title: Az Európai Parlament és a Tanács 94/60/EK irányelve (1994. december 20.) az egyes veszélyes anyagok és készítmények forgalomba hozatalának és felhasználásának korlátozásaira vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló 76/769/EGK irányelv tizennegyedik módosításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31994L0060

Hivatalos Lap L 365 , 31/12/1994 o. 0001 - 0009 finn különkiadás fejezet 13 kötet 29 o. 0273  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 29 o. 0273

		Az Európai Parlament és a Tanács 94/60/EK irányelve(1994. december 20.)az egyes veszélyes anyagok és készítmények forgalomba hozatalának és felhasználásának korlátozásaira vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló 76/769/EGK irányelv tizennegyedik módosításárólAZ EURÓPAI P ARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],a Szerződés 189b. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően [3],mivel megfelelő intézkedéseket kell hozni a belső piac megvalósítása érdekében; mivel a belső piac egy olyan belső határok nélküli térség, amelyben biztosított az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgása;mivel a belső piac kialakítására irányuló munka fokozatosan javítja az élet minőségét, az egészség védelmét és a fogyasztók biztonságát; mivel az ezen irányelvben javasolt intézkedések összhangban vannak a fogyasztóvédelmi politika megújításánál figyelembe veendő jövőbeni prioritásokról szóló, 1989. november 9-i tanácsi állásfoglalással [4];mivel a Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői, az "Európa a rák ellen" program keretében elfogadták a 90/238/Euratom-ESZAK-EGK határozatot [5] az 1990-től 1994-ig terjedő cselekvési tervet illetően;mivel a 67/548/EGK tanácsi irányelv [6] I. mellékletében szereplő és karcinogén 1. vagy 2. kategóriába sorolt anyagok rákot okozhatnak; mivel az egészségvédelem javítása érdekében ilyen anyagok, és az ezeket tartalmazó készítmények a lakosság számára nem hozhatók forgalomba;mivel a 67/548/EGK tanács irányelv I. mellékletében szereplő és a mutagén 1. vagy 2. kategóriába sorolt anyagok örökletes genetikai károsodást okozhatnak; mivel az egészségvédelem javítása érdekében ilyen anyagok, és az ezeket tartalmazó készítmények a lakosság számára nem hozhatók forgalomba;mivel a 67/548/EGK tanácsi irányelv I. mellékletében szereplő és a reprodukciót károsító 1. vagy 2. kategóriába sorolt anyagok születési rendellenességeket okozhatnak; mivel az egészségvédelem javítása érdekében ilyen anyagok, és az ezeket tartalmazó készítmények a lakosság számára nem hozhatók forgalomba;mivel az ilyen anyagokra az átláthatóság és egyértelműség érdekében elismert nevezéktan szerint kell hivatkozni, lehetőleg a IUPAC (International Union of Pure and Applied Chemistry – Elméleti és Alkalmazott Kémia Nemzetközi Uniója) nevezéktana szerint; mivel a 67/548/EGK irányelv I. mellékletét ("Veszélyes anyagok listája") a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazítás érdekében rendszeresen naprakésszé teszik; mivel a Bizottság a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításnak azEurópai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetése után legfeljebb hat hónappal benyújt az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak egy irányelvre vonatkozó javaslatot az újonnan a karcinogén 1. vagy 2. kategóriába, mutagén 1. vagy 2. kategóriába és reprodukciót károsító 1. vagy 2. kategóriába sorolt anyagok szabályozásához az irányelv naprakésszé tétele céljából;mivel a Bizottság említett javaslata figyelembe veszi az újonnan osztályozott anyagok kockázatait és előnyeit, valamint a Közösség kockázatelemzésre vonatkozó jogszabályi rendelkezéseit;mivel a 67/548/EGK irányelv I. melléklete ilyen anyagok egyedi koncentráció-határértékeit határozza meg, illetve ilyen határértékek hiányában a 88/379/EGK tanácsi irányelv [7] I. mellékletének VI. táblázata általános koncentráció-határértékeket határoz meg ilyen anyagokat tartalmazó készítmények esetében;mivel az irányelv melléklete szerint a kreozot egészségkárosító hatású lehet ismert rákkeltő anyagtartalma miatt; mivel ezért a kreozot használata faanyagok kezelésére, és kreozottal kezelt faanyagok forgalomba hozatala és használata korlátozandó;mivel a kreozot egyes alkotórészei nehezen bomlanak le és ártalmasak a környezet egyes élőlényeire; mivel ezek az alkotórészek a kezelt fa használata során a környezetbe juthatnak;mivel egyes klórozott oldószerek veszélyt jelentenek az egészségre és sem anyagukban, sem készítményekben nem értékesíthetők a lakosság számára;mivel a kreozotnak a faanyagok kezelésére való használatának, a kreozottal kezelt faanyagok forgalomba hozatalának és használatának, valamint a klórozott oldószerek forgalomba hozatalának és használatának ebben az irányelvben meghatározott korlátozásai figyelembe veszik a biztonságosabb alternatívákkal kapcsolatos ismeretek és technikák jelenlegi szintjét;mivel a fent említett anyagok, vagy az ezeket tartalmazó készítmények forgalomba hozatalára és használatára vonatkozó, bizonyos tagállamok által már elfogadott korlátozások közvetlenül befolyásolják a belső piac létrehozását és működését; mivel ezért szükséges a tagállamok jogszabályainak közelítése e téren és ennek megfelelően módosítani kell a 76/769/EGK tanácsi irányelv [8] I. mellékletét;mivel ez az irányelv nem érinti a 89/391/EGK [9] tanácsi irányelv, és az ezen alapuló egyedi irányelvek, különösen a 90/394/EGK [10] irányelvben rögzített, a munkavállalók védelmére vonatkozó minimumkövetelményeket megállapító közösségi előírásokat,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 76/769/EGK irányelv I. melléklete ezen irányelv melléklete szerint kerül módosításra.2. cikk(1) A tagállamok elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az elfogadásától számított legkésőbb egy éven belül megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Ezeket a rendelkezéseket 1996. június 20-tól alkalmazzák.(2) Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkoznak erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.3. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1994. december 20-án.az Európai Parlament részérőlaz elnökK.Hänscha Tanács részérőlaz elnökK. Kinkel[1] HL C 157., 1992.6.24., 6. o.[2] HL C 332., 1992.12.16., 8. o.[3] Az Európai Parlament 1994. január 19-i véleménye (HL C 44., 1994.2.14., 2. o.), a Tanács 1994. június 16-i közös álláspontja (HL C 244., 1994.8.31., 1. o.) és az Európai Parlament 1994. október 26-i határozata (HL C 323., 1994.11.21.).[4] HL C 294., 1989.11.23., 1. o.[5] HL L 137., 1990.5.30., 31. o.[6] HL L 196., 1967.8.16., 1/67. o. A legutóbb a 91/632/EGK bizottsági irányelvvel (HL L 338., 1991.12.10., 23. o.) módosított irányelv.[7] HL L 187., 1988.7.16., 14. o. A legutóbb a 93/18/EGK bizottsági irányelvvel (HL L 104., 1993.4.29., 46. o.) módosított irányelv.[8] HL L 262., 1976.9.27., 201. o. A legutóbb a 91/659/EGK bizottsági irányelvvel (HL L 363., 1991.12.31., 36. o.) módosított irányelv.[9] HL L 183., 1989.6.29., 1. o.[10] HL L 196., 1990.7.26., 1. o.--------------------------------------------------MELLÉKLETA 76/769/EGK irányelv I. mellékletéhez a következők kerülnek:"Anyagok, anyagok csoportjainak vagy készítmények megnevezéseA korlátozás feltételei29.A 67/548/EGK irányelv I. mellékletében a karcinogén 1. kategóriába vagy a karcinogén 2. kategóriába sorolt, és legalább "Mérgező (T)" címkézésű és R45: "Rákot okozhat (karcinogén hatású)" vagy R49: "Belélegezve rákot okozhat (karcinogén hatású)" kockázatra utaló mondattal ellátott, és a következőkben felsorolt anyagok:Karcinogén 1. kategóriaLd. függelék 1. listájaKarcinogén 2. kategóriaLd. függelék 2. listája | A lakosság számára forgalomba kerülő anyagokban és készítményekben nem használható a következő, egyedi koncentrációban, vagy annál nagyobb értékben: a 67/548/EGK irányelv I. mellékletében megállapított koncentráció, vagya 88/379/EGK irányelv I. melléklete VI. táblázatának 6. pontjában megállapított koncentráció akkor, ha a 67/548/EGK irányelv I. mellékletében nem szerepel koncentráció-határérték.A veszélyes anyagok és készítmények osztályozására, csomagolására és címkézésére vonatkozó egyéb közösségi rendelkezések sérelme nélkül, az ilyen anyagok és készítmények csomagolásán jól olvashatóan és letörölhetetlenül fel kell tüntetni: "Kizárólag foglalkozásszerű felhasználó részére. Figyelem – kerüljük az anyaggal való érintkezést – használat előtt a különleges használati utasítást el kell olvasni."Ettől eltérve ez a rendelkezés nem érvényes: a)a 65/65/EGK irányelvszerinti emberi felhasználásra szánt vagy az állatgyógyászatban használt gyógyszernél;b)a 76/768/EGK irányelv meghatározása szerinti kozmetikai termékeknél;c)a 85/210/EGK irányelvben szereplő tüzelőanyagoknál,mobilis vagy helyhez kötött égetőberendezések tüzelőanyagául szánt kőolaj termékeknél,zárt rendszerben árusított tüzelőanyagoknál (pl. cseppfolyós gáz palackjai);d)az ezen irányelv I. mellékletében felsorolt egyéb anyagoknál és készítményeknél, kivéve az I. melléklet 30. és 31. pontját;e)a 88/379/EGKirányelvben szereplő művészfestékeknél. |30.A 67/548/EGK irányelv I. mellékletében feltüntetett, mutagén 1. kategóriába vagy mutagén 2. kategóriába sorolt és az R46: "Öröklödő genetikai károsodást okozhat (mutagén hatású lehet)" kockázatra utaló mondattal címkézett, és a következőkben felsorolt anyagok:Mutagén 1. kategóriaLd. függelék 3. listájaMutagén 2. kategóriaLd. függelék 4. listája | A lakosság számára forgalomba kerülő, eladásra szánt anyagokban és készítményekben nem használható a következő egyedi koncentrációban vagy annál magasabb értékben: vagy a 67/548/EGK irányelv I. mellékletében megállapított koncentráció, vagya 88/379/EGK irányelv I. melléklete VI. táblázatának 6. pontjában megállapított koncentráció akkor, ha a 67/548/EGK irányelv I. mellékletében nem szerepel koncentráció-határérték.A veszélyes anyagok és készítmények osztályozására, csomagolására és címkézésére vonatkozó egyéb közösségi rendelkezések sérelme nélkül, az ilyen anyagok és készítmények csomagolásán olvashatóan és letörölhetetlenül fel kell tüntetni: "Kizárólag foglalkozásszerű felhasználó részére. Figyelem – kerüljük az anyaggal való érintkezést – használat előtt a különleges használati utasítást el kell olvasni."Ettől eltérve ez a rendelkezés nem érvényes: a)a 65/65/EGK irányelv szerinti emberi felhasználásra szánt vagy az állatgyógyászatban használt gyógyszernél;b)a 76/768/EGK irányelv meghatározása szerinti kozmetikai termékeknél;c)a 85/210/EGK irányelv szerinti tüzelőanyagoknál,mobilis vagy helyhez kötött égetőberendezések tüzelőanyagául szolgáló kőolaj termékeknél,zárt rendszerben árusított tüzelőanyagoknál (pl. cseppfolyósított gáz palackjai);d)az ezen irányelv I. mellékletében felsorolt egyéb anyagoknál és készítményeknél, kivéve az I. melléklet 29. és 31. pontját;e)a 88/379/EGK irányelvben szereplő művészfestékeknél. |31.A 67/548/EGK irányelv I. mellékletében feltüntetett, reprodukcióra káros 1. kategóriába vagy reprodukcióra káros 2. kategóriába sorolt és az R60: "A fogamzóképességet vagy nemzőképességet (fertilitást) károsíthatja" és/vagy az R61: "A születendő gyermekre ártalmas lehet" kockázatra utaló mondattal címkézett, és a következőkben felsorolt anyagok:Reprodukciót károsító 1. kategóriaLd. függelék 5. listájaReprodukciót károsító 2. kategóriaLd. függelék 6. listája | A lakosság számára forgalomba kerülő, eladásra szánt anyagokban és készítményekben nem használható a következő egyedi koncentrációban vagy annál magasabb értékben: a 67/548/EGK irányelv I. mellékletében megállapított koncentráció, vagya 88/379/EGK irányelv I. melléklete VI. táblázatának 6. pontjában megállapított koncentráció akkor, ha a 67/548/EGK irányelv I. mellékletében nem szerepel koncentráció-határérték.A veszélyes anyagok és készítmények osztályozására, csomagolására és címkézésére vonatkozó egyéb közösségi rendelkezések sérelme nélkül, az ilyen anyagok és készítmények csomagolásán olvashatóan és letörölhetetlenül fel kell tüntetni: "Kizárólag foglalkozásszerű felhasználó részére. Figyelem – kerüljük az anyaggal való érintkezést – használat előtt a különleges használati utasítást el kell olvasni."Ettől eltérve ez a rendelkezés nem érvényes: a)a 65/65/EGK irányelv szerinti emberi felhasználásra szánt vagy az állatgyógyászatban használt gyógyszernél;b)a 76/768/EGK irányelv meghatározása szerinti kozmetikai termékeknél;c)a 85/210/EGK irányelvben szereplő tüzelőanyagoknál,mobilis vagy helyhez kötött égetőberendezések fűtőanyagául szánt kőolajtermékeknél,zárt rendszerben árusított üzemanyagoknál (pl. cseppfolyósított gáz palackjai);d)az ezen irányelv I. mellékletében felsorolt egyéb anyagoknál és készítményeknél, kivéve az I. melléklet 29. és 31. pontját;e)a 88/379/EGK irányelvben szereplő művészfestékeknél. |32.Anyagok és készítmények, amelyek a következő anyagok közül egyet vagy többet tartalmaznak:a)kreozot EINECS-sz. 232-287-5CAS-sz. 8001-58-9b)kreozotolaj EINECS-sz. 263-047-8CAS-sz. 61789-28-4c)desztillátumok (kőszénkátrány), naftalinolaj EINECS-sz. 283-484-8CAS-sz. 84650-04-4d)kreozotolaj, acenaftén frakció EINECS-sz. 292-605-3CAS-sz. 90640-84-9e)magasabb forráspontú desztillátumok (kőszénkátrány) EINECS-sz. 266-026-1 CAS-sz. 65996-91-0f)antracénolaj EINECS-sz. 292-602-7 CAS-sz. 90640-80-5g)kátránysavak, szén, nyersolaj EINECS-sz. 266-019-3 CAS-sz. 65996-85-2h)kreozot, fa EINECS-sz. 232-419-1CAS-sz. 8021-39-4j)alacsony hőmérsékletű kátrányolaj, lúgos, kivonat maradékanyag Eiecs-sz. 310-191-5 CAS-sz. 122384-78-5 | 32.1.Nem használhatók faanyag kezelésére, ha tartalmaznak:a)benz(a)pirént, 0,005 tömeg %-nál nagyobb koncentrációban; vagyb)vízben oldható fenolokat 3 tömeg %-nál nagyobb koncentrációban, vagy ha (a)-t és (b)-t egyaránt tartalmaz.Továbbá, az így kezelt fa nem hozható forgalomba.Kivételek:i.Ezen anyagok és készítmények használhatók faanyag kezelésére ipari eljárásokban, ha:a)benz(a)pirén koncentrációtjuk kisebb 0,05 tömeg%-nál; ésb)vízben oldható fenol koncentrációjuk kisebb 3 tömeg %-nál.Az ilyen anyagok és készítmények:csak 200 literes vagy annál nagyobb csomagolásban hozhatók forgalomba,a lakosság részére nem értékesíthetők.A veszélyes anyagok és készítmények osztályozására, csomagolására és címkézésére vonatkozó egyéb közösségi rendelkezések sérelme nélkül, az ilyen anyagok és készítmények csomagolásán olvashatóan és letörölhetetlenül fel kell tüntetni: "Kizárólag ipari létesítményekben használható".ii.Az i. pontnak megfelelően kezelt, először forgalomba kerülő faanyagra vonatkozóan: csak ipari és foglalkozásszerű felhasználásra engedélyezett, pl. vasútnál, villamos energia szállításánál, a távközlésben, kerítésanyagnak, kikötőkben és vízi utakon.Azonban ilyen faanyag nem használható:épületek belsejében, díszítési vagy egyéb célokra az épület rendeltetésétől függetlenül (lakóépület, munkahely, pihenőhely),növénytermesztési célokra használt tárolóedények gyártására és újrafeldolgozására, továbbá olyan csomagolás, illetve olyan egyéb anyagok gyártására, illetve esetleges újrafeldolgozására, amely kapcsolatba kerülhet, illetve szennyezheti az emberi vagy állati fogyasztásra szánt nyersanyagokat, félkész és/vagy késztermékeket,játszótereken és egyéb szabadtéri, nyilvános pihenőhelyeken, ahol fennáll a kockázata annak, hogy azok a bőrrel érintkezhetnek.iii.A már korábban kezelt faanyagok esetén: a tilalom nem vonatkozik azokra, amelyeket a használt anyagok piacán adnak el. Azonban ilyen faanyag nem használható fel:épületek belsejében, díszítési vagy egyéb célokra az épület rendeltetésétől függetlenül (lakóépület, munkahely, pihenőhely),növénytermesztési célokra használt tárolóedények gyártására és újrafeldolgozására, továbbá olyan csomagolás, illetve olyan egyéb anyagok gyártására, illetve esetleges újrafeldolgozására, amely kapcsolatba kerülhet, illetve szennyezheti az emberi vagy állati fogyasztásra szánt nyersanyagokat, félkész és/vagy késztermékeket,,játszótereken és egyéb szabadtéri, nyilvános pihenőhelyeken. |33.Kloroform CAS-sz. 67-66-334.Szén-tetraklorid CAS-sz. 56-23-535.1,1,2-triklóretán CAS-sz. 79-00-536.1,1,2,2-tetraklóretán CAS-sz. 79-34-537.1,1,1,2-tetraklóretán CAS-sz. 630-20-638.Pentaklóretán CAS-sz. 76-01-739.1,1-diklóretilén CAS-sz. 75-35-440.1,1,1-triklóretán CAS-sz. 71-55-6 | A lakosság számára forgalomba kerülő anyagokban és készítményekben nem használható 0,1 tömeg %-os vagy annál nagyobb koncentrációban. A veszélyes anyagok és készítmények osztályozására, csomagolására és címkézésére vonatkozó közösségi rendelkezések sérelme nélkül, az ezeket az anyagokat 0,1 tömeg %-os vagy annál nagyobb koncentrációban tartalmazó anyagok és készítmények csomagolásán olvashatóan és letörölhetetlenül fel kell tüntetni: "Kizárólag foglalkozásszerű felhasználó részére". Ettől eltérve ez a rendelkezés nem érvényes: a)a legutóbb a 89/381/EGK irányelvvel módosított, 65/65/EGK irányelv szerinti emberi felhasználásra szánt vagy az állatgyógyászatban használt gyógyszernél;b)a legutóbb a 89/679/EGK irányelvvel módosított, 76/768/EGK irányelv szerinti kozmetikai termékekre." |"FÜGGELÉK29. pont – Karcinogén anyagok1. lista, 1. kategória2-naftilamin; β-naftilamin | CAS-sz. 91-5999-8 |bifenil-4-ilamin; xenil-amin; 4-amino-bifenil | CAS-sz. 92-67-1 |benzidin; 4,4'-diaminobifenil; bifenil-4,4'-ilén-diamin | CAS-sz. 92-87-5 |króm-trioxid | CAS-sz. 1333-82-0 |arzénsav és sói | CAS-sz. — |arzén-pentoxid; arzén-oxid | CAS-sz. 1303-28-2 |diarzén-trioxid; arzén-trioxid | CAS-sz. 1327-53-3 |azbeszt | CAS-sz.132207-33-1 132207-32-0 12172-73-5 77536-66-4 77536-68-6 77536-67-5 |benzol | CAS-sz. 71-43-2 |bisz-(klór-metil)-éter | CAS-sz. 542-88-1 |klór-metil-metil-éter; klór-dimetil-éter | CAS-sz. 107-30-2 |dinikkel-trioxid | CAS-sz. 1314-06-3 |erionit | CAS-sz. 12510-42-8 |nikkel-dioxid | CAS-sz. 12035-36-8 |nikkel-monoxid | CAS-sz. 1313-99-1 |nikkel-szubszulfid | CAS-sz. 12035-72-2 |nikkel-szulfid | CAS-sz. 16812-54-7 |2-naftilamin sói | CAS-sz. — |bifenil-4-ilamin sók; xenil-amin sók; 4-amino-bifenil sók | CAS-sz. — |benzidin sók | CAS-sz. — |vinil-klorid; klóretilén | CAS-sz. 75-01-4 |cink-kromátok, köztük cink-kálium-kromát | CAS-sz. — |2. lista, 2. kategória1-metil-3-nitro-1-nitrozo-guanidin | CAS-sz. 70-25-7 |1,2-dibróm-3-klórpropán | CAS-sz. 96-12-8 |1,2-dimetil-hidrazin | CAS-sz. 540-73-8 |1,3-butadién; buta-1,3-dién | CAS-sz. 106-99-0 |1,3-diklór-2-propanol | CAS-sz. 96-23-1 |1,3-propán-szulton | CAS-sz. 1120-71-4 |3-propanolid; 1,3-propiolakton | CAS-sz. 57-57-8 |1,4-diklór-but-2-én | CAS-sz. 764-41-0 |2-nitro-naftalén | CAS-sz. 581-89-5 |2-nitropropán | CAS-sz. 79-46-9 |2,2'-diklór-4,4'-metilén-dianilin; 4,4'-metilén-bisz-(2-klór)-anilin | CAS-sz. 101-14-4 |2,2'-(nitrozo-imino)-bisz-etanol | CAS-sz. 1116-54-7 |3,3'-diklór-benzidin; 3,3'-diklór-bifenil-4,4'-ilén-diamin | CAS-sz. 91-94-1 |3,3'-dimetoxi-benzidin; o-dianizidin | CAS-sz. 119-90-4 |3,3'-dimetil-benzidin; o-tolidin | CAS-sz. 119-93-7 |4-amino-azobenzol | CAS-sz. 60-09-3 |4-amino-3-fluor-fenol | CAS-sz. 399-95-1 |4-metil-m-fenilén-diamin; toloul-2,4-diamin | CAS-sz. 95-80-7 |4-nitro-bifenil | CAS-sz. 92-93-3 |4,4'-metilén-di-o-toluidin | CAS-sz. 838-88-0 |4,4'-diamino-difenil-metán; 4,4'-metilén-dianilin | CAS-sz. 101-77-9 |5-nitroacenaftén | CAS-sz. 602-87-9 |4-o-tolilazo-o-toluidin; 4-amino-2',3-dimetil-azobenzol; fast gamet GBC bázis; AAT; o-amino-azotoluol | CAS-sz. 97-56-3 |dinátrium-{5[(4'-((2,6-dihidroxi-3-((2-hidroxi-5-szulfo-fenil)azo)fenil)azo)(1,1'-bifenil)-4-il)azo]szalicilát(4-)}-kuprát(2-); Cl Direct Brown 95 | CAS-sz. 16071-86-6 |kadmium-oxid | CAS-sz. 1306-19-0 |Extraktumok (kőolaj), nehéz nafténtartalmú desztillátum-oldószer | CAS-sz. 64742-11-6 |Extraktumok (kőolaj), nehéz paraffintartalmú desztillátum-oldószer | CAS-sz. 64742-04-7 |Extraktumok (kőolaj), könnyű nafténtartalmú desztillátum-oldószer | CAS-sz. 64742-03-6 |Extraktumok (kőolaj), könnyű paraffintartalmú desztillátum-oldószer | CAS-sz. 64742-05-8 |Extraktumok (kőolaj), könnyű vákuum-gázolajoldószer | CAS-sz. 91995-78-7 |Szénhidrogének, C26-55-, aromásban gazdag | CAS-sz. 97722-04-8 |N,N-dimetil-hidrazin | CAS-sz. 57-14-7 |akrilamid | CAS-sz. 79-06-1 |akrilnitril | CAS-sz. 107-13-1 |α, α, α-triklór-toluol; benz-triklorid | CAS-sz. 98-07-7 |benz[a]antracén | CAS-sz. 56-55-3 |benz[a]pirén; benz[d,e,f]krizén | CAS-sz. 50-32-8 |benz[b]fluorantén; benz[e]acefenantrilén | CAS-sz. 205-99-2 |benz[j]fluorantén | CAS-sz. 205-82-3 |benz[k]fluorantén | CAS-sz. 207-08-9 |berillium | CAS-sz. 7440-41-7 |berilliumvegyületek, kivéve alumínium-berillium-szilikátok | CAS-sz. — |kadmium-klorid | CAS-sz. 10108-64-2 |kadmium-szulfát | CAS-sz. 10124-36-4 |kadmium-kromát | CAS-sz. 13765-19-0 |kaptafol (ISO); 1,2,3,6-tetrahidro-N-(1,1,2,2-tetraklór-etil-tio)-ftálimid | CAS-sz. 2425-06-1 |karbadox (INN); metil-3-(kinoxalin-2-il-metilén)-karbazát-1,4-dioxid; 2-(metoxi-karbonil-hirazon-metil)-kinoxalin-1,4-dioxid | CAS-sz. 6804-07-5 |króm(III)-kromát; a króm (IV)-sav króm(III) sója | CAS-sz. 24613-89-6 |diazo-metán | CAS-sz. 334-88-3 |dibenz[a,h]antracén | CAS-sz. 53-70-3 |dietil-szulfát | CAS-sz. 64-67-5 |dimetil-szulfát | CAS-sz. 77-78-1 |dimetil-karbaminsav-klorid | CAS-sz. 79-44-7 |N-nitrózo-dimetil-amin; dimetilnitrozamin | CAS-sz. 62-75-9 |dimetil-szulfámsav-klorid | CAS-sz. 13360-57-1 |1-klór-2,3-epoxi-propán; epiklórhidrin | CAS-sz. 106-89-8 |1,2-diklór-etán; etilén-diklorid | CAS-sz. 107-06-2 |etilén-oxid; oxirán | CAS-sz. 75-21-8 |etilén-imin; aziridin | CAS-sz. 151-56-4 |hexaklórbenzol | CAS-sz. 118-74-1 |hexametil-foszfor-triamid; hexametil-foszforamid | CAS-sz. 680-31-9 |hidrazin | CAS-sz. 302-01-2 |hidrazobenzol; 1,2-difenilhidrazin | CAS-sz. 122-66-7 |metil-akril-amid-metoxi-acetát (≥ 0,1 % akril-amid tartalom) | CAS-sz. 74402-03-0 |metil-ONN-azoxi-metil-acetát; metil-azoxi-metil-acetát | CAS-sz. 592-62-1 |nitrofén (ISO); 2,4-diklór-fenil-4-nitro-fenil-éter | CAS-sz. 1836-75-5 |nitrozo-dipropil-amin | CAS-sz. 621-64-7 |2-metoxi-anilin; o-anizidin | CAS-sz. 90-04-0 |kálium-bromát | CAS-sz. 7758-01-2 |propilén-oxid; 1,2-epoxi-propán; metil-oxirán | CAS-sz. 75-56-9 |o-toluidin | CAS-sz. 95-53-4 |2-metil-aziridin; propilén-imin | CAS-sz. 75-55-8 |2,2-diklór-4,4'-metilén-dianilin sók; 4,4'-metilén-bisz-(2-klór-anilin) sói | CAS-sz. — |3,3'-diklór-benzidin sói; 3,3'-diklór-bifenil-4,4'-ilén-diamin sói | CAS-sz. — |3,3'-dimetoxi-benzidin sói; o-dianizidin sói | CAS-sz. — |3,3'-dimetil-benzidin sói; o-tolidin sói | CAS-sz. — |stroncium-kromát | CAS-sz. 7789-06-2 |sztirol-oxid; (epoxi-etil)-benzol; fenil-oxirán | CAS-sz. 96-09-3 |szulfalát (ISO); 2-klór-allil-dietil-ditio-karbamát | CAS-sz. 95-06-7 |tio-acetamid | CAS-sz. 62-55-5 |uretán (INN); etil-karbamát | CAS-sz. 51-79-6 |30. pont – Mutagén anyagok3. lista, 1. kategóriaE kategóriába nem került anyag besorolásra. | |4. lista, 2. kategória1,2-dibróm-3-klór-propán | CAS-sz.96-12-8 |akrilamid | CAS-sz. 79-06-1 |benz[a]pirén; benz[d,e,f]krizén | CAS-sz. 50-32-8 |dietil-szulfát | CAS-sz. 64-67-5 |etilén-oxid; oxirán | CAS-sz. 75-21-8 |etilénimin; aziridin | CAS-sz. 151-56-4 |hexametil-foszfor-triamid; hexametil-foszfor-amid | CAS-sz. 680-31-9 |metil-akril-amid-metoxi-acetát (≥ 0,1 % akril-amid tartalom) | CAS-sz. 77402-03-0 |31. pont – Reprodukciót károsító anyagok5. lista, 1. kategóriaólom-hexafluor-szilikát | CAS-sz. 25808-74-6 |ólom-acetát, bázis | CAS-sz. 1335-32-6 |ólom-alkilok | CAS-sz. — |ólom-azid | CAS-sz. 13424-46-9 |ólom-kromát | CAS-sz. 7758-97-6 |ólomvegyületek, kivéve az e mellékletben felsoroltak | CAS-sz. — |ólom-diacetát | CAS-sz. 301-04-2 |ólom-2,4,6-trinitro-rezorcin-oxid; ólom-sztifnát | CAS-sz. 15245-44-0 |ólom(II)-metán-szulfonát | CAS-sz. 17570-76-2 |triólom-bisz-(ortofoszfát) | CAS-sz. 7446-27-7 |Warfarin; 4-hidroxi-3-(3-oxo-1-fenil-butil)-kumarin | CAS-sz. 81-81-2 |6. lista, 2. kategória2-etoxi-etanol; etilén-glikol-monoetil-éter; etilglikol | CAS-sz. 110-80-5 |2-etil-hexil-3,5-bisz-(1,1-dimetil-etil)-4-hidroxi-fenil-metil-tioacetát | CAS-sz. 80387-97-9 |2-metoxi-etanol; etilén-glikol-monometil-éter; metilglikol | CAS-sz. 109-86-4 |benz[a]pirén; benz[d,e,f]krizén | CAS-sz. 50-32-8 |binapakril (ISO); 2-szek-butil-4,4-dinitro-fenil-3-metil-krotonát | CAS-sz. 485-31-4 |N,N-dimetil-formamid; dimetil-formamid | CAS-sz. 68-12-2 |dinoszeb; 6-(1-metil-propil)-2,4-dinitro-fenol | CAS-sz. 88-85-7 |dinoterb; 2-terc-butil-4,4-dinitro-fenol | CAS-sz. 1420-07-1 |etilén-tiokarbamid; imidazolidin-2-tion; 2-imidazol 2-tiol | CAS-sz. 96-45-7 |2-etoxi-etil-azetát; etilglikol-acetát | CAS-sz. 111-15-9 |metil-ONN-azoxi-metil-acetát; metil-anoxi-metil-acetát | CAS-sz. 592-62-1 |2-metoxi-etil-acetát; metilglikol-acetát | CAS-sz. 110-49-6 |nikkel-tetrakarbonil | CAS-sz. 13463-39-3 |nitrofén (ISO); 2,4-diklór-fenil-4-nitrofenil-éter | CAS-sz. 1836-75-6 |dinoszeb sói és észterei, kivéve az e mellékletben felsoroltak | CAS-sz. — |dinoterb sói és észterei | CAS-sz. — |"--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2001/41/EK irányelve (2001. június 19.) az egyes veszélyes anyagok és készítmények forgalomba hozatalának és felhasználásának korlátozásaira vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló 76/769/EGK tanácsi irányelv huszonegyedik alkalommal a karcinogénnek, mutagénnek vagy a reprodukciót károsító hatásúnak minősített anyagok tekintetében történő módosításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32001L0041

Hivatalos Lap L 194 , 18/07/2001 o. 0036 - 0037

		Az Európai Parlament és a Tanács 2001/41/EK irányelve(2001. június 19.)az egyes veszélyes anyagok és készítmények forgalomba hozatalának és felhasználásának korlátozásaira vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló 76/769/EGK tanácsi irányelv huszonegyedik alkalommal a karcinogénnek, mutagénnek vagy a reprodukciót károsító hatásúnak minősített anyagok tekintetében történő módosításárólAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 95. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően [3],mivel:(1) A Szerződés 14. cikke előírja egy olyan, belső határok nélküli térség létrehozását, amelyben biztosított az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgása.(2) 1996. március 29-én az Európai Parlament és a Tanács elfogadta a rák elleni küzdelemre irányuló cselekvési tervnek a közegészségügyi fellépés (1996-2000) keretében történő elfogadásáról szóló 646/96/EK határozatot [4].(3) Az egészségvédelem és a fogyasztók biztonságának javítása érdekében a lakosság számára nem hozhatók forgalomba karcinogénnek, mutagénnek és a reprodukciót károsító hatásúnak minősített anyagokat, és az ilyen anyagokat tartalmazó készítményeket.(4) A 76/769/EGK irányelv tizennegyedik módosításáról szóló, 1994. december 20-i 94/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [5] a 76/769/EGK irányelv [6] I. mellékletének 29., 30. és 31. pontjához függelék formájában megállapít egy jegyzéket, amely tartalmazza a karcinogénnek, mutagénnek és a reprodukciót károsító hatásúnak minősített, 1. és 2. kategóriájú anyagokat. Ezek az anyagok és készítmények a lakosság számára nem hozhatók forgalomba.(5) A 94/60/EK irányelv előírja, hogy a Bizottság nyújtson be javaslatot az Európai Parlament és a Tanács részére a jegyzék bővítésére vonatkozólag, legkésőbb hat hónappal a veszélyes anyagok osztályozására, csomagolására és címkézésére vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló, 1967. június 27-i 67/548/EGK tanácsi rendeletnek [7] a karcinogénnek, mutagénnek és a reprodukciót károsító hatásúnak minősített, 1. és 2. kategóriájú anyagokat tartalmazó I. mellékletének a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításai kihirdetését követően.(6) A 67/548/EGK irányelvet és különösen annak I. mellékletét a műszaki fejlődéshez huszonharmadik alkalommal hozzáigazító, 1997. december 5-i 97/69/EK bizottsági irányelv [8] tartalmaz egy újonnan a karcinogén 2. kategóriába sorolt anyagot, a 67/548/EGK irányelvet és különösen annak I. mellékletét a műszaki fejlődéshez huszonnegyedik alkalommal hozzáigazító, 1998. szeptember 18-i 98/73/EK bizottsági irányelv [9] pedig tartalmaz egy újonnan a karcinogén 2. kategóriába sorolt anyagot és egy újonnan a reprodukciót károsító 2. kategóriába sorolt anyagot. Ezekkel az anyagokkal ki kell egészíteni a 76/769/EGK irányelv I. mellékletének 29. és 31. pontjára vonatkozó függeléket.(7) A 97/69/EK és a 98/73/EK irányelvben újonnan karcinogénként a 2. kategóriába vagy újonnan a reprodukciót károsítóként a 2. kategóriába sorolt anyagok kockázatait és előnyeit figyelembe vették.(8) Ezt az irányelvet a munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről szóló, 1989. június 12-i 89/391/EGK tanácsi irányelvben [10] és az ennek alapján elfogadott egyedi irányelvekben, különösen a munkájuk során rákkeltő anyagokkal kapcsolatos kockázatoknak kitett munkavállalók védelméről (hatodik egyedi irányelv a 89/391/EGK irányelv 16. cikkének (1) bekezdése értelmében) szóló, 1990. június 28-i 90/394/EGK tanácsi irányelvben [11] foglalt, a munkavállalók védelmére vonatkozó minimumkövetelményeket meghatározó közösségi jogszabályok sérelme nélkül kell alkalmazni,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 76/769/EGK irányelv I. mellékletének függeléke a következőképpen módosul:1. A bevezető a következő R megjegyzéssel egészül ki:"R. megjegyzés:A karcinogénként történő minősítést nem kell alkalmazni az olyan rostokra, amelyek két standard hiba levonása utáni hossz-súlyozott mértani átlag szerinti átmérője 6 μm-nél nagyobb."2. A 29. és 31. pontra vonatkozó, a függelékben felsorolt anyagok kiegészülnek az ezen irányelv mellékletében felsorolt anyagokkal.2. cikk(1) A tagállamok elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2002. július 18. előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Ezeket a rendelkezéseket 2003. január 18-tól alkalmazzák.(2) Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.3. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 2001. június 19-én.az Európai Parlament részérőlaz elnökN. Fontainea Tanács részérőlaz elnökM. Winberg[1] HL C 116. E., 2000.4.26., 54. o.[2] HL C 140., 2000.5.18., 1. o.[3] Az Európai Parlament 2000. november 14-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé), a Tanács 2001. március 12-i közös álláspontja (HL C 142., 2001.5.15., 1. o.) és az Európai Parlament 2001. május 16-i határozata.[4] HL L 95., 1996.4.16., 9. o.[5] HL L 365., 1994.12.31., 1. o.[6] HL L 262., 1976.9.27., 201. o. A legutóbb az 1999/77/EK bizottsági irányelvvel (HL L 207., 1999.8.6., 18. o.) módosított irányelv.[7] HL 196. J., 1967.8.16., 1. o. A legutóbb a 2000/33/EK bizottsági irányelvvel (HL L 136., 2000.6.8., 90. o.) módosított irányelv.[8] HL L 343., 1997.12.13., 19. o.[9] HL L 305., 1998.11.16., 1. o.[10] HL L 183., 1989.6.29., 1. o.[11] HL L 196., 1990.7.26., 1. o. A legutóbb az 1999/38/EK irányelvvel (HL L 138., 1999.6.1., 66. o.) módosított irányelv.--------------------------------------------------MELLÉKLET29. pont – Karcinogén anyagok: 2. kategóriaAnyagok | Index szám | EK-szám | CAS-szám | Megjegyzések |4-klóranilin | 612–137–00–9 | 203–401–0 | 106–47–8 | |Hőálló kerámiarostok; különleges alkalmazási célokra szánt rostok a 67/548/EGK irányelv I. mellékletében felsoroltak kivételével; (Mesterséges üveg- [szilikát] rostok véletlenszerű orientációval, legfeljebb 18 tömeg % alkáli-oxid és alkáliföldfém-oxid [Na2O + K2O + CaO + MgO + BaO] tartalommal) | 650–017–00–8 | | | R |31. pont – Reprodukciót károsító anyagok: 2. kategóriaAnyagok | Index szám | EK-szám | CAS-szám | Megjegyzések |6-(2-klór-etil)- 6(2-metoxi-etoxi)-2,5,7,10-tetraoxa-6-szilaundekán; etacelasil | 014–014–00-X | 253–704–7 | 37894–46–5 | |--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2002/45/EK irányelve (2002. június 25.) az egyes veszélyes anyagok és készítmények forgalomba hozatalának és felhasználásának korlátozásaira vonatkozó 76/769/EGK tanácsi irányelv huszadik módosításáról (rövidláncú klórozott paraffinok)

text:
Avis juridique important

|

32002L0045

Official Journal L 177 , 06/07/2002 P. 0021 - 0022

AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2002/45/EK IRÁNYELVE(2002. június 25.)az egyes veszélyes anyagok és készítmények forgalomba hozatalának és felhasználásának korlátozásaira vonatkozó 76/769/EGK tanácsi irányelv huszadik módosításáról (rövidláncú klórozott paraffinok)AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 95. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára[1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére[2],a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően[3], az egyeztetőbizottság által 2002. április 22-én jóváhagyott közös szövegtervezet figyelembevételével,mivel:(1) A 95/1 PARCOM-határozatot (Egyezmény a tengeri környezet szárazföldi eredetű szennyezésének megelőzéséről) követően a rövidláncú klórozott paraffinok (SCCP-k) alkalmazására vonatkozó, egyes tagállamok által már elfogadott vagy tervezett korlátozások közvetlenül befolyásolják a belső piac kialakítását és működését; ezért szükséges a közösségi kockázatértékelések és a 95/1 PARCOM-határozatot alátámasztó, idevonatkozó tudományos bizonyítékok figyelembevételével közelíteni a tagállamok e téren elfogadott jogszabályait, és következésképpen módosítani az egyes veszélyes anyagok és készítmények forgalomba hozatalának és felhasználásának korlátozásaira vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések közelítéséről szóló, 1976. július 27-i 76/769/EGK irányelv[4] I. mellékletét;(2) Az SCCP-k környezetre veszélyes anyagok, mivel erősen toxikusak a vízi szervezetekre és hosszú távú káros hatásokat okozhatnak a vízi környezetben;(3) A Bizottság a létező anyagok kockázatainak értékeléséről és ellenőrzéséről szóló, 1993. március 23-i 793/93/EGK tanácsi rendelet[5] keretében elfogadott egy ajánlást arról, hogy a vízi környezet védelme érdekében különös intézkedéseket vezessenek be az SCCP-k, különösen a fémmegmunkálásra használt folyadékokban és bőrkikészítő termékekben történő alkalmazásának korlátozására;(4) Az összes klórozott paraffin egyéb felhasználását az idevonatkozó tudományos ismeretek fényében, különösen a klórozott paraffinokat tartalmazó kibocsátások vonatkozásában kell felülvizsgálni. A Bizottságnak megfelelő javaslatokat kell tennie az ilyen felhasználás csökkentése céljából;(5) 1998. november 27-én a toxicitási, ökotoxicitási és környezetvédelmi tudományos bizottság (CSTEE) benyújtotta véleményét a SCCP-k felhasználásának az ajánlásban meghatározott kockázataira vonatkozólag;(6) Ezt az irányelvet a munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről szóló, 1989. június 12-i 89/391/EGK tanácsi irányelvben[6] és a munkájuk során vegyi anyagokkal kapcsolatos kockázatoknak kitett munkavállalók egészségének és biztonságának védelméről szóló (tizennegyedik egyedi irányelv a 89/391/EGK irányelv 16. cikkének (1) bekezdése értelmében), 1998. április 7-i 98/24/EK irányelvben[7] foglalt, a munkavállalók védelmére vonatkozó minimumkövetelményeket meghatározó közösségi jogszabályok sérelme nélkül kell alkalmazni,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 76/769/EGK irányelv I. melléklete a következő ponttal egészül ki:"42. Alkánok, 10-13 szénatom számú, klór (rövidláncú klórozott paraffinok) 1. Nem hozható forgalomba egyéb anyagok vagy készítmények anyagaként vagy összetevőjeként történő alkalmazás céljából 1 %-nál magasabb koncentrációban: - fémmegmunkálásra, - bőr zsírozására. 2. 2003. január 1-jéig az Európai Bizottság a tagállamokkal és az OSPAR-bizottsággal együttműködve, az SCCP-k egészségügyi és környezeti kockázataival kapcsolatos bármely idevonatkozó új tudományos adat fényében felülvizsgálja az SCCP-k összes egyéb felhasználását. A felülvizsgálat eredményéről tájékoztatják az Európai Parlamentet."2. cikk(1) A tagállamok legkésőbb 2003. július 6-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Ezeket a rendelkezéseket 2004. január 6-tól alkalmazzák.(2) Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre vagy hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.3. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 2002. június 25-én.az Európai Parlament részéről az elnök P. COX a Tanács részéről az elnök J. MATAS I PALOU[1] HL C 337., 2000.11.28., 138. o. és HL C 213. (E), 2001.7.31., 296. o.[2] HL C 116. (E), 2001.4.20., 27. o.[3] Az Európai Parlament 2001. február 1-jei véleménye (HL C 267., 2001.9.21., 18. o.), a Tanács 2001. június 27-i közös álláspontja (HL C 301., 2001.10.26., 39. o.) és az Európai Parlament 2001. november 29-i határozata (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé). Az Európai Parlament 2002. május 30-i határozata (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2002. május 21-i határozata.[4] HL L 262., 1976.9.27., 201. o. A legutóbb a 99/77/EK bizottsági irányelvvel (HL L 207., 1999.8.6., 18. o.) módosított irányelv.[5] HL L 84., 1993.4.5., 1. o.[6] HL L 183., 1989.6.29., 1. o.[7] HL L 131., 1998.5.5., 11. o.


title: A Bizottság 2001/9/EK irányelve (2001. február 12.) a gépjárművek és pótkocsijuk időszakos műszaki vizsgálatáról szóló tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 96/96/EK tanácsi irányelv műszaki fejlődéshez való hozzáigazításárólEGT vonatkozású szöveg.

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32001L0009

Hivatalos Lap L 048 , 17/02/2001 o. 0018 - 0019

		A Bizottság 2001/9/EK irányelve(2001. február 12.)a gépjárművek és pótkocsijuk időszakos műszaki vizsgálatáról szóló tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 96/96/EK tanácsi irányelv műszaki fejlődéshez való hozzáigazításáról(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a 1999/52/EK bizottsági irányelvvel [1] módosított, a gépjárművek és pótkocsijuk időszakos műszaki vizsgálatáról szóló tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1996. december 20-i 96/96/EK tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 8. cikkére,mivel:(1) A motorolajprogramok, amelyeket 1992-ben kezdeményeztek a gépjárművek emissziója és az üzemanyag-minőségi szabványok megállapításának analitikus megalapozása érdekében a 2000. évre és az azt követő időszakra a levegőminőségi követelmények elérése érdekében, különös tekintettel a közúti forgalomból eredő emissziók csökkentésére, a gépjárművek karbantartásának minőségét jelölték meg mint a forgalom levegőminőségre gyakorolt hatásának kulcsfontosságú tényezőjét.(2) A 96/96/EK irányelv előírja azokat a vizsgálatokat, amelyeket az időszakos átvizsgálás során végre kell hajtani annak ellenőrzésére, hogy mind a benzin, mind a gázolaj üzemanyagú járművek emissziója az elfogadható határértéken belül van-e.(3) Bizonyos kipufogógáz-utókezelő rendszerekkel (Euro 1 szabvány) ellátott benzin üzemanyagú járművek kipufogógázának szénmonoxid-tartalmát a motor alacsony és magas fordulatszámánál egyaránt vizsgálni kell.(4) A gépjárművek kibocsátásai által okozott levegőszennyezés elleni intézkedésekről és a 70/220/EGK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 1998. október 13-i 98/69/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [3] a 2000. évtől fedélzeti diagnosztikai (FD) rendszer alkalmazását írja elő a benzin üzemanyagú személygépkocsik és könnyű haszongépjárművek kipufogógáz összetételét szabályozó rendszerei működésének üzem közbeni ellenőrzésére. Az FD-rendszerek alkalmazása az új dízel üzemanyagú gépkocsikra 2003-tól kötelező.(5) Az olyan FD-rendszerek fejlesztése révén, amelyek alkalmasak üzem közben a járművek hibáinak megfigyelésére és rögzítésére, a jövőben csökken a különbség a vizsgálati körülmények és a tényleges működés között.(6) Ez az irányelv szükségtelenné teszi a benzin üzemanyagú járművek vizsgálatát alacsony üresjárati fordulatszámnál, ezáltal mérsékelve a vizsgálat bonyolultságát, ugyanakkor növeli a pontosságot, a járművön lévő FD rendszer működésének megfigyelése révén.(7) Az ebben az irányelvben szereplő intézkedések összhangban vannak a 96/96/EK irányelv 8. cikke által létrehozott, a gépjárművek és pótkocsijuk időszakos műszaki vizsgálatáról szóló irányelvnek a műszaki fejlődéshez való hozzáigazításával foglalkozó bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 96/96/EK irányelv ennek az irányelvnek a mellékletében megállapítottak szerint módosul.2. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb a hatálybalépésétől számított egy éven belül megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozniuk kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.3. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2001. február 12-én.a Bizottság részérőlLoyola De Palacioalelnök[1] HL L 142., 1999. 6.5., 26. o.[2] HL L 46., 1997.2.17., 1. o.[3] HL L 350., 1998.12.28., 1. o.--------------------------------------------------MELLÉKLETA 96/96/EK irányelv II. melléklet 8.2.1. b) 4. pontja helyébe a következő szöveg lép:"4. Kipufogócsőben mért kibocsátás - határértékeka) Mérések a motor üresjáratánál:a kipufogógáz maximálisan megengedett CO-tartalma a gyártó által megjelölt érték. Ha ilyen adat nem áll rendelkezésre, a maximális CO-tartalom nem haladhatja meg a 0,5 térfogatszázalékot.b) Emelt üresjárati fordulatszámon végzett mérésnél a motor fordulatszáma legalább 2000 ford/perc legyen.A kipufogógázban a maximálisan megengedett CO-tartalom a gyártó által emelt üresjárati fordulatszám esetére megjelölt érték. Ha ilyen adat nem áll rendelkezésre, a maximális CO-tartalom nem haladhatja meg a 0,3 térfogatszázalékot.A levegő/üzemanyag arány Lambda = 1 ± 3 % legyen, vagy a gyártó műszaki előírásaiban megjelölt érték.c) A 98/69/EK irányelvnek megfelelően fedélzeti diagnosztikai rendszerrel felszerelt gépjárművek esetében a tagállamok az a) pontban megadott vizsgálat helyett a kibocsátási rendszer megfelelő működését az FD-rendszer megfelelő kijelzett értéke alapján is megállapíthatják, egyidejűleg ellenőrizve az FD-rendszer szabályos működését."--------------------------------------------------


title: A Bizottság 2003/27/EK irányelve (2003. április 3.) a gépjárművek kipufogógáz-kibocsátásának vizsgálata tekintetében a 96/96/EK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításárólEGT vonatkozású szöveg.

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32003L0027

Hivatalos Lap L 090 , 08/04/2003 o. 0041 - 0044

		A Bizottság 2003/27/EK irányelve(2003. április 3.)a gépjárművek kipufogógáz-kibocsátásának vizsgálata tekintetében a 96/96/EK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításáról(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a legutóbb a 2001/11/EK bizottsági irányelvvel [1] módosított, a gépjárművek és pótkocsijuk időszakos műszaki vizsgálatáról szóló tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1996. december 20-i 96/96/EK tanácsi irányelvre [2], és különösen annak 7. cikke (2) bekezdésére,mivel:(1) Az Autóolaj programok - amelyeket 1992-ben kezdeményezték annak érdekében, hogy 2000-re és az azt következő évekre biztosítsák a járművekből származó kibocsátás és az üzemanyag-minőségi szabványok megállapításának analitikai alapjait azzal a céllal, hogy különösen a közúti szállítás során keletkező kibocsátások csökkentése tekintetében megvalósítsák a levegőminőségi célkitűzéseket - a forgalomnak a levegőminőségre gyakorolt hatása tekintetében a gépjárművek karbantartására vonatkozó szabványokat jelölték meg döntő tényezőként.(2) A 96/96/EK irányelv meghatározza azokat a vizsgálatokat, amelyeket a benzin- és dízelmotoros járművek időszakos ellenőrzésekor kell elvégezni annak megállapítása érdekében, hogy kibocsátásuk az elfogadható határértékeken belül marad-e.(3) A Bizottság a Nemzetközi Gépjármű-ellenőrzési Bizottság (CITA) és más érintett szervezetek szakértőiből munkacsoportot hozott létre, amely 2000-ben ült össze. A munkacsoport megvizsgálta a 96/96/EK irányelvben és a Közösség területén közlekedő haszongépjárművek közlekedésre alkalmasságának országúti műszaki ellenőrzéséről szóló, 2000. június 6-i 2000/30/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben [3] előírt kibocsátási vizsgálatok határértékeinek módosításával kapcsolatos lehetőségeket annak meghatározása érdekében, hogy fokozhatók-e a környezeti előnyök. A munkacsoport arra a következtetésre jutott, hogy a jelenleg előírt határértékek jóval magasabbak azoknál az értékeknél, mint amelyeket a megfelelően karbantartott járművek a gyakorlatban el tudnának érni: a jelenlegi határértékek ezért nem elég hatékonyan segítik elő a nagy légszennyezők, azaz azoknak a járműveknek a kimutatását, amelyek kipufogógáz-kibocsátása legalább 50 %-kal meghaladja a megfelelően karbantartott járműveknél várható értéket.(4) Az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a 96/96/EK irányelv 8. cikkével létrehozott, a gépjárművek és pótkocsijuk időszakos műszaki vizsgálatáról szóló irányelvnek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításával foglalkozó bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 96/96/EK irányelv II. melléklete ezen irányelv mellékletének megfelelően módosul.2. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2004. január 1-jéig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal a nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.3. cikkEz az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2003. április 3-án.a Bizottság részérőlLoyola De Palacioalelnök[1] HL L 48., 2001.2.17., 20. o.[2] HL L 46., 1997.2.17., 1. o.[3] HL L 203., 2000.8.10., 1. o.--------------------------------------------------MELLÉKLETA 96/96/EK irányelv II. melléklete 7.10. pontjának negyedik francia bekezdése helyébe a következő szöveg lép:"- amennyiben kivitelezhető, ellenőrizni kell, hogy a sebességkorlátozó készülék megakadályozza-e azt, hogy a 92/6/EGK irányelv 2. és 3. cikkében említett járművek túllépjék az előírt értékeket."A 96/96/EK irányelv II. mellékletének 8.2. pontja helyébe a következő szöveg lép:"8.2. Kipufogógáz-kibocsátás8.2.1. Külső gyújtású benzinmotorral felszerelt gépjárműveka) Amennyiben a kipufogógáz-kibocsátást nem egy olyan korszerű kibocsátáscsökkentő rendszer szabályozza, mint például egy lambdaszondás háromfázisú katalizátor:1. A kipufogórendszer szemrevételezéses ellenőrzése a rendszer teljességének, szabályszerű állapotának és tömítettségének vizsgálata érdekében.2. A gyártó által felszerelt kibocsátáscsökkentő berendezések szemrevételezéses ellenőrzése a rendszer teljességének, szabályszerű állapotának és tömítettségének vizsgálata érdekében.A motor megfelelő időtartamú (a gyártó ajánlásának figyelembevételével történő) melegítését követően (terhelés nélküli) üresjáraton megmérik a kipufogógázok szénmonoxid-tartalmát (CO-tartalmát).A kipufogógázok legnagyobb megengedett CO-tartalma azonos a motor gyártója által meghatározott értékkel. Amennyiben ez az adat nem áll rendelkezésre, illetve a tagállam illetékes hatóságai nem ezt alkalmazzák referenciaértékként, akkor a CO-tartalom nem haladhatja meg a következő értékeket:i. azon járművek esetében, amelyeket először azon időpont és 1986. október 1-je között jegyezték be vagy helyezték üzembe, amikortól a tagállamok előírták, hogy a járművek teljesítsék a 70/220/EGK irányelv [1] követelményeit: CO - 4,5 térfogatszázalék.ii. Az először 1986. október 1-je után bejegyzett vagy üzembe helyezett járművek esetében: - 3,5 térfogatszázalék.b) Amennyiben a kipufogógáz-kibocsátást egy korszerű kibocsátáscsökkentő rendszer, mint például egy lambdaszondás vezérlésű háromfázisú katalizátor szabályozza:1. A kipufogórendszer szemrevételezéses ellenőrzése a rendszer teljességének, szabályszerű állapotának és tömítettségének vizsgálata érdekében.2. A gyártó által felszerelt kibocsátáscsökkentő berendezések szemrevételezéses ellenőrzése a rendszer teljességének, szabályszerű állapotának és tömítettségének vizsgálata érdekében.3. A jármű kibocsátáscsökkentő rendszere hatékonyságának meghatározása a kipufogógázok lambda értékének és CO-tartalmának mérésével a 4. pont, vagy a gyártó által javasolt, és a típusjóváhagyáskor engedélyezett eljárás szerint. A motor előkezelése minden egyes vizsgálat esetében a jármű gyártójának ajánlásaival összhangban történik.4. Kipufogócsövön mért kibocsátás - határértékekA kipufogógázok legnagyobb megengedett CO-tartalma azonos a motor gyártója által meghatározott értékkel. Amennyiben ez az adat nem áll rendelkezésre, a CO-tartalom nem haladhatja meg a következő értékeket:i. Mérés üresjáraton:A kipufogógázok legnagyobb megengedett CO-tartalma nem haladhatja meg a 0,5 térfogatszázalékot, azon járművek esetében pedig, amelyek típusjóváhagyása a 98/69/EK irányelvvel [2] vagy a későbbi módosításokkal módosított 70/220/EGK irányelv I. mellékletének 5.3.1.4. pontjában levő táblázat A vagy B sorában megadott határértékek szerint történt, a legmagasabb CO-tartalom nem haladhatja meg a 0,3 térfogatszázalékot. Amennyiben a 98/69/EK irányelvvel módosított 70/220/EGK irányelv szerinti azonosítás nem lehetséges, akkor a fenti rendelkezéseket a 2002. július 1-je után bejegyzett vagy először üzembe helyezett járművekre kell alkalmazni.ii. Mérés (terhelés nélküli) üresjáraton, magas fordulatszám mellett, ahol a motor fordulatszáma legalább 2000 min-1:CO-tartalom: legfeljebb 3 térfogatszázalék, azon járművek esetében pedig, amelyek típusjóváhagyása a 98/69/EK irányelvvel vagy a későbbi módosításokkal módosított 70/220/EGK irányelv I. mellékletének 5.3.1.4. pontjában levő táblázat A vagy B sorában megadott határértékek szerint történt, a legmagasabb CO-tartalom nem haladhatja meg a 0,2 térfogatszázalékot. Amennyiben a 98/69/EK irányelvvel módosított 70/220/EGK irányelv szerinti azonosítás nem lehetséges, akkor a fenti rendelkezéseket a 2002. július 1-je után bejegyzett vagy először üzembe helyezett járművekre kell alkalmazni.Lambda: 1 ± 0,03 vagy a gyártó előírásainak megfelelően.iii) A (98/69/EK irányelvvel és a későbbi módosításokkal módosított) 70/220/EGK irányelvnek megfelelően fedélzeti diagnosztikai rendszerekkel (OBD) felszerelt gépjárművek tekintetében a tagállamok az i. pontban meghatározott vizsgálat helyett az OBD-készülék megfelelő értékeinek leolvasásával, és ezzel egy időben az OBD-készülék szabályszerű működésének ellenőrzésével is megállapíthatják a kipufogórendszer helyes működését.8.2.2. Kompressziós gyújtású (dízel)motorral felszerelt gépjárműveka) A kipufogógáz átlátszatlanságának mérése (terhelés nélkül, az alapjárattól a leszabályozott fordulatszámig tartó) szabadgyorsítás mellett, miközben a sebességváltó üres állásban van, a tengelykapcsoló pedig ki van nyomva.b) A jármű előkezelése:1. A járművek előkezelés nélkül is vizsgálhatók, bár biztonsági okokból ellenőrizni kell, hogy a motor meleg-e, és megfelelő műszaki állapotban van-e.2. A d) 5. pontban meghatározottak kivételével megfelelő azoknak a járműveknek az előkezelése, amelyeket nem a következő követelmények szerint vizsgáltak:i. A motor eléri a teljes üzemi hőmérsékletet, például az olajszintmérő pálca csövébe helyezett szondával mérve az olaj hőmérséklete legalább 80 °C, vagy normál üzemi hőmérsékletű (amennyiben ez az alacsonyabb érték), illetve az infravörös sugárzás szintjével mérve a motorblokk hőmérséklete legalább ezzel egyenértékű. Amennyiben a jármű konfigurációja miatt a mérés nem kivitelezhető, akkor a motor normál üzemi hőmérséklete más eszközökkel, például a motorhűtő ventilátor működtetésével is megállapítható.ii. A kipufogórendszert legalább három szabadgyorsítási ciklussal, illetve egy ezzel egyenértékű módszerrel kitisztítják.c) Vizsgálati eljárás:1. A gyártó által felszerelt kibocsátáscsökkentő berendezések szemrevételezéses ellenőrzése a rendszer teljességének, szabályszerű állapotának és tömítettségének vizsgálata érdekében.2. A motornak és adott esetben a beszerelt turbófeltöltőknek az egyes szabadgyorsítási ciklusok megkezdése előtt üresjáratban kell lenniük. A nagy teljesítményű dízel motorok esetében a gázpedál kiengedését követően legalább 10 másodpercet kell várni.3. Az egyes szabadgyorsítási ciklusok elindításakor a gázpedált folyamatosan és gyorsan (egy másodperc alatt), de nem túl hevesen teljesen be kell nyomni úgy, hogy a befecskendező szivattyú a lehető legnagyobb üzemanyag-ellátást biztosítsa.4. Az egyes szabadgyorsítási ciklusok alatt a gázpedál kiengedése előtt a motornak el kell érnie a leszabályozási fordulatszámot, az automata sebességváltóval ellátott járművek esetében pedig a gyártó által meghatározott fordulatszámot, illetve ha ez az adat nem áll rendelkezésre, leszabályozási fordulatszám kétharmadát. Ez például a motor fordulatszámának folyamatos megfigyelésével ellenőrizhető, illetve úgy, hogy a kezdeti gázadás és a pedál kiengedése között elegendő időt kell hagyni, ami az I. melléklet 1. és 2. kategóriáiba tartozó járművek esetében legalább két másodperc.d) Határértékek:1. A koncentráció nem haladhatja meg a 72/306/EGK tanácsi irányelv [3] alapján a rendszámtáblán feljegyzett értéket.2. Amennyiben ez az adat nem áll rendelkezésre, illetve a tagállamok illetékes hatóságai nem ezt használják referenciaértékként, akkor a koncentráció nem haladhatja meg a gyártó által meghatározott értéket vagy az abszorpciós együttható következő határértékeit:A legnagyobb abszorpciós együttható:- szívó dízelmotorok esetében = 2,5 m-1- turbótöltéses dízelmotorok esetében = 3,0 m-1- az 1,5 m-1-es határértéket kell alkalmazni a következő járművekre, amelyek típusjóváhagyása a következő határértékek szerint történt:a) a 98/69/EK irányelvvel módosított 70/220/EGK irányelv I. mellékletének 5.3.1.4. pontjában szereplő táblázat B sorában meghatározott határérték - (Kis teljesítményű dízeljárművek - Euro 4);b) az 1999/96/EK irányelvvel [4] módosított 88/77/EK irányelv I. mellékletének 6.2.1. pontjában szereplő táblázat B1 sorában meghatározott határérték - (Nagy teljesítményű dízeljárművek - Euro 4);c) az 1999/96/EK irányelvvel módosított 88/77/EK irányelv I. mellékletének 6.2.1. pontjában szereplő táblázat B2 sorában meghatározott határérték - (Nagy teljesítményű dízeljárművek - Euro 5);d) az 1999/96/EK irányelvvel módosított 88/77/EK irányelv I. mellékletének 6.2.1. pontjában szereplő táblázat C sorában meghatározott határérték - (Nagy teljesítményű járművek - EEV),illetve a 98/69/EK irányelvvel módosított 70/220/EGK irányelv későbbi módosításaiban meghatározott határértékek, vagy az 1999/96/EK irányelvvel módosított 88/77/EGK irányelv későbbi módosításaiban meghatározott határértékek, illetve az ezeknek megfelelő értékek, amennyiben az EK-típusjóváhagyás során alkalmazott berendezésektől eltérő típusú berendezéseket használnak.Amennyiben a 98/69/EK irányelvvel módosított 70/220/EGK irányelv I. mellékletének 5.3.1.4. pontja szerinti vagy az 1999/96/EK irányelvvel módosított 88/77/EGK irányelv I. mellékletének 6.2.1. pontja szerinti azonosítás nem lehetséges, akkor a fenti rendelkezéseket a 2008. július 1-je után bejegyzett vagy először üzembe helyezett járművekre kell alkalmazni.3. Az 1980. január 1. előtt bejegyzett vagy először üzembe helyezett járművek mentesülnek e követelmények alól.4. A járművek csak akkor nem felelnek meg a vizsgálaton, ha legalább az utolsó három szabadgyorsítási ciklus számtani közepe meghaladja a határértéket. Ennek kiszámítása során figyelmen kívül lehet hagyni azokat a méréseket, amelyek eredménye jelentősen eltér a mért középértéktől, illetve az olyan statisztikai számítások eredményétől, amelyek figyelembe veszik a mérések szórását. A tagállamok korlátozhatják a vizsgálati ciklusok számát.5. A szükségtelen vizsgálatok elkerülése érdekében a tagállamok a 2.2.d)4. pont rendelkezéseitől eltérve alkalmatlannak minősíthetik azokat a járműveket, amelyek esetében a háromnál kevesebb szabadgyorsítási ciklus, illetve a 2.2.b)2.ii. pontban meghatározott tisztítási (vagy ennek megfelelő) ciklus után a határértékeknél lényegesen magasabb értékeket mértek. Hasonlóképpen, a szükségtelen vizsgálatok elkerülése érdekében a tagállamok a 2.2.d)4. pont rendelkezéseitől eltérve megfelelőnek minősíthetik azokat a járműveket, amelyek esetében háromnál kevesebb szabadgyorsítási ciklus, illetve a 2.2.b)2.ii. pontban meghatározott tisztítási (vagy ennek megfelelő) ciklus után a határértékeknél lényegesen alacsonyabb értékeket mértek.8.2.3. Vizsgálati berendezésA járművek kibocsátását olyan berendezésekkel mérik, amelyekkel pontosan meg lehet állapítani, hogy az előírt vagy a gyártó által meghatározott határértékek teljesülnek-e.8.2.4. Amennyiben az EK-típusjóváhagyás során egy járműtípusról megállapítják, hogy az nem teljesíti az ebben az irányelvben meghatározott határértékeket, a tagállamok e járműtípusra a gyártó által benyújtott igazolás alapján magasabb határértékeket is megállapíthatnak. Erről haladéktalanul tájékoztatniuk kell a Bizottságot, amely ezt követően tájékoztatja a többi tagállamot."[1] HL L 76., 1970.3.9., 1. o.[2] HL L 350., 1998.12.28., 1. o.[3] HL L 190., 1972.8.20., 1. o.[4] HL L 44., 2000.2.16., 1. o.--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács 94/19/EK irányelve (1994. május 30.) a betétbiztosítási rendszerekről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31994L0019

Hivatalos Lap L 135 , 31/05/1994 o. 0005 - 0014 finn különkiadás fejezet 6 kötet 4 o. 0227  svéd különkiadás fejezet 6 kötet 4 o. 0227

		Az Európai Parlament és a Tanács 94/19/EK irányelve(1994. május 30.)a betétbiztosítási rendszerekrőlAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 57. cikke (2) bekezdésének első és harmadik mondatára,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],a Szerződés 189b. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően [3],mivel a Szerződés célkitűzéseivel összhangban elő kell mozdítani a hitelintézetek tevékenységének Közösségen belüli harmonikus fejlődését a letelepedési jog előtt álló és a szolgáltatásnyújtás szabadságával kapcsolatos összes akadály megszüntetésével, és ezzel egyidejűleg meg kell növelni a bankrendszer stabilitását és a betétesek védelmét;mivel a hitelintézetek tevékenysége előtt álló akadályok megszüntetésével egyidejűleg figyelmet kell fordítani arra az esetre, amikor más tagállamban fiókteleppel rendelkező hitelintézetben a betéteket befagyasztják; mivel mindenütt elengedhetetlen a betétvédelem minimálisan harmonizált szintjének biztosítása, ahol betétek találhatók a Közösségen belül; mivel a betétvédelem ugyanolyan alapvető fontosságú, mint a belső bankpiac kiteljesítésére vonatkozó prudenciális szabályok;mivel egy fizetésképtelen hitelintézet bezárása esetén a hitelintézet székhelye szerinti országon kívül más tagállamban lévő bármely fióktelepének betéteseit ugyanolyan betétbiztosítási rendszernek kell védenie, mint a hitelintézet más betéteseit;mivel a betétbiztosítási rendszerben való hitelintézeti részvétel költsége nincs összefüggésben azzal a költséggel, amely akkor merülne fel, ha azt követően, hogy a betétesek bizalma a bankrendszer épségét illetően megrendült, a bankbetéteket nem csak a nehézségekkel küzdő hitelintézetektől vonnák el tömegesen, hanem a jól működő hitelintézetektől is;mivel a Bizottság a betétbiztosítási rendszerek Közösségben történő bevezetéséről szóló, 1986. december 22-i 87/63/EGK [4] ajánlása alapján hozott tagállami intézkedések nem teljesen érték el a kívánt eredményt; mivel ez a helyzet károsnak bizonyulhat a belső piac megfelelő működése szempontjából;mivel a hitelintézetek tevékenységének megkezdésére és folytatására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, valamint az 1977. december 12-i 77/780/EGK irányelvet [5] módosító, 1989. december 15-i 89/646/EGK tanácsi irányelv rendelkezik az egyes hitelintézetek tekintetében az egységes engedélyezési rendszerről és annak felügyeletéről az engedélyezés szerinti tagállam hatóságai részéről, amely 1993. január 1-jén lépett hatályba;mivel a fióktelep létesítéséhez egyetlen fogadó tagállamban sem szükséges engedély, mivel az egységes engedély az egész Közösség területén érvényes, és a fióktelep fizetőképességét a székhelye szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai ellenőrzik; mivel ez a helyzet indokolja, hogy ugyanaz a biztosítási rendszer vonatkozzon a Közösségen belül egy hitelintézet által létrehozott valamennyi fióktelepre; mivel ez a rendszer csak az lehet, amely a hitelintézet székhelye szerinti államban az adott intézményi kategóriára vonatkozik, különösen a kapcsolat következtében, amely egy fióktelep fizetőképességének felügyelete és a fióktelep betétbiztosítási rendszerben elfoglalt tagsága között fennáll;mivel a harmonizációt a betétbiztosítási rendszerek fő elemeire kell korlátozni, és nagyon rövid időn belül biztosítani kell a kifizetéseket az összehangolás minimális szintje alapján kiszámított fedezetből;mivel a betétbiztosítási rendszereknek a betétek befagyasztását követően azonnal működésbe kell lépniük;mivel különösen az olyan betétek fedezetből való kivonása indokolt, amelyeket a hitelintézetek saját nevükben helyeztek el saját számlára; mivel ez nem sértheti a betétbiztosítási rendszernek azt a jogát, hogy megtegyen minden intézkedést egy nehéz helyzetbe került hitelintézet megmentésére;mivel a betétbiztosítási rendszerek harmonizációja a Közösségen belül önmagában nem teszi kérdésessé a hitelintézetek, különösen azok fizetőképessége és likviditása biztosításának védelmére kidolgozott és működő rendszereket oly módon, hogy e hitelintézeteknél, valamint a hitelintézet más tagállamban létesített fióktelepeinél elhelyezett betétek továbbra is hozzáférhetőek maradnak; mivel az eltérő védelmi célt szolgáló alternatív rendszereket bizonyos feltételektől függően a hatáskörrel rendelkező hatóságok úgy tekinthetik, hogy azok kielégítik az irányelv célkitűzéseit; mivel ezen hatáskörrel rendelkező hatóságok feladata az említett feltételek betartásának igazolása;mivel számos tagállam rendelkezik szakmai szervezetek alá tartozó betétbiztosítási rendszerrel, más tagállamok pedig jogszabályi, illetve szerződéses alapon létrehozott és részben normatív úton szabályozott rendszerekkel rendelkeznek; mivel a jogi megoldások változatossága csak a rendszerben való kötelező tagság, illetve onnan történő kizárás tekintetében jelent problémát; mivel ezért szükséges lépéseket tenni a rendszerek szabályozási körének e területen való korlátozására;mivel a Közösségen belül azoknak a rendszereknek a fenntartása, amelyek a harmonizált minimumnál magasabb betétbiztosítási fedezetet nyújtanak ugyanazon a területen a nemzeti intézmények és a más tagállamokból származó hitelintézetek fióktelepei között, kártalanítási különbségekhez és egyenlőtlen versenyfeltételekhez vezethet; mivel e hátrányok ellensúlyozására a fióktelepeknek engedélyt kell kapniuk a fogadó ország rendszereihez történő csatlakozásra úgy, hogy betéteseiknek ugyanazon garanciákat nyújthassák, mint amelyeket az engedélyezési helyük szerinti országok rendszerei kínálnak; mivel szükséges, hogy néhány év elteltével a Bizottság jelentést készítsen arról, hogy a fióktelepek milyen mértékben használták ki ezt a lehetőséget, és azokról a nehézségekről, amelyekbe a fióktelepek vagy a biztosítási rendszerek az említett intézkedések megvalósítása során esetleg ütköztek; mivel nem kizárt, hogy a bejegyzés szerinti tagállam rendszerei is kínáljanak ilyen kiegészítő fedezetet az ilyen rendszerekben meghatározott feltételektől függően;mivel piaci zavarokhoz vezethet, ha egy hitelintézet fióktelepe magasabb szintű fedezetet kínál, mint a fogadó tagállamban engedélyezett hitelintézetek; mivel nem megfelelő, hogy a biztosítási rendszerek által nyújtott fedezeti szint versenyeszközzé váljon; mivel ezért szükséges előírni legalább a kezdeti időszakban, hogy az egyik tagállamban bejegyzett rendszer által a fióktelepek betéteire kínált fedezeti szint és terjedelem ne haladja meg a fogadó tagállamban a megfelelő rendszer által kínált maximális szintet és terjedelmet; mivel a lehetséges piaci zavarokat a megszerzett tapasztalat alapján és a bankszektorban bekövetkezett fejlemények tükrében több év után felül kell vizsgálni;mivel ezen irányelv alapvetően megköveteli minden hitelintézettől, hogy csatlakozzon egy betétbiztosítási rendszerhez; mivel a nem tagállami székhellyel rendelkező hitelintézetek felvételét szabályozó irányelvek, és különösen a hitelintézetek tevékenységének megkezdésére és folytatására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1977. december 12-i 77/780/EGK [6] első tanácsi irányelv lehetővé teszi a tagállamok számára annak eldöntését, hogy engedélyezik-e, és milyen feltételekkel az ilyen hitelintézetek fióktelepeinek működését saját területükön; mivel az ilyen fióktelepek nem élvezik a szolgáltatásnyújtás szabadságát a Szerződés 59. cikkének második bekezdése szerint, sem pedig a letelepedés helye szerinti államoktól eltekintve a más tagállamokban való letelepedés jogát; mivel ennek megfelelően az ilyen fióktelepeket engedélyező tagállam dönti el, hogy miként érvényesíti ezen irányelv alapelveit a 77/780/EGK irányelv 9. cikke (1) bekezdésének figyelembevételével az ilyen fióktelepekre, és azzal az igénnyel, hogy a betéteseket megvédjék, és a pénzügyi rendszer integritását megőrizzék; mivel fontos, hogy a betétesek az ilyen fióktelepeknél teljesen tisztában legyenek az őket érintő biztosítási feltételekkel;mivel egyrészt az ezen irányelvben előírt minimális biztosítási szint nem hagyhatja védelem nélkül a betétek túlságosan nagy arányát a fogyasztók védelme és a pénzügyi rendszer stabilitása érdekében; mivel másrészt nem lenne helyes a Közösség területén olyan szintű védelmet bevezetni, amely bizonyos esetekben hitelintézetek nem körültekintő irányítását eredményezné; mivel számításba kell venni a finanszírozási rendszerek költségét; mivel ésszerűnek tűnik a harmonizált minimális biztosítás szintjének 20000 ECU-ben történő megállapítása; mivel korlátozott átmeneti megoldások lehetnek szükségesek annak érdekében, hogy a rendszerek ezen összeghez igazodhassanak;mivel néhány tagállam az ebben az irányelvben meghatározott harmonizált minimális biztosítási szintet meghaladó betéti fedezetet nyújt betétesei számára; mivel nem tűnik megfelelőnek annak megkövetelése, hogy e rendszereket, amelyek közül néhányat csak a közelmúltban vezettek be a 87/63/EGK ajánlás alapján, e tekintetben módosítsák;mivel egy tagállamnak képesnek kell lennie bizonyos konkrétan meghatározott betét vagy betétes kategóriák kizárására a betétbiztosítási-rendszerek által nyújtott garanciák köréből, amennyiben a tagállam szerint azok nem szorulnak különleges védelemre;mivel bizonyos tagállamokban a befagyasztott betéteket nem térítik meg teljes mértékben annak érdekében, hogy a betéteseket a hitelintézetek minőségének gondos megvizsgálására késztessék; mivel ezt a gyakorlatot a minimális harmonizált szint alá eső betétek tekintetében korlátozni kell;mivel a betétesenként és nem a betétenként megállapított harmonizált minimális összeg alapelvét fogadták el; mivel ezért megfelelő az azon betétesek által elhelyezett betétek figyelembe vétele, akik nincsenek számlatulajdonosként nyilvántartva vagy nem kizárólagos tulajdonosok; mivel ezért a határösszeget minden egyes azonosítható betétesre alkalmazni kell; mivel ez nem vonatkozhat a különleges védelmi szabályok szerint meghatározott kollektív befektetési formákra, amelyek viszont nem érintik az előbb említett betéteket;mivel a tájékoztatás a betétesek védelmének alapvető elemét képezi, és ezért minimális számú kötelező rendelkezés tárgyát is kell képeznie; mivel azonban a betétbiztosítási rendszer összegére és terjedelmére történő utalások hirdetésben való szabályozatlan felhasználása befolyásolhatja a bankrendszer stabilitását vagy a betétesek bizalmát; mivel ezért a tagállamoknak szabályokat kell megállapítaniuk e hivatkozások korlátozására;mivel egyes esetekben, bizonyos tagállamokban, a betétbiztosítási rendszerek bizonyos kategóriáiba tartozó, a betéteket csak rendkívül kis arányban elfogadó hitelintézetekre nem vonatkoznak, e rendszer bevezetése egyes esetekben tovább tarthat, mint az ezen irányelv bevezetésére megállapított idő; mivel ilyen esetekben indokolt lehet a betétbiztosítási rendszerhez való csatlakozás követelménye alóli átmeneti eltérés; mivel, ha ezek a hitelintézetek külföldön működnek, valamely tagállamnak jogában áll megkövetelni azok részvételét az általa létrehozott betétbiztosítási rendszerben;mivel ezen irányelvben nem feltétlen követelmény a betéteket vagy magukat a hitelintézeteket biztosító rendszerek finanszírozási módszereinek harmonizálása, tekintettel egyrészt arra, hogy e rendszerek finanszírozási költségét elvben a hitelintézeteknek kell viselniük, másrészt e rendszerek pénzügyi teherbíró képességének arányban kell állnia a felelősségükkel; mivel ez nem veszélyeztetheti az érintett tagállam bankrendszerének stabilitását;mivel ezen irányelv nem eredményezheti azt, hogy a tagállamokat vagy a hatáskörrel rendelkező hatóságaikat terhelje a felelősség a betétesekkel szemben, amennyiben a betéteket vagy a hitelintézeteket garantáló egy vagy több olyan rendszer bevezetését és hivatalos elismerését biztosították, amelyek az ezen irányelvben leírt feltételek mellett biztosítják a betétesek kártalanítását vagy védelmét;mivel a betétvédelem a belső piac kiteljesítésének alapvető eleme és a hitelintézetek felügyeleti rendszerének nélkülözhetetlen kiegészítője az adott pénzügyi piacon az összes intézet között kialakult szolidaritás következtében bármelyikük fizetőképtelensége esetén,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkAz irányelv alkalmazásában:1. "betét" a számlán tartott pénzeszközök egyenlege, vagy szokásos banki ügyletből keletkező átmeneti helyzet eredménye, amelyet a hitelintézetnek a vonatkozó jogszabályi és szerződéses feltételek mellett vissza kell fizetnie, valamint bármely olyan tartozás, amelyet egy hitelintézet által kibocsátott okirat tanúsít.Az Egyesült Királyság és Írország lakás-takarékpénztárainak minden olyan részvénye betétnek minősül, amely a 2. cikk szerint nem képezi a tőke részét.Nem tekinthető betétnek az a kötvény, amely az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1985. december 20-i 85/611/EGK [7] tanácsi irányelv 22. cikke (4) bekezdésében előírt feltételeknek megfelel.Az egyenleg kiszámításakor a tagállamok a betétre vonatkozó jogi és szerződéses feltételek szerint alkalmazzák a beszámítással és a viszontkeresettel kapcsolatos jogszabályokat és rendeleteket;2. "közös számla" két vagy több személy nevére nyitott számla, vagy amely felett két vagy több személy jogosult rendelkezni, vagy amely felett e személyek közül kettő vagy több rendelkezik aláírási jogosultsággal;3. "befagyasztott betét" esedékes és kifizetendő betét, melyet a hitelintézet nem fizetett ki az alkalmazandó jogi és szerződéses feltételek mellett abban az esetben, ha:i. a hatáskörrel rendelkező hatóságok megállapították, hogy álláspontjuk szerint az érintett hitelintézet pénzügyi körülményeihez közvetlenül kapcsolódó okok miatt az adott időpontban képtelen a betétet visszafizetni, és nem valószínű a későbbi visszafizetés sem.A hatáskörrel rendelkező hatóságok a határozatot a lehető leghamarabb, de legkésőbb 21 nappal azt követően meghozzák, amikor először meggyőződnek arról, hogy egy hitelintézet elmulasztotta az esedékes és kifizetendő betétek kifizetését; vagyii. egy bíróság a hitelintézet pénzügyi körülményeihez közvetlenül kapcsolódó okok miatt olyan határozatot hoz, amely felfüggeszti annak lehetőségét, hogy a betétesek követeléseket támasszanak a hitelintézettel szemben, amennyiben erre a fent említett feltétel bekövetkezte előtt kerülne sor;4. "hitelintézet" olyan vállalkozás, amely tevékenysége betétek vagy más visszafizetendő pénzeszközök nyilvános gyűjtése és hitelek nyújtása saját számlára;5. "fióktelep" a hitelintézet jogilag önállósággal nem rendelkező része, amely közvetlenül bonyolítja le a hitelintézet tevékenységével kapcsolatos összes műveletet vagy azok egy részét; egy másik tagállamban székhellyel rendelkező hitelintézet által ugyanabban a tagállamban létrehozott bármely számú fióktelepet egyetlen fióktelepnek kell tekinteni.2. cikkA biztosítási rendszerekből történő visszafizetésekből a következőket ki kell zárni:- a 8. cikk (3) bekezdésének megfelelően, a más hitelintézet által saját nevében és saját számlájára elhelyezett betétjét,- valamennyi olyan fizetőeszközt, amely a "szavatoló tőke" meghatározás alá tartozik a hitelintézetek saját tőkéjéről szóló, 1989. április 17-i 89/299/EGK tanácsi irányelv 2. cikke alapján [8],- az azon ügyletekből keletkező betéteket, amelyekkel kapcsolatban pénzmosás miatt büntetőítélet született a pénzügyi rendszerek pénzmosás céljára való felhasználásának megelőzéséről szóló, 1991. június 10-i 91/308/EGK tanácsi irányelv 1. cikkében meghatározottak szerint [9].3. cikk(1) Valamennyi tagállam biztosítja, hogy területén egy vagy több betétbiztosítási rendszert vezessek be és ismerjenek el hivatalosan. A második albekezdésben és a (4) bekezdésben foglalt körülmények kivételével valamely tagállamban a 77/780/EGK irányelv 3. cikke szerint engedéllyel rendelkező hitelintézet kizárólag akkor gyűjthet betétet, ha egy ilyen rendszer tagja.A tagállam azonban mentesítheti a hitelintézetet a biztosítási rendszerhez való csatlakozás kötelezettsége alól, amennyiben az adott hitelintézet már tagja egy olyan rendszernek, amely védi a hitelintézetet és biztosítja különösen annak likviditását és fizetőképességét, így szavatolva a betétesek védelmét, legalább a betétbiztosítási rendszer által nyújtott mértékben, és amely a hatáskörrel rendelkező hatóságok véleménye szerint megfelel a következő feltételeknek:- az irányelv elfogadásakor a rendszer már létezett és hivatalosan elismerték,- a rendszert úgy tervezték, hogy az biztosítsa a rendszerhez tartozó hitelintézeteknél elhelyezett betétek hozzáférhetőségét és az ehhez szükséges források meglétét,- a rendszer nem a tagállam vagy bármely helyi, illetve regionális hatósága által a hitelintézetnek nyújtott garanciából áll,- a rendszer biztosítja, hogy a betétesek tájékoztatást kapjanak a 9. cikkben megállapított feltételek szerint.Az e lehetőséget igénybe vevő tagállamok tájékoztatják a Bizottságot, különösen a betétbiztosítási rendszerek jellemzőiről és az általuk biztosított hitelintézetekről, valamint a rendelkezésre bocsátott adatokban később bekövetkező változásokról. A Bizottság tájékoztatja erről a bankügyi tanácsadó bizottságot.(2) Amennyiben a hitelintézet nem teljesíti a rá, mint a betétbiztosítási rendszer tagjára vonatkozó kötelezettségeket, értesítik az engedélyét kiadó hatóságokat, és a betétbiztosítási rendszerrel együttműködésben meghozzák mindazokat a megfelelő intézkedéseket, ideértve szankciók alkalmazását is, amelyek biztosítják, hogy a hitelintézet teljesítse kötelezettségeit.(3) Ha ezen intézkedések nem vezetnek a hitelintézet részéről a kötelezettségek teljesítéséhez, amennyiben a nemzeti jog megengedi egy tag kizárását, a betétbiztosítási rendszer a hatáskörrel rendelkező hatóságok kifejezett hozzájárulásával legalább 12 hónapos felmondási határidővel értesíti a hitelintézetet a tagságából való kizárási szándékáról. A betétbiztosítási rendszer továbbra is teljes mértékben garantálja a felmondási idő lejárta előtt elhelyezett betétek védelmét. Ha a hitelintézet a felmondási idő lejártáig nem teljesítette kötelezettségeit, a biztosítási rendszer, ismételten beszerezve a hatáskörrel rendelkező hatóságok kifejezett hozzájárulását, végrehajthatja a kizárást.(4) Ha a nemzeti jog megengedi, és az engedélyt kiadó hatóságok kifejezetten hozzájárulnak, a betétbiztosítási rendszerből kizárt hitelintézet továbbra is gyűjthet betéteket, amennyiben kizárása előtt alternatív biztosítási megállapodásokat kötött, amelyek biztosítják, hogy a betétesek legalább a hivatalosan elismert betétbiztosítási rendszerrel azonos szintű és terjedelmű védelmet élvezzenek.(5) Amennyiben egy hitelintézet, amelynek kizárására a (3) bekezdés szerint javaslatot tettek, nem képes a (4) bekezdésben előírt feltételeket teljesítő alternatív biztosítások megkötésére, az engedélyét kibocsátó hatóságok az engedélyt azonnal visszavonják.4. cikk(1) Egy tagállamban a 3. cikk (1) bekezdése szerint létesített és hivatalosan elismert betétbiztosítási rendszerek védelmet nyújtanak a hitelintézetek más tagállamokban létesített fióktelepeinek betétesei számára.1999. december 31-ig a biztosított fedezetnek sem a szintje, sem pedig a terjedelme, beleértve a százalékot is, nem haladhatja meg a fogadó tagállam területén a megfelelő biztosítási rendszer által nyújtott fedezet maximális szintjét vagy terjedelmét.Az említett időpont előtt a Bizottság jelentést készít a második albekezdés alkalmazása során szerzett tapasztalat alapján, és megfontolja az említett intézkedések folytatásának szükségességét. Amennyiben alkalmasnak találja, a Bizottság javaslatot terjeszt elő egy irányelv meghozatalára az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, az érvényesség meghosszabbításának céljából.(2) Amennyiben a fogadó tagállam betétbiztosítási rendszere által nyújtott fedezet szintje és/vagy terjedelme, ide értve a százalékot is, meghaladja az abban a tagállamban biztosított fedezet szintjét és/vagy terjedelmét, amelyben a hitelintézet működését engedélyezték, a fogadó tagállam biztosítja, hogy a területén a hivatalosan elismert betétbiztosítási rendszerhez egy fióktelep önkéntes alapon csatlakozhat annak érdekében, hogy kiegészítse azt a biztosítást, amelyet betétesei élveznek a saját tagállam betétbiztosítási rendszerében már meglévő tagságuk miatt.Az a betétbiztosítási rendszer, amelyhez a fióktelep csatlakozni kíván, kiterjed arra az intézményi kategóriára, amelybe a fióktelep tartozik, vagy amelynek legjobban megfelel a fogadó tagállamban.(3) A tagállamok biztosítják, hogy objektív és általánosan alkalmazott feltételek vonatkozzanak egy fogadó tagállam betétbiztosítási rendszerében a fióktelepek tagságára a (2) bekezdésnek megfelelően. A felvétel a tagsági kötelezettségek teljesítésétől, különösen a hozzájárulások és egyéb díjak megfizetésétől függ. A tagállamok e bekezdés végrehajtása során a II. mellékletben megállapított irányadó alapelveket követik.(4) Amennyiben a (2) bekezdés szerint önkéntes tagként belépő fióktelep nem teljesíti a betétbiztosítási rendszerben fennálló tagságából rá háruló kötelezettségeit, az engedélyt kiadó hatóságokat értesítik, és a betétbiztosítási rendszerrel együttműködésben meghozzák mindazon intézkedéseket, amelyekkel biztosítható, hogy a fent említett kötelezettségek teljesüljenek.Amennyiben a fióktelep a fent említett intézkedések ellenére nem teljesíti kötelezettségeit, legalább 12 hónapos felmondási határidőt követően a betétbiztosítási rendszer az engedélyt kibocsátó hatóságok jóváhagyásával kizárhatja a fióktelepet. A kizárás előtt elhelyezett betéteket lejáratig az önkéntes betétbiztosítási rendszerek biztosítják. A betéteseket tájékoztatják a kiegészítő betétbiztosítás megszűnéséről.(5) A Bizottság legkésőbb 1999. december 31-ig jelentést készít a (2), (3) és (4) bekezdés alkalmazásáról, és indokolt esetben javaslatot tesz módosításukra.5. cikkHa a 77/780/EGK irányelv 3. cikke szerint engedélyezett hitelintézet engedélyét visszavonják, a betétbiztosítási rendszer továbbra is vonatkozik a betétekre.6. cikk(1) A tagállamok ellenőrzik, hogy a Közösségen kívüli székhellyel rendelkező hitelintézet által létrehozott fióktelep az ezen irányelvben előírtakkal egyenértékű védelemmel rendelkezzen.Amennyiben nem rendelkezik ezzel, a tagállamok a 77/780/EGK irányelv 9. cikkének (1) bekezdése szerint előírhatják, hogy a Közösségen kívül székhellyel rendelkező hitelintézet által létrehozott fióktelepek csatlakozzanak a területükön működő betétbiztosítási rendszerekhez.(2) A Közösségen kívüli székhellyel rendelkező hitelintézet által létrehozott fióktelepek jelenlegi és leendő betétesei megkapnak minden olyan tájékoztatást a hitelintézettől, amely a betéteik védelmét szolgáló biztosítási intézkedésekkel kapcsolatos.(3) A (2) bekezdésben említett tájékoztatást annak a tagállamnak a hivatalos nyelvén vagy nyelvein kell közzétenni világos és érthető formában megfogalmazva, amelyben a fióktelepet a nemzeti jog által előírt módon létrehozták.7. cikk(1) A betétbiztosítási rendszerek előírják, hogy az egyes betétesek összevont betéteit 20000 ECU összegig biztosítsák, abban az esetben, ha a betéteket befagyasztották.1999. december 31-ig azok a tagállamok, amelyekben ezen irányelv elfogadásának időpontjában a betétek nincsenek 20000 ECU értékig biztosítva, megtarthatják a saját biztosítási rendszereikben megállapított maximális összeget, feltéve, hogy az legalább 15000 ECU.(2) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy bizonyos betéteseket vagy betéteket a biztosításból kizárnak, vagy alacsonyabb szintű biztosításban részesítenek. A kizárásokat az I. melléklet tartalmazza.(3) E cikk nem zárja ki azoknak a rendelkezéseknek a fenntartását vagy alkalmazását, amelyek magasabb szintű vagy átfogóbb betétfedezetet nyújtanak. A betétbiztosítási rendszerek különösen szociális megfontolásokból bizonyos fajta betétekre teljes fedezetet nyújthatnak.(4) A tagállamok az (1) bekezdésben megállapított biztosítást, illetve a (3) bekezdésben említett biztosítást a betétek meghatározott százalékára korlátozathatják. A biztosított százaléknak azonban egyenlőnek kell lennie vagy meg kell haladnia az összevont betétek 90 %-át, ha a biztosítás alapján kifizetendő összeg nem éri el az (1) bekezdésben említett összeget.(5) Az (1) bekezdésben említett összeget a Bizottság időszakonként, legalább ötévente felülvizsgálja. Amennyiben megfelelő, a Bizottság az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak javaslatot terjeszt be egy irányelvre az (1) bekezdésben említett összeg módosítására, különös tekintettel a bankszektorban és a Közösség gazdasági és pénzügyi helyzetében bekövetkezett fejleményekre. Az első felülvizsgálat a 7. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében említett időszak végétől számított öt éven belül nem következhet be.(6) A tagállamok biztosítják, hogy a betétes kártalanítási joga a betétes által a betétbiztosítási rendszer ellen indított eljárás tárgyát képezhesse.8. cikk(1) A 7. cikk (1), (3) és (4) bekezdésében szereplő összegek az egy hitelintézetnél elhelyezett összes betétre vonatkoznak, függetlenül a betétek számától, pénznemétől és Közösségen belüli elhelyezkedésétől.(2) A 7. cikk (1), (3) és (4) bekezdésében megállapított összegek kiszámításakor figyelembe veszik az egyes betétesek közös számlából való részesedését.Különös rendelkezések hiányában az ilyen számlát egyenlően kell felosztani a betétesek között.A 7. cikk (1), (3) és (4) bekezdésében megállapított összegek kiszámításának céljából a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az olyan számlán elhelyezett betéteket, amelyek tekintetében két vagy több személy jogosult, mint jogi személyiség nélküli gazdasági társaság, társulás vagy hasonló természetű csoportosulás tagja, összevonhatók és egyetlen betétes betétjeként kezelhetők legyenek.(3) Ha a betétes nem jogosult a számlán elhelyezett összegek fölött kizárólagosan rendelkezni, a biztosítás a kizárólagos jogosultra vonatkozik, feltéve, hogy azt a személyt azonosították, vagy azonosítható, mielőtt a hatáskörrel rendelkező hatóságok az 1. cikk (3) bekezdésének i. pontjában foglalt megállapításokat megteszik, vagy a bíróság az 1. cikk (3) bekezdésének ii. pontjában foglalt határozatot meghozza. Amennyiben több kizárólagos jogosult van, a 7. cikk (1), (3) és (4) bekezdésében meghatározott összegek kiszámításakor az összegek kezelésére vonatkozó megállapodás szerinti egyéni részesedést kell figyelembe venni.E rendelkezés nem vonatkozik a kollektív befektetési formákra.9. cikk(1) A tagállamok biztosítják, hogy a hitelintézetek a betétesek és a leendő betétesek számára megadjanak annak a betétbiztosítási rendszernek az azonosításához szükséges minden tájékoztatást, amely betétbiztosítási rendszernek a Közösségen belül a hitelintézet és a fióktelepei tagjai, vagy bármely más, a 3. cikk (1) bekezdésének második albekezdése vagy a 3. cikk (4) bekezdése szerinti intézkedésről. A betéteseket a betétbiztosítási rendszer vagy bármely más alkalmazandó rendszer rendelkezéseiről tájékoztatják, ide értve a betétbiztosítási rendszer által ajánlott fedezet összegét és terjedelmét. Ezt a tájékoztatást közérthető formában kell közzétenni.Kérésre a kártalanítási feltételekről és azoknak a formaságoknak a teljesítéséről is adnak tájékoztatást, amelyeket a kártalanításra való jogosultsághoz teljesíteni kell.(2) Az (1) bekezdésben említett tájékoztatást a nemzeti jogszabályokban előírt módon, annak a tagállamnak a hivatalos nyelvén vagy nyelvein kell közzétenni, amelyben a fióktelep létrejött.(3) A tagállamok meghozzák az (1) bekezdésben szereplő tájékoztatás hirdetésben való felhasználásra vonatkozó szabályokat annak érdekében, hogy megakadályozzák azt, hogy az ilyen felhasználás befolyásolja a bankrendszer stabilitását vagy a betétesek bizalmát. A tagállamok az ilyen hirdetést arra a betétbiztosítási rendszerre való tényszerű hivatkozásra korlátozhatják, amelyhez a hitelintézet tartozik.10. cikk(1) A betétbiztosítási rendszerek megtérítik a betétesek megfelelően bizonyított követeléseit a befagyasztott betétek esetében attól a naptól számított három hónapon belül, amely napon a hatáskörrel rendelkező hatóságok az 1. cikk (3) bekezdésének i. pontjában foglalt megállapítást megteszik, vagy a bíróság az 1. cikk (3) bekezdésének ii. pontjában foglalt határozatot meghozza.(2) Kivételes körülmények között és különleges esetekben, a betétbiztosítási rendszer a hatáskörrel rendelkező hatóságokhoz fordulhat a határidő meghosszabbítása érdekében. A meghosszabbítás nem haladhatja meg a három hónapot. A hatáskörrel rendelkező hatóságok a biztosítási rendszer kérésére legfeljebb kétszer, három hónapot meg nem haladó időtartamra engedélyezhetik a meghosszabbítást.(3) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott határidőt a betétbiztosítási rendszer nem használhatja abból a célból, hogy a biztosítás kifizetését megtagadja attól a betétestől, aki fizetési követelését nem tudta időben érvényesíteni.(4) A teljesítendő feltételekhez kapcsolódó iratokat és az (1) bekezdésben említett biztosítás keretében a kártalanításra való jogosultsághoz szükséges eljárásokat a nemzeti jogban előírt módon kell részletesen megfogalmazni annak a tagállamnak a hivatalos nyelvén vagy nyelvein, amely tagállamban a biztosított betét található.(5) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott határidőktől függetlenül, amennyiben a számlán elhelyezett összeg tekintetében jogosult vagy érdekelt betétest a 94/308/EGK irányelv 1. cikkében meghatározott pénzmosással vagy azzal összefüggésben gyanúsították, a bíróság határozatának meghozataláig a biztosítási rendszer minden kifizetést felfüggeszthet.11. cikkA nemzeti jogban biztosított egyéb jogok sérelme nélkül a biztosítás keretében kifizetéseket teljesítő betétbiztosítási rendszerek jogosultak, hogy kifizetéseikkel egyenlő mértékig átvegyék a betéteseket megillető jogokat a felszámolási eljárásban.12. cikkA 3. cikk rendelkezéseitől függetlenül, a Spanyolországban vagy Görögországban engedélyezett és a III. mellékletben felsorolt intézmények 1999. december 31-ig mentesülnek a betétbiztosítási rendszerhez való tartozás kötelezettsége alól.E hitelintézetek kifejezetten felhívják meglévő és leendő betéteseik figyelmét arra a tényre, hogy egyetlen betétbiztosítási rendszernek sem tagjai.Ezen időtartam alatt, amennyiben bármely hitelintézet egy másik tagállamban létesít vagy létesített fióktelepet, az a tagállam megkövetelheti, hogy a fióktelep a tagállam területén létrehozott betétbiztosítási rendszerhez tartozzon, a 4. cikk (2), (3) és (4) bekezdésében meghatározott feltételek szerint.13. cikkA 77/780/EGK irányelv 3. cikkének (7) bekezdése szerint összeállítandó engedélyezett hitelintézetek listáján a Bizottság ezen irányelvnek megfelelően feltünteti az egyes hitelintézetek státuszát.14. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1995. július 1-jéig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.15. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.16. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.Kelt Brüsszelben, 1994. május 30-án.az Európai Parlament részérőlaz elnökE. Klepscha Tanács részérőlaz elnökG. Romeos[1] HL C 163., 1992.6.30., 6. o. és HL C 178., 1993.6.30. 14. o.[2] HL C 332., 1992.12.16., 13. o.[3] HL C 115., 1993.4.26., 96. o. és az Európai Parlament 1994. március 9-i határozata (HL C 91., 1994.3.28.)[4] HL L 33., 1987.2.4., 16. o.[5] HL L 386., 1989.12.30., 1. o. A 92/30/EGK irányelvvel (HL L 110., 1992.4.28. 52. o.) módosított irányelv[6] HL L 322., 1977.12.17., 30. o. A legutóbb a 89/646/EGK irányelvvel (HL L 386., 1989.12.30., 1. o.) módosított irányelv[7] HL L 375., 1985.12.31., 3. o. A legutóbb a 88/220/EGK irányelvvel (HL L 100., 1988.4.19., 31. o.) módosított irányelv[8] HL L 124., 1989.5.5., 16. o. A legutóbb a 92/16/EGK irányelvvel (HL L 75., 1992.3.21., 48. o.) módosított irányelv[9] HL L 166., 1991.6.28., 77. o.--------------------------------------------------I. MELLÉKLETA 7. cikk (2) bekezdésében említett kizárások jegyzéke1. 1. A 89/646/EGK irányelv 1. cikkének (6) bekezdésében meghatározott pénzügyi intézmények betétjei.2. Biztosítóintézetek betétjei.3. Kormányzati és központi közigazgatási szervek betétjei.4. Megyei, regionális, helyi és önkormányzati hatóságok betétjei.5. Kollektív befektetési vállalkozások betétjei.6. Nyugdíjalapok betétjei.7. A hitelintézetek igazgatói, vezetői, személyes felelősséggel tartozó tagjai, a hitelintézet tőkéjéből legalább 5 %-kal részesedő, valamint a hitelintézet számviteli bizonylatainak kötelező könyvvizsgálatáért felelős személyek és az abban a csoportban elhelyezkedő más vállalatok hasonló jogállású betétesei által elhelyezett betétek.8. A 7. pontban említett betétesek közeli rokonai, illetve nevükben eljáró harmadik személyek betétjei.9. Az azonos vállalatcsoportban elhelyezkedő más vállalatok betétjei.10. A nem névre szóló betétek.11. Azok a betétek, amelyekre nézve a betétes egyéni alapon ugyanattól a hitelintézettől kamat- és pénzügyi engedményeket kapott úgy, hogy ezek hozzájárultak annak pénzügyi helyzetének súlyosbodásához.12. Az intézmény által kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok és a saját váltókból és kötelezvényekből származó tartozások.13. Az alábbiaktól eltérő pénznemekben lévő betétek:- a tagállamok pénznemei,- ECU.14. Az olyan vállalatok betétjei, amelyek méretüknél fogva nem jogosultak a Szerződés 54. cikke (3) bekezdésének g) pontja alapján meghatározott jogi formájú gazdasági társaságok éves beszámolójáról szóló, 1978. július 25-i (78/660/EGK) negyedik tanácsi irányelv 11. cikke szerinti egyszerűsített mérleg készítésére [1].[1] HL L 222., 1978.8.14., 11. o. A legutóbb a 90/605/EGK irányelvvel (HL L 317., 1990.11.16., 60. o.) módosított irányelv.--------------------------------------------------II. MELLÉKLETAlapelvekAmennyiben egy fióktelep kiegészítő fedezet érdekében a fogadó tagállam valamely betétbiztosítási rendszeréhez kíván csatlakozni, a fogadó tagállam betétbiztosítási rendszere a bejegyzés szerinti tagállam rendszerével kétoldalú alapon meghatározza a megfelelő szabályokat és eljárásokat az adott fióktelepben a betétesek kártalanításának kifizetésére. Az alábbi alapelvek az említett eljárások megtervezésére és az ilyen fióktelep tagsági feltételeinek kereteire egyaránt vonatkoznak (a 4. cikk (2) bekezdésében említettek szerint):a) a fogadó tagállam fenntartja azt a jogát, hogy célkitűzéseit és általánosan alkalmazott szabályait a résztvevő hitelintézetekre érvényesítse; lehetősége nyílik a vonatkozó adatok szolgáltatásának igénylésére, és jogában áll az ilyen adatok ellenőriztetése a bejegyzése szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságainál;b) a fogadó tagállam betétbiztosítási rendszere teljesíti a kiegészítő kártalanítási igényeket a bejegyzés szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságaitól származó olyan nyilatkozat alapján, amely szerint a betéteket befagyasztották. A fogadó tagállam betétbiztosítási rendszere jogosult a betétes jogosultságát ellenőrizni saját szabályai és eljárásai szerint a kiegészítő kártalanítás kifizetése előtt;c) a bejegyzés szerinti tagállam és a fogadó tagállam betétbiztosítási rendszere teljes mértékben együttműködik egymással annak biztosítására, hogy a betétesek azonnali és megfelelő összegű kártalanításban részesüljenek. Különösen abban állapodnak meg, hogy bármelyik betétbiztosítási rendszer keretében egy olyan viszontkereset léte, amely beszámítást eredményezhet, hogyan befolyásolja az egyes rendszerek által a betétesek részére kifizetett kártalanítást;d) a fogadó tagállamok rendszerei jogosultak a kiegészítő fedezetben részesülő fióktelepeknek díjat felszámítani, amely figyelembe veszi a fogadó tagállam rendszere által biztosított garanciát. A díjfelszámítás megkönnyítésének érdekében a fogadó tagállam rendszere jogosult meghatározni, hogy felelőssége minden körülmények között az általa nyújtott biztosításra korlátozódjon, függetlenül attól, hogy a bejegyzés szerinti tagállam a fogadó tagállam területén elhelyezett betétek után ténylegesen kifizet-e bármilyen kártalanítást.--------------------------------------------------III. MELLÉKLETA 12. cikkben említett hitelintézetek jegyzékea) Az spanyol intézetek szakosított típusai, amelyek jogi státusza jelenleg reform alatt áll és az alábbi kategóriákban lettek engedélyezve:- Entidades de Financiación o Factoring,- Sociedades de Arrendamiento Financiero,- Sociedades de Crédito Hipotecario.b) Az alábbi spanyol állami intézmények:- Banco de Crédito Agricola, SA,- Banco Hipotecario de Espana, SA,- Banco de Crédito Local, SA.c) A következő görög hitelszövetkezetek:- Lamia Hitelszövetkezet,- Ioannina Hitelszövetkezet,- Xylocastron Hitelszövetkezet,valamint az alábbiakban felsorolt hasonló természetű hitelszövetkezetek közül azok, amelyek engedélyezettek, vagy az irányelv elfogadása napján engedélyezés alatt állnak:- Chania Hitelszövetkezet,- Iraklion Hitelszövetkezet,- Magnissia Hitelszövetkezet,- Larissa Hitelszövetkezet,- Patras Hitelszövetkezet,- Thessaloniki Hitelszövetkezet.--------------------------------------------------