title: Az Európai Parlament és a Tanács 2002/39/EK irányelve (2002. június 10.) a 97/67/EK irányelvnek a közösségi postai szolgáltatások verseny számára való további megnyitása tekintetében történő módosításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32002L0039

Hivatalos Lap L 176 , 05/07/2002 o. 0021 - 0025

		Az Európai Parlament és a Tanács 2002/39/EK irányelve(2002. június 10.)a 97/67/EK irányelvnek a közösségi postai szolgáltatások verseny számára való további megnyitása tekintetében történő módosításárólAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 47. cikke (2) bekezdésére, valamint 55. és 95. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére [3],a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően [4],mivel:(1) A közösségi postai szolgáltatások fejlesztéséről szóló, 1994. február 7-i állásfoglalásában [5] a Tanács a közösségi postai politika egyik fő célkitűzéseként azt jelölte meg, hogy össze kell egyeztetni a postai piac fokozatos és ellenőrzött liberalizálásának előmozdítását az egyetemes szolgáltatás biztosításának tartós garantálásával.(2) A közösségi postai szolgáltatások belső piacának fejlesztésére és a szolgáltatás minőségének javítására vonatkozó közös szabályokról szóló, 1997. december 15-i 97/67/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [6] közösségi szintű szabályozási keretet hozott létre a postai ágazat számára, amely olyan intézkedéseket foglal magában, mint az egyetemes szolgáltatás biztosítása, felső határok megállapítása azokra a postai szolgáltatásokra vonatkozóan, amelyeket a tagállamok egyetemes szolgáltatójuknak (szolgáltatóiknak) tarthatnak fenn, hogy megőrizzék az egyetemes szolgáltatást, és ütemterv meghatározása a piacnak a verseny számára való további megnyitásáról szóló döntések meghozatalára, azzal a céllal, hogy megteremtsék a postai szolgáltatások közös piacát.(3) A Szerződés 16. cikke kiemeli az általános gazdasági érdekű szolgáltatásoknak az Unió közös értékrendjében elfoglalt helyét, valamint a társadalmi és területi kohézió előmozdításában játszott szerepét. A cikk ezt követően megállapítja: gondoskodni kell arról, hogy ezek a szolgáltatások olyan elvek alapján és feltételek mellett működjenek, amelyek lehetővé teszik rendeltetésük teljesítését.(4) Az európai postai szolgáltatásokról szóló, 1999. január 14-i [7] és 2000. február 18-i [8] európai parlamenti állásfoglalás a postai szolgáltatások szociális és gazdasági jelentőségére, valamint annak szükségességére hívja fel a figyelmet, hogy fenntartsák az egyetemes szolgáltatás jó minőségét.(5) Ezen a téren úgy kell az intézkedéseket kialakítani, hogy a Közösségnek a Szerződés 2. cikke szerinti szociális feladatait, nevezetesen a foglalkoztatottság és a szociális védelem magas szintjét, mint célkitűzést szintén megvalósítsák.(6) A vidéki postai hálózat többek között a hegyi és szigeti térségekben alapvető szerepet tölt be a vállalkozások nemzeti, illetve globális gazdaságba való integrálásában, valamint a vidéki hegyi és szigeti térségek társadalmi kohéziójának szociális és foglalkoztatási szempontú fenntartásában. A hegyi és szigeti térségek vidéki postahivatalai továbbá alapvető infrastrukturális hálózatot képesek biztosítani, amely lehetővé teszi az új távközlési technológiákhoz való egyetemes hozzáférést.(7) Elnökségi következtetéseiben a 2000. március 23-án és 24-én Lisszabonban ülésező Európai Tanács két határozatot rögzített a postai szolgáltatásokra vonatkozóan, amelyben felkérte a Bizottságot, a Tanácsot és a tagállamokat, hogy saját hatáskörükön belül hozzanak intézkedéseket. A kért intézkedések a következők: először 2000 végéig meg kell fogalmazni a postai szolgáltatások akadályainak megszüntetését szolgáló stratégiát, másodszor pedig fel kell gyorsítani a liberalizációt az olyan területeken, mint a postai szolgáltatások, azzal a kifejezett céllal, hogy e szolgáltatások terén teljes mértékben működő piac jöjjön létre.(8) A lisszaboni Európai Tanács azt is alapvető fontosságúnak tartotta, hogy a belső piac és a tudásalapú gazdaság keretében teljes mértékben figyelembe vegyék a Szerződésnek az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokról és az ilyen szolgáltatások üzemeltetésével megbízott vállalkozásokról szóló rendelkezéseit.(9) A Bizottság átfogóan megvizsgálta a közösségi postai ágazat helyzetét, ezen belül megbízást adott az ágazaton belüli gazdasági, szociális és technológiai fejlődésről szóló tanulmányok készítésére, és széles körben konzultált az érdekelt felekkel.(10) A közösségi postai ágazatnak korszerű szabályozási keretre van szüksége, amelynek különösen a postai szolgáltatások belső piacának működését kell javítania. A jobb versenyképességnek lehetővé kell tennie, hogy a postai ágazat alternatív kommunikációs módszerek keretébe integrálódjon, és lehetővé kell tennie, hogy javuljon az egyre igényesebb felhasználóknak nyújtott szolgáltatások minősége.(11) Az alapvető cél, hogy az egész Közösségben egységesen megőrizzék a 97/67/EK irányelv 3. cikkével összhangban a tagállamok által meghatározott minőségi színvonalnak megfelelő egyetemes szolgáltatás tartós biztosítását, akkor érhető el, ha ezen a területen megőrzik a szolgáltatások fenntartásának lehetőségét és ugyanakkor a szolgáltatásnyújtás megfelelő mértékű szabadsága révén biztosítják a jó hatékonyság feltételeit.(12) A postai szolgáltatás egészére vonatkozóan középtávra előre jelzett keresletnövekedés segíthet ellensúlyozni a piaci részesedés elvesztését, amelyet az egyetemes szolgáltatóknak a piac további megnyitása következtében el kell szenvedniük, és ezáltal további védelmet jelent az egyetemes szolgáltatásra vonatkozóan.(13) A postai ágazaton belüli foglalkoztatást érintő változások legfontosabb mozgatóereje a technológiai fejlődés és a hatékonyság növelését ösztönző piaci nyomás; a változás fennmaradó mozgatóerői közül a piac megnyitása kisebb befolyást fog gyakorolni. A piac megnyitása hozzá fog járulni a postai piacok teljes kiterjedésének növekedéséhez, és az egyetemes szolgáltatók személyzeti állományának csökkentését, amely az ilyen intézkedéseknek (vagy a velük kapcsolatos várakozásoknak) tudható be, valószínűleg ellensúlyozni fogja a foglalkoztatásnak a magánüzemeltetők és az újonnan belépő piaci szereplők révén megvalósuló bővülése.(14) Helyénvaló közösségi szinten rendelkezni a levélpostai küldemények piacának fokozatos és ellenőrzött megnyitását rögzítő ütemtervről, amely elegendő időt biztosít az összes egyetemes szolgáltatónak ahhoz, hogy megvalósítsa azokat a további korszerűsítési és átszervezési intézkedéseket, amelyekre az új piaci körülmények mellett hosszú távú életképességének megőrzéséhez szüksége van. Megfelelő időre van szükség ahhoz is, hogy a tagállamok hozzáigazítsák szabályozói rendszereiket a nyitottabb környezethez. Ezért helyénvaló a további piaci liberalizációt illetően fokozatos megközelítést alkalmazni, amely jelentős, de ellenőrzött piaci liberalizációs lépésekben megnyilvánuló átmeneti szakaszokból áll, amelyeket felülvizsgálat és javaslat követ, amely adott esetben megerősíti a postai szolgáltatások belső piaca teljes megvalósításának határideje tekintetében a 2009-es időpontot, vagy a felülvizsgálat eredményei alapján meghatározza az e célok elérését szolgáló megfelelő cselekvési alternatívát.(15) Helyénvaló biztosítani, hogy a piaci liberalizáció következő szakaszai jelentős előrehaladást hozzanak és a tagállamok számára a gyakorlatban elérhetők legyenek, és ugyanakkor biztosítsák az egyetemes szolgáltatás folyamatos fennmaradását.(16) Az olyan szolgáltatások tömeghatárainak 2003-ban 100 grammra, 2006-ban pedig 50 grammra való általános csökkentése, amelyek az egyetemes szolgáltatók számára tarthatók fenn, és ehhez kapcsolódóan a külföldre szóló küldemények piacának teljes liberalizálása – az egyetemes szolgáltatás biztosításához szükséges mértékben lehetséges kivételekkel – viszonylag egyszerű és ellenőrzött, mégis jelentős további szakaszokat képviselnek.(17) A Közösségben az egyetemes szolgáltatók teljes postai bevételeinek átlagosan körülbelül 16 %-a származik az 50 gramm és 350 gramm közötti rendes levélküldeményekből, amelyből 9 % a 100 gramm és 350 gramm közötti rendes levélküldeményekből származik, míg az 50 gramm tömeghatár alatti, külföldre szóló levélküldemények az egyetemes szolgáltatók összes postai bevételének átlagosan további mintegy 3 %-át teszik ki.(18) A fenntartható szolgáltatásokra vonatkozóan, 2003-ban a leggyorsabb szabványkategória első súlyosztályában a levélküldeményre vonatkozó közszolgáltatói díj háromszorosában, 2006-ban pedig két és félszeresében meghatározott díjhatárt célszerű alkalmazni, adott esetben a 100 grammos, illetve 50 grammos tömeghatárok egyidejű alkalmazása mellett.(19) A címzett reklámküldemények piaca a legtöbb tagállamban már most is dinamikus és bővülő, jelentős növekedési kilátásokkal rendelkező piac, míg a többi tagállamban pedig jelentős növekedési lehetőségeket hordoz magában. A címzett reklámküldemények piaca hat tagállamban már nagyrészt nyitott a verseny előtt. A verseny következtében a szolgáltatás rugalmasságában és az árképzésben bekövetkező javulás az alternatív kommunikációs eszközökkel szemben erősítené a címzett reklámküldemények piaci pozícióját, ami viszont további következményként valószínűleg új postai küldeményfajták létrejöttét eredményezné és a teljes postai ágazat pozícióját erősítené. Az egyetemes szolgáltatás nyújtásához szükséges mértékben azonban biztosítani kell, hogy a címzett reklámküldemények a fenti tömeg- és díjhatárokon belül továbbra is a fenntartható szolgáltatások részét képezzék.(20) A külföldre szóló küldemények átlagosan az összes postai bevétel 3 %-át adják. A piac e részének megnyitása az összes tagállamban – az egyetemes szolgáltatás biztosításához szükséges kivételekkel – lehetővé tenné a különböző postai üzemeltetők számára, hogy minden külföldre szóló küldemény felvételét, feldolgozását és továbbítását végezzék.(21) A külföldről érkező, belföldre szóló küldemények piacának liberalizálása lehetőséget teremtene a 2003-ban bevezetendő 100 grammos és a 2006-ban bevezetendő 50 grammos határok megkerülésére a csoportos belföldi postai küldemények egy része feladási helyének megváltoztatásával, ami a liberalizáció hatásait beláthatatlanná tenné. A levélküldemények eredetének azonosítása további végrehajtási nehézségeket okozhatna. A rendes, külföldről érkező, belföldre szóló levélküldeményekre és a címzett reklámküldeményekre, akárcsak a rendes belföldi levélküldeményekre vonatkozóan, a 100 grammos és 50 grammos tömeghatár célszerűnek mutatkozik, mivel sem a fent említett módon, sem az egyes levélküldemények tömegének mesterséges növelése révén nem jelentkezik a rendelkezések megkerülésének kockázata.(22) A postai szolgáltatások belső piacának teljes elérését szolgáló további intézkedések ütemtervének rögzítése mind az egyetemes szolgáltatás hosszú távú életképessége, mind pedig a modern és hatékony postai szervezetek folyamatos fejlődése szempontjából fontos.(23) Helyénvaló továbbra is biztosítani a lehetőséget a tagállamoknak arra, hogy bizonyos postai szolgáltatásokat egyetemes postai szolgáltatójuk (szolgáltatóik) számára tartsanak fenn. Az ilyen szabályozás lehetővé teszi az egyetemes szolgáltatók számára, hogy tevékenységeiket és emberi erőforrásaikat a fokozottabb verseny követelményeihez igazítsák anélkül, hogy felborulna pénzügyi egyensúlyuk és ezáltal veszélybe kerülne az egyetemes szolgáltatás megőrzése.(24) Helyénvaló egyrészt meghatározni az új tömeg- és díjhatárokat, valamint azokat a szolgáltatásokat, amelyekre alkalmazhatók lesznek, másrészt további felülvizsgálatról és határozathozatalról rendelkezni, amely adott esetben megerősíti, hogy a 2009. év a postai szolgáltatások belső piacának teljes körű megvalósítására megszabott határidő, vagy a felülvizsgálat eredményei alapján meghatározza az e cél eléréséhez vezető cselekvési alternatívát.(25) A tagállam által elfogadott intézkedésekre vonatkozóan – beleértve kompenzációs alap létrehozását, az ilyen alap működésében bármilyen változtatást, az alap igénybevételét és az alapból teljesített kifizetést –, a tagállam vagy állami erőforrások a Szerződés 87. cikke (1) bekezdésének értelmében bármilyen formában támogatást nyújthatnak, amelyről a Bizottságot a Szerződés 88. cikkének (3) bekezdése szerint előzetesen értesíteni kell.(26) Lehetséges az egyetemes szolgáltatások területén a versenytársak számára olyan engedélyt kibocsátani, amely által kötelezettségük keletkezik az egyetemes szolgáltatás nyújtásában való közreműködésre.(27) A 97/67/EK irányelv rögzítette, hogy a tagállamoknak egy vagy több nemzeti szabályozó hatóságot kell kijelölniük a postai ágazat számára, amelyek jogilag elkülönültek és működési szempontból függetlenek a postai üzemeltetőktől. Tekintettel az európai postai piacok dinamikájára, el kell ismerni és elő kell mozdítani a nemzeti szabályozó hatóságok által betöltött fontos szerepet, különösen a fenntartott szolgáltatások tiszteletben tartásának biztosítására irányuló feladatot illetően, kivéve azokban a tagállamokban, ahol nincsenek fenntartott szolgáltatások. A 97/67/EK irányelv 9. cikke lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy túllépjék az irányelv célkitűzéseit.(28) Helyénvaló lehet, hogy a nemzeti szabályozó hatóságok az engedélyek bevezetését ahhoz a követelményhez kössék, amelynek értelmében az engedélyek jogosultjainak átlátható, egyszerű és olcsó eljárásokat kell fogyasztóik rendelkezésére bocsátaniuk a fogyasztói panaszok elbírálására függetlenül attól, hogy a panaszok az egyetemes szolgáltató(k)nak vagy az engedélyekkel rendelkező üzemeltetőknek, ezen belül az egyedi engedélyek jogosultjainak a szolgáltatásaira vonatkoznak. Helyénvaló lehet továbbá ezeket az eljárásokat valamennyi postai szolgáltatás felhasználója számára elérhetővé tenni, akár egyetemes szolgáltatásokról van szó, akár nem. Az eljárásoknak ki kell terjedniük a felelősségnek a postai küldemények elveszése és károsodása esetén történő megállapítására.(29) Az egyetemes szolgáltatók rendszerint nyújtanak olyan szolgáltatásokat – például vállalkozásoknak, különböző ügyfelek postájának gyűjtését végző közvetítőknek és csoportos feladást igénybevevő ügyfeleknek –, amelyek lehetővé teszik az ilyen ügyfelek számára, hogy a szabványos levélpostai szolgáltatáshoz képest más pontokon és más feltételek mellett kapcsolódjanak be a postai munkafolyamatba. Ennek során az egyetemes szolgáltatóknak a különböző harmadik személyek közötti viszonylatban, valamint harmadik személyek és az egyenértékű szolgáltatásokat nyújtó egyetemes szolgáltatók közötti viszonylatban is be kell tartaniuk az átláthatóság és a megkülönböztetés-mentesség elveit. E szolgáltatásokat azon magánügyfelek számára is elérhetővé kell tenni, akik hasonló körülmények között postáznak küldeményeket, mivel a szolgáltatások nyújtása során nem alkalmazható megkülönböztetés.(30) A Bizottságnak rendszeresen jelentéseket kell benyújtania az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak ezen irányelv alkalmazásáról, hogy tájékoztassa ezeket az intézményeket a postai szolgáltatások belső piacának fejlődéséről.(31) Helyénvaló a 97/67/EK irányelv hatályon kívül helyezését 2008. december 31-ig elhalasztani. A tagállamokban a 97/67/EK irányelvnek megfelelően létrehozott engedélyezési eljárásokat e határidő nem érinti.(32) A 97/67/EK irányelvet ezért megfelelően módosítani kell.(33) Ez az irányelv nem sérti a Szerződésnek a versenyről és a szolgáltatások nyújtásának szabadságáról szóló szabályai alkalmazását, amint ezt különösen a versenyszabályok postai ágazatban történő alkalmazásáról és a postai szolgáltatásokkal kapcsolatos egyes állami intézkedések értékeléséről szóló bizottsági közlemény [9] is kifejti,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 97/67/EK irányelv a következőképpen módosul:1. A 7. cikk helyébe a következő rendelkezés lép:"7. cikk(1) Az egyetemes szolgáltatás biztosításához szükséges mértékben a tagállamok továbbra is fenntarthatnak szolgáltatásokat az egyetemes szolgáltató(k) részére. Az ilyen szolgáltatások a belföldi levélküldemények és a külföldről érkező, belföldre szóló küldemények felvételére, feldolgozására, továbbítására és kézbesítésére korlátozódnak, függetlenül attól hogy a kézbesítés soron kívüli vagy sem, a következő tömeg- és díjhatárok között. A tömeghatár 2003. január 1-jétől 100 gramm, 2006. január 1-jétől pedig 50 gramm. E tömeghatárok 2003. január 1-jétől nem alkalmazhatók, ha az ár legalább a leggyorsabb szabványkategória első súlyosztályában a levélküldeményre vonatkozó közszolgáltatói díj háromszorosa, 2006. január 1-jétől kezdve pedig legalább e díj két és félszerese.A vakok és gyengén látók részére nyújtott ingyenes postai szolgáltatások esetén a tömeg- és díjkorlátozások alóli kivételek megengedettek.Az egyetemes szolgáltatás biztosításához szükséges mértékben a címzett reklámküldemény ugyanazon tömeg- és díjhatárokon belül továbbra is fenntartható.Az egyetemes szolgáltatás biztosításához szükséges mértékben, például ha a postai tevékenységek egyes ágazatait már liberalizálták, vagy a tagállambeli postai szolgáltatások egyedi jellemzői miatt, a külföldre szóló levélküldemény ugyanazon tömeg- és díjhatárokon belül továbbra is fenntartható.(2) A dokumentumcsere nem fenntartható szolgáltatás.(3) A Bizottság előretekintő tanulmányt készít, amelyben az egyes tagállamokra vonatkozóan értékeli, hogy a postai belső piac teljes körű megvalósítása 2009-ben milyen hatással lesz az egyetemes szolgáltatásra. A tanulmány következtetései alapján a Bizottság 2006. december 31-ig jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak egy javaslat kíséretében, amely adott esetben megerősíti, hogy a 2009. év a postai belső piac teljes körű megvalósításának határideje, vagy a tanulmány következtetései alapján meghatározza az esetleges egyéb intézkedést."2. a 12. cikk a következő francia bekezdésekkel egészül ki:"– ha az egyetemes szolgáltató különdíjakat alkalmaz például a vállalkozások, csoportos feladást igénybevevő ügyfelek és különböző ügyfelek postájának gyűjtését végző közvetítők esetében, az átláthatóság és a megkülönböztetés-mentesség elvét kell alkalmaznia a díjakra és a kapcsolódó feltételekre egyaránt. A díjak megállapításánál tekintetbe kell venni az egyedi postai küldemények felvétele, továbbítása, feldolgozása és kézbesítése tekintetében minden lehetséges szolgáltatást magában foglaló standard szolgáltatáshoz képest elmaradó költségeket, és a díjak – csakúgy, mint a kapcsolódó feltételek – egyenlően alkalmazandók mind a különböző harmadik személyek közötti viszonylatban, mind a harmadik személyek és az egyenértékű szolgáltatásokat nyújtó egyetemes szolgáltatók közötti viszonylatban. Minden ilyen díjat elérhetővé kell tenni az olyan magánügyfelek számára is, akik hasonló feltételek mellett postáznak küldeményeket,– tilos a fenntartott ágazaton kívül eső egyetemes szolgáltatásoknak a fenntartott ágazat szolgáltatásaiból származó bevételekből történő kereszttámogatása, kivéve ha ez a versenyterületen fennálló egyedi, egyetemes szolgáltatási kötelezettségek teljesítése miatt feltétlenül szükséges; az olyan tagállamok kivételével, ahol nincsenek fenntartott szolgáltatások, a nemzeti szabályozó hatóságok e célból megfelelő előírásokat fogadnak el és az ilyen intézkedésekről tájékoztatják a Bizottságot."3. a 19. cikk első és második albekezdése helyébe a következő szöveg lép:"A tagállamok biztosítják, hogy a szolgáltatást igénybe vevők panaszainak kezelésére átlátható, egyszerű és olcsó eljárásokat dolgozzanak ki, különösen az elveszés, a lopás, a sérülés, illetve a szolgáltatás minőségi szabványainak való meg nem felelés eseteire (beleértve a felelősség megállapítására irányuló eljárásokat olyan esetekben, amelyekben több üzemeltető érintett).A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy ezt az elvet alkalmazzák az olyan szolgáltatások kedvezményezettjeire is, amelyek:- kívül esnek az egyetemes szolgáltatás 3. cikkben meghatározott körén, és- az egyetemes szolgáltatás 3. cikkben meghatározott körébe tartoznak, de amelyeket nem az egyetemes szolgáltató nyújtja.A tagállamok intézkedéseket fogadnak el annak biztosítására, hogy ezek az eljárások lehetővé tegyék a viták méltányos és azonnali rendezését, indokolt esetben visszatérítési és/vagy kártérítési rendszer biztosításával."4. a 22. cikk harmadik albekezdésének helyébe a következő rendelkezés lép:"A nemzeti szabályozó hatóságok sajátos feladata az ezen irányelvből eredő kötelezettségek teljesítésének biztosítása és – szükség szerint – a fenntartott szolgáltatások tiszteletben tartásának biztosítására irányuló ellenőrzések és különleges eljárások megállapítása. Megbízhatók azzal a feladattal is, hogy biztosítsák a postai ágazatban a versenyszabályok betartását."5. A 23. cikk helyébe a következő rendelkezés lép:"23. cikkA 7. cikk sérelme nélkül, a Bizottság minden második évben, első alkalommal legkésőbb 2004. december 31-ig jelentést terjeszt az Európai Parlament és a Tanács elé, egyrészről az irányelv alkalmazásáról, beleértve az ágazat fejlődésére vonatkozó megfelelő tájékoztatást, különösen a gazdasági, társadalmi, foglalkoztatási és műszaki szempontokat tekintve, másrészről a szolgáltatás minőségéről. A jelentéshez adott esetben mellékelni kell az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak szóló javaslatokat."6. A 27. cikk helyébe a következő rendelkezés lép:"27. cikkEzen irányelv rendelkezései – a 26. cikk kivételével – 2008. december 31-én hatályukat vesztik, kivéve, ha a 7. cikk (3) bekezdésével összhangban más döntés születik. A 9. cikkben leírt engedélyezési eljárást ez az időpont nem érinti."2. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2002. december 31-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.3. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 2002. június 10-én.az Európai Parlament részérőlaz elnökP. Coxa Tanács részérőlaz elnökJ. Piqué I Camps[1] HL C 337., 2000. 11. 28., 220. o. ésHL C 180. E., 2001. 6. 26., 291. o.[2] HL C 116., 2001. 4. 20., 99. o.[3] HL C 144., 2001.5. 16., 20. o.[4] Az Európai Parlament 2000. december 14-i véleménye (HL C 232., 2001.8.17., 287. o.), a Tanács 2001. december 6-i közös álláspontja (HL C 110. E, 2002.5.7., 37. o.) és az Európai Parlament 2002. március 13-i határozata (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé). 2002. május 7-i tanácsi határozat.[5] HL C 48., 1994.2.16., 3. o.[6] HL L 15., 1998. 1. 21., 14. o.[7] HL C 104., 1999. 4. 14., 134. o.[8] HL C 339., 2000. 11. 29., 297. o.[9] HL C 39., 1998.2.6., 2. o.--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2000/59/EK irányelve (2000. november 27.) a hajókon keletkező hulladék és a rakománymaradványok fogadására alkalmas kikötői létesítményekről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32000L0059

Hivatalos Lap L 332 , 28/12/2000 o. 0081 - 0090

		Az Európai Parlament és a Tanács 2000/59/EK irányelve(2000. november 27.)a hajókon keletkező hulladék és a rakománymaradványok fogadására alkalmas kikötői létesítményekrőlAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 80. cikke (2) bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére [3],a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően [4], az egyeztetőbizottság által 2000. július 18-án jóváhagyott együttes szövegtervezet figyelembevételével,mivel:(1) A Közösség környezetvédelmi politikája a védelem magas szintjére irányul. Alapja az elővigyázatosság elve, a szennyező fizet elve, valamint a megelőzés elve.(2) A közösségi fellépés egyik fontos területe a tengeri szállítás esetében a tengerek szennyezésének csökkentése. Ez a nemzetközi egyezmények, kódexek és határozatok betartásával érhető el, az Egyesült Nemzetek Szervezete tengerjogi egyezményének a hajózás szabadságáról szóló rendelkezései, valamint a szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó közösségi jogi rendelkezések egyidejű, megfelelő fenntartásával.(3) A Közösséget komoly mértékben érinti a tengerek és a tagállamok partjainak a szennyezése, amit rakománymaradványok és a hulladék hajókról történő kiürítése okoz; különös gondot fordítanak a hajók által okozott környezetszennyezés megelőzéséről szóló 1973. évi nemzetközi egyezmény és az ahhoz csatolt 1978. évi jegyzőkönyv (Marpol 73/78) végrehajtására; a Marpol egyezmény szabályozza, hogy mely hajózási eredetű hulladékfajták kerülhetnek bele a tengeri környezetbe, valamint kötelezi a szerződő államokat arra, hogy a kikötőikben ezek befogadására alkalmas létesítményeket hozzanak létre. Valamennyi tagállam megerősítette a Marpol 73/78-at.(4) A hajókon keletkező hulladék és rakománymaradványok kibocsátásának csökkentésével fokozni lehet a tengeri környezet védelmét. Ezt a befogadólétesítmények létrehozásával és tényleges igénybevételével, valamint a végrehajtás szabályozásának javításával lehet elérni. A Tanács a tengeri közlekedés biztonságára vonatkozó közös politikáról [5] szóló, 1993. június 8-i állásfoglalásában elsőrendű fontosságú teendői közé sorolta a közösségi befogadólétesítmények létrehozásának és felhasználásának fejlesztését.(5) A Közösség kikötőiben és a tagállamok felségvizein történő hajózás tekintetében a hajózás biztonságára, a környezetszennyezés megelőzésére és a fedélzeti élet- és munkakörülményekre vonatkozó nemzetközi előírások végrehajtásáról (kikötő szerinti illetékes állam hatósága által végzett ellenőrzés) szóló, 1995. június 19-i 95/21/EK tanácsi irányelv [6] előírja, hogy a tengeri környezet biztonságára elfogadhatatlanul nagy veszélyt jelentő hajók nem futhatnak ki a tengerre.(6) A tenger szennyezésének a jellegéből következően országhatáron túli kihatásai vannak. Tekintetbe véve a szubszidiaritás elvét, a hajókra és kikötőkre vonatkozó közös környezeti előírások egész Közösségre kiterjedő biztosításának a közösségi szintű fellépés a leghatékonyabb módja.(7) Az arányosság elvét figyelembe véve a megfelelő jogi eszköz az irányelv, mivel keretet ad a környezetvédelmi szabványok egységes és kötelező tagállami alkalmazásának, ugyanakkor meghagyja mindegyik tagállamnak a jogot annak eldöntésére, hogy belső rendszerének milyen végrehajtási eszköz felel meg legjobban.(8) Biztosítani kell az olyan regionális megállapodásokkal való összhangot, mint a Balti-tenger térsége tengeri környezetének védelméről szóló 1974/1992. évi egyezmény.(9) A szennyezés megelőzésének hatékonyabbá tétele, valamint a verseny torzulásának elkerülése érdekében a környezetvédelmi követelményeket valamennyi hajóra alkalmazni kell, függetlenül attól, hogy azok milyen lobogó alatt hajóznak, valamint a Közösség valamennyi kikötőjében megfelelő befogadólétesítményeket kell rendelkezésre bocsátani.(10) A megfelelő befogadólétesítményeknek ki kell elégíteniük a környezetvédelem, valamint a felhasználók igényeit, a legnagyobb kereskedelmi hajótól egészen a legkisebb, kedvtelési célú kishajóig, anélkül, hogy az azokat használó hajóknál indokolatlan késedelmet okoznának. A megfelelő befogadólétesítmények hozzáférhetősége biztosításának kötelezettsége nagy mozgásteret hagy a tagállamoknak ahhoz, hogy a hulladék átvételét a legalkalmasabb módon szervezzék meg, és többek között azt is engedélyezi, hogy rögzített befogadólétesítményeket hozzanak létre, vagy szolgáltatókat jelöljenek ki, amelyek szükség esetén a hulladék fogadására alkalmas hordozható berendezéseket visznek a kikötőkbe. E kötelezettség magában foglalja az e berendezések megfelelő és rendeltetésszerű használatához szükséges valamennyi szolgáltatás és/vagy kapcsolódó intézkedés biztosításának kötelezettségét is.(11) A létesítmények megfelelését naprakész hulladékgazdálkodási tervvel lehet javítani, amelyet az érintett felekkel történő konzultáció alapján állítanak össze.(12) A kikötői befogadólétesítmények hatékonysága növelhető annak előírásával, hogy a hajók előzetesen jelentsék a használatukra vonatkozó igényüket. Az ilyen bejelentés egyben információt biztosít a hatékony hulladékgazdálkodási terv kidolgozásához. A halászhajókról és a legfeljebb 12 utas szállítására alkalmas, kedvtelési célú kishajókról származó hulladékot előzetes bejelentés nélkül is kezelhetik a kikötői befogadólétesítmények.(13) A hajókon keletkező hulladék tengerbe ürítésének mértéke csökkenthető annak megkövetelésével, hogy valamennyi hajó ürítse ki a hulladékot a kikötői befogadólétesítményekbe a kikötő elhagyása előtt. A tengeri szállítás zavartalan működése és a környezetvédelem érdekeinek összeegyeztetése érdekében ez alól a kötelezettség alól kivétel lehetséges, figyelemmel a fedélzeten e célra rendelt tárolókapacitás kielégítő voltára, a hulladék másik kikötőben, a tengeri kiürítés kockázata nélkül való kiürítésének lehetőségére, valamint a nemzetközi joggal összhangban elfogadott különleges ürítési követelményekre.(14) Tekintetbe véve a szennyező fizet elvét, a kikötői befogadólétesítmények költségei, beleértve a hajókon keletkező hulladék kezelésének és ártalmatlanításának költségeit, a hajókat terhelik. A környezetvédelem érdekében a díjrendszernek a hajókon keletkező hulladék kikötői befogadólétesítményekben való ürítésére kell ösztönöznie, a tengerbe való ürítéssel szemben. Ezt azzal lehet megkönnyíteni, hogy ha minden hajó hozzájárul a hulladékgazdálkodási költségekhez, hiszen ily módon mérsékelhetők a tengerbe ürítés gazdasági ösztönzői. Tekintetbe véve a szubszidiaritás elvét, a tagállamok, a nemzeti jogukkal és a jelenlegi gyakorlattal összhangban, fenntartják jogosultságukat annak megállapítására, hogy a kikötői befogadólétesítmények költségeinek fedezésére szolgáló rendszerbe beépítik-e, és ha igen, milyen mértékben, a hajók által ténylegesen kiürített mennyiséggel kapcsolatos díjakat. A létesítmények használati díjának méltányosnak, megkülönböztetéstől mentesnek és átláthatónak kell lennie.(15) A költségtérítési rendszerekben kedvező bánásmódot kell biztosítani azoknak a hajóknak, amelyeken kisebb mennyiségű hulladék keletkezik. Egységes kritériumok alkalmazása megkönnyítené az ilyen hajók azonosítását.(16) Az érintett felekre háruló indokolatlan terhek elkerülése érdekében a kikötőket gyakran és rendszeresen felkereső menetrend szerinti hajók mentesülhetnek az ezen irányelvből eredő egyes kötelezettségek alól, amennyiben megfelelő bizonyíték áll rendelkezésre a hulladék kiürítéséről és a díjak megfizetéséről.(17) A rakománymaradványokat a Marpol 73/78-nak megfelelően a kikötői befogadólétesítményekbe kell üríteni. A Marpol 73/78 alapján a rakománymaradványokat, amennyiben ez a tartálytisztítási követelmények betartása érdekében szükséges, a kikötői befogadólétesítményekbe kell üríteni. A kiürítés költségeit a befogadólétesítmény használója fizeti, akit általában az érintett felek közötti szerződéses megállapodás vagy más helyi megállapodás nevez meg.(18) Ezen irányelv betartásának ellenőrzéséhez célirányos ellenőrzések végzése szükséges. Az ilyen ellenőrzések számának, valamint a kiszabott bírságok mértékének elegendőnek kell lennie az ezen irányelv megsértésétől való visszatartáshoz. A hatékonyság és költségcsökkentés érdekében az ilyen ellenőrzéseket a 95/21/EK irányelv keretében kell végezni, amennyiben az említett irányelvet alkalmazni kell.(19) A tagállamoknak biztosítaniuk kell a megfelelő közigazgatási kereteket a kikötői befogadólétesítmények megfelelő működéséhez. A Marpol 73/78 szerint a nem megfelelő kikötői befogadólétesítményekkel kapcsolatos jelentéseket a Nemzetközi Tengerészeti Szervezethez (IMO) kell eljuttatni. Ugyanezt az információt tájékoztatás céljából egyidejűleg a Bizottsághoz is el kell juttatni.(20) A szennyező vagy a lehetséges szennyező hajók azonosítását szolgáló információs rendszer elősegítheti ezen irányelv végrehajtását, és hasznos lehet a végrehajtása értékelésénél is. Ehhez a Párizsi memorandummal létrehozott Sirenac tájékoztatási rendszer nagy mennyiségű kiegészítő információt nyújt.(21) Szükség van arra, hogy a tagállamok képviselőiből álló bizottság segítse a Bizottságot ezen irányelv hatékony alkalmazásában. Mivel az ezen irányelv végrehajtásához szükséges intézkedések a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozat [7] szerinti általános hatályú intézkedések, az ilyen intézkedéseket az említett határozat 5. cikkében előírt szabályozási eljárásnak megfelelően kell elfogadni.(22) Ezen irányelv egyes rendelkezéseit az említett eljárásnak megfelelően módosítani lehet, az irányelv alkalmazási körének bővítése nélkül, tekintettel a jövőbeni közösségi vagy IMO-intézkedésekre, ezek összehangolt végrehajtása céljából,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkCélEzen irányelv célja a hajókon keletkező hulladék és a rakománymaradványok fogadására alkalmas kikötői létesítmények létrehozásával és rendelkezésre bocsátásával az, hogy csökkentse a közösségi kikötőket használó hajókról a hajókon keletkező hulladéknak és rakománymaradványoknak a tengerbe való ürítését, különösen az illegális ürítést, elősegítve ezzel a tengeri környezet védelmét.2. cikkFogalommeghatározásokEzen irányelv alkalmazásában:a) "hajó": bármilyen típusú tengeri jármű, amely a tengeri környezetben üzemel, beleértve a hordszárnyas hajókat, a légpárnás hajókat, a tengeralattjárókat és az úszó munkagépeket;b) "Marpol 73/78": a hajók által okozott környezetszennyezés megelőzéséről szóló 1973. évi nemzetközi egyezmény és az ahhoz csatolt 1978. évi jegyzőkönyv (Marpol 73/78) ezen irányelv elfogadásakor hatályos formában;c) "hajókon keletkező hulladék": minden hulladék, beleértve a szennyvizet és a rakománymaradványokon kívüli egyéb maradványokat, amelyek a hajó üzemelése során keletkeznek, és a Marpol 73/78 I., IV. és V. mellékletének hatálya alá tartoznak, valamint a Marpol 73/78 V. mellékletének végrehajtásához kiadott iránymutatás szerinti, rakománnyal kapcsolatos hulladék;d) "rakománymaradványok": a hajó fedélzetén a raktérben vagy a tartályokban lévő rakomány maradványa, amely a be- és kirakodást, illetve a tisztítási műveletek elvégzését követően hátramarad, beleértve a be- és kirakodási többletet, valamint a kiömlő anyagokat is;e) "kikötői befogadólétesítmény": minden rögzített, úszó vagy mozgatható létesítmény, amely alkalmas a hajókon keletkező hulladék és rakománymaradványok fogadására;f) "halászhajó": a halak vagy más tengeri élőlények fogására kereskedelmi céllal használt vagy ahhoz felszerelt hajó;g) "kedvtelési célú kishajó": a bármilyen típusú, sportolásra vagy szabadidős célokra használt hajó, a meghajtási módjától függetlenül;h) "kikötő": az a hely vagy földrajzi terület, amelyet kiépítettek és berendezésekkel szereltek fel, ezzel lehetővé téve elsősorban a hajók fogadását, beleértve a halászhajókat és a kedvtelési célú kishajókat.A "hajókon keletkező hulladékot" és "rakománymaradványokat" a c) és d) pont meghatározásainak sérelme nélkül, a hulladékokról szóló, 1975. július 15-i 75/442/EGK tanácsi irányelv [8] 1. cikkének a) pontja értelmében hulladékként kell figyelembe venni.3. cikkHatályEzen irányelvet alkalmazni kell:a) valamennyi hajóra, amely valamely tagállam kikötőjében kiköt vagy ott üzemel, beleértve a halászhajókat és a kedvtelési célú kishajókat, függetlenül attól, hogy milyen zászló alatt hajóznak, kivéve a hadihajókat, illetve az állam tulajdonában lévő, vagy az állam által üzemeltetett haditengerészeti kisegítő vagy bármilyen egyéb hajót, amely az adott időpontban kizárólag kormányzati, és nem kereskedelmi jellegű feladatot lát el;b) a tagállamok valamennyi kikötőjére, amelyet általában az a) pont hatálya alá tartozó hajók keresnek fel.A tagállamok intézkedéseket tesznek annak biztosítására, hogy azok a hajók, amelyek ezen irányelv hatálya alól az (1) bekezdés a) pontja értelmében kivételt képeznek, a hajón keletkező hulladékukat és rakománymaradványaikat, amennyiben az ésszerű és megvalósítható, ezen irányelvnek megfelelő módon ürítsék ki.4. cikkKikötői befogadólétesítmények(1) A tagállamok a hajók szükségtelen feltartóztatása nélkül biztosítják a kikötőiket általában használó hajók igényeinek megfelelő kikötői befogadólétesítmények hozzáférhetőségét.(2) A befogadólétesítményeknek alkalmasaknak kell lenniük az adott kikötőt általában használó hajókon keletkező hulladék és rakománymaradványok típusainak és mennyiségeinek fogadására, tekintettel a kikötő felhasználóinak üzemeltetési igényeire, a kikötő méretére és földrajzi elhelyezkedésére, a kikötőbe érkező hajók típusára és a 9. cikkben meghatározott kivételekre.(3) A tagállamok a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) által elfogadott eljárásokkal összhangban eljárásokat állapítanak meg a kikötői befogadólétesítmények megfelelősége elégtelenségének a kikötő szerinti államnak való jelentésére.5. cikkHulladékgazdálkodási tervek(1) Az érintett felekkel, különösen a kikötőket használókkal vagy azok képviselőivel egyetértésben a 4., 6., 7., 10. és 12. cikkben meghatározott követelményekre tekintettel megfelelő hulladékgazdálkodási terveket kell kidolgozni és végrehajtani. Az ilyen tervek kidolgozására vonatkozó részletes követelményeket az I. melléklet határozza meg.(2) Az (1) bekezdésben említett hulladékgazdálkodási tervet ott, ahol azt a hatékonysági megfontolások megkövetelik, regionális keretekben lehet kidolgozni, valamennyi kikötő megfelelő szintű bevonásával, feltéve hogy a befogadólétesítmények iránti igény és ezek hozzáférhetősége minden egyes kikötő esetében meghatározott.(3) A tagállamok értékelik és jóváhagyják a hulladékgazdálkodási tervet, ellenőrzik annak végrehajtását, és legalább háromévente, valamint a kikötő működésében bekövetkező jelentős változásokat követően biztosítják az újbóli jóváhagyását.6. cikkJelentés(1) A Közösség területén található kikötő felé tartó hajó - a halászhajók és a legfeljebb 12 utas befogadására alkalmas, kedvtelési célú kishajók kivételével - parancsnoka a valóságnak megfelelően és pontosan kitölti a II. mellékletben található űrlapot, és az ott található adatokat bejelenti annak a hatóságnak vagy szervnek, amelyet erre a célra a kikötő szerinti tagállam kijelölt:a) legalább 24 órával a megérkezés előtt, ha az érkezési kikötő ismert; vagyb) amint az érkezési kikötő ismertté válik, ha ezek az adatok csak az érkezést megelőző 24 órán belül válnak ismertté; vagyc) legkésőbb az előző kikötőből való kifutás után, ha az út időtartama 24 óránál kevesebb.A tagállamok dönthetnek úgy, hogy az adatokat a kikötői befogadólétesítmények üzemeltetőjénél kell bejelenteni, amely aztán továbbítja azt az illetékes hatóságnak.(2) Az (1) bekezdésben meghatározott adatokat tartalmazó dokumentumokat legalább a legközelebbi érkezési kikötőbe való befutásig meg kell őrizni a fedélzeten, és kérésre a tagállamok hatóságainak rendelkezésére kell bocsátani.7. cikkA hajókon keletkező hulladék kiürítése(1) A közösségi kikötőbe befutó hajó parancsnoka a kikötő elhagyása előtt minden, a hajón keletkező hulladékot egy kikötői befogadólétesítménybe ürít ki.(2) Az (1) bekezdést figyelmen kívül hagyva a hajó a hulladék kiürítése nélkül a következő érkezési kikötőig haladhat, ha a 6. cikkel és a II. melléklettel összhangban közölt adatokból ez következik, vagyis elegendő e célra kijelölt tárolókapacitás áll rendelkezésére valamennyi, a hajón felhalmozódott és a kirakodási kikötőig tartó út alatt felhalmozódó, a hajón keletkező hulladék részére.Ha alapos ok van feltételezni, hogy a kirakodási kikötőben nem állnak rendelkezésre megfelelő befogadólétesítmények, vagy ha ismeretlen a következő kikötő, és ezért fennáll annak a veszélye, hogy a hulladékot a tengerbe ürítik, a tagállam meghozza a szükséges rendelkezéseket a tengeri szennyezés megakadályozása érdekében, szükség esetén úgy, hogy utasítja a hajót hulladékának a kikötő elhagyása előtt való kiürítésére.(3) A (2) bekezdést a nemzetközi joggal összhangban elfogadott, a hajókra vonatkozó szigorúbb követelmények sérelme nélkül kell alkalmazni.8. cikkA hajókon keletkező hulladékra kirótt díjak(1) A tagállamok biztosítják, hogy a hajókon keletkező hulladék fogadására alkalmas kikötői befogadólétesítmények költségeit, beleértve a hulladék kezelésének és ártalmatlanításának költségeit is, a hajóktól beszedett díjak fedezzék.(2) A kikötői befogadólétesítmények használatát fedező költségtérítési rendszer nem ösztönözheti a hajókat arra, hogy hulladékukat a tengerbe ürítsék. E célból a következő elveket kell alkalmazni, a halászhajók és a legfeljebb 12 utas befogadására alkalmas, kedvtelési célú kishajók kivételével, valamennyi hajóra:a) valamennyi, bármely tagállam kikötőjébe befutó hajó jelentős mértékben járuljon hozzá az (1) bekezdésben említett költségekhez, a létesítmények tényleges használatára való tekintet nélkül. E célt szolgáló rendelkezés lehet a díjnak a kikötőhasználati díjba való beépítése, vagy egy ettől különböző átalánydíj megállapítása. A díjakat, többek között, a hajó kategóriája, típusa és mérete tekintetében lehet differenciálni;b) a költségeknek azt a részét - ha van ilyen -, amelyet az a) pontban említett díj nem fedez, a hajó által ténylegesen kiürített, a hajókon keletkező hulladék típusai és mennyisége alapján fizetendő díj fedezi;c) a díjakat csökkenteni lehet, ha a hajó környezetgazdálkodása, szerkezeti felépítése, felszereltsége és üzemeltetése olyan, hogy a parancsnok bizonyítani tudja: a hajó csökkentett mennyiségű hulladékot termel.(3) Annak biztosítása érdekében, hogy a díjak méltányosak, átláthatóak és megkülönböztetéstől mentesek legyenek, valamint tükrözzék az igénybe vehető és - ha szükséges - a használt létesítmények és szolgáltatások tényleges költségeit, a kikötőt használók számára világosan érthetővé kell tenni a díjak összegét és az eljárást, amely alapján kiszámításuk megtörtént.(4) A Bizottság a 16. cikk (1) bekezdésében említett időponttól számított három éven belül jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és Tanácsnak, amelyben értékeli a (2) bekezdéssel összhangban elfogadott különféle költségtérítési rendszereknek a tengeri környezetre és a hulladékok eloszlására gyakorolt hatását. Ezt a jelentést a tagállamok illetékes hatóságaival és a kikötők képviselőivel közösen kell elkészíteni.A Bizottság, amennyiben szükséges, ezen értékelés figyelembevételével javaslatot nyújt be ezen irányelv módosításáról, amely szerint valamennyi hajó, amely bármely közösségi kikötőbe befut, az (1) bekezdésben említett költségek megfelelő hányadát, de legalább a költségek egyharmadát viseli, függetlenül a létesítmények tényleges használatától vagy ezzel egyenértékű hatásokkal járó más rendszer bevezetését.9. cikkMentességek(1) A menetrend szerint közlekedő és gyakori, rendszeres kikötői látogatást tevő hajókat, amennyiben kielégítő mértékű bizonyíték áll rendelkezésre a hulladék kiürítéséről és a díjak megfizetéséről valamely, a hajó útvonalába eső kikötőben, a 6. cikkből, a 7. cikk (1) bekezdéséből, valamint a 8. cikkből fakadó egyes kötelezettségek alól a tagállamok, amelyekben a szóban forgó kikötők találhatók, felmenthetik.(2) A tagállamok rendszeresen, de évente legalább egy alkalommal értesítik a Bizottságot az (1) bekezdéssel összhangban nyújtott mentességekről.10. cikkRakománymaradványok kiürítéseA közösségi kikötőbe befutó hajó parancsnoka a kikötő elhagyása előtt biztosítja a rakománymaradványoknak a kikötői befogadólétesítményekbe a Marpol 73/78 rendelkezéseivel összhangban való kiürítését. A rakománymaradványok kiürítésének díját a befogadólétesítmény használója fizeti.11. cikkVégrehajtás(1) A tagállamok biztosítják, hogy bármilyen hajó vizsgálat alá legyen vonható annak igazolására, hogy megfelel a 7. és 10. cikkben foglaltaknak, és hogy megfelelő számú ilyen vizsgálatot végeznek.(2) A halászhajók, valamint a legfeljebb 12 utas befogadására alkalmas, kedvtelési célú kishajók kivételével az ellenőrzéseknél a következő szabályok érvényesek:a) a tagállamok a hajók kiválasztásánál különös gondot fordítanak:- az olyan hajókra, amelyek nem teljesítették a 6. cikkben előírt jelentési előírásokat;- az olyan hajókra, amelyeknél a parancsnok által a 6. cikknek megfelelően átadott információ vizsgálata alapján más okok merültek fel annak vélelmezésére, hogy a hajó nem felel meg ezen irányelv követelményeinek;b) az ilyen ellenőrzést a 95/21/EK irányelv keretén belül lehet végezni, ha az említett irányelv alkalmazható; bármilyen keretek között folyik is az ellenőrzés, az említett irányelv szerint a hajók 25 %-át ellenőrizni kell;c) ha az illetékes hatóság nincs megelégedve ezen ellenőrzés eredményével, biztosítja, hogy a hajó addig ne hagyja el a kikötőt, amíg a hajón keletkezett hulladékot és rakománymaradványokat a 7. és 10. cikknek megfelelően kikötői befogadólétesítménybe nem üríti;d) amennyiben egyértelmű bizonyítéka van annak, hogy a hajó a 7. és 10. cikk betartása nélkül futott ki a tengerre, erről értesítik a következő érkezési kikötő illetékes hatóságát, és az ilyen hajó, a 13. cikkben említett szankciók alkalmazásának sérelme nélkül, nem kap engedélyt annak a kikötőnek az elhagyására, amíg meg nem történt az ezen irányelv hajó általi betartására vonatkozó részletes információk értékelése, mint például a 6. cikkel összhangban átadott információk pontossága tekintetében való kiértékelés.(3) A tagállamok a halászhajók és a legfeljebb 12 utas befogadására alkalmas, kedvtelési célú kishajók számára szükséges mértékű, ellenőrző eljárásokat állapítanak meg, hogy biztosítsák ezen irányelv vonatkozó követelményeinek a betartását.12. cikkKísérő intézkedések(1) A tagállamok:a) megteszik az összes szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy a hajóparancsnokok, a kikötői befogadólétesítmények üzemeltetői és az egyéb érintett személyek megfelelő tájékoztatásban részesüljenek az ezen irányelv alapján rájuk vonatkozó követelményekkel kapcsolatosan, és azoknak megfeleljenek;b) kijelölik a megfelelő hatóságokat és szerveket az ezen irányelvben foglalt feladatok teljesítésére;c) rendelkeznek arról, hogy érintett hatóságaik és kereskedelmi szervezeteik együttműködjenek ezen irányelv hatékony végrehajtásának biztosítása érdekében;d) biztosítják a hajóparancsnokok által a 6. cikkel összhangban átadott információk megfelelő ellenőrzését;e) biztosítják, hogy a kikötői befogadólétesítmények használatára vonatkozó formai követelmények egyszerűek és célravezetők legyenek, hogy a hajóparancsnokot a kikötői befogadólétesítmények használatára ösztönözzék, és elkerüljék a hajók aránytalanul hosszú megvárakoztatását;f) biztosítják, hogy a Bizottság megkapja a 4. cikk (3) bekezdésében említett, a kikötői befogadólétesítmények megfelelőségének elégtelenségeiről szóló feljegyzés egy másolatát;g) biztosítják, hogy a hajókon keletkező hulladék és rakománymaradványok kezelését, hasznosítását vagy ártalmatlanítását a 75/442/EGK irányelvvel és más, a hulladékra vonatkozó közösségi jogszabályokkal, különösen a hulladékolajok ártalmatlanításáról szóló, 1975. június 16-i 75/439/EGK tanácsi irányelvvel [9] és a veszélyes hulladékokról szóló, 1991. december 12-i 91/689/EGK tanácsi irányelvvel [10] összhangban végezzék;h) a nemzeti jogszabályaiknak megfelelően biztosítják, hogy a hajókon keletkező hulladék vagy rakománymaradványok kiürítésében vagy fogadásában érintett fél a szükségtelen késedelem miatt elszenvedett károk esetén kártérítési igényt érvényesíthessen.(2) A hajókon keletkező hulladék és a rakománymaradványok kiürítése a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet [11] 79. cikke értelmében szabad forgalomba bocsátásnak minősül. A vámhatóságok, a Közösségi Vámkódex 45. cikkével összhangban, nem követelik meg a gyűjtő vámáru-nyilatkozat benyújtását.(3) A tagállamok és a Bizottság együttműködnek a megfelelő, legalább az egész Közösségre kiterjedő tájékoztatási és ellenőrzési rendszer létrehozásában, abból a célból, hogy:- megkönnyítsék azon hajók azonosítását, amelyek a hajókon keletkező hulladékot és rakománymaradványokat nem ezen irányelvvel összhangban ürítették ki,- meggyőződjenek arról, teljesültek-e az ezen irányelv 1. cikkében kitűzött célok.(4) A tagállamok és a Bizottság együttműködnek a 8. cikk (2) bekezdésének c) pontjában említett hajók közös azonosító ismérveinek megállapításában.13. cikkSzankciókA tagállamok megállapítják az ezen irányelvnek megfelelően elfogadott nemzeti rendelkezéseik megsértésének szankciórendszerét, és megteszik a szükséges intézkedéseket a szankciók alkalmazásának biztosítására. Az így előírt szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.14. cikkSzabályozási bizottság(1) A Bizottságot a 93/75/EGK irányelv [12] 12. cikkének (1) bekezdése alapján létrehozott bizottság, a továbbiakban bizottság, támogatja.(2) Amennyiben hivatkoznak e bekezdésre, az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, tekintettel annak 8. cikke rendelkezéseire.Az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében megállapított időtartam három hónap.(3) A bizottság elfogadja eljárási szabályzatát.15. cikkMódosítási eljárásEzen irányelv mellékleteit, a 2. cikk b) pontjában lévő fogalommeghatározást, a Közösség jogi aktusaira való hivatkozásokat, valamint az IMO megállapodásokra való hivatkozásokat a 14. cikk (2) bekezdésében megállapított eljárásnak megfelelően lehet módosítani, annak érdekében, hogy összehangolják azokat a hatályba lépett közösségi vagy IMO-rendelkezésekkel, amennyiben az ilyen módosítás ezen irányelv hatályát nem terjeszti ki.Ezen túlmenően ezen irányelv mellékleteit is az említett eljárás alapján lehet módosítani, ha az ezen irányelvvel kialakított szabályozást javítani kell, amennyiben az ilyen módosítás ezen irányelv hatályát nem terjeszti ki.16. cikkVégrehajtás(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2002. december 28. előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Mindazonáltal, a 2. cikk c) pontjában említett szennyvízzel kapcsolatosan ezen irányelv alkalmazását a Marpol 73/78 IV. mellékletének hatálybalépését követően 12 hónapra felfüggesztik, tiszteletben tartva az ezen egyezményben az új és meglévő hajók között tett különbséget.(2) Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.17. cikkÉrtékelés(1) A tagállamok háromévente jelentést nyújtanak be a Bizottságnak ezen irányelv végrehajtásáról.(2) A Bizottság az (1) bekezdés rendelkezésének megfelelő tagállami jelentések alapján, szükség esetén javaslatokat is tartalmazó, ezen irányelv végrehajtásával kapcsolatos értékelő jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.18. cikkHatálybalépésEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.19. cikkCímzettekEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2000. november 27-én.az Európai Parlament részérőlaz elnökN. Fontainea Tanács részérőlaz elnökL. Fabius[1] HL C 271., 1998.8.31., 79. o. és HL C 148., 1999.5.28., 7. o.[2] HL C 138., 1999.5.18., 12. o.[3] HL C 198., 1999.7.14., 27. o.[4] Az Európai Parlament 1999. február 11-i (HL C 150., 1999.5.28., 432. o.), 1999. szeptember 16-án megerősített véleménye, a Tanács 1999. november 8-i közös álláspontja (HL C 10., 2000.1.13., 14. o.), és az Európai Parlament 2000. március 14-i határozata (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé). Az Európai Parlament 2000. szeptember 6-i határozata és a Tanács 2000. szeptember 14-i határozata.[5] HL C 271., 1993.10.7., 1. o.[6] HL L 157., 1995.7.7., 1. o. A legutóbb a 98/42/EK irányelvvel (HL L 184., 1998.6.27., 40. o.) módosított irányelv.[7] HL L 184., 1999.7.17., 23. o.[8] HL L 194., 1975.7.25., 39. o. A legutóbb a 96/350/EK bizottsági határozattal (HL L 135., 1996.6.6., 32. o.) módosított irányelv.[9] HL L 194., 1975.7.25., 23. o. A legutóbb a 91/692/EGK irányelvvel (HL L 377., 1991.12.31., 48. o.) módosított irányelv.[10] HL L 377., 1991.12.31., 20. o. A legutóbb a 94/31/EGK irányelvvel (HL L 168., 1994.7.2., 28. o.) módosított irányelv.[11] HL L 302., 1992.10.19., 1. o. A legutóbb a 955/1999/EK rendelettel (HL L 119., 1999.7.5., 1. o.) módosított rendelet.[12] HL L 247., 1993.10.5., 19. o. A legutóbb a 98/74/EK irányelvvel (HL L 276., 1998.10.13., 7. o.) módosított irányelv.--------------------------------------------------I. MELLÉKLETA KIKÖTŐK HULLADÉKGAZDÁLKODÁSI TERVEIVEL KAPCSOLATOS KÖVETELMÉNYEK(az 5. cikkben meghatározottak szerint)A tervek kidolgozásakor figyelembe kell venni valamennyi, a hajókon keletkező hulladékfajtát és rakománymaradványt, amely a kikötőt általában látogató hajókról származhat, a kikötő méreteit, valamint az adott kikötőbe érkező hajók típusait.A tervek a következőket foglalják magukban:- a kikötői befogadólétesítmények iránti igény felmérése, a kikötőbe általában befutó hajók igényeinek figyelembevételével,- a kikötői befogadólétesítmények típusának és kapacitásának leírása,- a hajókon keletkező hulladékok és rakománymaradványok fogadásának és összegyűjtési eljárásának részletes leírása,- a díjfizetési rendszer részletes leírása,- a kikötői befogadólétesítmények megfelelőségének elégtelenségeiről szóló jelentési eljárások,- a kikötő használóival, a hulladékgazdálkodással megbízott vállalkozókkal, a kikötő üzemeltetőivel és más érdekelt felekkel folytatott folyamatos konzultációs eljárások,- a fogadott és kezelt, hajókon keletkező hulladékok és a rakománymaradványok típusa és mennyisége.Ezenkívül a tervek a következőket tartalmazzák:- a vonatkozó jogszabályok összefoglalása és a kiürítés formai követelményei,- a terv végrehajtásáért felelős személyre vagy személyekre vonatkozó adatok,- a hulladék előkezelése és a kikötőben rendelkezésre álló felszerelés leírása, ha van ilyen,- a kikötői befogadólétesítmények tényleges használatára vonatkozó nyilvántartási módszer leírása,- a fogadott hajókon keletkező hulladék és rakománymaradványok mennyiségére vonatkozó nyilvántartási módszer leírása,- a hajókon keletkező hulladékok és rakománymaradványok ártalmatlanításának leírása.A fogadás, gyűjtés, tárolás, kezelés és ártalmatlanítás eljárásainak minden tekintetben meg kell felelniük egy olyan környezetgazdálkodási tervnek, amely alkalmas az e tevékenységekből eredő környezetterhelés fokozatos csökkentésére. Ez a megfelelőség vélelmezhető, ha az eljárások megfelelnek az ipari vállalkozásoknak a közösségi környezetvédelmi vezetési és hitelesítési rendszerben való önkéntes részvételéről szóló, 1993. június 29-i 1836/93/EGK tanácsi rendeletnek [1].Azok az információk, amelyeknek a kikötő valamennyi felhasználója számára elérhetőnek kell lenniük, a következők:- a hajókon keletkező hulladék és rakománymaradványok megfelelő elhelyezésének alapvető fontosságára való rövid utalás,- a kikötői befogadólétesítmények elhelyezkedése az egyes kikötőhelyekhez képest, vázlattal/térképpel együtt,- azoknak a hajókon keletkező hulladékoknak és rakománymaradványoknak a listája, amelyeket általában kezelnek,- kapcsolattartási helyek, üzemeltetők és a kínált szolgáltatások felsorolása,- a kiürítési eljárások leírása,- a díjfizetési rendszer leírása, és- a kikötői befogadólétesítmények megfelelőségének elégtelenségeiről szóló jelentési eljárások.[1] HL L 168., 1993.7.10., 1. o.--------------------------------------------------II. MELLÉKLET+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: A Bizottság 2004/94/EK irányelve (2004. szeptember 15.) a 76/768/EGK tanácsi irányelv módosításáról a IX. mellékletet illetően(EGT vonatkozású szöveg)

text:
               17.9.2004

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 294/28

      A BIZOTTSÁG 2004/94/EK IRÁNYELVE

   (2004. szeptember 15.)
   a 76/768/EGK tanácsi irányelv módosításáról a IX. mellékletet illetően
   (EGT vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel a kozmetikai termékekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1976. július 27-i 76/768/EGK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 4a. cikkének (1) bekezdésére,
   a kozmetikai termékek és fogyasztóknak szánt nem élelmiszer termékek tudományos bizottságával folytatott konzultációt követően,
   mivel:

               (1)

               A 76/768/EGK irányelv IX. mellékletének tartalmát ki kell alakítani, az állatkísérletek olyan alternatív módszereinek felsorolása céljából, amelyeket a Közös Kutatóközpont Alternatív Módszerek Validálásával Foglalkozó Európai Központja (European Centre for the Validation of Alternative Methods, ECVAM) jóváhagyott, és amelyek nem szerepelnek a veszélyes anyagok osztályozására, csomagolására és címkézésére vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló, 1967. június 27-i 67/548/EGK tanácsi irányelv (2) V. mellékletében.

               (2)

               Mivel az állatkísérletek nem helyettesíthetők teljes mértékben alternatív módszerrel, a IX. mellékletben említést kell tenni arról, hogy az alternatív módszer teljes mértékben vagy részben helyettesíti-e az állatkísérleteket.

               (3)

               A 76/768/EGK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell.

               (4)

               Jelenleg a 67/548/EGK tanácsi irányelv V. mellékletében felsoroltakon kívül nincsenek az ECVAM által jóváhagyott alternatív módszerek.

               (5)

               Az ebben az irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a kozmetikai termékek állandó bizottságának véleményével,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   Az ennek az irányelvnek a mellékletében szereplő szöveg bekerül a 76/768/EGK irányelv IX. mellékletébe.
   2. cikk
   (1)   A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2004. szeptember 21-ig megfeleljenek. Haladéktalanul közölniük kell a Bizottsággal a jelzett rendelkezések szövegét, valamint a jelzett rendelkezések és ezen irányelv megfelelési táblázatát.
   (2)   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (3)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   3. cikk
   Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetése utáni harmadik napon lép hatályba.
   4. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Készült Brüsszelben, 2004. szeptember 15-én.

            a Bizottság részéről

         Olli REHN

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 262., 1976.9.27., 169. o. A legutóbb a 2004/88/EK bizottsági irányelvvel (HL L 287., 2004.9.8., 5. o.) módosított irányelv.

      (2)  HL 196., 1967.8.16., 1. o. A legutóbb a 2004/73/EK irányelvvel (HL L 152., 2004.4.30., 1. o.) módosított irányelv.

      MELLÉKLET
      A következő szöveg kerül be a 76/768/EGK irányelv IX. mellékletébe:

            „IX. MELLÉKLET
            AZ ÁLLATKÍSÉRLETEK JÓVÁHAGYOTT ALTERNATÍV MÓDSZEREINEK JEGYZÉKE
            Ez a melléklet felsorolja azokat a rendelkezésre álló, a Közös Kutatóközpont Alternatív Módszerek Validálásával Foglalkozó Európai Központja (ECVAM) által jóváhagyott alternatív módszereket, amelyek megfelelnek ezen irányelv követelményeinek, és amelyek nincsenek felsorolva a veszélyes anyagok osztályozására, csomagolására és címkézésére vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló 67/548/EGK tanácsi irányelv V. mellékletében. Mivel az állatkísérletek nem helyettesíthetők teljes mértékben alternatív módszerrel, a IX. mellékletben említést kell tenni arról, hogy az alternatív módszer teljes mértékben vagy részben helyettesíti-e az állatkísérleteket.

                        Hivatkozási szám

                        Jóváhagyott alternatív módszerek

                        A helyettesítés jellege teljes vagy részleges

                        A

                        B

                        C”


title: A Bizottság 1999/15/EK irányelve (1999. március 16.) a gépjárművek és pótkocsijaik irányjelző lámpáira vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 76/759/EGK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéséhez történő hozzáigazításárólEGT vonatkozású szöveg.

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31999L0015

Hivatalos Lap L 097 , 12/04/1999 o. 0014 - 0032

		A Bizottság 1999/15/EK irányelve(1999. március 16.)a gépjárművek és pótkocsijaik irányjelző lámpáira vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 76/759/EGK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéséhez történő hozzáigazításáról(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a legutóbb a 98/91/EK irányelvvel [1] módosított, a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. február 6-i 70/156/EGK tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 13. cikke (2) bekezdésére,tekintettel a legutóbb Ausztria, Finnország és Svédország csatlakozási okmányával módosított, a gépjárművek és pótkocsijaik irányjelző lámpáira vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1976. július 27-i 76/759/EGK tanácsi irányelvre [3] és különösen annak 10. cikkére,(1) mivel a 76/759/EGK irányelv a 70/156/EGK irányelvvel létrehozott EK-típus-jóváhagyási eljárás egyik külön irányelve; mivel következésképpen, a 70/156/EGK irányelvben a járműrendszerekkel, alkatrészekkel és önálló műszaki egységekkel kapcsolatosan megállapított rendelkezések vonatkoznak a 76/759/EGK irányelvre;(2) mivel különösen a 70/156/EGK irányelv 3. cikkének (4) bekezdése és 4. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy minden külön irányelvhez a 70/156/EGK irányelv VI. melléklete alapján egy adatközlő lapot, továbbá egy típusbizonyítványt kell csatolni, annak érdekében, hogy a típus-jóváhagyási eljárás elektronikus módon lefolytatható legyen; mivel a 76/759/EGK irányelvben előírt típusbizonyítványt ennek megfelelően kell kiegészíteni;(3) mivel az eljárásokat egyszerűsíteni kell annak érdekében, hogy fenntartható legyen a 70/156/EGK irányelv 9. cikkének (2) bekezdése által előirányzott egyenértékűség a külön irányelvek és az Egyesült Nemzetek Európai Gazdasági Bizottsága (ENSZ-EGB) megfelelő rendeletei között, amikor e rendeleteket módosítják; mivel első lépésként a 76/759/EGK irányelv műszaki követelményeit kereszthivatkozás útján az ENSZ-EGB 6. rendeletének megfelelő rendelkezéseivel kell helyettesíteni;(4) mivel szükséges azt biztosítani, hogy teljesüljenek a legutóbb a 97/28/EK [4] bizottsági irányelvvel módosított 76/756/EGK [5] tanácsi irányelv és a legutóbb az 1999/17/EK [6] bizottsági irányelvvel módosított 76/761/EGK [7] tanácsi irányelv követelményei;(5) mivel az ezen irányelvben megállapított intézkedések megfelelnek a 70/156/EGK irányelv által létrehozott, az irányelveknek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításával foglalkozó bizottság véleményének,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 76/759/EGK irányelv a következőképpen módosul:1. Az 1. cikkben az (1) bekezdés helyébe a következő rendelkezés lép:"(1) Valamennyi tagállam minden olyan típusú irányjelző lámpa számára megadja az EK-alkatrész-típusjóváhagyást, amely teljesíti a vonatkozó mellékletekben megállapított kialakítási és vizsgálati követelményeket."2. A 2. cikkben az (1) bekezdés helyébe a következő rendelkezés lép:"A tagállamok, minden olyan típusú irányjelző lámpára, amelyet az 1. cikk szerint jóváhagynak, megadják a gyártónak az I. melléklet 3. függelékben feltüntetett mintának megfelelő EK-alkatrész-típusjóváhagyási jelet."3. A 4. cikk helyébe a következő rendelkezés lép:"4. cikkA tagállamok illetékes hatóságai tájékoztatják egymást a 70/156/EGK irányelv 4. cikkének (6) bekezdésében előírt eljárások segítségével minden egyes jóváhagyásról, amelyet ezen irányelvnek megfelelően megadtak, megtagadtak vagy visszavontak."4. A 9. cikk helyébe a következő rendelkezés lép:"9. cikkEzen irányelv alkalmazásában a "jármű": bármely, a közúti használatra szánt gépjármű, felépítménnyel vagy anélkül, amelyiknek legalább négy kereke van és a legnagyobb tervezési sebessége meghaladja a 25 km/h-t, valamint ezek pótkocsijai, a sínen közlekedő járművek, a mezőgazdasági és erdőgazdasági traktorok, valamint az összes mozgó munkagép kivételével."5. A mellékletek helyébe az ezen irányelv mellékletében foglalt szöveg lép.2. cikk(1) 1999. október 1-jétől, vagy amennyiben a 3. cikkben hivatkozott szövegek kiadása 1999. április 1-jét meghaladóan késik, az e szövegek tényleges közzétételét követő 6 hónap elteltével, az irányjelző lámpákkal kapcsolatban a tagállamok:- egy járműtípus vagy egy irányjelzőlámpa-típus tekintetében nem tagadhatják meg az EK-típusjóváhagyás vagy nemzeti típusjóváhagyás megadását, vagy- nem tilthatják meg járművek nyilvántartásba vételét, értékesítését vagy forgalomba helyezését, valamint irányjelző lámpák értékesítését vagy üzembe helyezését,feltéve hogy az irányjelző lámpák megfelelnek a 76/759/EGK irányelv ezen irányelvvel módosított követelményeinek, és a járművek felszerelése megfelel a 76/756/EGK irányelvben megállapított követelményeknek.(2) 2000. április 1-jétől a tagállamok:- nem adhatnak ki EK-típusjóváhagyást, és- megtagadhatják a nemzeti típusjóváhagyás megadásátbármely járműtípusra irányjelző lámpákkal kapcsolatos indokokkal, továbbá bármely irányjelzőlámpa-típusra, amennyiben az ezen irányelvvel módosított 76/759/EGK irányelv követelményei nem teljesülnek.(3) 2001. április 1-jétől a 76/759/EGK irányelvnek az ezen irányelvvel módosított azon követelményeit, amelyek az irányjelző lámpákra mint alkatrészekre vonatkoznak, a 70/156/EGK irányelv 7. cikke (2) bekezdésének megfelelően kell alkalmazni.(4) A (2) és (3) bekezdés rendelkezéseitől eltérve, a cserealkatrészek céljaira a tagállamok továbbra is megadják az irányjelző lámpák EK-típusjóváhagyását és engedélyezik azok értékesítését és üzembe helyezését a 76/759/EGK irányelv korábbi változatai szerint, feltéve hogy az ilyen irányjelző lámpák(at):- már használatban levő járművekbe történő beszerelésre szánták, és- megfelelnek azon irányelv követelményeinek, amely a járművek első nyilvántartásba vételekor hatályosak voltak.3. cikkA II. melléklet 1. pontjában hivatkozott 6. számú ENSZ-EGB rendelet szakaszai és mellékletei 1999. április 1-je előtt kerülnek kihirdetésre az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában.4. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1999. október 1-jéig megfeleljenek; azonban, amennyiben a 3. cikkben hivatkozott dokumentumok kihirdetése 1999. április 1-jét meghaladóan késik, a tagállamok e kötelezettségüket az ezen dokumentumok tényleges kihirdetési időpontját követő 6 hónap után teljesítik. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.A tagállamok ezen intézkedéseket 1999. október 1-jétől alkalmazzák, vagy ha a 3. cikkben hivatkozott szövegek kihirdetése 1999. április 1-jét meghaladóan késik, az e szövegek tényleges kihirdetési napját követő 6 hónap múltán kerül sor ezek alkalmazására.Amikor a tagállamok elfogadják ezen intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell csatolni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon legfontosabb előírásait, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadtak el.5. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba.6. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1999. március 16-án.a Bizottság részérőlMartin Bangemanna Bizottság tagja[1] HL L 11., 1999.1.16., 25. o.[2] HL L 42., 1970.2.23., 1. o.[3] HL L 262., 1976.9.27., 71. o.[4] HL L 171., 1997.6.30., 1. o.[5] HL L 262., 1976.9.27., 1. o.[6] HL L 97., 1999.4.12., 45. o.[7] HL L 262., 1976.9.27., 96. o.--------------------------------------------------MELLÉKLET"A MELLÉKLETEK JEGYZÉKEI. MELLÉKLET | A típusjóváhagyásra vonatkozó igazgatási rendelkezések |1. függelék | Adatközlő lap |2. függelék | Típusbizonyítvány |3. függelék | Az EK-alkatrész-típusjóváhagyási jel mintái |II. MELLÉKLET | Műszaki követelmények |I. MELLÉKLETA TÍPUSJÓVÁHAGYÁSRA VONATKOZÓ IGAZGATÁSI RENDELKEZÉSEK1. AZ EK-ALKATRÉSZTÍPUS-JÓVÁHAGYÁS IRÁNTI KÉRELEM1.1. A 70/156/EGK irányelv 3. cikkének (4) bekezdése szerint egy irányjelzőlámpa-típus tekintetében az EK-alkatrész-típusjóváhagyás iránti kérelmet a gyártó nyújtja be.1.2. Az adatközlő lap mintája az 1. függelékben található.1.3. A típus-jóváhagyási vizsgálatok lefolytatásáért felelős műszaki szolgálatnak a következőket kell benyújtani:1.3.1. Két mintát, az ajánlott lámpával vagy lámpákkal felszerelve; amennyiben a berendezések nem azonosak, hanem szimmetrikusak, és olyanok, hogy csak a jármű jobb vagy bal oldalára lehet őket felszerelni, a két benyújtott minta akkor is lehet azonos és vagy csak a jármű jobb oldalára, vagy csak a bal oldalára történő felszerelésre alkalmas; egy 2b. kategóriájú irányjelző esetében a kérelemhez csatolni kell a két fényerőszintet biztosító rendszert alkotó alkatrészek két mintáját is.2. JELÖLÉSEK2.1. Az EK-alkatrésztípus-jóváhagyásra benyújtott berendezéseken a következőket kell elhelyezni:2.1.1. a gyártó kereskedelmi megnevezését vagy védjegyét;2.1.2. cserélhető fényforrásokkal rendelkező lámpák esetében: az előírt izzólámpa típusát (típusait);2.1.3. nem cserélhető fényforrásokkal rendelkező lámpák esetében: a névleges feszültséget és watt teljesítményértéket.2.2. E jelöléseket világosan olvasható és eltávolíthatatlan módon a berendezés világító felületén vagy világító felületeinek egyikén kell elhelyezni. Kívülről kell láthatónak lenniük, ha a berendezés a járműre rögzítve van.2.3. Minden egyes berendezésen elegendő helyet kell biztosítani az alkatrész-típusjóváhagyási jel számára. E helyet az 1. függelékben említett rajzokon fel kell tüntetni.3. AZ EK-ALKATRÉSZ-TÍPUSJÓVÁHAGYÁS MEGADÁSA3.1. A vonatkozó követelmények teljesülése esetén a 70/156/EGK irányelv 4. cikkének (3) bekezdése szerinti, és amennyiben alkalmazható, a 4. cikkének (4) bekezdése szerinti EK-típusjóváhagyást megadják.3.2. Az EK-típusbizonyítvány mintája a 2. függelékben található.3.3. A 70/156/EGK irányelv VII. melléklete szerinti jóváhagyási számot rendelik hozzá minden egyes jóváhagyott irányjelzőlámpa-típushoz. Ugyanazon tagállam nem rendelheti ugyanazt a számot egy más típusú irányjelző lámpához.3.4. Amikor egy irányjelző lámpából és egyéb lámpákból álló világító és fényjelző berendezés egy típusára kérnek EK-alkatrész-típusjóváhagyást, egységes EK-alkatrész-típusjóváhagyási szám állapítható meg, azzal a feltétellel, hogy az irányjelző lámpa megfelel ezen irányelv követelményeinek, és az azon világító és fényjelző berendezés részét képező lámpák mindegyike, amelyre vonatkozóan az EK-alkatrész-típusjóváhagyást kérik, megfelel a rá vonatkozó egyedi irányelvnek.4. AZ EK-ALKATRÉSZ-TÍPUSJÓVÁHAGYÁSI JEL4.1. A 2.1. pontban említett jelöléseken túlmenően az ezen irányelvnek megfelelően jóváhagyott típusnak megfelelő minden irányjelző lámpán el kell helyezni egy EK-alkatrész-típusjóváhagyási jelet.4.2. E jel a következőkből áll:4.2.1. az "e" betűt körülvevő négyszögletes mező, amely után a típusjóváhagyást kiadó tagállam megkülönböztető száma vagy betűje található:1.  Németország esetében2.  Franciaország esetében3.  Olaszország esetében4.  Hollandia esetében5.  Svédország esetében6.  Belgium esetében9.  Spanyolország esetében11.  Egyesült Királyság esetében12.  Ausztria esetében13.  Luxemburg esetében17.  Finnország esetében18.  Dánia esetében21.  Portugália esetében23.  Görögország esetébenIRL  Írország esetében;4.2.2. a négyszögletes mező közelében a 70/156/EGK irányelv VII. mellékletében említett típus-jóváhagyási szám 4. szakaszában szereplő "alap jóváhagyási szám" helyezkedik el, azt megelőzően pedig az EGK-típusjóváhagyás megadásának napján a 76/759/EGK irányelv legutóbbi jelentős műszaki módosításához rendelt sorozatszámot jelölő két számjegy található. Ezen irányelvben ez a sorozatszám 01.4.2.3. További jelzések a következők szerint:4.2.3.1. a következő számok közül egy vagy több: 1., 1a., 1b., 2a., 2b., 3., 4., 5. vagy 6., attól függően, hogy a készülék az 1., 1a., 1b., 2a., 2b., 3., 4., 5. vagy 6. kategóriák egyikébe, vagy azok közül többe tartozik;4.2.3.2. olyan berendezéseken, amelyek nem szerelhetők fel változatlanul a jármű bármelyik oldalára, egy nyíl mutatja a berendezés felszerelési helyzetét (a járműhöz képest a nyíl kifelé mutat az 1., 1a., 1b., 2a. és 2b. kategóriájú berendezések esetében és a jármű eleje felé a 3., 4., 5. és 6. kategóriájú berendezések esetében). Ezen túlmenően a 6. számú kategóriájú berendezéseknél az "R" vagy "L" jelölést ebben az esetben fel kell tüntetni a berendezésen, jelezve a jármű jobb, illetve bal oldalát;4.2.3.3. olyan berendezéseken, amelyek egyes lámpaként és két lámpa együttesének részeként is használhatók, a "D" kiegészítő betű szerepel a 4.2.3.1. bekezdésben említett jelzés jobb oldalán;4.3. az EK-alkatrész-típusjóváhagyási jelet a lámpa lencséjén vagy egyik lencséjén kell eltávolíthatatlanul és világosan olvasható módon – akkor is, amikor a lámpák a járműre fel vannak szerelve – feltüntetni.4.4. A jóváhagyási jel elrendezése.4.4.1. Független lámpák:Az EK-alkatrész-típusjóváhagyási jel példái a 3. függelékben az 1. ábrán láthatók.4.4.2. Egybeépített, kombinált vagy kölcsönösen egybeépített lámpák:4.4.2.1. Ha egy irányjelző lámpából és egyéb lámpákból álló világító és fényjelzőberendezésípusra egységes EK-alkatrész-típusjóváhagyási számot bocsátanak ki a fenti 3.4 pont alapján, akkor azon egy egységes EK-alkatrész-típusjóváhagyási jelet lehet elhelyezni, amely a következőkből áll:4.4.2.1.1 az "e" betűt körülfogó négyszögletes mező, amelyet a típusjóváhagyást kiadó tagállam megkülönböztető száma vagy betűi követnek (lásd a 4.2.1. pontot);4.4.2.1.2. az alap jóváhagyási szám (lásd a 4.2.2. pont első félmondatát);4.4.2.1.3. amennyiben szükséges, az előírt nyíl, amennyiben a lámpaszerelvény egészére vonatkozik.4.4.2.2. e jelölés az egybeépített, kombinált vagy kölcsönösen egybeépített lámpákon bárhol elhelyezhető, feltéve hogy:4.4.2.2.1. látható a lámpák felszerelése után;4.4.2.2.2. az egybeépített, kombinált vagy kölcsönösen egybeépített lámpák egyetlen átvilágított alkatrésze sem távolítható el úgy, hogy egyidejűleg ne távolítanák el a jóváhagyási jelet.4.4.2.3. Az egyes lámpákra vonatkozó azonosító szimbólumot, azon irányelveknek megfelelően amelyek szerint az EK-alkatrész-típusjóváhagyást megadták, továbbá a sorozatszámot (lásd a 4.2.2. pont második félmondatát) és, ahol szükséges, a "D" betűt és a szükséges nyilat:4.4.2.3.1. vagy a megfelelő átvilágított felületen;4.4.2.3.2. vagy összefoglalva úgy kell elhelyezni, hogy minden egyes egybeépített, kombinált vagy kölcsönösen egybeépített lámpa egyértelműen azonosítható legyen.4.4.2.4. E jel elemei nem lehetnek kisebb méretűek, mint az EK-alkatrész-típusjóváhagyás megadásának alapjául szolgáló különböző irányelvek által az egyedi jelekre előírt legkisebb méretek.4.4.2.5. Egy EK-alkatrész-típusjóváhagyási jel példái egybeépített, kombinált vagy kölcsönösen egybeépített lámpák vonatkozásában a 3. függelék 2. ábráján láthatók.4.4.3. Az olyan kölcsönösen egybeépített lámpák esetében, amelyekben a lencsék is felhasználhatók más típusú fényszórókhoz:4.4.3.1. a 4.4.2. pontban megállapított rendelkezések érvényesek;4.4.3.2. ezen túlmenően, amennyiben ugyanazon lencsét használják, az utóbbin a különböző fényszórótípusokra vagy lámpaegységekre vonatkozó eltérő jóváhagyási jelek helyezhetők el feltéve, hogy a fényszóró fő lámpateste – még akkor is, ha nem választható külön a lencsétől – tartalmazza a 2.3. pontban leírt helyet és a tényleges funkciók jóváhagyási jeleit;4.4.3.3. amennyiben különböző fényszórótípusok ugyanazt a fő lámpatestet tartalmazzák, ez utóbbin helyezhetők el a különböző jóváhagyási jelek.4.4.3.4. A fényszóróval kölcsönösen egybeépített lámpák EK-alkatrész-típusjóváhagyási jelének példái a 3. függelék 3. ábráján láthatók.5. TÍPUSMÓDOSÍTÁSOK ÉS A TÍPUSJÓVÁHAGYÁSOK KIEGÉSZÍTÉSEI5.1. Az ezen irányelvnek megfelelően jóváhagyott típus módosításainak esetében a 70/156/EGK irányelv 5. cikkének előírásait kell alkalmazni.6. GYÁRTÁSMEGFELELŐSÉG6.1. Általános szabályként a gyártásmegfelelőség biztosítására a 70/156/EGK irányelv 10. cikkében megállapított rendelkezések szerint hoznak intézkedéseket.6.2. Minden irányjelző lámpának meg kell felelnie a 6. és 8. bekezdésben [1] előírt fotometriai és kolorimetriai feltételeknek. Mindazonáltal, a sorozatgyártásból véletlenszerűen kiválasztott készülék esetében a kibocsátott fény legkisebb erejére vonatkozó követelmény (a 7. [2] bekezdésben említett szabványos izzólámpával mérve), minden vonatkozó irányban a 6.1. és 6.2. bekezdésben [3] előírt legalacsonyabb értékek 80 %-ára korlátozódik.1. függelék+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++2. függelék:+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++3. függelék:AZ EK-ALKATRÉSZ-TÍPUSJÓVÁHAGYÁSI JEL MINTÁI+++++ TIFF +++++1. ábraA fent ábrázolt EK-alkatrés-ztípusjóváhagyási jelet viselő készülék egy 4. kategóriájú irányjelző lámpa, amelyet Németországban (e1) hagytak jóvá ezen irányelv alapján (01), az 1471-es alap-jóváhagyási számon, ami szintén felhasználható két lámpa szerelvényében. A nyíl a jármű eleje felé mutat.A jóváhagyási jelen a nyilak által mutatott irányt a készülék kategóriája szerint a következő ábra mutatja:+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++2a. ábraEgybeépített, kombinált vagy kölcsönösen egybeépített lámpák egyszerűsített jelölése, amikor két vagy több lámpa ugyanazon szerelvény részét képezi(A függőleges és vízszintes vonalak jelképezik a fényjelző készülék alakját. Ezek nem képezik a jóváhagyási jel részét)A. MINTA+++++ TIFF +++++B. MINTA+++++ TIFF +++++C. MINTAMegjegyzés:A jóváhagyási jelek három példája, az A., B. és C. minták, egy világító és fényjelző készülék jelölésének három lehetséges változatát képviselik, amikor két vagy több lámpa ugyanazon egybeépített, kombinált vagy kölcsönösen egybeépített lámpaegység részét képezik. E jóváhagyási jelek azt mutatják, hogy a készüléket Németországban (e1) a 1712 alap-jóváhagyási számon hagyták jóvá, és az a következőkből áll:egy IA. osztályú fényvisszaverő, amelyet a 02. sorozatszámú 76/757/EGK irányelv szerint hagytak jóvá;egy 2a. kategóriájú hátsó irányjelző lámpa, amelyet a 01. sorozatszámú 76/759/EGK irányelv szerint hagytak jóvá;egy vörös színű hátsó helyzetjelző lámpa (R), amelyet a 02. sorozatszámú 76/758/EGK irányelv II. melléklete szerint hagytak jóvá;egy hátsó ködlámpa (F), amelyet a 00. sorozatszámú 77/538/EGK irányelv szerint hagytak jóvá;egy hátrameneti lámpa (AR), amelyet a 00. sorozatszámú 77/539/EGK irányelv szerint hagytak jóvá;egy kettős fényerejű féklámpa (S2), amelyet a 02. sorozatszámú 76/758/EGK irányelv II. melléklete szerint hagytak jóvá;egy hátsó rendszámtábla-megvilágító lámpa (L), amelyet a 00. sorozatszámú 76/740/EGK irányelv szerint hagytak jóvá.+++++ TIFF +++++2b. ábraEgybeépített, kombinált vagy kölcsönösen egybeépített lámpák egyszerűsített jelölése, amikor egy vagy több lámpa ugyanazon szerelvény részét képezi(A függőleges és vízszintes vonalak jelképezik a fényjelző készülék alakját.Ezek nem képezik a jóváhagyási jel részét)A. MINTA+++++ TIFF +++++B. MINTA+++++ TIFF +++++C. MINTA+++++ TIFF +++++D. MINTAMegjegyzés:A jóváhagyási jel négy példája, azA., B., C. és D. minták, egy világító és fényjelző készülék jelölésének négy lehetséges változatát képviselik, amikor két vagy több lámpa ugyanazon egybeépített, kombinált vagy kölcsönösen egybeépített lámpaegység részét képezi. E jóváhagyási jelek azt mutatják, hogy a készüléket Németországban (e1) hagyták jóvá a 7120 alap-jóváhagyási számon, és az a következőkből áll:egy első helyzetjelző lámpa (A), amelyet a 02. sorozatszámú 76/758/EGK irányelv II. melléklete szerint hagytak jóvá bal oldali felszerelésre;egy tompított fényű fényszóró (HCR) jobb oldali, illetve bal oldali közlekedési rendszerre tervezve, és távolsági fényszóró legfeljebb 86250 és 101250 kandela közötti fényerővel (amint azt a 30. szám jelöli), a 02. sorozatszámú 76/761/EGK irányelv V. melléklete szerint jóváhagyva, műanyag (PL) lencse beépítésével;egy első ködlámpa (B), amelyet a 02. sorozatszámú 76/762/EGK irányelv szerint hagytak jóvá, és műanyag lencsét tartalmaz (PL);egy 1a. kategóriájú első irányjelző lámpa, amelyet a 01. sorozatszámú 76/759/EGK irányelv szerint hagytak jóvá.+++++ TIFF +++++3. ábraFényszóróval kölcsönösen egybeépített vagy egybeépített lámpaA fenti példa egy olyan lencse jelölésének felel meg, amelyet különböző típusú fényszórókban való felhasználásra szántak, nevezetesen:vagy:mindkét irányú forgalmi rendszerre tervezett tompított fényszóró és legfeljebb 86250 és 101250 kandela közötti fényerejű távolsági fényszóró (amit a 30. szám jelöl), Németországban (e1) jóváhagyva a 7120 alap-jóváhagyási szám alatt a 04. sorozatszámú 76/761/EGK irányelv IV. mellékletének követelménye szerint, amelyet kölcsönösen egybeépítettek a 01. sorozatszámú 76/759/EGK irányelv szerint jóváhagyott első irányjelző lámpával;vagy:tompított fényt és távolsági fényt biztosító fényszóró, mindkét forgalmi rendszerre tervezve, Németországban (e1) jóváhagyva a 7122 alap-jóváhagyási szám szerint a 01. sorozatszámú 76/761/EGK irányelv II. mellékletének követelményei szerint, amelyet kölcsönösen egybeépítettek a fentivel megegyező első irányjelző lámpával;vagy:a fent említett fényszórók bármelyike egyes lámpaként jóváhagyva.A fényszóró fő testén helyezkedik el az egyetlen érvényes jóváhagyási szám, például:+++++ TIFF +++++vagy+++++ TIFF +++++Vagy+++++ TIFF +++++vagy+++++ TIFF +++++II. MELLÉKLETMŰSZAKI KÖVETELMÉNYEK1. A műszaki követelmények megegyeznek a következő okmányok egységes keretbe történő foglalásából álló 6. ENSZ-EGB rendelet 1. és 5–8. szakaszában valamint az 1., 4. és 5. mellékletében szereplő követelményekkel:- a 01. sorozatszámú módosítások, amelyek magukba foglalják a 01. sorozatszámú módosításokhoz fűzött 1–5. sz. kiegészítéseket és azok különböző javításait [1],- a 01. sorozatszámú módosításokhoz fűzött 6. kiegészítés [2],- a 01. sorozatszámú módosításokhoz fűzött 7. kiegészítés [3],azzal a kivétellel, hogy:1.1. a "48. rendeletre" való hivatkozást a "76/756/EGK irányelvre" való hivatkozásként kell értelmezni;1.2. a "37. rendeletre" való hivatkozást a "76/761/EGK irányelv VII. mellékletére" való hivatkozásként kell értelmezni."[1] A 70/156/EGK irányelv II. A. mellékletében meghatározottak szerint.[2] A 70/156/EGK irányelv II. A. mellékletében meghatározottak szerint.[3] A 70/156/EGK irányelv II. A. mellékletében meghatározottak szerint.[1] [2] [3] TRANS/WP.29/518--------------------------------------------------


title: A Bizottság 96/41/EK tizenkilencedik irányelve (1996. június 25.) a kozmetikai termékekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 76/768/EGK tanácsi irányelv II., III., VI. és VII. mellékletének a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításárólEGT vonatkozású szöveg.

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31996L0041

Hivatalos Lap L 198 , 08/08/1996 o. 0036 - 0039

		A Bizottság 96/41/EK tizenkilencedik irányelve(1996. június 25.)a kozmetikai termékekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 76/768/EGK tanácsi irányelv II., III., VI. és VII. mellékletének a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításáról(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a legutóbb a Bizottság 95/34/EK irányelvével [1] módosított, a tagállamok kozmetikai termékekre vonatkozó jogszabályinak közelítéséről szóló 1976. július 27-i 76/768/EGK tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 8. cikke (2) bekezdésére,a kozmetológiai tudományos bizottsággal folytatott konzultációt követően,mivel a rendelkezésre álló tudományos adatok azt mutatják, hogy az urokánsav ultraibolya sugárzás jelenlétében beleavatkozik az immun-folyamatokba és ezért használatát meg kell tiltani;mivel a lítium-hidroxidnak és guanidin-sóval kombinált kálcium-hidroxidnak, amelyeket haj-kiegyenesítőként használnak, nemkívánatos hatásai lehetnek, amennyiben a szembe kerülnek; mivel ezért használatukat bizonyos korlátozásokhoz és feltételekhez kellene kötni;mivel a legújabb tudományos és műszaki kutatások alapján a klórfenézin, a nátrium-hidroxi-metil-glicinát és az ezüst-klorid lecsapódása titán-dioxidra, kozmetikai termékekben tartósítószerként használhatók;mivel a legújabb tudományos és műszaki kutatások alapján az N-{-(2 és 4)-[(2 oxoborn-3 ilidén)metil]benzil} akrilamid polimerje UV-szűrőként használható kozmetikai termékekben;mivel az ezen irányelv által előírt intézkedések összhangban vannak a kozmetikaitermék-ágazat kereskedelme technikai akadályainak felszámolásáról szóló irányelvek műszaki fejlődéshez való hozzáigazításával foglalkozó bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 76/768/EGK irányelv a mellékletben meghatározottak szerint módosul.2. cikk(1) A tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy a mellékletben említett anyagok esetében 1997. július 1-jétől a Közösségben letelepedett gyártók és importőrök ne hozzanak forgalomba olyan termékeket, amelyek nem felelnek meg az ezen irányelvben előírt rendelkezéseknek.(2) A tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy az (1) bekezdésben említett termékek, amennyiben a mellékletben említett anyagokat tartalmazzák, 1998. június 30-át követően ne kerüljenek értékesítésre vagy átadásra a végső felhasználóhoz.3. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1997. június 30-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.4. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.5. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1996. június 25-én.a Bizottság részérőlEmma boninoa Bizottság tagja[1] HL L 167., 1995.7.18., 19.o.[2] HL L 262., 1976.9.27., 169.o.--------------------------------------------------MELLÉKLETA 76/768/EGK irányelv mellékletei a következőképpen módosulnak:1. A II. melléklet a következő sorszámmal egészül ki:"418. 3-Imidazol-4 ilakrilsav és annak etilésztere (urokaniksav)";2. A III. mellékletben a 15-ös hivatkozási szám helyébe a következő számok lépnek:"(a) | (b) | (c) | (d) | (e) | (f) |15a. | Kálium- vagy nátrium-hidroxid | a)A köröm hámréteg oldószere | a)5 tömeg % | | a)Lúgot tartalmaz. Szembe ne kerüljön! Vakságot okozhat. Gyermekektől elzárva tartandó. || b)Haj kiegyenesítő | b) | | b) || 1.általános használatra | 1.2 tömeg % | | 1.Lúgot tartalmaz. Szembe ne kerüljön!. Vakságot okozhat. Gyermekek elől el kell zárni. || 2.szakipari használatra | 2.4,5 tömeg % | | 2.Csak szakipari használatra. Szembe ne kerüljön! Vakságot okozhat. || c)pH beállító | c)pH 12,7-ig | | c)Gyermekektől elzárva tartandó. Szembe ne kerüljön! || –szőrtelenítő szerek | | | || d)pH 11-ig | d)Egyéb felhasználás pH szabályozóként | | |15b. | Lítium-hidroxid | a)Haj kiegyenesítő | | | || 1.általános használatra | 1.2 tömeg % | | 1.Lúgot tartalmaz. Szembe ne kerüljön! Vakságot okozhat. Gyermekektől elzárva tartandó. || 2.szakipari használatra | 2.4,5 tömeg % | | 2.Csak szakipari használatra. Szembe ne kerüljön! Vakságot okozhat. || b)Egyéb felhasználás | | | |15c. | Kálcium-hidroxid | a)A haj kiegyenesítők két összetevőt tartalmaznak: kálcium-hidroxidot és valamilyen guanidin sót | 7 tömeg % kálcium-hidroxid | | Lúgot tartalmaz. Szembe ne kerüljön! Vakságot okozhat. Gyermekektől elzárva tartandó. || b)Egyéb felhasználás | | | |3. A VI. mellékletben:a) Az első rész:A következő hivatkozási számokkal egészül ki:"(a) | (b) | (c) | (d) | (e) |50 | 3-(p-klorofenoxi)-propán-1,2 diol (klórfenézin) | 0,3 % | | |51 | Nátrium-hidroxi-metil-amino-acetát (Nátrium-hidroxi-metil-glicinát) | 0,5 % | | |52 | Ezüst-klorid titán-dioxidra lecsapatva | 0,004 % az AgCl-ra számítva | 20 tömeg % AgCl TiO2-on. Három év alatti gyermekeknek készült termékekben, szájápolási termékekben és a szem és az ajkak körül alkalmazandó termékekben tilos használni." | |b) A második részben:a 2-es és 30-as hivatkozási számot el kell hagyni.a 16-os, 21-es és 29-es hivatkozási számoknál az "1996.6.30." helyére "1997.6.30." lép.4. A VII. mellékletben:a) Az első rész:A következő hivatkozási számmal egészül ki:"(a) | (b) | (c) | (d) | (e) |11 | N-{-(2 és 4)-[2 oxoborn-3 ilidén)metil]benzil}-akril-amid polimerje | 6 %" | | |b) A második részben:A 33-as és 34-es hivatkozási számokat el kell hagyni.A 2-es, 5-ös, 6-os, 12-es, 13-as, 17-es, 25-ös, 26-os, 29-es és 32-es hivatkozási számoknál az "1996.6.30." helyére "1997.6.30." lép.--------------------------------------------------


title: A Bizottság harmadik irányelve (1983. június 29.) a kozmetikai termékekre vonatkozó tagállami jogszabályainak közelítéséről szóló 76/768/EGK tanácsi irányelv II., III. és V. mellékletének a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31983L0341

Hivatalos Lap L 188 , 13/07/1983 o. 0015 - 0015 spanyol különkiadás fejezet 15 kötet 4 o. 0128  portugál különkiadás fejezet 15 kötet 4 o. 0128  finn különkiadás fejezet 13 kötet 12 o. 0192  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 12 o. 0192

		A Bizottság harmadik irányelve(1983. június 29.)a kozmetikai termékekre vonatkozó tagállami jogszabályainak közelítéséről szóló 76/768/EGK tanácsi irányelv II., III. és V. mellékletének a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításáról(83/341/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a legutóbb a 83/191/EGK irányelvvel [1] módosított, a kozmetikai termékekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1976. július 27-i 76/768/EGK tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 8. cikke (2) bekezdésére,mivel a közegészség védelme érdekében bizonyos anyagok hajszínezőként való alkalmazását meg kell tiltani;mivel a p-diaminobenzint az V. mellékletből a III. mellékletbe kell áthelyezni;mivel az ezen irányelv által előírt intézkedések összhangban vannak a kozmetikaitermék-ágazat kereskedelme technikai akadályainak felszámolásáról szóló irányelveknek a műszaki fejlődéshez való hozzáigazításával foglalkozó bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 76/768/EGK irányelv a következőképpen módosul:1. A II. mellékletben szereplő felsorolás a következő szövegrésszel egészül ki:"363. o-feniléndiamin és sói364. 4-metil-m-feniléndiamin és sói".2. A III. melléklet első részének"b"oszlopában a 8. hivatkozási szám alatti szöveg helyébe a következő lép:"m- és p-feniléndiamin, ezek N-helyettesített származékai és sói, az o-feniléndiamin N-helyettesített származékai [3]3. A III. melléklet első részének"b"oszlopában a 9. hivatkozási szám alatti szövegrész helyébe a következő lép:"A metil-feniléndiaminok, ezek N-helyettesített származékai és sói [4] a II. melléklet 364. sorszáma alatt található anyag kivételével".4. Az V. mellékletből a következő bejegyzést el kell hagyni:"4. p-feniléndiamin és sói."2. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1984. december 31-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.3. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1983. június 29-én.a Bizottság részérőlKarl-Heinz Narjesa Bizottság tagja[1] HL L 109., 1983.4.26., 25. o.[2] HL L 262., 1976.9.27., 169. o.[3] HL L 109., 1983.4.26., 25. o.".[4] HL L 109., 1983.4.26., 25. o.--------------------------------------------------