title: A Tanács 2009/71/Euratom irányelve ( 2009. június 25. ) a nukleáris létesítmények nukleáris biztonsági közösségi keretrendszerének létrehozásáról

text:
               2.7.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 172/18

      A TANÁCS 2009/71/EURATOM IRÁNYELVE

   (2009. június 25.)
   a nukleáris létesítmények nukleáris biztonsági közösségi keretrendszerének létrehozásáról
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 31. és 32. cikkére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára, amelyet az a Tudományos és Műszaki Bizottság által a tagállamok tudományos szakértői közül kijelölt személyek csoportjának véleményét követően és az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsággal folytatott konzultációt követően dolgozott ki (1),
   tekintettel az Európai Parlament véleményére (2),
   mivel:

               (1)

               Az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés (a továbbiakban: a Szerződés) 2. cikkének b) pontja a munkavállalók és a lakosság egészségének védelme érdekében egységes alapvető biztonsági előírások kidolgozásáról rendelkezik.

               (2)

               A Szerződés 30. cikke kimondja, hogy a Közösségen belül alapvető előírásokat kell megállapítani a lakosság és a munkavállalók egészségének az ionizáló sugárzásból eredő veszélyekkel szembeni védelmére vonatkozóan.

               (3)

               A munkavállalók és a lakosság egészségének az ionizáló sugárzásból származó veszélyekkel szembeni védelmét szolgáló alapvető biztonsági előírások megállapításáról szóló, 1996. május 13-i 96/29/Euratom tanácsi irányelv (3) alapvető biztonsági előírásokat állapít meg. Az irányelv rendelkezéseit különös jogszabályok egészítik ki.

               (4)

               Ahogy azt az Európai Közösségek Bírósága (a továbbiakban: a Bíróság) ítélkezési gyakorlatában (4) elismerte, a Közösség a tagállamokkal együtt, megosztva rendelkezik hatáskörökkel a nukleáris biztonságról szóló egyezmény (5) hatálya alá tartozó egyes területeken.

               (5)

               Ahogy azt a Bíróság ítélkezési gyakorlatában elismerte, a Szerződésnek az egészségvédelemre és biztonságra vonatkozó 3. fejezetében foglalt rendelkezések koherens egészet alkotva ruháznak jelentős mértékben hatásköröket a Bizottságra a lakosság és a környezet nukleáris szennyezésből eredő kockázatokkal szembeni védelme érdekében.

               (6)

               Ahogy azt a továbbiakban a Bíróság ítélkezési gyakorlatában elismerte, a Szerződés 2. cikkének b) pontjában a Közösségre ruházott, a lakosság és a munkavállalók egészségének védelme érdekében egységes biztonsági előírások megállapítására vonatkozó feladatok nem jelentik azt, hogy az ilyen előírások megállapítását követően a tagállamok nem írhatnak elő szigorúbb védelmet.

               (7)

               A radiológiai veszélyhelyzet esetén történő gyors információcserére vonatkozó közösségi szabályozásról szóló, 1987. december 14-i 87/600/Euratom tanácsi határozat (6) megállapította a tagállamok által radiológiai veszélyhelyzet esetén a lakosság védelme érdekében alkalmazandó értesítési és tájékoztatási keretet. A lakosságnak a radiológiai veszélyhelyzet esetén alkalmazandó egészségvédelmi intézkedésekről és a védekezés során irányadó magatartási szabályokról történő tájékoztatásáról szóló, 1989. november 27-i 89/618/Euratom tanácsi irányelv (7) kötelezettségeket határozott meg a tagállamok számára a lakosság radiológiai veszélyhelyzet esetén történő tájékoztatásával kapcsolatban.

               (8)

               A nukleáris létesítmények nukleáris biztonsága tekintetében a tagállamok által viselt nemzeti felelősség az az alapelv, amelyre a nemzetközi szinten kidolgozott nukleáris biztonsági szabályozás épül, amint azt a nukleáris biztonságról szóló egyezmény is megerősíti. Kívánatos, hogy ezen irányelv rendelkezései megerősítsék a nemzeti felelősség említett elvét, valamint a nukleáris létesítmények nukleáris biztonságáért az illetékes nemzeti szabályozó hatóság felügyelete alatt az engedélyest terhelő elsődleges felelősség elvét, továbbá a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóságok szerepét és függetlenségét.

               (9)

               Az egyes tagállamok vonatkozó nemzeti politikáiknak megfelelően dönthetnek energiaszerkezetükről.

               (10)

               Az ezen irányelv szerinti megfelelő nemzeti rendszer kidolgozásakor figyelembe kell venni a nemzeti sajátosságokat.

               (11)

               A tagállamok már végrehajtottak olyan intézkedéseket, amelyek lehetővé teszik számukra a nukleáris biztonság magas szintjének elérését a Közösségen belül.

               (12)

               Noha ezen irányelv elsősorban a nukleáris létesítmények nukleáris biztonságára vonatkozik, a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladék biztonságos kezeléséről is fontos gondoskodni, többek között tároló és a végleges elhelyezésre szolgáló létesítményekben.

               (13)

               A tagállamoknak – adott esetben – célszerű értékelniük a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség által megállapított vonatkozó biztonsági alapelveket (8), amelyeknek ezen irányelv végrehajtása során a tagállamok által betartandó gyakorlati keretrendszert kell képezniük.

               (14)

               Hasznos arra a folyamatra alapozni, amelynek keretében a területükön atomerőművel rendelkező tagállamok nemzeti biztonsági hatóságai a Nyugat-európai Nukleáris Hatóságok Szövetsége (WENRA) keretében együttműködnek, és számos biztonsági referenciaszintet megállapítottak az erőművek reaktoraira vonatkozóan.

               (15)

               Egy uniós magas szintű csoport létrehozására vonatkozó, a nukleáris biztonságról, valamint a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok biztonságos kezeléséről szóló 2007. május 8-i következtetésekben foglalt, Tanács általi felhívást követően a nukleáris biztonsággal és hulladékkezeléssel foglalkozó európai magas szintű csoport létrehozásáról szóló, 2007. július 17-i 2007/530/Euratom bizottsági határozattal létrejött a Nukleáris Biztonsággal Foglalkozó Európai Szabályozó Hatóságok Csoportja (ENSREG) (9), amelynek feladata a nukleáris biztonság területére vonatkozó közösségi célkitűzések eléréséhez való hozzájárulás.

               (16)

               Hasznos megállapítani az ezen irányelv végrehajtására vonatkozóan a tagállamok által a Bizottság részére benyújtandó jelentések egységes szerkezetét. Tekintettel tagjainak széles körű tapasztalataira, az ENSREG értékes hozzájárulást tudna nyújtani ebben a tekintetben, megkönnyítve ily módon a nemzeti szabályozó hatóságokkal folytatott konzultációt és együttműködést.

               (17)

               Az ENSREG 2008. október 15-i, 5. ülésén a nukleáris biztonságról szóló irányelv kidolgozásakor felhasználandó tíz alapelvet fogadott el, amint az 2008. november 20-i jegyzőkönyvében szerepel.

               (18)

               A nukleáris technológia új eredményeinek, az üzemeltetés során szerzett tapasztalatoknak és a biztonsággal kapcsolatos kutatásnak, valamint a szabályozási keretek fejlődésének köszönhetően tovább javulhat a biztonság. A biztonság fenntartása és erősítése iránti elkötelezettségnek megfelelően a tagállamoknak figyelembe kell venniük ezeket a tényezőket nukleáris programjuk kiterjesztésekor, vagy amikor első ízben határoznak az atomenergia használatáról.

               (19)

               A nukleáris létesítmények erőteljes biztonsági kultúrájának kialakítása a biztonságos működés megvalósításához szükséges biztonsági üzemeltetési alapelvek egyike.

               (20)

               A nukleáris biztonsággal kapcsolatos szaktudás és szakmai képességek fenntartásának és továbbfejlesztésének többek között a korábbi üzemeltetési tapasztalatokból levont tanulságokon, valamint adott esetben a módszertan és a tudomány új eredményeinek alkalmazásán kell alapulnia.

               (21)

               A múltban a tagállami önellenőrzésekre a NAÜ égisze alatt, a Nemzetközi Hatóság-felülvizsgálati Csoport (IRRT) vagy az Integrált Hatóság-felülvizsgálati Szolgálat (IRRS) missziói keretében végzett nemzetközi szakértői értékelésekhez szorosan kapcsolódva került sor. Az önértékelések elvégzésére és a missziók meghívására a tagállamok által önkéntes alapon, a nyitottság és az átláthatóság szellemében került sor. A jogi, szervezeti és szabályozási infrastruktúra önértékelésének és kapcsolódó szakértői értékelésének a tagállami rendszer erősítését kell céloznia, a tagállamoknak a saját területükön lévő nukleáris létesítményei nukleáris biztonságának a garantálását érintő hatáskörei elismerésével. Az önértékelés – amelyet nemzetközi szakértői értékelés követ – nem jelent ellenőrzést, sem auditot, hanem egy olyan kölcsönös tanulási mechanizmus, amely elfogadja a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóságok szervezetére és gyakorlataira vonatkozó eltérő megközelítéseket, miközben figyelembe veszi az adott tagállamban felmerülő azon szabályozási, műszaki és politikai kérdéseket, amelyek hozzájárulnak az erős nukleáris biztonsági rendszer garantálásához. A nemzetközi szakértői értékeléseket olyan alkalomnak kell tekinteni, amely lehetőséget teremt a szakmai tapasztalatok, a levont tanulságok és a bevált gyakorlatok cseréjére a nyitottság és az együttműködés szellemében, a szakértők adta tanácsok, nem pedig ellenőrzés vagy ítéletalkotás révén. Mivel az egyes tagállamok eltérő rendszerei tekintetében rugalmasságra és testreszabott megközelítésre van szükség, a tagállamok számára biztosítani kell a lehetőséget, hogy maguk határozhassák meg rendszerük azon részeit, amelyekre az adott szakértői értékelés kiterjed, a nukleáris biztonság folyamatos növelésének céljából.

               (22)

               A jogalkotás minőségének javításáról szóló intézményközi megállapodás (10) 34. pontjával összhangban a tagállamokat ösztönzik arra, hogy – a maguk számára, illetve a Közösség érdekében – készítsenek táblázatokat, amelyekben a lehető legpontosabban bemutatják az irányelv és az azt átültető intézkedések közötti megfelelést, és hogy e táblázatokat tegyék közzé,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1.   FEJEZET

      CÉLKITŰZÉSEK, FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK ÉS ALKALMAZÁSI KÖR

   1. cikk
   Célkitűzések
   Ezen irányelv célkitűzései a következők:

               a)

               közösségi keretrendszer létrehozása a nukleáris biztonság fenntartása, valamint a nukleáris biztonság és annak szabályozása folyamatos javításának előmozdítása céljából;

               b)

               annak biztosítása, hogy a tagállamok a magas szintű nukleáris biztonságra vonatkozóan megfelelő nemzeti előírásokat alkalmazzanak annak érdekében, hogy a munkavállalókat és a lakosságot megvédjék a nukleáris létesítmények ionizáló sugárzásából származó veszélyektől.

         2. cikk
   Hatály
   (1)   Ez az irányelv valamennyi, a 3. cikk 4. pontja szerinti engedély alapján működő békés célú nukleáris létesítményre alkalmazandó, valamennyi életciklusszakaszban, amelyre az engedély kiterjed.
   (2)   Ez az irányelv nem akadályozza a tagállamokat abban, hogy a közösségi joggal összhangban szigorúbb biztonsági intézkedéseket hozzanak az irányelv hatálya alá tartozó területen.
   (3)   Ez az irányelv kiegészíti a Szerződés 30. cikkében a nukleáris létesítmények nukleáris biztonsága tekintetében említett alapvető előírásokat, és nem sérti az alapvető biztonsági előírásokról szóló 96/29/Euratom tanácsi irányelvet.
   3. cikk
   Fogalommeghatározások
   Ezen irányelv alkalmazásában:
   1.   „nukleáris létesítmény”:

               a)

               dúsítóüzem, nukleáris üzemanyagot gyártó üzem, atomerőmű, újrafeldolgozó üzem, kutatóreaktor, kiégett fűtőelem tárolására szolgáló létesítmény; valamint

               b)

               radioaktív hulladék tárolására szolgáló, ugyanazon a telephelyen található és az a) alpontban felsorolt nukleáris létesítményekhez közvetlenül kapcsolódó létesítmények;

         2.   „nukleáris biztonság”: megfelelő üzemeltetési feltételek megvalósítása, balesetek megelőzése vagy a balesetek következményeinek enyhítése, amelyek eredményeként megvalósul a munkavállalóknak és a lakosságnak a nukleáris létesítmények ionizáló sugárzásából származó veszélyekkel szembeni védelme;
   3.   „hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság”: valamely tagállamban a nukleáris létesítmények nukleáris biztonsága szabályozásának területén kijelölt, az 5. cikkben említett hatóság vagy hatóságok rendszere;
   4.   „engedély”: valamely tagállam joghatósága alatt kiadott bármely olyan jogi dokumentum, amelynek célja a nukleáris létesítmények telephelyének kiválasztására, a létesítmények tervezésére, építésére, üzembe helyezésére, üzemeltetésére és leszerelésére vonatkozó felelősség átruházása;
   5.   „engedélyes”: az engedélyben meghatározott nukleáris létesítmény vonatkozásában általános felelősséggel bíró jogi vagy természetes személy.
   2.   FEJEZET

      KÖTELEZETTSÉGEK

   4. cikk
   Jogalkotási, szabályozási és szervezeti rendszer
   (1)   A tagállamok a nukleáris létesítmények nukleáris biztonságára vonatkozóan olyan nemzeti jogalkotási, szabályozási és szervezeti rendszert (a továbbiakban: a nemzeti rendszer) hoznak létre és tartanak fenn, amely megállapítja a hatásköröket és rendelkezik az érintett állami szervek közötti koordinációról. A nemzeti rendszer az alábbiak tekintetében állapít meg hatásköröket:

               a)

               nemzeti nukleáris biztonsági követelmények elfogadása. Elfogadásuk módjának és alkalmazásuk eszközének a meghatározása a tagállamok hatáskörébe tartozik;

               b)

               a nukleáris létesítmények engedélyezési rendszerének működtetése és a létesítmények engedély nélküli üzemeltetésének tilalma;

               c)

               nukleáris biztonsági felügyeleti rendszer működtetése;

               d)

               végrehajtási intézkedések, az üzemeltetés felfüggesztését és az engedély módosítását vagy visszavonását is beleértve.

         (2)   A tagállamok biztosítják az üzemeltetési tapasztalatok, az üzemelő nukleáris létesítmények biztonsági elemzéséből levont tanulságok, a technológiai fejlődés és a biztonsági kutatás eredményeinek figyelembevételével – amennyiben azok rendelkezésre állnak és relevánsak – a nemzeti rendszer fenntartását és szükség szerinti javítását.
   5. cikk
   Hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság
   (1)   A tagállamok hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóságot hoznak létre és tartanak fenn a nukleáris létesítmények nukleáris biztonsága terén.
   (2)   A tagállamok biztosítják, hogy a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság funkcionálisan elkülönüljön az atomenergia támogatása vagy felhasználása terén – a villamosenergia-termelést is beleértve – érdekelt bármely más szervtől vagy szervezettől a szabályozói döntéshozatal során az illetéktelen befolyástól mentes, tényleges függetlenségének biztosítása érdekében.
   (3)   A tagállamok biztosítják, hogy a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság rendelkezzen a 4. cikk (1) bekezdésében említett nemzeti rendszerrel, elsősorban a biztonsággal kapcsolatos kötelezettségei teljesítéséhez szükséges jogkörökkel, valamint emberi és pénzügyi erőforrásokkal. Ez magában foglalja az alábbiakhoz szükséges hatásköröket és erőforrásokat:

               a)

               az engedélyesek számára a nukleáris biztonságra vonatkozó nemzeti követelményeknek és az adott engedélyben szereplő feltételek teljesítésének megkövetelése;

               b)

               e teljesítés bemutatásának megkövetelése, a 6. cikk (2)–(5) bekezdése szerinti követelményeket is beleértve;

               c)

               e teljesítés ellenőrzése rendszeres hatósági értékelések és vizsgálatok révén; valamint

               d)

               hatósági végrehajtási intézkedések meghozatala, beleértve nukleáris létesítmények üzemeltetésének a felfüggesztését a 4. cikk (1) bekezdésében említett nemzeti szabályozói rendszerben meghatározott feltételekkel összhangban.

         6. cikk
   Az engedélyesek
   (1)   A tagállamok biztosítják, hogy a nukleáris létesítmények biztonsága tekintetében az engedélyes rendelkezzen az elsődleges felelősséggel. Ez a felelősség nem ruházható át.
   (2)   A tagállamok biztosítják, hogy a hatályos nemzeti rendszer írja elő a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság felügyelete alatt álló engedélyesek számára, hogy szisztematikus és ellenőrizhető módon rendszeresen értékeljék és ellenőrizzék, valamint folyamatosan javítsák – ésszerű mértékben – nukleáris létesítményeik nukleáris biztonságát.
   (3)   A (2) bekezdésben említett értékeléseknek ki kell terjedniük annak ellenőrzésére is, hogy érvényben vannak-e a balesetek megelőzése és azok következményeinek enyhítése érdekében hozott intézkedések, ideértve azon fizikai védelmi gátak és az engedélyes által alkalmazott azon adminisztratív védelmi eljárások ellenőrzését is, amelyek működésképtelensége esetén a munkavállalókat és a lakosságot jelentős mértékű ionizáló sugárzás érné.
   (4)   A tagállamok biztosítják, hogy a hatályos nemzeti rendszer írja elő az engedélyesek számára, hogy olyan irányítási rendszereket hozzanak létre és tartsanak fenn, amelyek kiemelten kezelik a nukleáris biztonságot, és amelyeket a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság rendszeresen ellenőriz.
   (5)   A tagállamok biztosítják, hogy a hatályos nemzeti rendszer írja elő az engedélyesek számára, hogy gondoskodjanak a nukleáris létesítmények nukleáris biztonságával kapcsolatos, az (1)–(4) bekezdésben megállapított kötelezettségeik teljesítéséhez szükséges pénzügyi és emberi erőforrások meglétéről.
   7. cikk
   A nukleáris biztonságra vonatkozó szaktudás és szakmai képességek
   A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a hatályos nemzeti rendszer írja elő, hogy valamennyi fél hozzon oktatási és képzési intézkedéseket a nukleáris létesítmények nukleáris biztonságát illetően felelősséggel rendelkező személyzet nukleáris biztonsággal kapcsolatos szaktudásának és szakmai képességeinek fenntartása és fejlesztése érdekében.
   8. cikk
   A nyilvánosság tájékoztatása
   A tagállamok biztosítják, hogy a nukleáris biztonság szabályozásával kapcsolatos információk a munkavállalók és a nyilvánosság rendelkezésére álljanak. Ez a kötelezettség magában foglalja annak biztosítását, hogy a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság a hatáskörébe tartozó területekről tájékoztassa a nyilvánosságot. Az információkat a nemzeti jogszabályoknak és a nemzetközi kötelezettségeknek megfelelően kell a nyilvánosság részére hozzáférhetővé kell tenni, amennyiben az nem veszélyeztet a nemzeti jogszabályokban vagy nemzetközi kötelezettségvállalásokban elismert egyéb érdekeket, többek között a védettséget.
   9. cikk
   Jelentéstétel
   (1)   A tagállamok első alkalommal legkésőbb 2014. július 22-ig, majd ezt követően háromévenként jelentést nyújtanak be a Bizottsághoz ennek az irányelvnek a végrehajtásáról, a nukleáris biztonságról szóló egyezmény szerinti felülvizsgálati és jelentéstételi ciklus kihasználásával.
   (2)   A Bizottság a tagállamok jelentései alapján jelentést terjeszt a Tanács és az Európai Parlament elé az ezen irányelv végrehajtása terén elért eredményekről.
   (3)   A tagállamok legalább tízévente megszervezik nemzeti rendszereik és hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóságaik önellenőrzését, és nemzeti rendszereik és/vagy hatóságaik vonatkozó része tekintetében nemzetközi szakértői értékelést kérnek, a nukleáris biztonság folyamatos javítása céljából. Valamennyi szakértői értékelés eredményét, amint rendelkezésre áll, jelenteni kell a tagállamoknak és a Bizottságnak.
   3.   FEJEZET

      ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

   10. cikk
   Átültetés
   (1)   A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2011. július 22-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el, és ezeknek a rendelkezéseknek minden későbbi módosítását.
   11. cikk
   Hatálybalépés
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   12. cikk
   Címzettek
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Luxembourgban, 2009. június 25-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         L. MIKO

      (1)  2009. június 10-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

      (2)  Az Európai Parlament 2009. április 22-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

      (3)  HL L 159., 1996.6.29., 1. o.

      (4)  C-187/87 (EBTH 1988, 5013. o.), C 376/90 (EBTH 1992, I-6153. o.), C 29/99 (EBTH 2002, I-11221. o.).

      (5)  HL L 318., 1999.12.11., 21. o.

      (6)  HL L 371., 1987.12.30., 76. o.

      (7)  HL L 357., 1989.12.7., 31. o.

      (8)  A NAÜ biztonsági alapelvei: biztonsági alapelvek, a NAÜ biztonsági normái, SF-1 sorozat (2006).

      (9)  HL L 195., 2007.7.27., 44. o.

      (10)  HL C 321., 2003.12.31., 1. o.


title: A Bizottság 2010/37/EU irányelve ( 2010. június 17. ) az édesítőszerek különleges tisztasági követelményeinek megállapításáról szóló 2008/60/EK irányelv módosításáról  (EGT-vonatkozású szöveg )

text:
               18.6.2010

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 152/12

         A BIZOTTSÁG 2010/37/EU IRÁNYELVE
   (2010. június 17.)
   az édesítőszerek különleges tisztasági követelményeinek megállapításáról szóló 2008/60/EK irányelv módosításáról
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel az élelmiszer-adalékanyagokról szóló, 2008. december 16-i 1333/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 30. cikke (5) bekezdésére,
   az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatósággal (EFSA) folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               Az édesítőszerek különleges tisztasági követelményeinek megállapításáról szóló, 2008/60/EK bizottsági irányelv (2) lefekteti azon édesítőszerekre vonatkozó tisztasági követelményeket, amelyek megtalálhatók az élelmiszerekben felhasználandó édesítőszerekről szóló, 1994. június 30-i 94/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (3) felsorolt élelmiszerekben.

               (2)

               Az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (EFSA) értékelte a neotám mint édesítőszer és ízfokozó biztonságosságával kapcsolatos információkat, és 2007. szeptember 27-én közzétette véleményét (4). A tervezett felhasználásmódok alapján indokoltnak ítélték ezen élelmiszer-adalékanyag használatának engedélyezését. Ezért szükséges előírásokat meghatározni az E 961 E-számmal ellátott élelmiszer-adalékanyagra.

               (3)

               Figyelembe kell venni a Codex Alimentariusban az élelmiszer-adalékanyagokra megállapított előírásokat és analitikai módszereket, amelyeket az élelmiszer-adalékanyagokkal foglalkozó közös szakértői bizottság (JECFA) szerkesztett meg. Fontos kiigazítani – különösen ahol indokolt – a különleges tisztasági követelményeket, hogy tükrözzék az egyes, adott esetben jelentőséggel bíró nehézfémekre vonatkozó határértékeket.

               (4)

               A 2008/60/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell.

               (5)

               Az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság véleményével,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   A 2008/60/EK irányelv I. melléklete ezen irányelv mellékletének megfelelően módosul.
   2. cikk
   (1)   A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2011. március 31-i hatállyal megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul megküldik a Bizottságnak.
   A tagállamok által elfogadott rendelkezéseknek hivatkozniuk kell erre az irányelvre, vagy hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozással együtt kell megjelenniük. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok megküldik a Bizottságnak nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az irányelv tárgykörében fogadnak el.
   3. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   4. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2010. június 17-én.

            a Bizottság részéről

            az elnök

         José Manuel BARROSO

      (1)  HL L 354., 2008.12.31., 16. o.

      (2)  HL L 158., 2008.6.18., 17. o.

      (3)  HL L 237., 1994.9.10., 3. o.

      (4)  Az élelmiszer-adalékanyagok és élelmiszerekhez adott tápanyagforrások tudományos testületének az Európai Bizottság kérésére készített tudományos szakvéleménye a neotámról mint édesítőszerről és ízfokozóról. The EFSA Journal (2007) 581, 1-43.

      MELLÉKLET
      A 2008/60/EK irányelv I. melléklete az E 959 bejegyzés után az alábbi E 961 bejegyzéssel egészül ki.

                     „E 961   NEOTÁM

                        Szinonimák

                     N-[N-(3,3-dimetilbutil)-L-α-aszpartil]-L-fenil-alanin 1-metil-észter,
                     N(N-3,3-dimetilbutil)-L-aszpartil)-L-fenil-alanin-metil-észter.

                        Meghatározás

                     A neotámot hidrogénnyomás alatt, az aszpartám és a 3,3,-dimetilbutiraldehid reakciójával állítják elő metanolban, palládium- vagy szénkatalizátor jelenlétében. Leválasztják és szűrés útján megtisztítják, mely során kovaföld használható. A desztillációval történő oldószermentesítés után a neotámot vízzel mossák, centrifugálással leválasztják, végül vákuumban megszárítják.

                     CAS-szám:

                     165450-17-9

                     Kémiai név

                     N-[N-(3,3-dimetilbutil)-L-α-aszpartil]-L-fenil-alanin 1-metil észter

                     Összegképlet

                     C20H30N2O5

                     Molekulasúly

                     378,47

                        Leírás

                     fehér-törtfehér por

                     Tartalom

                     Legfeljebb 97,0 %, szárazanyagra vonatkoztatva

                        Azonosítás

                     Oldhatóság

                     4,75 %-os (tömegszázalék) oldhatóság 60 °C-on vízben, oldható etanolban és etil-acetátban

                        Tisztaság

                     Víztartalom

                     Legfeljebb 5 % (Karl Fischer-módszer, 25 ± 5 mg mintanagyság)

                     pH

                     5,0–7,0 (0,5 %-os vizes oldat)

                     Olvadási tartomány

                     81 °C és 84 °C között

                     N-[(3,3-dimethylbutyl)-L-α-aszpartil]-L-fenilalanin

                     Legfeljebb 1,5 %

                     Ólom

                     Legfeljebb 1 mg/kg”


title: A Bizottság irányelve (1976. március 1.) a takarmányok hatósági ellenőrzésére szolgáló közösségi mintavételi módszerek meghatározásáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31976L0371

Hivatalos Lap L 102 , 15/04/1976 o. 0001 - 0007 finn különkiadás fejezet 3 kötet 7 o. 0041  görög különkiadás: fejezet 03 kötet 15 o. 0025  svéd különkiadás fejezet 3 kötet 7 o. 0041  spanyol különkiadás fejezet 03 kötet 10 o. 0037  portugál különkiadás fejezet 03 kötet 10 o. 0037

		A Bizottság irányelve(1976. március 1.)a takarmányok hatósági ellenőrzésére szolgáló közösségi mintavételi módszerek meghatározásáról(371/76/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a legutóbb a csatlakozási okmánnyal [1] módosított, a takarmányok hatósági ellenőrzésénél alkalmazandó közösségi mintavételi és analitikai módszerek bevezetéséről szóló, 1970. július 20-i tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 2. cikkére,mivel az említett irányelv előírja, hogy a takarmányok hatósági ellenőrzését, amelynek célja a takarmányok minőségére és összetételére vonatkozó törvényi, rendeleti, és közigazgatási rendelkezésekből eredő követelmények betartásának ellenőrzése, közösségi mintavételi és analitikai módszerek alkalmazásával kell végrehajtani;mivel első lépésként a takarmányok összetevőinek és adalékanyagainak, illetve, a mikroorganizmusok és peszticid szermaradványok kivételével az ezen takarmányokban esetlegesen előforduló nemkívánatos anyagoknak és termékeknek az ellenőrzését szolgáló mintavételi módszereket kell meghatározni;mivel az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a Takarmányok Állandó Bizottságának véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA tagállamok előírják, hogy a mikroorganizmusok és a peszticid maradványok kivételével a takarmányösszetevők, az adalékanyagok és a nemkívánatos anyagok, illetve termékek meghatározása tekintetében végzett, a takarmányok hatósági ellenőrzésére szolgáló mintavételezést, az ezen irányelv mellékletében előírt módszerek szerint kell végrehajtani.2. cikkA tagállamok legkésőbb 1977. január 1-jéig hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.3. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1976. március 1-jén.a Bizottság részérőlP. J. Lardinoisa Bizottság tagja[1] HL L 73., 1972.3.27., 14. o.[2] HL L 170., 1970.8.3., 2. o.--------------------------------------------------MELLÉKLETMINTAVÉTELI MÓDSZEREK1. CÉL ÉS ALKALMAZÁSI TERÜLETA takarmányok minőségének és összetételének hatósági ellenőrzésére szolgáló mintavételezést az alábbiakban leírt módszerek szerint kell elvégezni. Az így nyert mintákat a mintavételi tételek reprezentatív részének kell tekinteni.2. MINTAVÉTELI ELLENŐRÖKA mintavételezést a tagállamok által erre a feladatra felhatalmazott ellenőrök végzik.3. FOGALOMMEGHATÁROZÁSOKMintavételi tétel : egy egységet képező, vélelmezetten egységes tulajdonságokkal rendelkező termékmennyiség.Elemi minta : a mintavételi tétel egy pontjából vett mennyiség.Átlagolt minta : ugyanazon mintavételi tételből vett elemi minták összessége.Redukált minta : az átlagolt minta reprezentatív része, melyet osztási folyamaton keresztül nyernek az átlagolt mintából.Vizsgálati minta : a redukált minta, vagy a homogenizált átlagolt minta egy része.4. MINTAVÉTELI ESZKÖZÖK4.1. A mintavételi eszközöket olyan anyagokból kell készíteni, amelyek nem szennyezhetik a mintavételre kerülő termékeket. Ezeket az eszközöket a tagállamoknak hivatalosan is engedélyezniük kell.4.2. Szilárd takarmányok mintavételére ajánlott eszközök4.2.1. Kézi mintavétel4.2.1.1. Lapos fenekű, függőleges oldalú lapát.4.2.1.2. Nyílással vagy rekeszekkel rendelkező mintavételi szúrcsap. A mintavételi szúrcsap méretének összhangban kell lennie a mintavételi tétel jellemzőivel (a tartály mélysége, a göngyöleg nagysága, stb…), valamint a takarmány részecskeméretével.4.2.2. Gépi mintavételMozgásban lévő takarmányok mintavételére engedélyezett gépi eszközök használhatóak.4.2.3. MintaosztóA minta megközelítően egyenlő részekre való felosztására tervezett eszköz, amely elemi minták vételére, valamint redukált és vizsgálati minták elkészítésére is használható.5. MENNYISÉGI KÖVETELMÉNYEK5.A. A takarmányban egyenletesen eloszló anyagok és termékek ellenőrzésére vonatkozóan.5.A.1. Mintavételi tételA mintavételi tételnek olyan nagyságúnak kell lennie, hogy minden egyes összetevőjéből lehessen mintát venni.5.A.2. Elemi minták(a) Amennyiben az eredmény törtszám, felfelé kell kerekíteni a legközelebbi egész számig.(b) Azon göngyölegek vagy tartályok esetében, melyek nem haladják meg az 1 liter űrtartalmat vagy 1 kg tömeget, és azon blokkok vagy tömbök esetében, melyek nem haladják meg az 1 kg-os darabtömeget, egy eredeti göngyöleg, tartály, blokk vagy tömb tömegét kell növekménymintának venni.5.A.2.1. | Ömlesztett takarmányok: | Az elemi minták minimális száma: |5.A.2.1.1. | 2–5 metrikus tonnát meg nem haladó mintavételi tétel esetén | hét |+++++ TIFF +++++5.A.2.1.2. | 2–5 metrikus tonna fölötti mintavételi tétel esetén | |5.A.2.2. | Kiszerelt takarmányok: | A mintavételre kerülő göngyölegek minimális száma (b): |5.A.2.2.1. | 1 kg feletti göngyölegek esetén: |5.A.2.2.1.1. | 1–4 göngyölegig terjedő mintavételi tétel esetén: | minden göngyöleg |5.A.2.2.1.2. | 5–16 göngyölegig terjedő mintavételi tétel esetén: | négy |+++++ TIFF +++++5.A.2.2.1.3. | 16 göngyöleg feletti mintavételi tétel esetén: | |5.A.2.2.2. | 1 kg alatti göngyölegek esetén | négy |5.A.2.3. | Folyékony vagy félfolyékony takarmányok: | A mintavételre kerülő tartályok minimális száma (b): |5.A.2.3.1 | 1 liter feletti tartályok: |5.A.2.3.1.1. | 1–4 tartályig terjedő mintavételi tétel esetén: | minden tartály |5.A.2.3.1.2. | 5–16 tartályig terjedő mintavételi tétel esetén | négy |+++++ TIFF +++++5.A.2.3.1.3. | 16 tartály feletti mintavételi tétel esetén | |5.A.2.3.2. | 1 liter alatti tartályok | négy |5.A.2.4. | Takarmányblokkok és ásványtömbök: | A mintavételre kerülő blokkok és tömbök minimális száma (b) 25 egységnyi mintavételi tételenként egy blokk, illetve egy tömb, maximum 4 blokkig illetve tömbig |5.A.3. Átlagolt mintaMintavételi tételenként egy átlagolt minta vétele kötelező. A átlagolt mintát alkotó elemi minták összmennyisége nem lehet kevesebb az alábbiaknál:5.A.3.1. | Ömlesztett takarmányok | 4 kg |5.A.3.2. | Kiszerelt takarmányok: |5.A.3.2.1. | 1 kg feletti göngyölegek | 4 kg |5.A.3.2.2. | 1 kg alatti göngyölegek | 4 eredeti göngyöleg tartalmának súlya |5.A.3.3. | Folyékony vagy félfolyékony takarmányok: |5.A.3.3.1. | 1 liter feletti tartályok | 4 liter |5.A.3.3.2. | 1 liter alatti tartályok | 4 eredeti tartály tartalmának űrtartalma |5.A.3.4. | Takarmányblokkok vagy ásványtömbök: |5.A.3.4.1. | amennyiben egyenként 1 kg felettiek: | 4 kg |5.A.3.4.2. | amennyiben egyenként 1 kg alattiak: | 4 eredeti blokk vagy tömb súlya |5.A.4. Vizsgálati mintákAz átlagolt mintából szükség esetén osztással nyerjük a vizsgálati mintát. Legalább egy vizsgálati minta analízise kötelező. Az analizálásra kerülő vizsgálati minta mennyisége nem lehet kevesebb az alábbiaknál:Szilárd takarmányok: | 500 g |Folyékony vagy félfolyékony takarmányok: | 500 ml |5.B. A takarmányokban feltételezhetően egyenetlenül eloszló nemkívánatos anyagokra, illetve termékekre vonatkozóan, mint pl. az aflatoxinok, az anyarozs, a ricinus és a kenderfélék az egynemű takarmányokban [c] Az 5.A. pontban előírt módszerek az aflatoxinok, az anyarozs, a ricinus és a kenderfélék teljes értékű és kiegészítő takarmányokban történő ellenőrzése esetén alkalmazandóak..5.B.1. Mintavételi tétel: lásd az 5.A.1. pontot.5.B.2. Elemi minták5.B.2.1. Ömlesztett takarmányok: lásd az 5.A.2.1. pontot.5.B.2.2. | Kiszerelt takarmányok: | A mintavételre kerülő göngyölegek minimális száma: |5.B.2.2.1. | 1–4 göngyölegből álló mintavételi tétel esetén: | minden göngyöleg |5.B.2.2.2. | 5–16 göngyölegből álló mintavételi tétel esetén: | 4 |+++++ TIFF +++++5.B.2.2.3. | 16 göngyöleg feletti mintavételi tétel esetén: | |5.B.3. Átlagolt mintákAz átlagolt minták száma a mintavételi tétel nagyságának megfelelően változik. A mintavételi tételenként elkészített átlagolt minták minimális száma az alábbiakban látható. Az egyes átlagolt mintákat alkotó elemi minták összsúlyának minimum 4 kg-nak kell lennie.5.B.3.1. Ömlesztett takarmányokA mintavételi tétel metrikus tonnában megadott tömege: | A mintavételi tételenként esedékes átlagolt minták minimális száma: |1 tonnáig | 1 |1 és 10 tonna között | 2 |10 és 40 tonna között | 3 |40 tonna fölött | 4 |A mintavételi tétel nagysága göngyölegszámban megadva: | A mintavételi tételenként esedékes átlagolt minták minimális száma: |1 és 16 között | 1 |17 és 200 között | 2 |201 és 800 között | 3 |800 felett | 4 |5.B.3.2. 5.B.4. Vizsgálati mintákAz egyes átlagolt mintákból osztással nyerhetők a vizsgálati minták. Minden átlagolt mintából legalább egy vizsgálati minta analízise kötelező. Az analízisre kerülő vizsgálati minta súlya nem lehet 500 g-nál kevesebb.6. A MINTAVÉTELRE, A MINTÁK ELKÉSZÍTÉSÉRE ÉS KISZERELÉSÉRE VONATKOZÓ UTASÍTÁSOK6.1. Általános szabályokA mintákat a lehető leggyorsabban kell vételezni és elkészíteni, mindvégig ügyelve a szükséges óvintézkedések betartására, amelyek biztosítják azt, hogy a termék ne változzon meg, illetve ne szennyeződjön. A mintákkal közvetlenül érintkező eszközök, felületek és tartályok tiszták és szárazak legyenek.6.2. Elemi minták6.2.A. A takarmányban egyenletesen eloszló anyagok illetve termékek ellenőrzésére vonatkozóanA teljes mintavételi tételből véletlenszerűen, körülbelül egyforma nagyságú elemi mintákat kell venni.6.2.A.1. Ömlesztett takarmányokA mintavételi tételt képzeletben számos, megközelítően egyenlő részre kell felosztani. Az elemi minták számáról rendelkező 5.A.2. pontban meghatározott számú részt véletlenszerűen ki kell választani, és minden egyes részből legalább egy mintát kell venni.Adott esetben, a mintavételi tétel mozgatása közben (berakodáskor, illetve kirakodáskor) is végre lehet hajtani a mintavételt.6.2.A.2. Kiszerelt takarmányokMiután a mintavétel elvégzésére az 5.A.2. pont szerint kiválasztottuk az előírt számú göngyöleget, minden göngyöleg tartalmának egy részét szúrcsap vagy lapát segítségével ki kell venni. Ha szükséges, a göngyölegek egyenkénti kiürítése után is lehet mintákat venni.6.2.A.3. Homogén vagy homogenizálható folyékony vagy félfolyékony takarmányokMiután a mintavétel elvégzésére az 5.A.2. pont szerint kiválasztottuk az előírt számú tartályt, a tartályok tartalmát szükség esetén homogenizálni kell, és minden egyes tartályból ki kell venni egy bizonyos mennyiséget.Az elemi mintákat a tartályok kiürítésekor is lehet vételezni.6.2.A.4. Nem homogenizálható, folyékony vagy félfolyékony takarmányokMiután a mintavétel elvégzésére az 5.A.2. pont szerint kiválasztottuk az előírt számú tartályt, mintákat kell venni a különböző rétegekből.A tartályok tartalmának kiürítésekor is lehet mintákat venni, ám ebben az esetben az első frakciókat el kell önteni.A minta összesített űrtartalmának mindkét esetben legalább 10 liternek kell lennie.6.2.A.5. Takarmánytömbök és nyalósókMiután a mintavétel elvégzésére az 5.A.2. pont szerint kiválasztottuk a kívánt számú blokkot vagy tömböt, minden blokk vagy tömb egy részét kell venni.6.2.B. A takarmányokban feltételezhetően egyenetlenül eloszló nemkívánatos anyagok illetve termékek, mint pl.az aflatoxinok, anyarozs, ricinus és a kenderfélék ellenőrzésére vonatkozóan az egynemű takarmányokban.A mintavételi tételt a átlagolt mintákról szóló 5.B.3. pontban meghatározott számnak megfelelően több, megközelítően egyenlő részre kell felosztani. Amennyiben ez a szám nagyobb egynél, az 5.B.2. pontban meghatározott elemi minták összes számát megközelítőleg egyelően kell elosztani a különböző részeken. Ezután körülbelül egyenlő nagyságú mintákat kell venni [d] Kiszerelt takarmányok esetében a mintavételre kerülő anyagok tartalmának egy részét szúrcsap vagy lapát segítségével ki kell venni, miután – amennyiben szükséges – kiürítettük a göngyölegeket. oly módon, hogy az egyes részekből vett minták összmennyisége ne legyen kevesebb az egyes átlagolt mintákra nézve előírt minimális 4 kg-nál. A különböző részekből vett elemi mintákat nem kell összesíteni.6.3. Átlagolt minták elkészítése6.3.A A takarmányokban egyenletesen eloszló anyagok, illetve termékek ellenőrzésére vonatkozóanAz elemi minták összekeverésével kapunk egységes átlagolt mintát.6.3.B. A takarmányokban feltételezhetően egyenetlenül eloszló nemkívánatos anyagok vagy termékek, mint pl. az aflatoxinok, az anyarozs, a ricinus és a kenderfélék ellenőrzésére vonatkozóan az egynemű takarmányokbanA mintavételi tétel egyes részeiből vett elemi mintákat össze kell keverni, majd el kell készíteni az 5.B.3. pontban meghatározott számú mintát, ügyelve arra, hogy minden egyes átlagolt minta eredete feljegyzésre kerüljön.6.4. Vizsgálati minták elkészítéseMinden egyes átlagolt minta anyagát óvatosan össze kell keverni, hogy homogenizált mintát kapjunk. Ha szükséges, az átlagolt mintát osztó, illetve a negyedelő módszer segítségével le kell csökkenteni minimum 2 kg-ra, vagy 2 literre (redukált minta) [e] Az esetlegesen előforduló csomókat össze kell törni az egyes átlagolt mintákban külön-külön (ha kell, ki is lehet venni a csomókat, majd porlasztás után visszatenni a mintába)..Ezt követően legalább három, megközelítőleg azonos mennyiségű, az 5.A.4. vagy 5.B.4. pont mennyiségi követelményeihez igazodó vizsgálati mintát kell elkészíteni. Minden egyes vizsgálati mintát egy, a célnak megfelelő külön tartályba kell tenni. Minden szükséges óvintézkedést meg kell tenni a minta összetételének a szállítás vagy tárolás során előforduló esetleges megváltozásának, illetve a minta beszennyeződésének, vagy meghamisításának elkerülése érdekében.6.5. Vizsgálati minták csomagolásaA csomagokat tartalmazó tartályokat le kell pecsételni, és címkével kell ellátni azokat – a pecsétnek magában kell foglalnia a teljes címkét – oly módon, hogy a pecsét felsértése nélkül ne lehessen kinyitni a konténereket, illetve a csomagokat.7. MINTAVÉTELI JEGYZŐKÖNYVMinden egyes mintavételről jegyzőkönyvet kell vezetni, amely lehetővé teszi az egyes mintavételi tételek azonosítását.8. A MINTÁK CÉLÁLLOMÁSAMinden egyes átlagolt minta után legalább egy vizsgálati mintát kell késedelem nélkül elküldeni az erre kijelölt vizsgálati laboratóriumba, az analitikus számára szükséges információkkal együtt.--------------------------------------------------


title: A Bizottság 2011/78/EU irányelve ( 2011. szeptember 20. ) a 98/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv I. mellékletének a H-14 szerotípusú Bacillus thuringiensis subsp. israelensis AM65-52 törzsének hatóanyagként való felvétele céljából történő módosításáról  EGT-vonatkozású szöveg

text:
               21.9.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 243/7

         A BIZOTTSÁG 2011/78/EU IRÁNYELVE
   (2011. szeptember 20.)
   a 98/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv I. mellékletének a H-14 szerotípusú Bacillus thuringiensis subsp. israelensis AM65-52 törzsének hatóanyagként való felvétele céljából történő módosításáról
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel a biocid termékek forgalomba hozataláról szóló, 1998. február 16-i 98/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 16. cikke (2) bekezdésének második albekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A biocid termékek forgalomba hozataláról szóló 98/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 16. cikkének (2) bekezdésében említett 10 éves munkaprogram második szakaszáról szóló, 2007. december 4-i 1451/2007/EK bizottsági rendelet (2) megállapítja azon hatóanyagok jegyzékét, amelyeket a 98/8/EK irányelv I., IA., illetőleg IB. mellékletébe való felvételük lehetősége szempontjából meg kell vizsgálni. E jegyzékben szerepel a H-14 szerotípusú Bacillus thuringiensis subsp. israelensis.

               (2)

               Az 1451/2007/EK rendelet alapján és a 98/8/EK irányelv 11. cikkének (2) bekezdésével összhangban megtörtént a H-14 szerotípusú Bacillus thuringiensis subsp. israelensis AM65-52 törzsének értékelése az említett irányelv V. melléklete szerinti 18. terméktípusban, azaz a rovarölő, atkaölő és más ízeltlábúak elleni szerekben történő felhasználás vonatkozásában. A H-14 szerotípusú Bacillus thuringiensis subsp. israelensis SA3A törzse még értékelés alatt áll az említett terméktípusban való felhasználás tekintetében.

               (3)

               A tárgyban Olaszországot jelölték ki referens tagállamnak, amely az 1451/2007/EK rendelet 14. cikke (4) és (6) bekezdésének megfelelően 2008. július 11-én benyújtotta a Bizottságnak az illetékes hatóság jelentését és egy ahhoz kapcsolódó ajánlást.

               (4)

               A tagállamok és a Bizottság megvizsgálták az illetékes hatóság jelentését. Az 1451/2007/EK rendelet 15. cikkének (4) bekezdésével összhangban a vizsgálat eredményeit a Biocid Termékek Állandó Bizottsága 2011. május 6-án értékelő jelentésben foglalta össze.

               (5)

               Az elvégzett értékelésekből kitűnik, hogy a rovarölő, atkaölő és más ízeltlábúak elleni szerként felhasznált, a H-14 szerotípusú Bacillus thuringiensis subsp. israelensis AM65-52 törzsét tartalmazó biocid termékek várhatóan eleget tesznek a 98/8/EK irányelv 5. cikkében megállapított követelményeknek. Ennek megfelelően a H-14 szerotípusú Bacillus thuringiensis subsp. israelensis AM65-52 törzsét indokolt felvenni a hivatkozott irányelv I. mellékletbe.

               (6)

               Uniós szinten nem került sor az összes lehetséges felhasználási mód értékelésére. Ezért helyénvaló, hogy a tagállamok értékeljék azokat a felhasználási vagy expozíciós körülményeket, valamint a környezeti elemeket és a népességcsoportokat érintő azon kockázatokat, amelyek nem szerepeltek reprezentatív módon az uniós szintű kockázatértékelésben, továbbá a termékengedély megadásakor biztosítsák megfelelő intézkedések végrehajtását, illetve meghatározott feltételek előírását a megállapított kockázatok elfogadható szintre való csökkentése érdekében.

               (7)

               Az egyéni védőeszközök nélkül történő foglalkozásszerű felhasználás tekintetében feltárt potenciális kockázatok tükrében helyénvaló előírni, hogy a foglalkozásszerű felhasználásra vonatkozó termékengedély csak megfelelő egyéni védőeszközökkel történő felhasználásra legyen megadható, kivéve, ha a termék engedélyezése iránti kérelem igazolja, hogy a foglalkozásszerű felhasználókat érintő kockázatok más módon is elfogadható szintre csökkenthetők.

               (8)

               Az értékelésben ismertetett felhasználások eredményeképpen a táplálékbevitelen keresztül történő közvetett humán expozíció lehetősége miatt indokolt előírni, hogy adott esetben megvizsgálják, szükséges-e új maximális maradékanyag-határértékeket meghatározni, vagy a már meglévőket módosítani összhangban az állati eredetű élelmiszerekben előforduló farmakológiai hatóanyagok maradékanyag-határértékeinek meghatározására irányuló közösségi eljárásokról, a 2377/90/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről és a 2001/82/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, valamint a 726/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról szóló, 2009. május 6-i 470/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (3) vagy a növényi és állati eredetű élelmiszerekben és takarmányokban, illetve azok felületén található megengedett növényvédőszer-maradékok határértékéről, valamint a 91/414/EGK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2005. február 23-i 396/2005/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (4). Szükség van olyan intézkedések meghozatalára, amelyek megakadályozzák az alkalmazandó maximális maradékanyag-határértékek túllépését.

               (9)

               Ezen irányelv előírásait célszerű valamennyi tagállamban egyidejűleg alkalmazni, mivel így biztosítható a H-14 szerotípusú Bacillus thuringiensis subsp. israelensis AM65-52 törzsét tartalmazó biocid termékekkel kapcsolatos egyenlő bánásmód az uniós piacon, és általában véve így segíthető elő a biocid termékek piacának megfelelő működése is.

               (10)

               Egy adott hatóanyagnak a 98/8/EK irányelv I. mellékletébe való felvételét megelőzően célszerű elegendő időt hagyni arra, hogy a tagállamok és az érdekelt felek felkészülhessenek a felvételből fakadó új követelmények teljesítésére; ezzel egyúttal az is biztosítható, hogy a dokumentációt benyújtó kérelmezők teljes mértékben kihasználhassák azt a tízéves adatvédelmi időszakot, amely a 98/8/EK irányelv 12. cikke (1) bekezdése c) pontjának ii. alpontja alapján a felvétel napjával veszi kezdetét.

               (11)

               A felvételt követően indokolt elegendő időt hagyni arra, hogy a tagállamok végrehajtsák a 98/8/EK irányelv 16. cikkének (3) bekezdésében foglalt rendelkezéseket.

               (12)

               A 98/8/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell.

               (13)

               Az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a Biocid Termékek Állandó Bizottságának véleményével,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   A 98/8/EK irányelv I. melléklete ezen irányelv mellékletének megfelelően módosul.
   2. cikk
   (1)   A tagállamok legkésőbb 2012. szeptember 30-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek.
   Ezeket a rendelkezéseket 2013. október 1-jétől alkalmazzák.
   A tagállamok által elfogadott rendelkezéseknek hivatkozniuk kell erre az irányelvre, vagy hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozással együtt kell megjelenniük. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok megküldik a Bizottságnak nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az irányelv tárgykörében fogadnak el.
   3. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   4. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2011. szeptember 20-án.

            a Bizottság részéről

            az elnök

         José Manuel BARROSO

      (1)  HL L 123., 1998.4.24., 1. o.

      (2)  HL L 325., 2007.12.11., 3. o.

      (3)  HL L 152., 2009.6.16., 11. o.

      (4)  HL L 70., 2005.3.16., 1. o.

      MELLÉKLET
      A 98/8/EK irányelv I. melléklete a következő bejegyzéssel egészül ki:

                     Szám

                     Közhasználatú név

                     IUPAC-név
                     Azonosító számok

                     A hatóanyag minimális tisztasága a forgalomba hozott biocid termékben

                     A felvétel napja

                     A 16. cikk (3) bekezdésének való megfelelés határnapja (nem vonatkozik a több hatóanyagot is tartalmazó termékekre, amelyek esetében a 16. cikk (3) bekezdésének való megfelelés határnapja az egyes hatóanyagokra vonatkozó rendelkezésekben meghatározott határnapokközül a legkésőbbi)

                     A felvétel lejárta

                     Terméktípus

                     Különös rendelkezések (1)

                     „46

                     A H-14 szerotípusú Bacillus thuringiensis subsp. israelensis AM65-52 törzse

                     Tárgytalan

                     Nincsenek releváns szennyeződések.

                     2013. október 1.

                     2015. szeptember 30.

                     2023. szeptember 30.

                     18

                     A termékengedélyezés iránti kérelemnek az 5. cikkel és a VI. melléklettel összhangban történő elbírálása során – amennyiben ez az adott termék esetében releváns – a tagállamok elvégzik azon felhasználási vagy expozíciós körülmények, valamint a környezeti elemeket és népességcsoportokat érintő azon kockázatok értékelését, amelyek nem szerepeltek reprezentatív módon az uniós szintű kockázatértékelésben.
                     A foglalkozásszerű felhasználásra engedélyezett termékeket megfelelő egyéni védőeszközökkel kell használni, kivéve, ha a termék engedélyezése iránti kérelem bizonyítja, hogy a foglalkozásszerű felhasználókat érintő kockázatok más módon is elfogadható szintre csökkenthetők.
                     A H-14 szerotípusú Bacillus thuringiensis subsp. israelensis AM65-52 törzsét tartalmazó olyan termékek esetében, amelyek használata során az élelmiszerekben vagy a takarmányokban maradékok képződhetnek az anyagból, a tagállamok megvizsgálják, hogy szükséges-e új maximális maradékanyag-határértékeket (MRL) meghatározni, vagy a már meglévőket módosítani összhangban a 470/2009/EK vagy a 396/2005/EK rendelettel, illetve meghoznak minden megfelelő kockázatcsökkentő intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy ne kerüljön sor az alkalmazandó MRL-ek túllépésére.”

         (1)  A VI. mellékletben előírt közös elvek alkalmazásához az értékelő jelentések tartalma és következtetései a Bizottság internetes oldalán olvashatók: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: A Tanács 2008/117/EK irányelve ( 2008. december 16. ) a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelvnek a Közösségen belüli ügyletekkel kapcsolatos adócsalás elleni küzdelem érdekében történő módosításáról

text:
               20.1.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 14/7

      A TANÁCS 2008/117/EK IRÁNYELVE

   (2008. december 16.)
   a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelvnek a Közösségen belüli ügyletekkel kapcsolatos adócsalás elleni küzdelem érdekében történő módosításáról
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 93. cikkére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2),
   mivel:

               (1)

               A hozzáadottérték-adóval (héa) kapcsolatos csalás jelentős hatást gyakorol a tagállamok adóbevételeire, és az indokolatlan termékmozgások és ésszerűtlenül alacsony árú termékek piacra bocsátása révén torzítja a belső piacon folytatott gazdasági tevékenységet.

               (2)

               Ezen típusú héacsalás egyik oka a Közösségen belüli ügyletekre vonatkozó héarendelkezések és különösen a Közösségen belüli termékértékesítések vonatkozásában a 2006/112/EK tanácsi irányelvben (3) létrehozott információcsere-rendszer hiányossága. Különösen az az idő akadályozza ezen információknak az adócsalás elleni küzdelem érdekében történő hatékony felhasználását, amely az adott ügylet és a rá vonatkozó információnak a héával kapcsolatos információcsere-rendszerben való továbbítása között telik el.

               (3)

               A héacsalás elleni küzdelem hatékonysága érdekében szükséges, hogy azon tagállam igazgatási szervei, amelyben a héakötelezettség keletkezik, egy hónapot meg nem haladó határidőn belül információval rendelkezzenek a Közösségen belüli termékértékesítésekről.

               (4)

               Annak érdekében, hogy az adatok keresztellenőrzése hasznos legyen az adócsalás elleni küzdelem szempontjából, biztosítani kell, hogy a Közösségen belüli ügyletek bevallása ugyanazon adómegállapítási időszakra történjen egyfelől az eladó, illetve a szolgáltatást nyújtó, másfelől a vevő, illetve a szolgáltatást igénybe vevő részéről.

               (5)

               Tekintettel a gazdasági szereplők környezetének és munkaeszközeinek fejlődésére, biztosítani kell számukra, hogy az adminisztratív terhek minimálisra csökkentése érdekében bevallási kötelezettségüknek egyszerű elektronikus eljárás útján tehessenek eleget.

               (6)

               A Közösség célkitűzései, azaz az adócsalás elleni küzdelem és a gazdasági szereplőkre nehezedő adminisztratív terhek csökkentése közötti egyensúly megőrzése érdekében helyénvaló biztosítani a tagállamok számára, hogy engedélyezhessék a gazdasági szereplők részére a Közösségen belüli termékértékesítésekre vonatkozó összesítő nyilatkozatok negyedévente történő benyújtását azokban az esetekben, amikor az ezekben szereplő összeg nem jelentős. Azoknak a tagállamoknak, amelyek fokozatosan kívánják bevezetni e javaslat alkalmazását, lehetőséget kell biztosítani arra, hogy – átmeneti jelleggel – magasabb szinten állapíthassák meg ezt az összeget. Hasonlóképpen biztosítani kell a tagállamok számára, hogy engedélyezhessék a gazdasági szereplők részére, hogy a Közösségen belüli szolgáltatásnyújtásokra vonatkozó adatokat negyedévente nyújtsák be.

               (7)

               A Bizottságnak az új rendelkezések alkalmazását követő egy év elteltével ki kell értékelnie az információcsere felgyorsításának a tagállamok héacsalás elleni fellépési képességére gyakorolt hatását és az opciókat, különösen annak eldöntése érdekében, hogy fenn kell-e tartani ezeket az opciókat.

               (8)

               Mivel a héacsalás elleni küzdelem érdekében tervezett intézkedés céljait a tagállamok, amelyeknek ez irányú intézkedései a többi tagállam által gyűjtött információktól függenek, nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért ez az intézkedés – valamennyi tagállam szükségszerű érintettsége miatt – közösségi szinten jobban megvalósítható, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében meghatározottak szerinti szubszidiaritás elvének megfelelően. Az e cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket.

               (9)

               Ezért a 2006/112/EK irányelvet ennek megfelelően módosítani kell.

               (10)

               A jogalkotás minőségének javításáról szóló intézményközi megállapodás (4) 34. pontjával összhangban a tagállamokat ösztönzik arra, hogy – a maguk számára, illetve a Közösség érdekében – készítsék el saját táblázataikat, amelyekben a lehető legpontosabban bemutatják az irányelv és az azt átültető intézkedések közötti megfelelést, és hogy e táblázatokat tegyék közzé,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   A 2006/112/EK irányelv a következőképpen módosul:

               1.

               A 64. cikkben a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
               „(2)   Az olyan, egy évnél hosszabb ideig folyamatosan tartó szolgáltatásnyújtás, amely után a 196. cikk alapján a szolgáltatás igénybevevőjének kell a héát megfizetnie, és amely ezalatt sem elszámolásnak, sem kifizetésnek nem képezi tárgyát, minden naptári év végén teljesítettnek tekintendő mindaddig, amíg a szolgáltatásnyújtás véget nem ér.
               A tagállamok bizonyos – az első albekezdésben említetteken kívüli – esetekben elrendelhetik, hogy az egy meghatározott időszakon keresztül történő folyamatos termékértékesítéseket és szolgáltatásnyújtásokat úgy kell tekinteni, mint amelyek legalább egyévenként teljesülnek.”

               2.

               A 66. cikk a következő albekezdéssel egészül ki:
               „Az első albekezdésben szereplő eltérés azonban nem alkalmazható azon szolgáltatásnyújtásokra, amelyek esetében a héát a 196. cikk alapján a szolgáltatás igénybevevője fizeti.”

               3.

               A 263. cikk helyébe a következő szöveg lép:
               „263. cikk
               (1)   Az összesítő nyilatkozatot minden egyes naptári hónapra vonatkozóan egy hónapnál nem hosszabb határidőn belül és a tagállamok által meghatározott eljárásoknak megfelelően kell összeállítani.
               (1a)   Mindazonáltal a tagállamok az általuk meghatározható feltételeknek és korlátoknak megfelelően engedélyezhetik az adóalanyoknak, hogy a negyedév végétől számított egy hónapnál nem hosszabb határidőn belül naptári negyedévekről nyújtsák be az összesítő nyilatkozatot, feltéve, hogy a 264. cikk (1) bekezdésének d) pontjában és a 265. cikk (1) bekezdésének c) pontjában meghatározott termékértékesítés negyedéves, héa nélkül számított összértéke sem az érintett negyedévre, sem a megelőző négy negyedév bármelyikére vonatkozóan nem haladja meg az 50 000 EUR-t vagy ennek nemzeti valutában kifejezett értékét.
               Az első albekezdésben biztosított opció alkalmazhatósága megszűnik azon hónap végétől, amelyben a 264. cikk (1) bekezdésének d) pontjában, valamint a 265. cikk (1) bekezdésének c) pontjában meghatározott termékértékesítés folyó negyedévre vonatkozó, héa nélkül számított összértéke meghaladja az 50 000 EUR-t vagy ennek nemzeti valutában kifejezett értékét. Ebben az esetben egy hónapnál nem hosszabb határidőn belül összesítő nyilatkozatot kell készíteni a negyedév kezdete óta eltelt hónapra vagy hónapokra.
               (1b)   A tagállamok 2011. december 31-ig az (1a) bekezdésben meghatározott összeget 100 000 EUR-ban vagy ezzel egyenértékű, nemzeti valutában kifejezett összegben is megállapíthatják.
               (1c)   A tagállamok az általuk meghatározható feltételeknek és korlátoknak megfelelően engedélyezhetik az adóalanyoknak, hogy a 264. cikk (1) bekezdésének d) pontjában említett szolgáltatásnyújtások vonatkozásában a negyedév végétől számított egy hónapnál nem hosszabb határidőn belül naptári negyedévekről nyújtsák be az összesítő nyilatkozatot.
               A tagállamok megkövetelhetik különösen a 264. cikk (1) bekezdésének d) pontjában említett termékértékesítést és szolgáltatásnyújtást egyaránt végző adóalanyoktól, hogy az összesítő nyilatkozatot az (1)–(1b) bekezdések alkalmazásából származó határidőn belül nyújtsák be.
               (2)   A tagállamok engedélyezik és előírhatják, hogy az (1) bekezdésben említett összesítő nyilatkozatot az általuk meghatározott feltételeknek megfelelően elektronikus fájlban nyújtsák be.”

               4.

               A 264. cikkben a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
               „(2)   Az (1) bekezdés d) pontjában említett összeget a 263. cikk (1)–(1c) bekezdésének megfelelően meghatározott azon összesítő nyilatkozat benyújtási időszakra vonatkozóan kell bevallani, amelynek során az adófizetési kötelezettség keletkezett.
               Az (1) bekezdés f) pontjában említett összeget a 263. cikk (1)–(1c) bekezdésének megfelelően meghatározott azon összesítő nyilatkozat benyújtási időszakra vonatkozóan kell bevallani, amelynek során a termékeket beszerző személy a korrekcióról értesítést kapott.”

               5.

               A 265. cikkben a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
               „(2)   Az (1) bekezdés c) pontjában említett összeget a 263. cikk (1)–(1b) bekezdésének megfelelően meghatározott azon összesítő nyilatkozat benyújtási időszakra vonatkozóan kell bevallani, amelynek során az adófizetési kötelezettség keletkezett.”

         2. cikk
   A Bizottság a tagállamoktól kapott információk alapján legkésőbb 2011. június 30-ig jelentést nyújt be arról, hogy milyen hatással van a 2006/112/EK irányelv 263. cikkének (1) bekezdése a tagállamoknak a Közösségen belüli termékértékesítéssel és szolgáltatásnyújtással kapcsolatos héacsalás elleni küzdelemre vonatkozó képességére, valamint arról, hogy mennyire hasznosak a 263. cikk (1a)–(1c) bekezdésében meghatározott opciók, és és a jelentés következtetéseinek függvényében megfelelő javaslatokat tesz.
   3. cikk
   (1)   A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2010. január 1-jéig megfeleljenek. Az említett rendelkezések szövegét, valamint az azok és ezen irányelv közötti megfelelést bemutató táblázatot haladéktalanul eljuttatják a Bizottsághoz.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   4. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
   5. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2008. december 16-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         R. BACHELOT-NARQUIN

      (1)  2008. december 4-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

      (2)  2008. október 22-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

      (3)  HL L 347., 2006.12.11., 1. o.

      (4)  HL C 321., 2003.12.31., 1. o.