától, a bioüzemanyag támogatására irányuló nemzeti és közösségi intézkedésektől és adózási szabályoktól, valamint az összes érdekelt fél megfelelő részvételétől.(21) A bioüzemanyagok alkalmazásának ösztönzésére irányuló nemzeti politikák nem vezethetnek az olyan üzemanyagok szabad forgalmának tilalmához, amelyek eleget tesznek a Közösség jogszabályaiban előírt harmonizált környezetvédelmi előírásoknak.(22) A bioüzemanyagok előállításának és felhasználásának ösztönzése hozzájárulhat az energiaimport-függőség és az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentéséhez. Ezen túlmenően a bioüzemanyagok, akár tisztán, akár keverék formájában, elvben felhasználhatók a meglévő gépjárművekben és a jelenlegi gépjárműüzemanyag-forgalmazó rendszerben. A bioüzemanyagoknak a fosszilis üzemanyagokkal való keverése költségmegtakarítási lehetőséget jelenthet a közösségi üzemanyag-forgalmazási rendszerben.(23) Mivel a javasolt intézkedés célját, nevezetesen a bioüzemanyagok forgalomba hozatalára és forgalmazására minimális részarányt előíró általános alapelvek bevezetését, a tagállamok az intézkedés nagyságrendje miatt kielégítő módon nem érhetik el, közösségi szinten viszont jobban megvalósítható, a Közösség a Szerződés 5. cikkében megfogalmazott szubszidiaritás elvével összhangban intézkedéseket fogadhat el. Az ugyanebben a cikkben megfogalmazott arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lép túl az említett cél eléréséhez szükséges mértéken.(24) Ösztönözni kell a kutatást és a technológiai fejlesztést a bioüzemanyagok fenntarthatóságának területén.(25) A bioüzemanyagok fokozott alkalmazását a környezeti, gazdasági és szociális kihatások pontos elemzésével kell társítani annak eldöntésére, hogy tanácsos-e a bioüzemanyagok részarányát növelni a hagyományos üzemanyagokhoz képest.(26) Rendelkezni kell annak lehetőségéről, hogy a bioüzemanyagok jegyzékét, a megújuló anyagok százalékos arányát és a bioüzemanyagok üzemanyagpiacra történő bevezetésének ütemezését gyorsan hozzá lehessen igazítani a műszaki fejlődéshez és a bevezetés első fázisában elvégzendő környezeti hatásvizsgálat eredményeihez.(27) Intézkedéseket kell hozni az olyan bioüzemanyagokra vonatkozó minőségi előírások gyors kidolgozására, amelyeket akár tiszta bioüzemanyagként, akár a hagyományos üzemanyaghoz hozzákeverve használnak fel a gépjárműiparban. Bár a hulladékok biológiailag lebontható része hasznosítható forrásként szolgálhat bioüzemanyagok előállításához, a minőségi előírásokban figyelembe kell venni a hulladékok lehetséges szennyezettségét, nehogy ezek egyes összetevői károsítsák a járműveket, vagy a kibocsátási érték romlását okozzák.(28) A bioüzemanyagok támogatásának ösztönzését összhangba kell hozni az egyes tagállamok ellátás-biztonsági, környezetvédelmi és ennek megfelelő politikai céljaival, valamint intézkedéseivel. Ennek során a tagállamok megfontolhatják, hogy milyen költséghatékony módok kínálkoznak a bioüzemanyagok felhasználási lehetőségeinek megismertetésére.(29) Az ezen irányelv végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal[7] összhangban kell elfogadni,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkEzen irányelv célja a bioüzemanyagok, illetve egyéb megújuló üzemanyagok alkalmazásának ösztönzése a közlekedési célú dízel-, illetve benzinüzemanyagok kiváltására a tagállamokban, ezáltal hozzájárulva olyan célok eléréséhez, mint az éghajlatváltozással kapcsolatos kötelezettségvállalásoknak való megfelelés, a környezetbarát ellátási biztonság és a megújuló energiaforrások alkalmazásának ösztönzése.2. cikk(1) Ezen irányelv alkalmazásában az alábbi meghatározások irányadók:a) "bioüzemanyagok": a biomasszából előállított folyékony vagy gáz halmazállapotú, a közlekedésben használt üzemanyagok;b) "biomassza": a mezőgazdaságból (beleértve a növényi és állati anyagokat is), az erdőgazdaságból és az ezekkel kapcsolatos iparágakból származó termékek, hulladékok és maradványok biológiailag lebontható része, valamint az ipari és kommunális hulladék biológiailag lebontható része;c) "más megújuló üzemanyagok": azok a bioüzemanyagon kívüli megújuló üzemanyagok, amelyek a 2001/77/EK irányelvben[8] meghatározott megújuló energiaforrásokból származnak, és amelyeket közlekedési célra használnak;d) "energiatartalom": az üzemanyag alsó fűtőértéke.(2) Legalább az alábbiakban felsorolt termékeket bioüzemanyagnak kell tekinteni:a) "bioetanol": biomasszából és/vagy hulladékok biológiailag lebomló részéből előállított, bioüzemanyagként felhasználható etanol;b) "biodízel": növényi vagy állati olajból előállított, dízelüzemanyag minőségű, bioüzemanyagként felhasználható metilészter;c) "biogáz": gáznemű üzemanyag, melyet biomasszából és/vagy hulladékok biológiailag lebomló részéből állítanak elő, amelyből tisztítás útján földgázminőség érhető el, vagy fagázból állítanak elő, és amely bioüzemanyagként felhasználható;d) "biometanol": biomasszából előállított, bioüzemanyagként felhasználható metanol;e) "biodimetiléter": biomasszából előállított, bioüzemanyagként felhasználható dimetiléter;f) "bio-ETBE (etil-terc-butiléter)": bioetanol-alapon előállított ETBE. A bioüzemanyag térfogatszázalékos hányada a bio-ETBE-ben 47 %;g) "bio-MTBE (metil-terc-butiléter)": bioetanol-alapon előállított üzemanyag. A bioüzemanyag térfogatszázalékos hányada a bio-MTBE-ben 36 %;h) "szintetikus bioüzemanyagok": biomasszából előállított szintetikus szénhidrogének vagy szintetikus szénhidrogén-keverékek;i) "biohidrogén": biomasszából, illetve hulladékok biológiailag lebontható részéből előállított, bioüzemanyagként felhasználható hidrogén;j) "tiszta növényi olaj": sajtolással, extrahálással, illetve hasonló eljárásokkal olajos magvakból nyert nyers vagy finomított, de kémiailag változatlan állapotú olaj, ha az alkalmas az adott motortípusokhoz, és teljesülnek a vonatkozó kibocsátási előírások.3. cikk(1) a) A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy bioüzemanyagok és más megújuló üzemanyagok forgalomba kerülő mennyisége legalább egy bizonyos részarányt elérjen, és ennek érdekében nemzeti szinten tájékoztató jelleggű célokat kell megállapítaniuk.b) i. E célok tekintetében a vonatkoztatási érték a piacaikon 2005. december 31-ig forgalomba hozott benzin- és dízelüzemanyagok 2 %-a, az energiatartalom alapján számítva.ii. E célok tekintetében a vonatkoztatási érték a piacaikon 2010. december 31-ig forgalomba hozott benzin és dízelüzemanyagok 5,75 %-a, az energiatartalom alapján számítva.(2) A bioüzemanyagokat bármelyik alábbi formában rendelkezésre lehet bocsátani:a) tiszta bioüzemanyagként vagy nagy koncentrációban ásványolaj-származékokban, a közlekedési felhasználásra vonatkozó különleges minőségi előírásokkal összhangban;b) ásványolaj-származékokhoz hozzákevert bioüzemanyagként, a közlekedésben használt üzemanyagok műszaki követelményeiről szóló vonatkozó európai szabványokkal (EN 228 és EN 590) összhangban;c) bioüzemanyagokból származó folyadékként, mint pl. ETBE (etil-terc-butiléter), amelyek tekintetében a bioüzemanyag-hányadot a 2. cikk (2) bekezdése határozza meg.(3) A tagállamok figyelemmel kísérik az 5 % feletti bioüzemanyagot tartalmazó dízelkeverékek hatását az át nem alakított járműveknél, és adott esetben intézkednek a vonatkozó közösségi jogszabályokban szereplő kibocsátási előírások betartásának biztosításáról.(4) A tagállamoknak intézkedéseik során figyelembe kell venniük a különböző típusú bioüzemanyagok és más megújuló üzemanyagok teljes éghajlati és környezeti mérlegét; emellett a támogatásnál elsőbbséget biztosíthatnak azoknak az üzemanyagoknak, amelyek - a versenyképességet és az ellátási biztonságot is figyelembe véve - igen jó költséghatékonyságú környezeti mérleget mutatnak.(5) A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a lakosság tájékoztatást kapjon a bioüzemanyagok és a más megújuló üzemanyagok rendelkezésre állásáról. Amennyiben az ásványolaj-származékokhoz hozzákevert bioüzemanyag aránya meghaladja az 5 % zsírsav-metilészter- (FAME), illetve az 5 % bioetanol-határértéket, elő kell írni ennek külön jelzését az értékesítési pontokon.4. cikk(1) A tagállamok minden év július 1-jéig jelentést tesznek a Bizottságnak:- a közlekedési célú benzin- és dízelüzemanyagok bioüzemanyagokkal történő kiváltásának támogatása érdekében megtett intézkedésekről,- azokról a nemzeti erőforrásokról, amelyeket a biomassza nem közlekedési célú, egyéb energetikai alkalmazásaira előirányoztak, valamint- az előző évi teljes közlekedési üzemanyag-értékesítésről és a forgalomba hozott tiszta vagy kevert bioüzemanyagok ezen belüli részarányáról. A tagállamok adott esetben jelentik azokat a nyersolaj, illetve az olajtermékek ellátása terén felmerült rendkívüli körülményeket, amelyek hatással voltak a bioüzemanyagok és más megújuló üzemanyagok értékesítésére.Az irányelv hatályba lépése utáni első jelentésükben a tagállamok megadják az első fázisra vonatkozó, tájékoztató jelleggel meghatározott nemzeti célokat. A 2006. évi jelentésükben a tagállamok megadják a második fázisra vonatkozó, tájékoztató jelleggel meghatározott nemzeti célokat.Ezekben a jelentésekben meg kell indokolni a céloknak a 3. cikk (1) bekezdés b) pontjában szereplő vonatkoztatási értéktől való eltérését, amely az alábbi érveken alapulhat:a) objektív tényezők, például a biomasszából történő bioüzemanyag-előállítás korlátozott nemzeti lehetőségei;b) a nem közlekedési célú, egyéb energetikai alkalmazásokra szolgáló biomassza-előállításhoz hozzárendelt erőforrások mennyisége, valamint a közlekedési célú üzemanyagok nemzeti piacának egyedi technikai vagy klimatikus jellemzői;c) olyan nemzeti politikák, melyek összehasonlítható erőforrásokat biztosítanak más közlekedési célú üzemanyagok megújuló energiahordozókon alapuló előállításához, és összhangban állnak ezen irányelv céljaival.(2) A Bizottság legkésőbb 2006. december 31-ig, majd ezt követően kétévente értékelő jelentést készít az Európai Parlament és a Tanács részére a bioüzemanyagok és más megújuló üzemanyagok felhasználása terén a tagállamokban elért eredményekről.Ez a jelentés legalább a következőkre terjed ki:a) a tagállamok által a bioüzemanyagok és más megújuló üzemanyagok felhasználásának támogatására tett intézkedések költséghatékonysága;b) a bioüzemanyagok és más megújuló üzemanyagok részaránya további növelésének gazdasági vonatkozási és környezeti hatásai;c) a bioüzemanyagok és más megújuló üzemanyagok életciklus-kilátásai, tekintettel azokra az éghajlat- és környezetbarát üzemanyagok jövőbeni támogatására irányuló lehetséges intézkedésekre, amelyek versenyképesek és gazdaságosak lehetnek;d) a bioüzemanyagok előállítására szolgáló növénykultúrák fenntarthatósága, különös tekintettel a földhasználatra, a művelés intenzitására, a vetésforgóra és a növényvédő szerek alkalmazására;e) a bioüzemanyagok és más megújuló üzemanyagok alkalmazásának értékelése, tekintettel ezeknek az éghajlatváltozásra és a CO2-kibocsátás csökkentésére gyakorolt hatására;f) áttekintés a további, hosszabb távú lehetőségekről a közlekedési ágazat energiahatékonysági intézkedéseit illetően.E jelentés alapján a Bizottság, szükség esetén javaslatot terjeszt a 3. cikk (1) bekezdésében szereplő célok módosítására az Európai Parlament és a Tanács elé. Amennyiben e jelentés arra a következtetésre jut, hogy a tájékoztató jelleggel megfogalmazott célok indokolatlanul, illetve nem új tudományos felismerésen alapuló okokból várhatóan nem teljesülnek, az említett javaslat, alkalmas formában a nemzeti célokra, adott esetben kötelezően elérendő nemzeti célokra irányul.5. cikkA 2. cikk (2) bekezdésében szereplő lista a 6. cikk (2) bekezdése szerinti eljárással igazítható a műszaki fejlődéshez. A lista módosításánál figyelembe kell venni a bioüzemanyagok környezeti hatásait.6. cikk(1) A Bizottság munkáját egy bizottság segíti.(2) Amennyiben erre a bekezdésre történik hivatkozás, az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, figyelemmel annak 8. cikkére is.Az 1999/468/EK határozat 5. cikk (6) bekezdésében megállapított időtartam három hónap.(3) A bizottság elfogadja eljárási szabályzatát.7. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2004. december 31-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadtak el.8. cikkEz az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetése napján lép hatályba.9. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2003. május 8-án.az Európai Parlament részéről a Tanács részérőlaz elnök az elnökP. COX M. CHRISOCHODIS[1] HL C 103. E., 2002.4.30., 205. o. és HL C 331. E., 2002.12.31., 291. o.[2] HL C 149., 2002.6.21., 7. o.[3] HL C 278., 2002.11.14., 29. o.[4] Az Európai Parlament 2002. július 4-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé). A Tanács 2002. november 18-i közös állásfoglalása (HL C 32. E., 2003.2.11., 1. o.) és az Európai Parlament 2003. március 12-i határozata (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).[5] HL C 198., 1998.6.24., 1. o.[6] HL C 210., 1998.7.6., 215. o.[7] HL L 184., 1999.7.17., 23. o.[8] Az Európai Parlament és a Tanács 2001. szeptember 27-i 2001/77/EK irányelve a belső villamosenergia-piacon a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia támogatásáról (HL L 283., 2001.10.27., 33. o.)


title: A Tanács 74/61/EGK irányelve (1973. december 17.) a gépjárművek jogosulatlan használata elleni védelemre szolgáló eszközökre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31974L0061

Hivatalos Lap L 038 , 11/02/1974 o. 0022 - 0028 finn különkiadás fejezet 13 kötet 3 o. 0206  görög különkiadás: fejezet 13 kötet 2 o. 0188  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 3 o. 0206  spanyol különkiadás fejezet 13 kötet 3 o. 0162  portugál különkiadás fejezet 13 kötet 3 o. 0162

		A Tanács 74/61/EGK irányelve(1973. december 17.)a gépjárművek jogosulatlan használata elleni védelemre szolgáló eszközökre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítésérőlAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],mivel azok a műszaki előírások, amelyeknek az egyes országok jogszabályai alapján a gépjárműveknek meg kell felelniük, többek között az ilyen járművek jogosulatlan használata elleni védelemre szolgáló eszközökre is vonatkoznak;mivel ezek az előírások tagállamonként eltérőek; mivel ezért szükséges, hogy az összes tagállam a meglévő szabályozása kiegészítéseként vagy azt felváltva ugyanazokat a követelményeket vezesse be, hogy lehetővé tegye különösen, amelyet a legutóbb a 93/81/EGK bizottsági irányelvvel módosított, a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. február 6-i 70/156 EGK irányelvben [3] meghatározott EGK-típusjóváhagyási eljárás további alkalmazását;mivel a műszaki előírások tekintetében célszerű alapvetően azokat az előírásokat követni, amelyeket az Egyesült Nemzetek Európai Gazdasági Bizottsága fogadott el 18. rendeletében [4] (egységes feltételek a gépjárművek jogosulatlan használata elleni védelme tekintetében történő jóváhagyásáról), amely a gépjárműalkatrészek és tartozékok minőségének jóváhagyására vonatkozó egységes feltételek elfogadásáról és a minőségi jóváhagyás kölcsönös elismeréséről szóló, 1958. március 20-i egyezmény mellékletét képezi,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkEzen irányelv alkalmazásában a "jármű" bármely olyan, karosszériával rendelkező vagy anélküli jármű, amelyet közutakon való rendeltetésszerű használatra szántak, rendelkezik legalább négy kerékkel és legnagyobb tervezett sebessége meghaladja a 25 km/órát, kivéve a sínen közlekedő járműveket, a mezőgazdasági traktorokat és gépeket, valamint az ipari munkagépeket.2. cikkA tagállamok nem tagadhatják meg az adott járműtípus EGK-típusjóváhagyásának vagy nemzeti típusjóváhagyásának megadását a jogosulatlan használat elleni védelemre szolgáló eszközökre hivatkozással, ha az ilyen eszköz megfelel az I. melléklet előírásainak.3. cikkA tagállamok nem tagadhatják meg, vagy tilthatják meg valamely jármű értékesítését, nyilvántartásba vételét, üzembe helyezését vagy használatát a jogosulatlan használat elleni védelemre szolgáló eszközökre hivatkozással, ha az ilyen eszköz megfelel az I. melléklet előírásainak.4. cikkA típusjóváhagyást megadó tagállam megteszi a megfelelő intézkedéseket annak biztosítására, hogy értesüljön minden, az I. melléklet 2.2 pontjában említett részekkel vagy jellemzőkkel kapcsolatos változásról. Ezen tagállam illetékes hatóságai döntenek arról, hogy a módosított típust újra meg kell-e vizsgálni, illetve kell-e új vizsgálati jelentést készíteni róla. A változtatás nem hagyható jóvá, ha a vizsgálat azt mutatja, hogy az irányelv előírásait nem tartották be.5. cikkAz I., II. és III. melléklet rendelkezéseinek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazítása érdekében szükséges módosításokat a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 70/156/EGK irányelv 13. cikkében meghatározott eljárással összhangban kell elfogadni.6. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat az előírásokat, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az értesítéstől számított 18 hónapon belül megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.(2) A tagállamok biztosítják, hogy közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a legfontosabb előírásait, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadtak el.7. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1973. december 17-én.a Tanács részérőlaz elnökI. Nørgaard[1] HL C 112., 1972.10.27., 16. o.[2] HL C 60., 1973.7.26., 12. o.[3] HL L 42., 1970.2.23., 1. o.[4] EGK, Genf E ECE 324 – E ECE TRANS 505 Rev. Add. 17.--------------------------------------------------I. MELLÉKLET [1]HATÁLY, FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK, AZ EGK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁSI KÉRELEM, EGK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁS, ÁLTALÁNOS ÉS KÜLÖN ELŐÍRÁSOK1. AZ ESZKÖZ FELSZERELÉSEMinden (az 1970. február 6-i irányelv I. mellékletében meghatározottak szerinti) M1 és N1 kategóriájú járművet fel kell szerelni jogosulatlan használat elleni védelemre szolgáló eszközzel. Az eszköz felszerelése más kategóriájú járműveknél szabadon választható.2. FOGALOMMEGHATÁROZÁSOKEzen irányelv alkalmazásában:(2.1) 2.2. "Járműtípus" kifejezés olyan gépjárművek kategóriáját jelenti, amelyek nem különböznek egymástól olyan lényeges jellemzők tekintetében, mint:2.2.1. a jármű típusának a gyártó által adott leírása;2.2.2. a jármű azon alkatrészének vagy alkatrészeinek elrendezése és kialakítása, amelyre a védőeszköz hat;2.2.3. a védőeszköz típusa;2.3. A "védőeszköz" olyan elemek összességét jelenti, amelyek rendeltetése, hogy megakadályozza a jármű jogosulatlan használatát. A védőeszköz a motor normál módon való beindítását megakadályozó készülék és a következő készülékek egyikének összekapcsolásából áll:- kormányzásra ható,- sebességváltókarra ható,- erőátvitelre ható, vagy- a motor járását megakadályozó eszközök.2.3.1. Kizárólag a jármű fékberendezésének oldását akadályozó eszközök nem tekinthetők "védőeszköznek".(2.4) 2.5. A "kormányberendezés" jelenti a kormánykereket, a kormányoszlopot és annak kiegészítő burkolatát, a kormánytengelyt, a kormányáttételi művet, illetve minden egyéb olyan elemet, amely energiát nyel el a kormánykeréknek való ütközés esetén.3. EGK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁSI KÉRELEM3.1. A járműtípus jóváhagyását a jogosulatlan használat elleni védelemre szolgáló eszköz tekintetében a jármű gyártója vagy annak meghatalmazott képviselője kérelmezi.3.2. A jóváhagyási kérelemhez a következő okmányokat és a következő adatokat kell mellékelni három példányban:3.2.1. a jármű típusának részletes leírását tekintettel a működtető berendezés, vagy azon egység elrendezésére és konstrukciójára, amelyre a védőeszköz a hatását kifejti;3.2.2. megfelelő méretarányú és kellően részletezett rajzokat a védőeszközről és annak a járműbe történő beépítéséről;3.2.3. a védőeszköz műszaki leírását.3.3. A következőket a típus-jóváhagyási vizsgálatok lefolytatásáért felelős műszaki szolgálat rendelkezésére kell bocsátani:3.3.1. a jóváhagyandó jármű típusát képviselő járművet, és3.3.2. a műszaki szolgálat kérésére a jármű olyan alkatrészeit, amelyeket a műszaki szolgálat lényegesnek tart az 5. és 6. pontokban előírt ellenőrzések elvégzéséhez.4. EGK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁS(4.1.) (4.2.) 4.3. A II. mellékletben bemutatott mintával egyező bizonyítványt kell az EGK-típusbizonyítványhoz csatolni.(4.4.) (4.4.1.) (4.4.2.) (4.5.) (4.6.) 5. ÁLTALÁNOS ELŐÍRÁSOK5.1. A védőeszközt úgy kell megtervezni, hogy azt üzemen kívül kelljen helyezni ahhoz, hogy:5.1.1. a motor beindítható legyen a normális eszközével, vagy5.1.2. a jármű saját teljesítménye révén vezethető vagy előremenetben mozgóképes legyen.5.2. Amikor az eszköz be van kapcsolva, azokat a részeit, amelyek a fenti 5.1.2. pont szerinti feltételek teljesüléséhez kapcsolódnak, egyszerű eszközökkel ne lehessen hatástalanítani.5.3. A motort el kell indítani és az 5.1. követelményeinek egyetlen kulcs egyszeri működtetésével teljesülniük kell; kivételt képez a 6.1.6. pontban leírt eset, amikor a kulcsot nem lehet teljesen kihúzni a zárból, csak ha a védőeszköz működésbe lép, illetve működőképes állapotba kerül.5.4. Az 5.1. pont szerint működő védőeszközt úgy kell megtervezni, hogy azt ne legyen lehetséges gyorsan és észrevétlenül kinyitni, hatástalanná tenni vagy megrongálni.5.5. A védőeszközt állandó egységként a járműbe építik be. Olyan módon kell felerősíteni, hogy zárt állapotban, még a burkolatok eltávolítása után is csupán speciális szerszámokkal legyen szétszerelhető. Abban az esetben, ha a védőeszközt bizonyos csavarok eltávolításával hatástalanítani lehet, a csavarokat – hacsak azok nem eltávolíthatatlanok – a zárt állapotú védőeszköz részeinek el kell takarniuk.5.6. A zárat a védőeszközben szilárdan kell rögzíteni.5.7. A felhasznált zárat legalább ezer különböző kombinációval kell előállítani, vagyis az egy kombinációhoz tartozó kulcs átlagosan legfeljebb 1000 záranként egy nyitáshoz lehet alkalmas. Azonos típusú járművekben a zárkombináció előfordulási gyakorisága körülbelül egy az ezerhez lehet.5.8. A védőeszközöknek olyannak kell lenniük, hogy kizárható legyen annak bármilyen kockázata, hogy a jármű mozgása közben a zár véletlenszerű reteszelése a biztonságot veszélyeztesse.5.9. Amennyiben a védőeszköz működtetéséhez a járművezető fizikai erején kívül más energiaforrás is szükséges, akkor azt az energiaforrást csak a védőeszköz nyitásának és zárásának működtetéséhez lehet igénybe venni. A védőeszköz üzemi helyzetben tartását tisztán mechanikai úton kell biztosítani.5.10. A védőeszközt egy olyan külső akusztikus figyelmeztető készülékkel lehet felszerelni, amelyik működésbe lép, ha az eszközt megkísérlik kinyitni, megrongálni, vagy működésképtelenné tenni; a kibocsátott jelzésnek rövidnek kell lennie, és legfeljebb 30 másodperc után meg kell szűnnie, de egy újabb beavatkozás esetén újból működésbe kell lépnie. A jelzést a járműre szerelt normál figyelmeztető készüléknek kell kiadnia.(5.10.1.) (5.10.2.) 6. KÜLÖN ELŐÍRÁSOKA kormányberendezésre, az erőátvitelre vagy a sebességváltó karra ható védőeszközöknek az 5. pontban előírt általános követelmények mellett az ilyen típusú védőeszközökre vonatkozó következő kiegészítő feltételeknek is eleget kell tenniük.6.1. Kormányműre ható védőeszköz6.1.1. A kormányműre ható védőeszköz a kormányművet reteszeli.6.1.2. Ha a kulcs a védőeszköz zárjában van, az nem reteszelheti véletlenszerűen a kormányművet, még akkor sem, ha a motor beindítását akadályozó eszközt már működésre kész állapotba hozták vagy az már működésbe is lépett.6.1.3. A kormányműre ható retesz zárt állapotában a benzinmotorok gyújtása normál módon ne legyen bekapcsolható és a dízelmotorok ne legyenek beindíthatók.6.1.4. Amikor a védőeszköz működésre kész állapotban van, a zárnyelv ellendarabba való bejutását semmilyen körülmények között sem legyen megakadályozható.6.1.5. A zárnyelvnek megfelelő mélységben kell illeszkednie úgy, hogy biztosítsa a védőeszköz folyamatos hatásosságát, még kopás esetén is.6.1.6. Ha a védőeszköz olyan kialakítású, hogy a kulcs nem csak a kormánymű reteszelt helyzetében vehető ki, akkor a védőeszközt úgy kell megtervezni és kialakítani, hogy a helyzet eléréséhez szükséges mozdulatot és a kulcs eltávolítását ne lehessen véletlenszerűen végrehajtani.6.1.7. A védőeszköznek megfelelően erősnek kell lennie ahhoz, hogy – a kormányeszköz biztonságot veszélyeztető károsodása nélkül – ellenálljon a kormánytengely középvonalával párhuzamos tengelyű, mindkét irányban statikusan kifejtett 19,6 mdaN nyomaték hatásának.6.2. Erőátvitelre ható védőeszközAz erőátvitelre ható védőeszköznek meg kell akadályoznia a jármű hajtott kerekeinek forgását.6.3. Sebességváltó karra ható védőeszköz6.3.1. A sebességváltó kapcsoló karjára ható védőeszköznek mindenféle sebességváltási műveletet meg kell akadályoznia.6.3.2. Kézi működtetésű sebességváltóműnél a sebességváltó kart csak a következő helyzetekben legyen reteszelhető: hátramenet és üresjárat, vagy csak hátramenet.6.3.3. Automata sebességváltóknál a reteszelést csak a "parkoló" helyzetben legyen megvalósítható, de az "üres" fokozatban történő további reteszelés is megengedhető.[1] E melléklet szövege alapvetően megfelel az ENSZ Európai Gazdasági Bizottsága 18. rendeletében foglaltaknak; különösen a pontok számozása ugyanaz; ezért ha a melléklet valamelyik pontjának nincs megfelelője ebben az irányelvben, a szám, emlékeztetőül, zárójelben áll.--------------------------------------------------II. MELLÉKLET+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: A Bizottság 1999/99/EK irányelve (1999. december 15.) a gépjárművek motorteljesítményére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 80/1269/EGK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításárólEGT vonatkozású szöveg.

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31999L0099

Hivatalos Lap L 334 , 28/12/1999 o. 0032 - 0035

		A Bizottság 1999/99/EK irányelve(1999. december 15.)a gépjárművek motorteljesítményére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 80/1269/EGK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításáról(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a legutóbb az Európai Parlament és a Tanács 98/91/EK irányelve által [1] módosított, a gépjárművek és pótkocsijuk típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. február 6-i 70/156/EGK tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 13. cikke (2) bekezdésére,tekintettel a legutóbb a Bizottság 97/21/EK irányelve [3] által módosított, a gépjárművek motorteljesítményére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1980. december 16-i 80/1269/EGK tanácsi irányelvre [4] és különösen annak 3. cikkére,mivel:(1) A 80/1269EGK irányelv egyike a 70/156/EGK irányelvvel létrehozott EK-típus-jóváhagyási eljárás külön irányelveinek. Következésképpen a 70/156/EGK irányelvben a járművekre, az alkatrészekre és az önálló szerelési egységekre megállapított rendelkezések érvényesek erre az irányelvre is.(2) A gáz-halmazállapotú (PB-gáz és földgáz) tüzelőanyaggal működő járművek típusjóváhagyásának keretében a 80/1269/EEK irányelvet az ilyen járművek motorteljesítményének mérésére szolgáló intézkedésekkel kell kiegészíteni, különösen a vizsgálatoknál felhasználandó tüzelőanyagok tekintetében, a gépjárművek kibocsátásai által okozott levegőszennyezéssel szembeni intézkedésekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 70/220/EGK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításáról szóló, 1998. október 2-i 98/77/EK bizottsági irányelvnek [5] megfelelően. E tekintetben helyénvaló követni az Egyesült Nemzetek Szervezete Európai Gazdasági Bizottságának (EGB) 85. sz. rendeletében [6] foglalt műszaki előírásokat.(3) Az ezen irányelvben foglalt intézkedések összhangban vannak a 70/156/EGK irányelv által létrehozott, a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazítással foglalkozó bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 80/1269/EGK irányelv I. melléklete ezen irányelv mellékletének megfelelően módosul.2. cikk(1) 2000. január 1-jétől kezdve a tagállamok a motorteljesítménnyel kapcsolatos okokból:- nem tagadhatják meg bármilyen gépjárműtípusra vonatkozóan a 70/156/EGK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének megfelelő EK-típusjóváhagyás megadását, vagy- nem tagadhatják meg a nemzeti típusjóváhagyás megadását, vagy- nem tilthatják meg járműveknek a 70/156/EGK irányelv 7. cikkének megfelelő nyilvántartásba vételét, értékesítését vagy üzembe helyezését,ha a motorteljesítményt az ezen irányelvvel módosított 80/1269/EGK irányelv követelményeinek megfelelően állapították meg.(2) 2000. január 1-jétől kezdve a tagállamok:- a továbbiakban nem adnak ki a 70/156/EGK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének megfelelő EK-típusjóváhagyást, és- megtagadhatják a nemzeti típusjóváhagyás megadását, kivéve azt az esetet, amikor a 70/156/EGK irányelv 8. cikkének (2) bekezdésére hivatkoznak,egy járműtípusra, ha a motorteljesítményt nem az ezen irányelvvel módosított 80/1269/EGK irányelv követelményeinek megfelelően állapították meg.3. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1999. december 31-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadtak el.4. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.5. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1999. december 15-én.a Bizottság részérőlErkki Liikanena Bizottság tagja[1] HL L 11., 1999.1.16., 25. o.[2] HL L 42., 1970.2.23., 1. o.[3] HL L 125., 1997.5.16., 31. o.[4] HL L 375., 1980.12.31., 46. o.[5] HL L 286., 1998.10.23., 34. o.[6] ENSZ–EGB 85. sz. módosított rendelete (E/ECE 324-E/ECE/TRANS/505/Rev.1/Add.84).--------------------------------------------------MELLÉKLETA 80/1269/EGK IRÁNYELV I. MELLÉKLETÉNEK MÓDOSÍTÁSAI1. Az 5.3.11. pont helyébe a következő szöveg lép:"5.3.11. a felhasznált tüzelőanyag a következő legyen:5.3.11.1. Benzinüzemű külső gyújtású motorhoz:a felhasznált tüzelőanyagnak a kereskedelmi forgalomban hozzáférhetőnek kell lennie. Bármilyen kétség felmerülése esetén a 70/220/EGK irányelv legutóbbi módosításának IX. melléklete első pontjában megadott referencia-tüzelőanyagot kell használni. Az említett referencia-tüzelőanyag helyett a CEC [1] által az RF-08-A-85 számú CEC-dokumentumban a benzinüzemű motorokra meghatározott referencia-tüzelőanyagok is használhatók.5.3.11.2. PB-gáz-üzemű külső gyújtású motorhoz:5.3.11.2.1. Adaptív tüzelőanyag-ellátó rendszerrel felszerelt motor esetén:a felhasznált tüzelőanyagnak a kereskedelmi forgalomban hozzáférhetőnek kell lennie. Bármilyen kétség felmerülése esetén a 70/220/EGK irányelv legutóbbi módosításának IXa. mellékletében megadott egyik referencia-tüzelőanyagot kell használni.5.3.11.2.2. Nem adaptív tüzelőanyag-ellátó rendszerrel felszerelt motor esetén:a felhasznált tüzelőanyagnak a 70/220/EGK irányelv legutóbbi módosításának IXa. mellékletében megadott legkisebb C3 – tartalmú referencia-tüzelőanyagnak kell lennie, vagy5.3.11.2.3. Egy adott tüzelőanyag-összetételre megjelölt motornál:a felhasznált tüzelőanyagnak meg kell felelnie a motorhoz előírtaknak.5.3.11.2.4. A felhasznált tüzelőanyagot fel kell tüntetni a vizsgálati jegyzőkönyvben.5.3.11.3. Földgázüzemű külső gyújtású motorhoz:5.3.11.3.1. Adaptív tüzelőanyag-ellátó rendszerrel felszerelt motor esetén:a felhasznált tüzelőanyagnak a kereskedelmi forgalomban hozzáférhetőnek kell lennie. Bármilyen kétség felmerülése esetén a 70/220/EGK irányelv legutóbbi módosításának IXa. mellékletében megadott egyik referencia-tüzelőanyagot kell használni.5.3.11.3.2. Nem adaptív tüzelőanyag-ellátó rendszerrel felszerelt motor esetén:a felhasznált tüzelőanyagnak a kereskedelmi forgalomban hozzáférhetőnek kell lennie, és a Wobbe-indexe legalább 52,6 MJm-3 (0 °C, 101,3 kPa) értékű. Bármilyen kétség felmerülése esetén a 70/220/EGK irányelv legutóbbi módosításának IXa. mellékletében megadott G20 referencia-tüzelőanyagot, azaz a legnagyobb Wobbe-indexű tüzelőanyagot kell használni, vagy5.3.11.3.3. Egy adott tüzelőanyag-összetételre megjelölt motornál:a felhasznált tüzelőanyagnak a kereskedelmi forgalomban hozzáférhetőnek kell lennie, és a Wobbe-indexe legalább 52,6 MJm-3 (0 °C, 101,3 kPa), amennyiben a motor H-tartományú gázra van beállítva, vagy legalább 47,2 MJm-3 (0 °C, 101,3 kPa), amennyiben a motor L-tartományú gázra van beállítva. Bármilyen kétség felmerülése esetén a 70/220/EGK irányelv legutóbbi módosításának IXa. mellékletében megadott G20 referencia-tüzelőanyagot kell felhasználni, amennyiben a motor H-tartományú gázra van beállítva, vagy a G23 referencia-tüzelőanyagot, amennyiben a motor L-tartományú gázra van beállítva, azaz az adott osztály legnagyobb Wobbe-indexű tüzelőanyagát, vagy5.3.11.3.4. Egy adott tüzelőanyag-összetételre megjelölt motornál:a felhasznált tüzelőanyagnak meg kell felelnie a motorhoz előírtaknak.5.3.11.3.5. A felhasznált tüzelőanyagot fel kell tüntetni a vizsgálati jegyzőkönyvben.5.3.11.4. Kompressziógyújtású motorokhoz:a felhasznált tüzelőanyagnak a kereskedelmi forgalomban hozzáférhetőnek kell lennie. Bármilyen kétség felmerülése esetén a 70/220/EGK irányelv legutóbbi módosításának IX. melléklete második pontjában megadott referencia-tüzelőanyagot kell használni. Az említett referencia-tüzelőanyag helyett a CEC [2] által az RF-03-A-84 szánú CEC-dokumentumban a kompressziógyújtású motorokra meghatározott referencia-tüzelőanyag is felhasználható.5.3.11.5. Benzinnel és gáz-halmazállapotú tüzelőanyaggal is üzemelő járművek külső gyújtású motorjait mindkét tüzelőanyaggal vizsgálni kell az 5.3.11.1.–5.3.11.3. pont rendelkezéseinek megfelelően. Azok a járművek, amelyek mind benzinnel, mind gáz-halmazállapotú tüzelőanyaggal üzemelhetnek, de amelyeknél a benzinüzem csak szükséghelyzetek esetére vagy indításra szolgál, és benzintartályuk legfeljebb 15 liter benzin tárolására alkalmas, a vizsgálat szempontjából csak gáz-halmazállapotú tüzelőanyaggal működőnek tekintendők."2. A 8.1. pont végére egy 1. lábjegyzet kerül beillesztésre:"(1) A gyártó csak egy értéket adhat meg, amennyiben a motortípus egy változatán belül a motor teljesítménye ugyanakkora. Minden változatot egyértelműen kell meghatározni."3. Az 1. függelék 3.2.2. pontja helyébe a következő szöveg kerül:"3.2.2. Tüzelőanyag: dízelolaj/benzin/PB-gáz/földgáz (1)".4. Az 1. függelék a 3.2.15. és a 3.2.16. ponttal egészül ki a következők szerint:"3.2.15. PB-gáz-tüzelőanyagellátó-rendszer: van/nincs (1)3.2.15.1. Jóváhagyási szám a 70/221/EGK irányelvnek megfelelően (3): …3.2.15.2. A PB-gáz-tüzelőanyag-ellátó rendszer elektronikus motorvezérlő egysége:3.2.15.2.1. Gyártmány(ok): …3.2.15.2.2. Típus(ok): …3.2.15.2.3. Károsanyag-kibocsátással kapcsolatos beállítási lehetőségek: …3.2.15.3. További dokumentáció:…3.2.15.3.1. Benzinüzemről PB-gáz-üzemre és fordítva történő kapcsoláskor a katalizátor védelmét biztosító rendszer műleírása: …3.2.15.3.2 Kialakítás (villamos csatlakozások, vákuum-csatlakozások kiegyenlítő tömlői stb.) …3.2.15.3.3. Rajzjelek …3.2.16. Földgáztüzelőanyagellátó-rendszer: van/nincs (1)3.2.16.1. Jóváhagyási szám a 70/221/EGK irányelvnek megfelelően (3): …3.2.16.2. A földgáztüzelőanyag-ellátó rendszer elektronikus motorvezérlő egysége:3.2.16.2.1. Gyártmány(ok): …3.2.16.2.2. Típus(ok): …3.2.16.2.3. Károsanyag-kibocsátással kapcsolatos beállítási lehetőségek: …3.2.16.3. További dokumentáció:3.2.16.3.1. Benzinüzemről földgázüzemre és fordítva történő kapcsoláskor a katalizátor védelmét biztosító rendszer műleírása: …3.2.16.3.2. Kialakítás (villamos csatlakozások, vákuum-csatlakozások kiegyenlítő tömlői stb.) …3.2.16.3.3. Rajzjelek …"5. Az 1. függelék végére egy 3. lábjegyzet kerül beillesztésre:"(3) Amikor ez az irányelv úgy módosul, hogy a hatálya a gáz-halmazállapotú tüzelőanyag tartályaira is kiterjed."6. A 2. függelék kiegészítésének 1.1.3. pontja helyébe a következő szöveg lép:"1.1.3. Tüzelőanyag: dízelolaj/benzin/PB-gáz/földgáz(1)."[1] Coordinating European Council for Development of Performance Tests for Lubricants and Engine Fuels (A kenő- és tüzelőanyagok teljesítménymérő vizsgálatainak fejlesztésére alakult koordináló európai tanács).[2] Coordinating European Council for Development of Performance Tests for Lubricants and Engine Fuels (A kenő- és tüzelőanyagok teljesítménymérő vizsgálatainak fejlesztésére alakult koordináló európai tanács).--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2005/41/EK irányelve (2005. szeptember 7.) a gépjárművek biztonsági öveinek rögzítéseire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 76/115/EGK tanácsi irányelv módosításáról   (EGT vonatkozású szöveg)

text:
               30.9.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 255/149

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2005/41/EK IRÁNYELVE

   (2005. szeptember 7.)
   a gépjárművek biztonsági öveinek rögzítéseire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 76/115/EGK tanácsi irányelv módosításáról
   (EGT vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 95. cikkére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően eljárva (2),
   mivel:

               (1)

               Kutatások kimutatták, hogy a biztonsági övek és az utasbiztonsági rendszerek használata hozzájárulhat a halálos kimenetelű balesetek számának, valamint baleset esetén a sérülés súlyosságának jelentős csökkenéséhez, még a jármű felborulása esetén is. Ezek beszerelése valamennyi jármű-kategóriába minden bizonnyal fontos lépést jelent majd a közúti közlekedésbiztonság javítása, és következésképpen emberéletek megmentése terén.

               (2)

               A társadalomnak jelentős hasznára válik, ha minden járművet biztonsági övvel szerelnek fel.

               (3)

               A közúti közlekedésbiztonsági közösségi program (3) részeként az Európai Parlament 1986. február 18-i, a közúti balesetek csökkentésére irányuló közös intézkedésekről szóló állásfoglalásában hangsúlyozta annak szükségességét, hogy a tömegközlekedési eszközökön való utazás kivételével a biztonsági öv használata minden utas számára — beleértve a gyerekeket is — legyen kötelező. Ennek megfelelően különbséget kell tenni a tömegközlekedési célú autóbuszok és az egyéb járművek között a biztonsági övek és/vagy az utasbiztonsági rendszerek kötelező beszerelését illetően.

               (4)

               A gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 1970. február 6-i 70/156/EGK tanácsi irányelv (4) értelmében a közösségi típus-jóváhagyási rendszert csak 1998. január 1-jétől alkalmazzák minden M1 kategóriájú új járműre. Következésképpen kizárólag az ilyen járműveket kell a 76/115/EGK irányelv (5) rendelkezéseinek megfelelő biztonsági övekhez és/vagy az utasbiztonsági rendszerekhez tartozó rögzítésekkel felszerelni.

               (5)

               Mindaddig, amíg a közösségi típus-jóváhagyási rendszer nem terjed ki minden jármű-kategóriára, a közúti közlekedésbiztonság érdekében meg kell követelni az M1 kategóriától eltérő kategóriába tartozó járművekbe a biztonsági övekhez és/vagy az utasbiztonsági rendszerekhez tartozó rögzítések beszerelését.

               (6)

               A 76/115/EGK irányelv már tartalmaz minden, az M1 kategóriától eltérő kategóriába tartozó járművek típusjóváhagyását lehetővé tévő műszaki és igazgatási rendelkezést. Ezért a tagállamoknak nem szükséges további rendelkezéseket bevezetniük.

               (7)

               Az 1996. június 17-i, a gépjárművek biztonsági öveinek rögzítéseire vonatkozó 76/115/EGK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításáról szóló 96/38/EK bizottsági irányelv hatálybalépése óta számos tagállam már kötelezővé tette az abban foglalt rendelkezéseket egyes, az M1 kategóriától eltérő kategóriába tartozó járművek vonatkozásában. A gyártók és szállítóik tehát kidolgozták a megfelelő technológiát.

               (8)

               A 76/115/EGK irányelvet ennek megfelelően módosítani kell.

               (9)

               Mivel ezen irányelv célját — nevezetesen a közúti közlekedésbiztonságnak a biztonsági övek egyes jármű-kategóriákba való kötelező beszerelésének bevezetése útján történő javítását — a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért ez a cél a tervezett intézkedés terjedelme miatt közösségi szinten jobban megvalósítható, a Közösség a Szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvével összhangban intézkedéseket fogadhat el. Az ugyanebben a cikkben meghatározott arányosság elvével összhangban ez az irányelv nem haladja meg a fenti cél eléréséhez szükséges mértéket,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   Módosítások a 76/115/EGK irányelvhez
   A 76/115/EGK irányelv a következőképpen módosul:

               1.

               A 2. cikk a következő bekezdéssel egészül ki:
               „Az M2 és M3 kategóriájú járművek a 2001. november 20-i, a személyszállításra használt, a vezetőülésen kívül több mint nyolc ülőhelyet tartalmazó járművekre vonatkozó különleges rendelkezésekről szóló 2001/85/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) I. mellékletének 2. szakaszában meghatározott osztályokba kerülnek besorolásra.

               2.

               Az I. melléklet a következőképpen módosul:

                           a)

                           az 1.9. pontot el kell hagyni;

                           b)

                           a 4.3.1. pont helyébe a következő lép:

                                       „4.3.1.

                                       Az M1 kategóriába, az M2 kategória (III. vagy B osztályába), az M3 kategória (III. vagy B osztályába), valamint az N kategóriába tartozó járműveket fel kell szerelni az ezen irányelv követelményeinek megfelelő biztonsági övekhez tartozó rögzítésekkel.”;

                           c)

                           a 4.3.8. pont helyébe a következő lép:

                                       „4.3.8

                                       Nem kötelező a biztonságiöv-rögzítések beépítése sem olyan ülőhelyek vonatkozásában, amelyek kizárólag álló járműben való használatra szolgálnak, sem bármely, a 4.3.1—4.3.5. pontban nem meghatározott jármű bármely ülése vonatkozásában. Amennyiben a jármű rendelkezik ezekhez az ülésekhez tartozó rögzítésekkel, azoknak meg kell felelniük ezen irányelv rendelkezéseinek.
                                       Mindazonáltal a kizárólag a fogyatékkal élő személyek biztonsági övével, illetve az 1977. június 28-i, a gépjárművek biztonsági öveire és utasbiztonsági rendszereire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 77/541/EGK tanácsi irányelv (7) 2a. cikkében említett utasbiztonsági rendszereivel való együttes használatra szolgáló rögzítéseknek nem kell megfelelniük ezen irányelv követelményeinek, amennyiben e rögzítések megtervezésére és kivitelezésére a gyakorlatilag megvalósítható legmagasabb szintű biztonságot biztosító nemzeti jogi előírások szerint került sor.

         2. cikk
   A fogyatékkal élő személyekre vonatkozó intézkedések
   Legkésőbb 2008. április 20-ig — a már létező nemzetközi szabványok és nemzeti jogi előírások alapján — a Bizottság megvizsgálja a kizárólag a fogyatékkal élő személyek biztonsági övével, illetve a 77/541/EGK irányelv 2a. cikkében említett további utasbiztonsági rendszereivel való együttes használatra szolgáló rögzítésekre vonatkozó követelmények harmonizálására szolgáló eljárásokat annak érdekében, hogy ezzel az irányelvvel megegyező szintű biztonságot biztosítson. Adott esetben a Bizottság intézkedéstervezeteket nyújt be. Ezen irányelv módosításait a 70/156/EGK irányelv 13. cikkének megfelelően kell elfogadni.
   3. cikk
   Végrehajtás
   (1)   2006. április 20-tól kezdődően az ezen irányelvvel módosított 76/115/EGK irányelvben meghatározott követelményeknek megfelelő biztonságiöv-rögzítések vonatkozásában a tagállamok:

               a)

               nem tagadhatják meg az EK-típusjóváhagyás vagy nemzeti típusjóváhagyás megadását valamely járműtípus tekintetében;

               b)

               nem tilthatják meg új járművek nyilvántartásba vételét, értékesítését és forgalomba helyezését.

         (2)   2006. október 20-tól kezdődően az ezen irányelvvel módosított 76/115/EGK irányelvben meghatározott követelményeknek nem megfelelő biztonságiöv-rögzítések vonatkozásában új járművek esetén a tagállamok:

               a)

               nem adnak ki EK-típusjóváhagyást;

               b)

               megtagadják a nemzeti típusjóváhagyás megadását.

         (3)   2007. október 20-tól kezdődően az ezen irányelvvel módosított 76/115/EGK irányelvben meghatározott követelményeknek nem megfelelő biztonságiöv-rögzítések vonatkozásában a tagállamok:

               a)

               a 70/156/EGK irányelv 7. cikkének (1) bekezdése alkalmazásában nem tekintik érvényesnek az új járművekhez mellékelt megfelelőségi nyilatkozatokat;

               b)

               megtagadják az új járművek nyilvántartásba vételét, értékesítését vagy forgalomba helyezését, kivéve a 70/156/EGK irányelv 8. cikk (2) bekezdése rendelkezéseinek alkalmazása esetén.

         4. cikk
   Átvétel a nemzeti jogba
   (1)   A tagállamok elfogadják és kihirdetik azokat a törvényeket, rendeleteket és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2006. április 20-ig megfeleljenek. A tagállamok erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
   (2)   Ezeket a rendelkezéseket 2006. április 21-tól kell alkalmazni.
   (3)   Ezen rendelkezések elfogadásakor a tagállamoknak hivatkozniuk kell erre az irányelvre, illetőleg az ilyen hivatkozást a rendelkezések hivatalos közzétételekor kell megtenni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (4)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   5. cikk
   Hatálybalépés
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   6. cikk
   Címzettek
   Ezen irányelv címzettjei a tagállamok.

      Kelt Strasbourgban, 2005. szeptember 7-én.

            Az Európai Parlament részéről

            az elnök

         J. BORRELL FONTELLES

            a Tanács részéről

            az elnök

         C. CLARKE

      (1)  HL C 80., 2004.3.30., 8. o.

      (2)  Az Európai Parlament 2003. december 17-i véleménye (HL C 91. E, 2004.4.15., 496. o.), a Tanács 2005. január 24-i közös álláspontja (HL C 111. E, 2005.5.11., 23. o.), az Európai Parlament 2005. május 26-i álláspontja (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

      (3)  HL C 68., 1986.3.24., 35. o.

      (4)  HL L 42., 1970.2.23., 1. o. A legutóbb a 2004/78/EK bizottsági irányelvvel (HL L 153., 2004.4.30., 103. o.) módosított irányelv.

      (5)  HL L 24., 1976.1.30., 6. o. A legutóbb a 96/38/EK bizottsági irányelvvel (HL L 187., 1996.7.26., 95. o.) módosított irányelv.

      (6)  HL L 42., 2002.2.13., 1. o.”

      (7)  HL L 220., 1977.8.29., 95. o. A legutóbb a 2003-as csatlakozási okmánnyal módosított irányelv.”


title: A Bizottság irányelve (1980. július 25.) a közvetlenül emberi fogyasztásra szánt olajok (étolajok) és zsírok (étkezési zsírok), valamint a hozzáadott olajokat és zsírokat tartalmazó élelmiszerek erukasav-tartalmának meghatározására vonatkozó közösségi vizsgálati módszerekről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31980L0891

Hivatalos Lap L 254 , 27/09/1980 o. 0035 - 0041 finn különkiadás fejezet 13 kötet 11 o. 0008  görög különkiadás: fejezet 13 kötet 11 o. 0007  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 11 o. 0008  spanyol különkiadás fejezet 13 kötet 11 o. 0076  portugál különkiadás fejezet 13 kötet 11 o. 0076

		A Bizottság irányelve(1980. július 25.)a közvetlenül emberi fogyasztásra szánt olajok (étolajok) és zsírok (étkezési zsírok), valamint a hozzáadott olajokat és zsírokat tartalmazó élelmiszerek erukasav-tartalmának meghatározására vonatkozó közösségi vizsgálati módszerekről(80/891/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a közvetlenül emberi fogyasztásra szánt olajok (étolajok) és zsírok (étkezési zsírok), valamint a hozzáadott olajokat és zsírokat tartalmazó élelmiszerek erukasav-tartalma legmagasabb szintjének rögzítéséről szóló, 1976. július 20-i 76/621/EGK tanácsi irányelvre [1] és különösen annak 3. cikkére,mivel a 76/621/EGK irányelv 2. cikke előírja, hogy 1979. július 1-jétől az irányelv 1. cikkében említett termékek erukasav-tartalma a zsírkomponens összes zsírsavtartalmára számolva nem haladhatja meg az 5 %-ot;mivel a 76/621/EGK irányelv 3. cikke előírja, hogy az erukasav-tartalmat közösségi vizsgálati módszer alkalmazásával kell meghatározni;mivel az olajos magvak mintavételéről és a minták csökkentéséről, valamint az olaj-, a szennyeződés- és a nedvesség-tartalmának a meghatározásáról szóló, 1968. szeptember 23-i 1470/68/EGK rendelet [2] a VI. mellékletben, a 72/77/EGK rendelet [3] által bevezetett módon szabályozza a repce- és az olajrepce-magok erukasav-tartalmának a meghatározására szolgáló vizsgálati módszert; mivel ezt a módszert szűrőmódszerként kell alkalmazni;mivel az olajokat és a zsírokat alkotó zsírsavak vizsgálatát átlagos körülmények között gáz-kromatográfiával kell végezni, nem lehet különbséget tenni az erukasav és más dokozénsav-izomerek, például a cetolsav között;mivel meg kell határozni az erukasav-tartalmat az olajokban és a zsírokban és az olyan hozzáadott olajat vagy zsírt tartalmazó élelmiszerekben, amelyek cetolsavat vagy egyéb dokozénsav-izomert tartalmazhatnak;mivel nem kell meghatározni az erukasav-tartalmat az olyan olajokban és zsírokban, illetve az olyan, hozzáadott olajat vagy zsírt tartalmazó élelmiszerekben, amelyekben – a szűrőmódszer alkalmazását követően – az összes dokozénsav- vagy ciszdokozénsav-tartalom nem haladja meg az 5 %-ot;mivel az erukasav-tartalom meghatározására alkalmazott pontosabb vizsgálati módszerek kidolgozásáig ez a vizsgálati módszer tekinthető a legalkalmasabbnak;mivel az ezen irányelvben meghatározott intézkedések összhangban vannak az Élelmiszerügyi Állandó Bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA tagállamok előírják, hogy a 76/621/EGK irányelv 1. cikkében említett termékek erukasav-tartalmának meghatározását a 2. cikkben meghatározott módon kell elvégezni.2. cikk(1) A szűrés céljaira az alábbi két paraméter valamelyikét kell meghatározni:a) az 1. cikkben említett termékek összes dokozénsav-tartalma az 1470/68/EGK rendelet VI. mellékletében meghatározott módszer alkalmazásával; vagyb) az 1. cikkben említett termékek összes ciszdokozénsav-tartalma az 1470/68/EGK rendelet VI. mellékletében meghatározott módszer alkalmazásával, a gáz-kromatográfia olyan körülmények között történő használatával, ahol a dokozénsav cisz- és transz-izomerjei elkülönülnek; az e célra alkalmas álló fázis, például a cianopropil-polisziloxán vagy a folyadékkristályok.(2) Ha az 1. cikkben említett termékekben, a zsírkomponens összes zsírsavtartalmára számítva,a) az (1) bekezdés a) pontja alapján meghatározott összes dokozénsav-tartalom; vagyb) az (1) bekezdés b) pontja alapján meghatározott összes ciszdokozénsav-tartalomnem haladja meg az 5 %-ot, nincs szükség további meghatározásra. Ellenkező esetben az erukasav-tartalmat az ezen irányelv mellékletében ismertetett módszerrel kell meghatározni.3. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1982. február 1-jéig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1980. július 25-én.a Bizottság részérőlÉtienne davignona Bizottság tagja[1] HL L 202., 1976.7.28., 35. o.[2] HL L 239., 1968.9.28., 2. o.[3] HL L 12., 1977.1.15., 11. o.--------------------------------------------------MELLÉKLETA KÖZVETLENÜL EMBERI FOGYASZTÁSRA SZÁNT OLAJOK (ÉTOLAJOK) ÉS ZSÍROK (ÉTKEZÉSI ZSÍROK), VALAMINT A HOZZÁADOTT OLAJAT VAGY ZSÍRT TARTALMAZÓ ÉLELMISZEREK ERUKASAV-TARTALMÁNAK A MEGHATÁROZÁSAI. BEVEZETÉS1. A MINTA ELŐKÉSZÍTÉSE1.1. Általános megjegyzésekA laboratóriumi vizsgálatra beküldött minta tömege rendszerint 50 gramm, ha nincs szükség nagyobb mennyiségre.1.2. A minta előkészítéseA mintát vizsgálat előtt homogenizálni kell.1.3. EdényekAz így előkészített mintát légmentesen és páramentesen záró edényben kell tárolni.2. REAGENSEK2.1. Víz2.1.1. Ha vízre van szükség oldószerként, a hígításokhoz és a mosáshoz, desztillált vagy ioncserélt vizet, illetve ezekkel legalább egyenértékű tisztaságú vizet kell használni.2.1.2. Ha bármely más reagens meghatározása nélkül "oldat" vagy "hígítás" említése történik, ott vizes oldatról, illetve hígításról van szó.2.2. VegyszerekAz összes felhasznált vegyszernek – ellenkező előírás hiányában – analitikai minőségűnek kell lennie.3. ESZKÖZÖK3.1. A laboratóriumi felszerelés listájaA felsorolás csak a különleges felhasználásra szánt tételeket tartalmazza, a hozzá tartozó különleges előírásokkal.3.2. Analitikai mérlegAz "analitikai mérleg" kifejezés 0,1 mg vagy annál nagyobb mérési pontosságú mérlegre vonatkozik.4. AZ EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA4.1. EredményekA hivatalos vizsgálati jegyzőkönyvben szereplő eredmény a legalább két meghatározásból kapott eredmény középértéke, amely megfelelően ismételhető.4.2. A százalékok számításaHa másképp nem határozták meg, az eredményeket a laboratóriumba érkezett minta összes zsírsavtartalmának a százalékában kell megadni (m/m).4.3. A tizedesjegyek számaAz így kifejezett eredményben a tizedesjegyek számát a módszer pontossága határozza meg.II. AZ ERUKASAV-TARTALOM MEGHATÁROZÁSA1. TÁRGY ÉS ALKALMAZÁSI TERÜLETA módszer az alábbiak erukasav-tartalmának meghatározására szolgál:i. a cetolsavat (a dokozénsav egy bizonyos cisz-izomerje, amely halolajokban fordul elő) tartalmazó olajok és zsírok; ésii. a dokozénsav transz- és cisz-izomerjeit tartalmazó hidrogénezett olajok és zsírok.2. MEGHATÁROZÁSAz erukasav-tartalom: a megadott módszerrel meghatározott erukasav-tartalom.3. VIZSGÁLATI ALAPELVAz olaj vagy a zsír zsírsavösszetevőinek metil-észtereit alacsony hőmérsékletű ezüstnitrátot tartalmazó vékonyréteg-kromatográfiával választjuk el egymástól és a mennyiségüket gázkromatográfiával határozzuk meg.4. REAGENSEK4.1. Frissen desztillált, peroxidmentes dietil-éter.4.2. n-hexán4.3. Szilikagél G a vékonyréteg-kromatográfiához.4.4. Szilikagél oszlopkromatográfiához.4.5. 200 g/liter ezüstnitrátoldat. Oldjunk fel 24 g ezüstnitrátot vízben és egészítsük ki vízzel 120 ml-re.4.6. 5 mg/ml erukasav-metilészter-oldat. Oldjunk fel 50 mg metil-erukátot néhány ml n-hexánban és hígítsuk fel n-hexánnal 10 ml-re.4.7. 0,25 mg/ml tetrakozán-metilészter belső standard oldat. Oldjunk fel 25 mg metil-tetrakozanoátot néhány ml n-hexánban (a 4.6. pont szerint), és hígítsuk fel n-hexánnal 100 ml-re.4.8. Futtatószer. Toluol: n-hexán 90: 10 (térfogatszázalék).4.9. 2,7 diklór-fluoreszcein-oldat, 0,5 g/liter. Melegítés és keverés mellett oldjunk fel 50 mg 2,7 diklór-fluoreszcein-oldatot 100 ml 50 %-os vizes metanolban.5. ESZKÖZÖK5.1. A vékonyréteg-kromatográfiához különösen az alábbi laboratóriumi felszerelésekre van szükség:5.1.1. fagyasztószekrény, amely a futtatókádat és annak tartalmát mínusz 20 és mínusz 25 °C közötti hőmérsékleten tudja tartani;5.1.2. 200 x 200 mm-es üveglapok;5.1.3. UV lámpa;5.1.4. körülbelül 200 mm hosszú és 10 mm belső átmérőjű üvegoszlopok üveggyapottal vagy üvegszűrőkkel, vagy kis tölcsérek üvegszűrőkkel;5.1.5. applikátor, az oldatok TLC lemezekre vékony csíkok vagy sávok formájában történő felhordásához;5.2. elektronikus integrátorral ellátott gázkromatográf a 72/77/EGK bizottsági rendelet VI. mellékletének III. címében leírtak szerint.6. MÓDSZER6.1. A zsírsav-metilészterek előállításaVegyünk a vizsgálni kívánt minta olaj vagy zsír összetevőjéből mintegy 400 mg-ot és készítsünk belőle – a 72/77/EGK bizottsági rendelet VI. mellékletének II.3. pontjában ismertetett módszer segítségével – egy olyan oldatot, amely 20–50 mg/ml zsírsav-metilésztert tartalmaz n-hexánban oldva.6.2. Vékonyréteg-kromatográfia6.2.1. A lemezek előkészítéseHelyezzünk 60 g szilikagélt (4.3.) egy 500 ml-es kerek fenekű üveglombikba, adjunk hozzá 120 ml ezüstnitrátoldatot (4.5.) és rázogassuk egy percen keresztül, amíg teljesen homogén szuszpenziót kapunk. A szuszpenziót a megszokott módon visszük fel a lemezekre; a réteg vastagsága megközelítőleg 0,5 mm legyen. A szuszpenzió mennyisége öt 200 x 200 mm-es lemez előkészítéséhez elegendő.Hagyjuk a lemezeket levegőn részlegesen megszáradni (lehetőleg úgy, hogy mintegy 30 percen át sötét helyen hagyjuk őket). A teljes szárításhoz és aktiváláshoz a lemezeket két és fél órára 100 °C-os termosztátba helyezzük. A lemezeket az aktiválás után amilyen gyorsan csak lehet, használjuk fel, vagy pedig gondosan tároljuk egy sötét szekrényben és felhasználás előtt ismételten aktiváljuk őket. (Megjegyzés: elegendő lehet a 110 °C-on, egy órán keresztül történő aktiválás is, ha ennek eredményeként a lemezek nem sötétednek meg). Használat előtt karcoljunk vonalakat a felkent rétegbe az oldalaktól és a lemezek tetejétől 10 mm-re, hogy csökkentsük a hívás során jelentkező szélhatást.6.2.2. A metil-észterek alkalmazásaAz applikátor segítségével (5.1.5.) helyezzünk a lemezekre a mintából készített metil-észter-oldatokból 50 μl mennyiséget (6.1.) egy keskeny sávban, a szélektől legalább 40 mm-re és az aljától 10 mm-re. Ehhez hasonló módon vigyünk fel az elkészített metil-észter-oldatból (6.1.) és a metil-erukát-oldatból (4.6.) egyforma mennyiséget tartalmazó oldatból 100 μl mennyiséget is. Különös gonddal ügyeljünk az oldatok felvitelekor, mert a réteg könnyen reped. (Megjegyzés: ha szükséges, 50 μl metil-erukát-oldatot (4.6.) is felvihetünk a lemezre, hogy könnyebb legyen az előhívás után a metil-erukát sávját azonosítani: lásd az ábrát). A metil-észterek felvitele után állítsuk a lemezt az aljával dietil-éterbe, amíg az éter körülbelül 5 milliméterrel feljebb nem hatol a minták felvitelének helyénél. Így a metil-észterek keskeny csíkban fognak koncentrálódni.6.2.3. A lemezek előhívásaÖntsünk futtatóoldatot (4.8.) a tartályba mintegy 5 mm vastagságban és a fedéllel lezárt tartályt helyezzük 25 °C-on vagy ahhoz a lehető legközelebb álló hőmérsékleten tartott mélyhűtő szekrénybe (5.1.1). (Bizonyos esetekben előnyös lehet a tartály kibélelése). Két óra elteltével a lemezt óvatosan helyezzük a tartályba, és engedjük az oldószert a lemez magasságának körülbelül a feléig-kétharmadáig felfutni. Vegyük ki a lemezt, nitrogénáram alatt lassan párologtassuk el belőle az oldószert. Tegyük vissza a lemezt a tartályba, és most engedjük a szert a lemez tetejéig felfutni. Az előbbiekben ismertetett módon vegyük ki a lemezt és nitrogénáramban szárítsuk meg, majd gondosan fröcsköljük be 2,7 diklórfluoreszcein-oldattal (4.9.).Tekintsük meg a lemezt ultraibolya fényben és a metil-erukát hozzáadásával megerősített minta nyomának összehasonlításával határozzuk meg a metil-erukátot tartalmazó csík helyét a mintában (lásd az ábrát).6.2.4. A metil-észter-frakciók elválasztásaA mintából származó metil-erukát-csíkot kaparjuk bele a lemezről egy 50 ml-es főzőpohárba, gondosan ügyelve a veszteségek elkerülésére. Hasonló módon vigyük át a csík alatt és felett elhelyezkedő szilikagélanyagot is egy másik 50 ml-es főzőpohárba. Ez a sáv fogja tartalmazni az összes többi zsírsav-metilészter-frakciót. Adjunk 10 ml metil-tetrakozanoát standard oldatot (4.7) és 10 ml dietil-étert (4.l) mindkét pohárba. Keverjük fel, majd a poharak tartalmát öntsük rá külön-külön a mintegy 1 g szilikagélt (4.4.) tartalmazó oszlopokra vagy tölcsérekre (5.1.4); három-négy 10 ml-es dietil-éter adaggal eluáljuk le a metil-észtereket. A szűrleteket kis lombikokban gyűjtsük. Enyhe nitrogénáram használatával a szűrleteket párologtassuk el amíg kicsi nem lesz a térfogatuk, majd a metil-észtereket helyezzük át kis hegyes végű üvegcsövekbe. Nitrogénáramban párologtatással távolítsuk el az összes oldószert oly módon, hogy a metil-észterek a csövek alján gyűljenek össze. A metil-észtereket oldjuk fel mintegy 25–50 μl n-hexánban (4.2.).6.3. Gázkromatográfia6.3.1. Kövessük a 72/77/EGK bizottsági rendelet VI. mellékletének III. címében ismertetett eljárást, és fecskendezzünk be 1–2 μl metil-észter-oldatokat, amelyeket i. a metil-erukátot tartalmazó frakcióból és ii. a többi metilált zsírsavat tartalmazó frakcióból nyertünk.6.3.2. Az elektronikus integrátorral számítsuk ki az alábbi csúcs alatti területeket:i. a metil-erukátot tartalmazó frakció kromatogrammjábóla) a metil-erukátot [E]b) a belső standardot [L1]c) a belső standardon kívül az összes metil-észter csúcs alatti területet [EF]ii. a maradék zsírsav metil-észtert tartalmazó frakció kromatogrammjábóla) a belső standardon kívül az összes metil-észter csúcs alatti területet [RF]b) a belső standardot [L2]7. AZ EREDMÉNYEK KISZÁMÍTÁSA7.1. Számítási módszer és képlet7.1.1. A minta erukasav-tartalmát annak metil-észterében kifejezve – mint az összes zsírsav metil-észter-százalékát –, az alábbi képlet adja meg:LEFRF× 100aholE, EF, RF, L1 és L2 a 6.3.2. pontban említett csúcsok alatti területek, szükség esetén a kalibrációs tényezőkkel korrigálva.Gyakorlati szempontból a fenti képletben megadott metil-erukát értékét az erukasavnak a mintában található összes zsírsav százalékában kifejezett szintjével egyenértékűnek vehetjük.7.1.2. Ha a csúcsok alatti területet százalékos értékben kapjuk meg, az EF és RF az alábbiak szerint számolható ki:EF = 100 –L1RF = 100 –L27.1.3. A számítási módszer (7.1.1.) azt feltételezi, hogy a mintában található tetrakozanoát-sav mennyisége elhanyagolható. Ha ebből a savból komoly mennyiség jelenléte mutatható ki, akkor a maradék zsírsav metil-észterek frakciójának kromatogrammjából nyert tetrakozanoátsav-értéket (L2) az alábbiak szerint kell csökkenteni:L2–T2haT=TPPésT2 = a mintából származó tetrakozánsav-metilészter csúcs alatti területe és az a terület, amely a maradék zsírsav-metilészterek frakciójának a kromatogrammjában a belső standardnak tulajdonított csúcs alatti terület részét képeziP2 = a visszamaradó frakció kromatogrammjából kapott palmitinsav-metilészter csúcs alatti területeT0 = az ezen irányelv 2. cikkében említett vizsgálati módszerrel meghatározott teljes zsírsavtartalom metil-észtereinek a kromatogrammjából nyert tetrakozánsav-metilészter csúcs alatti területeP0 = az ezen irányelv 2. cikkében említett vizsgálati módszerrel meghatározott teljes zsírsavtartalom metil-észtereinek a kromatogrammjából nyert palmitinsav-metilészter csúcs alatti területe.7.1.4. A képlet származtatásaA metil-erukátot tartalmazó frakció zsírsavtartalmának arányát a minta teljes zsírsavtartalmának százalékaként kifejezve az alábbiak szerint kapjuk meg:EFL1EFL1 + RFL2 × 100 | vagy | EFL1EFL1 + RFL2 × 100 |A metil-erukátot tartalmazó frakcióban az erukasav aránya az alábbiak szerint számítható:EEFEnnélfogva a minta erukasav-tartalmát az összes zsírsavtartalom százalékában az alábbi összefüggés adja meg:EFL1EFL1 + RFL2 ×EEF × 100 | vagy | EL1EFL1 + RFL2 × 100 |7.1.5. IsmételhetőségAz ugyanazon a mintán, egy időben vagy gyors egymásutánban, azonos körülmények között, ugyanazon személy által elvégzett két meghatározás eredménye közötti különbség nem haladhatja meg az eredmény 10 %-át vagy 0,5 grammot 100 gramm mintában, a magasabb érték figyelembevételével.+++++ TIFF +++++Vékonyréteg-kromatogramm az erukasav, a cetolsav és a dokozénsav transz-izomerei metilésztereinek a szétválasztásáról--------------------------------------------------