title: A Bizottság 2007/35/EK irányelve ( 2007. június 18. ) a gépjárművek és pótkocsijaik világító és fényjelző berendezéseinek felszereléséről szóló 76/756/EGK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéshez való hozzáigazítása céljából történő módosításáról (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               19.6.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 157/14

      A BIZOTTSÁG 2007/35/EK IRÁNYELVE

   (2007. június 18.)
   a gépjárművek és pótkocsijaik világító és fényjelző berendezéseinek felszereléséről szóló 76/756/EGK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéshez való hozzáigazítása céljából történő módosításáról
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. február 6-i 70/156/EGK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 13. cikke (2) bekezdésének második francia bekezdésére,
   tekintettel a gépjárművek és pótkocsijaik világító és fényjelző berendezéseinek felszerelésére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1976. július 27-i 76/756/EGK tanácsi irányelvre (2) és különösen annak 4. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A 76/756/EGK irányelv a 70/156/EGK irányelv által létrehozott EK-típus-jóváhagyási eljárással kapcsolatos külön irányelvek egyike. Ezért a 70/156/EGK irányelv járműrendszerekre, alkatrészekre és önálló műszaki egységekre vonatkozó rendelkezései a 76/756/EGK irányelvre is vonatkoznak.

               (2)

               A közúti közlekedésbiztonságnak a nagyméretű tehergépkocsik és pótkocsijaik láthatóságának fokozása által történő növelése érdekében be kell vezetni a 76/756/EGK irányelvbe a fényvisszaverő jelzők ezen járművekre való felszerelésének kötelezettségét.

               (3)

               Az ENSZ/EGB 48. sz. előírása (3) – amelyet a Közösség már megszavazott – további módosításainak figyelembevétele céljából helyénvaló a 76/756/EGK irányelv műszaki fejlődéshez való hozzáigazítása ezen ENSZ/EGB előírás műszaki követelményeivel történő összehangolás által. Az érthetőség érdekében a 76/756/EGK irányelv II. melléklete helyébe új mellékletnek kell lépnie.

               (4)

               A 76/756/EGK irányelvet ennek megfelelően módosítani kell.

               (5)

               Az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak az irányelveknek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításával foglalkozó bizottság véleményével,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   A 76/756/EGK irányelv II. melléklete helyébe ezen irányelv melléklete lép.
   2. cikk
   2011. július 10-től kezdődő hatállyal, amennyiben az ezen irányelvvel módosított 76/756/EGK irányelvben meghatározott követelmények nem teljesülnek, a tagállamoknak a világító és fényjelző berendezések felszerelésével kapcsolatos okokból, meg kell fontolniuk, hogy az új járművekhez a 70/156/EGK irányelv rendelkezései értelmében kiállított megfelelőségi tanúsítványok többé ne legyenek érvényesek azon irányelv 7. cikke (1) bekezdésének céljaira.
   3. cikk
   (1)   A tagállamok legkésőbb 2008. július 9-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. A tagállamok haladéktalanul közlik a Bizottsággal e rendelkezések szövegét, és megadják a rendelkezések és az ezen irányelv közötti korrelációs táblázatot.
   Ezeket a rendelkezéseket a tagállamoknak 2008. július 10-től kell alkalmazniuk.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos közzétételük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által érintett területen fogadnak el.
   4. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   5. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2007. június 18-án.

            a Bizottság részéről

         Günter VERHEUGEN

            alelnök

      (1)  HL L 42., 1970.2.23., 1. o. A legutóbb a 2006/96/EK irányelvvel (HL L 363., 2006.12.20., 81. o.) módosított irányelv.

      (2)  HL L 262., 1976.9.27., 1. o. A legutóbb a 97/28/EK bizottsági irányelvvel (HL L 171., 1997.6.30., 1. o.) módosított irányelv.

      (3)  HL L 137., 2007.5.30., 1. o.

      MELLÉKLET

            „II. MELLÉKLET

                        1.

                        A műszaki követelmények megfelelnek az ENSZ/EGB 48. sz. előírása (1) 2., 5. és 6. bekezdésében, valamint annak 3–9. mellékletében megállapított követelményeknek.

                        2.

                        Az 1. pontban említett rendelkezések alkalmazásában a következők alkalmazandók:

                                    a)

                                    »terheletlen jármű«: olyan jármű, amelynek tömegét az ezen irányelv I. melléklete 1. függelékének 2.6. pontja írja le, vezető nélkül;

                                    b)

                                    a »közlemény-formanyomtatványt« ezen irányelv I. mellékletének 2. függelékében megállapított típusbizonyítványnak kell érteni;

                                    c)

                                    »a vonatkozó rendeletek szerződő feleit« tagállamoknak kell érteni;

                                    d)

                                    a 3. sz. rendeletre való hivatkozást a 76/757/EGK irányelvre való hivatkozásként kell értelmezni;

                                    e)

                                    a 2.7.25. bekezdés 2. lábjegyzete nem alkalmazható;

                                    f)

                                    a 6.19. bekezdés 8. lábjegyzete nem alkalmazható;

                                    g)

                                    az 5. melléklet 1. lábjegyzete a következőképpen értendő: »a kategóriák meghatározásához lásd a 70/156/EGK irányelv II. A. mellékletét«.

                        3.

                        A 70/156/EGK irányelv 8. cikke (2) bekezdése a) és c) pontjának és (3) bekezdése követelményeinek, e mellékletnek, és bármely külön irányelv bármely követelményének sérelme nélkül az ENSZ/EGB 48. sz. előírása 2.7. bekezdésében meghatározottaktól eltérő minden egyéb világító és fényjelző berendezés felszerelése tilos.

         (1)  HL L 137., 2007.5.30., 1. o.”


title: A Bizottság hetedik irányelve (1976. március 1.) a takarmányok hatósági ellenőrzésére szolgáló közösségi analitikai módszerek meghatározásáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31976L0372

Hivatalos Lap L 102 , 15/04/1976 o. 0008 - 0018 finn különkiadás fejezet 3 kötet 7 o. 0048  görög különkiadás: fejezet 03 kötet 15 o. 0031  svéd különkiadás fejezet 3 kötet 7 o. 0048  spanyol különkiadás fejezet 03 kötet 10 o. 0044  portugál különkiadás fejezet 03 kötet 10 o. 0044

		A Bizottság hetedik irányelve(1976. március 1.)a takarmányok hatósági ellenőrzésére szolgáló közösségi analitikai módszerek meghatározásáról(76/372/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a legutóbb a csatlakozási okmánnyal [1] módosított, a takarmányok hatósági ellenőrzésénél alkalmazandó közösségi mintavételi és analitikai módszerek bevezetéséről szóló, 1970. július 20-i tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 2. cikkére,mivel az említett irányelv előírja, hogy a takarmányok hatósági ellenőrzését, amelynek célja a takarmányok minőségére és összetételére vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezésekből eredő követelmények betartásának ellenőrzése, közösségi mintavételi és analitikai módszerek alkalmazásával kell végrehajtani;mivel az 1971. június 15-i 71/250/EGK [3], az 1971. november 18-i 71/393/EGK [4], az 1972. április 27-i 72/199/EGK [5], az 1972. december 5-i 73/46/EGK [6], az 1974. március 25-i 74/203/EGK [7] és az 1974. december 20-i 75/84/EGK [8] bizottsági irányelv már számos közösségi analitikai módszert meghatározott; mivel az azóta eltelt időben, az adott területen elért fejlődés következtében tanácsos egy hetedik módszersorozat elfogadása;mivel az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a Takarmányok Állandó Bizottsága véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA tagállamok előírják, hogy a takarmányok hatósági ellenőrzésére szolgáló, a takarmányok aflatoxin B1 tartalmára vonatkozó analitikai vizsgálatokat az e rendelet mellékletében leírt módszerek szerint kell végrehajtani.Az analizálandó minta előkészítéséről szóló rész kivételével, az 1971. június 15-i 71/250/EGK első bizottsági irányelv mellékletének 1. részében (Bevezetés) megállapított általános rendelkezéseket kell alkalmazni az ezen irányelv mellékletében leírt módszerek esetében.2. cikkA tagállamok legkésőbb 1976. október 1-jéig hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.3. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1976. március 1-jén.a Bizottság részérőlP. J. Lardinoisa Bizottság tagja[1] HL L 73., 1972.3.27., 14. o.[2] HL L 170., 1970.8.3., 2. o.[3] HL L 155., 1971.7.12., 13. o.[4] HL L 279., 1971.12.20., 7. o.[5] HL L 123., 1972.5.29., 6. o.[6] HL L 83., 1973.3.30., 21. o.[7] HL L 108., 1974.4.22., 7. o.[8] HL L 32., 1975.2.5., 26. o.--------------------------------------------------MELLÉKLETAZ AFLATOXIN B1 MEGHATÁROZÁSAA. EGYDIMENZIÓS VÉKONYRÉTEG-KROMATOGRÁFIÁS MÓDSZER1. Cél és alkalmazási területEz a módszer lehetővé tesz az aflatoxin B1 szintjének meghatározását a következő takarmányokban: földimogyoró, kopra, lenmag, szója, szezám, babaszu pálmaolaj és kukoricacsíra-olaj pogácsa, gabonafélék és gabonakészítmények, borsóliszt, burgonyapép és -keményítő. A meghatározás alsó méréshatára 0,01 mg/kg (10 ppb).Ha a meghatározást interferáló anyagok jelenléte hátráltatja, akkor a B. módszer (kétdimenziós vékonyréteg-kromatográfia) alkalmazásával újra kell kezdeni az analízist.2. Vizsgálati alapelvA mintát kloroformmal extraháljuk. A kivonatot szűrjük, egy aliquot részét kivesszük és szilikagél oszlopkromatográfiával tisztítjuk. Az eluátumot bepároljuk, és a maradékot meghatározott térfogatú kloroformban, vagy benzol és acetonitril keverékében visszaoldjuk. Ezen oldat egy aliquot részén vékonyréteg-kromatográfiát (TLC) végzünk. Az aflatoxin B1 mennyiségét a kromatogram UV-fénnyel történő megvilágítása mellett, vizuálisan vagy fluorodenzitométerrel, ismert mennyiségű standard aflatoxin B1-el történő összehasonlítás alapján határozzuk meg. A takarmányból extrahált aflatoxin B1 azonosítását a jelzett módszerrel kell megerősíteni.3. ReagensekMegjegyzés:Ha nincs másképp jelölve, minden reagens "analitikai tisztaságúnak".3.1. Aceton.3.2. 0,5–1,0 %, 96 %-os (v/v) etanollal stabilizált kloroform.3.3. n-Hexán.3.4. Metil-alkohol.3.5. Víz- és peroxidmentes dietil-éter.3.6. Benzol és acetonitril 98/2 (v/v) arányú keveréke.3.7. Kloroform (3.2.) és metil-alkohol (3.4.) 97/3 (v/v) arányú keveréke.3.8. Szilikagél oszlopkromatográfiás célra, 0,05–0,20 mm közötti részecskemérettel.3.9. Előzetesen kloroformmal zsírtalanított hidrofil gyapot vagy üvegvatta.3.10. Vízmentes, granulált nátrium-szulfát.3.11. Inert gáz, pl. nitrogén.3.12. 1 N sósav.3.13. 50 %-os (v/v) kénsav.3.14. Kieselguhr (hyflosupercel), savval mosva.3.15. Szilikagél G-HR vagy ezzel egyenértékű a vékonyréteg-kromatográfiához.3.16. A 7. pontban leírtak szerint elkészített és ellenőrzött standard oldat, amely kloroform (3.2.) vagy benzol/acetonitril keverék (3.6.) 1 milliliterében körülbelül 0,1 μg aflatoxin B1-et tartalmaz.3.17. Minőségi vizsgálat céljára szolgáló standard oldat, amely kloroform (3.2.) vagy benzol/acetonitril keverék (3.6.) 1 milliliterében körülbelül 0,1 μg aflatoxin B1-et vagy B2-t tartalmaz. A megadott koncentráció iránymutatásul szolgál. A koncentrációt úgy kell beállítani, hogy mindkét aflatoxin fluoreszcencia-intenzitása azonos legyen.3.18. Futtató oldószerek:3.18.1. Kloroform (3.2.)/aceton (3.1.): 9/1 (v/v), telítetlen kád;3.18.2. Dietil-éter (3.5.)/metil-alkohol (3.4.)/víz: 96/3/1 (v/v/v), telítetlen kád;3.18.3. Dietil-éter (3.5.)/metil-alkohol (3.4.)/víz: 94/4,5/1,5 (v/v/v), telített kád;3.18.4. Kloroform (3.2.)/metil-alkohol (3.4.): 94/6 (v/v), telített kád;3.18.5. Kloroform (3.2.)/metil-alkohol (3.4.): 97/3 (v/v), telített kád.4. Eszközök4.1. Daráló-keverő.4.2. Rázógép vagy mágneses keverő.4.3. Redős szűrőpapírok, Schleicher és Schüll No. 588 vagy azzal egyenértékű, átmérő: 24 cm.4.4. Üvegcső a kromatográfiához (belső átmérő: 22 mm, hosszúság: 300 mm), PTFE csappal és 250 ml-es tárolótartállyal.4.5. Rotációs vákuum-bepárló, 500 ml-es gömblombikkal.4.6. 500 ml-es Erlenmeyer-lombikok, csiszolt üvegdugóval.4.7. Vékonyréteg-kromatográfiás (TLC) felszerelés.4.8. 200×200 mm-es üveglemezek a TLC-hez a következők szerint előkészítve (a megadott mennyiségek öt lemez bevonásához elegendőek). Helyezzünk 30 g szilikagél G-HR-t (3.15) egy Erlenmeyer-lombikba. Adjunk hozzá 60 ml vizet, zárjuk le és rázzuk egy percig. Terítsük szét a szuszpenziót a lemezeken úgy, hogy egy egyenletes, 0,25 mm vastag réteget kapjunk. Hagyjuk a levegőn száradni, majd tároljuk szilikagélt tartalmazó exszikkátorban. Felhasználáskor egy órán át 110 °C-os kemencében tartva, aktiváljuk a lemezeket.A gyárilag kent kész lemezek akkor megfelelők, ha a fenti eljárás szerint elkészített lemezekéhez azonos eredményeket adnak.4.9. Hosszú hullámhosszú (360 nm) UV-lámpa. A sugárzás intenzitása olyan legyen, hogy egy 1 ng-os aflatoxin B1 foltot a lámpától 10 centiméterre lévő TLC lemezen egyértelműen meg lehessen különböztetni.4.10. 10 ml-es osztott kémcsövek polietilén dugóval.4.11. UV spektrofotométer.4.12. Fluorodenzitométer (nem feltétlenül szükséges).5. A vizsgálat módja5.1. A minta előkészítése (lásd az "Észrevételek" című C. rész 1. pontjában)Őröljük a mintát olyan finomságúra, hogy az teljes mennyiségben átmenjen egy 1 mm szemnagyságú szitán (az ISO R 565 ajánlás szerint).5.2. ExtrahálásHelyezzünk 50 g őrölt, homogenizált mintát egy 500 ml-es Erlenmeyer-lombikba (4.6.). Adjunk hozzá 25 g Kieselguhr-t (3.14.), 25 ml vizet és 250 ml kloroformot (3.2.). Zárjuk le a lombikot, rázzuk vagy keverjük 30 percig a készülékkel (4.2.), és szűrjük át egy redős szűrőpapíron (4.3.). Öntsük el a szűrlet első 10 ml-ét, majd gyűjtsünk össze 50 ml szűrletet.5.3. Tisztítás oszlopkromatográfiávalA kromatográfiás oszlop (4.4.) alsó végébe helyezzünk egy gyapot- vagy üvegvatta dugót (3.9.), töltsük fel az oszlopot kétharmad részig kloroformmal (3.2.) és adjunk hozzá 5 g nátrium-szulfátot (3.10.).Ellenőrizzük, hogy a nátrium-szulfát réteg felszíne egyenes-e, majd kis adagokban adjunk hozzá 10 g szilikagélt (3.8.). Minden egyes adag hozzáadása után óvatosan keverjük meg, hogy eltávolítsuk a levegőbuborékokat. Hagyjuk állni 15 percig, azután óvatosan adjunk hozzá 15 g nátrium-szulfátot (3.10.). Hagyjuk a folyadékot lefolyni, amíg az éppen a nátrium-szulfát réteg felszíne fölé ér.Keverjük össze az 5.2. pontban nyert kivonat 50 milliliterét 100 ml n-Hexánnal (3.3.) és az elegy teljes mennyiségét vigyük fel az oszlopra. Hagyjuk a folyadékot lecsöpögni, amíg az éppen a nátrium-szulfát réteg felszínéhez ér. Öntsük el a mosófolyadékot. Ezután adjunk hozzá 100 ml dietil-étert (3.5.), és ismét hagyjuk lecsöpögni, amíg a nátrium-szulfát réteg felszínéhez ér. A fenti műveletek alatt figyeljünk arra, hogy az áramlási sebesség percenként 8–12 ml legyen és, hogy az oszlop ne száradjon ki. Öntsük el a mosófolyadékot. Ezután mossuk az oszlopot 150 ml kloroform/metil-alkohol keverékkel (3.7.), és gyűjtsük össze az eluátum teljes mennyiségét.50 °C-ot meg nem haladó hőmérsékleten, inertgáz-áramban (3.11.), rotációs bepárlóval (4.5.), pároljuk az eluátumot majdnem szárazra. A maradékot teljes mennyiségben kloroform (3.2.) vagy a benzol/acetonitril keverék (3.6.) segítségével helyezzük át egy 10 ml-es osztott kémcsőbe (4.10.). Koncentráljuk az oldatot inertgáz-áram alatt, majd töltsük fel 2 ml-re kloroformmal (3.2.) vagy a benzol/acetonitril keverékkel (3.6.).5.4. Vékonyréteg-kromatográfiaA standard oldat és a kivonat alábbiakban feltűntetett mennyiségeit cseppentsük a VRK lemezre (4.8.) úgy, hogy a foltok az alsó szélétől 2 cm-re és egymástól 2 cm-re legyenek:- 10, 15, 20, 30 és 40 μl standard aflatoxin B1 oldat (3.16.),- az 5.3. pontban nyert kivonatból 10 μl és, ugyanarra a pontra, a standard oldatból (3.16.) 20 μl,- az 5.3. pont szerint nyert kivonatból 10 és 20 μl.Futtassuk a kromatogramot sötétben a futtató oldószerek (3.18.) egyikével. Az oldószert előre ki kell választani, 25 μl kvalitatív standard oldat (3.17.) lemezre helyezése után, annak ellenőrizésével, hogy a futtatás során az aflatoxin B1 és B2 teljesen különválik-e.Hagyjuk az oldószereket sötétben elpárologni, azután világítsuk meg a lemezt UV-fénnyel 10 cm-re helyezve a lámpától (4.9.). Az aflatoxin B1 foltok kéken fluoreszkálnak.5.5. Mennyiségi meghatározásokA meghatározást vizuálisan vagy fluorodenzitométerrel végezzük a következők szerint.5.5.1. Vizuális mérésekHatározzuk meg a kivonatban lévő aflatoxin B1 mennyiségét úgy, hogy a kivonatfoltok fluoreszcenciájának erősségét összevetjük a standardoldat-foltok egyikénél mért fluoreszcencia erősségével. Szükség esetén interpoláljunk. A kivonat és a standardoldat egymásra helyezésével kapott fluoreszcenciának erősebbnek kell lennie, mint a 10 μl kivonatfolt által adott fluoreszcencia és nem szabad, hogy egynél több folt legyen látható. Ha a kivonat 10 μl-ének fluoreszcenciája erősebb, mint a 40 μl standardoldaté, akkor ismételjük meg a vékonyréteg-kromatográfiás vizsgálatot kloroformmal (3.2.) vagy a benzol/acetonitril keverékkel (3.6.), 10- vagy 100-szorosára hígított kivonatot használva.5.5.2. Fluorodenzitométeres mérésekMérjük meg az aflatoxin B1 foltok fluoreszcenciájának erősségét a fluorodenzitométerrel (4.12.), 365 nm gerjesztési és 443 nm emissziós hullámhosszon. Határozzuk meg a kivonatfoltokban lévő aflatoxin B1 mennyiségét úgy, hogy fluoreszcenciájának erősségét összevetjük a standard aflatoxin B1 foltok fluoreszcenciájának erősségével.5.6. Az aflatoxin B1 azonosításának megerősítéseAz alábbiakban leírt eljárással erősítsük meg a kivonatban lévő aflatoxin B1 azonosítását.5.6.1. Kénsavas kezelésPermetezzünk kénsavat (3.13.) az 5.4. pont szerint nyert kromatográfiás lemezre. UV-fény alatt, az aflatoxin B1 foltok fluoreszcenciája kékről sárgára kell, hogy változzon.5.6.2. Kétdimenziós kromatográfia aflatoxin B1-hemiacetál (aflatoxin B2a) képzésselMegjegyzés:Az alábbiakban leírt műveleteket a 3. ábrán látható diagram pontos követésével kell elvégezni.5.6.2.1. Az oldatok felviteleA lemez (4.8.) két szomszédos oldalával párhuzamosan húzzunk két egyenes vonalat (6 centiméterre a szélektől), melyek az oldószerfront migrációs határaként szolgálnak. Kapilláris pipettával vagy mikrofecskendővel cseppentsük fel a következő oldatokat a lemezre:- az A. pontra: az 5.3. pont szerint nyert, tisztított kivonatot, amely körülbelül 2,5 nm aflatoxin B1-et tartalmaz,- a B. és C. pontra: a standardoldatból (3.16.) 25 μl-t.5.6.2.2. FuttatásA futtató oldószer használatával (3.18.1.) (1 centiméteres réteg telítetlen kádban) sötétben futtassuk a kromatogramot az I. irányba, amíg az oldószerfront eléri az oldószer határvonalát.Vegyük ki a lemezt a tartályból, és sötétben, szobahőmérsékleten hagyjuk száradni öt percig. Azután permetezzük be sósavval (3.12.) 2,5 cm széles sávban az A. és B. pontok területét (a 3. ábrán a besatírozott terület jelzi), amíg elsötétedik úgy, hogy a lemez többi részét egy üveglappal védjük. Hagyjuk reagálni sötét helyen 10 percig, és szobahőmérsékleten levegőáramban szárítsuk meg.Ezután a futtató oldószer használatával (3.18.1.) (1 centiméteres réteg telítetlen tartályban) sötétben futassuk a kromatogramot a II. irányba, amíg az oldószerfront eléri az oldószer határvonalát. Vegyük ki a lemezt a kádból, és hagyjuk megszáradni szobahőmérsékleten.5.6.2.3. A kromatogram értelmezéseVizsgáljuk meg a kromatogramot UV-fényben (4.9.), és ellenőrizzük a következők megjelenését.a) A C. ponton felvitt standardoldatból származó aflatoxin B1 kéken fluoreszkáló foltjának megjelenése (migráció az I. irányba).b) A B. ponton felvitt standardoldatból származó, (sósavval) el nem reagált aflatoxin B1 kéken fluoreszkáló foltjának és az ugyanonnan származó aflatoxin B1-hemiacetál erősebb kéken fluoreszkáló foltjának megjelenése (migráció a II. irányba).c) A A.. ponton felvitt mintakivonatból származó, a b) pontban leírtakkal megegyező foltok megjelenése. E foltok elhelyezkedését egyrészt az aflatoxin B1-nek az A. pontból az I. irányba történt migráció távolsága (megegyezik a C. ponton felvitt standard migrációs távolsággal), másrészt az onnan az aflatoxin B1-hemiacetál által a II. irányba tett migráció távolsága (megegyezik a B. ponton felvitt standard migrációs távolsággal) határozza meg. A kivonatból, illetve a B. ponton felvitt standardból származó hemiacetál-foltok fluoreszcencia-intenzitásának egyeznie kell.6. Az eredmény kiszámítása6.1. A vizuális mérések eseténA minta μg/kg-ban kifejezett aflatoxin B1 tartalma (ppb) a következő képlettel számítható ki:S·Y·VW·Xahol:Az Y és az X az aflatoxin B1 standardoldat (3.16.), illetve azonos fluoreszcencia-intenzitású kivonat μl-ben kifejezett térfogata;S = a standardoldat aflatoxin B1 koncentrációja μg/ml-ben (3.16.);V = a kivonat végtérfogata μl-ben, figyelembe véve a szükségessé vált hígításokat;W = az oszlopkromatográfiával tisztított kivonat térfogatának megfelelő minta tömege grammban.6.2. A fluorodenzitometriás mérések eseténA minta μg/kg-ban kifejezett aflatoxin B1 tartalma a következő képlettel számítható ki:S·VW·Xahol:Y = a lemezre felvitt kivonat térfogata μl-ben (10 vagy 20 μl);S = a kivonat foltjában lévő aflatoxin B1, a mérések alapján kiszámított mennyisége ng-ban kifejezve (az alkalmazott Y mennységgel arányos),;V = a kivonat végtérfogata μl-ben, figyelembe véve a szükségessé vált hígításokat;W = az oszlopkromatográfiával tisztított kivonat térfogatának megfelelő minta tömege grammban.7. A standardoldat (3.16.) elkészítése és vizsgálata7.1 Az aflatoxin B1 koncentrációjának meghatározásaKészítsünk egy 8–10 μg/ml koncentrációjú aflatoxin B1 standardoldatot kloroformban (3.2.) vagy a benzol/acetonitril keverékben (3.6.). Spektrofotométerrel (4.11.) határozzuk meg az abszorpciós spektrumot 330 és 370 nm között.Mérjük meg az optikai sűrűséget (A.) a kloroform oldat esetében 363 nm-nél, a benzol/acetonitril keverékkel készült oldat esetében 348 nm-nél.Az oldat aflatoxin B1, μg/ml-ben kifejezett koncentrációja az alábbi képletekkel számítható ki:kloroformoldat esetében:;benzol/acetonitril keverék oldata esetében:.Fénytől elzárva hígítsuk fel úgy, hogy egy körülbelül 0,1 μg/ml koncentrációjú aflatoxin B1 standard munkaoldatot kapjunk. Hűtőben tárolva 4 °C-on, ez az oldat két hétig marad stabil.7.2 A kromatográfiás tisztaság vizsgálataVigyünk egy lemezre (4.8.) 5 μl, 8–10 μg/ml koncentrációjú aflatoxin B1 standardoldatot (7.1.). Futtassuk a kromapogramot az 5.4. pontban leírtak szerint. UV-fényben a kromatogram csak egy foltot mutathat, és az eredeti felviteli zónában nem szabad fluoreszcenciát észlelnünk.8. IsmételhetőségUgyanazon a mintán, ugyanazon analitikus által végzett két párhuzamos meghatározás eredménye közötti különbség nem haladhatja meg:- a legmagasabb eredmény 25 %-át, 10–20 μg/kg aflatoxin B1 tartalom esetén,- abszolút értékben az 5 μg-t, 20–50 μg/kg aflatoxin B1 tartalom esetén,- a legmagasabb eredmény 10 %-át, 50 μg/kg-nál magasabb aflatoxin B1 tartalom esetén.9. ReprodukálhatóságLásd a "Észrevételek" C. részének 2. pontjában.B. KÉTDIMENZIÓS VÉKONYRÉTEG-KROMATOGRÁFIÁS MÓDSZER1. Cél és alkalmazási területEz a módszer lehetővé teszi az aflatoxin B1 szint meghatározását az A. módszer alkalmazási területén kívül eső takarmányokban. A meghatározás alsó méréshatára 0,01mg/kg (10 ppb). Ez a módszer nem alkalmazható a citrusgyümölcsökből készült pépet tartalmazó takarmányok esetében.2. Vizsgálati alapelvA mintát kloroformmal extraháljuk. A kivonatot leszűrjük, majd vesszük egy aliquot részét és szilikagél oszlop-kromatográfiával tisztítjuk. Az eluátumot bepároljuk és a maradékot meghatározott térfogatú kloroformban vagy benzol és acetonitril keverékében visszaoldjuk. Ezen oldat egy aliquot részén kétdimenziós vékonyréteg kromatográfiát (TLC) végzünk. Az aflatoxin B1 mennyiségét a kromatogram UV-fénnyel történő megvilágításával, vizuálisan vagy fluorodenzitométerrel, standard aflatoxin B1 ismert mennyiségeivel történő összehasonlítás alapján határozzuk meg. A takarmányból kivont aflatoxin B1 azonosítását a jelzett módszerrel meg kell erősíteni.3. ReagensekMegjegyzés:Az összes reagens "analitikai tisztaságú", kivéve ha másként írják elő.3.1. Aceton.3.2. 0,5–1,0 %, 96 %-os (v/v) etil-alkohollal stabilizált kloroform.3.3. n-Hexán.3.4. Metil-alkohol.3.5. Víz- és peroxidmentes dietil-éter.3.6. Benzol és acetonitril: 98/2 arányú (v/v) keveréke.3.7. Kloroform (3.2.) és metil-alkohol (3.4.): 97/3 arányú (v/v) keveréke.3.8. Szilikagél oszlop-kromatográfiához, 0,05–0,20 mm közötti részecskemérettel.3.9. Előzetesen kloroformmal zsírtalanított abszorbens gyapotvatta vagy üveggyapot.3.10. Vízmentes, granulált nátrium-szulfát.3.11. Inert gáz, pl. nitrogén.3.12. 1 N sósav.3.13. Savval mosott Kieselguhr (hyflosupercel).3.14. Szilikagél G-HR vagy azzal egyenértékű a TLC-hez.3.15. Futtató oldószerek.3.15.1. Dietil-éter (3.5.)/metil-alkohol (3.4.)/víz: 94/4,5/4,5 (v/v/v) arányú keveréke, telített kád;3.15.2. Kloroform (3.2.)/aceton (3.1.): 9/1 (v/v) arányú keveréke, telítetlen kád.3.16. Standardoldat, amely körülbelül 0,1 μg/ml aflatoxin B1-et tartalmaz kloroformban (3.2.) vagy benzol/acetonitril keverékben (3.6.), az A. módszer 7. pontjában leírt módon elkészítve és ellenőrizve.4. EszközökLásd az A. módszer 4. pontjában.5. A vizsgálat módja5.1. A minta elkészítése | Lásd az A. módszer 5.1., 5.2. és 5.3. pontjában. |5.2. Extrahálás |5.3. Oszlop-kromatográfiás tisztítás |5.4. Kétdimenziós TLC5.4.1. Az oldatok felvitele (kövessük az 1. ábrán látható diagramot)Húzzunk két egyenes vonalat a lemez (4.8.) két szomszédos oldalával párhuzamosan (5 és 6 centiméterre a szélektől), amelyek oldószerfront migrációs határaként szolgálnak. Kapilláris pipettával vagy mikrofecskendővel cseppentsük foltokban a lemezre a következő oldatokat:- az A. pontra: az 5.3. pont szerint nyert tisztított mintakivonatból 20 μl-t,- a B. pontra: a standardoldatból (3.16.) 20 μl-t,- a C. pontra: a standardoldatból (3.16.) 10 μl-t,- a D. pontra: a standardoldatból (3.16.) 20 μl-t,- az E. pontra: a standardoldatból (3.16.) 40 μl-t.Szárítsuk a lemezt levegő vagy inert gáz (3.11.) árammal. A kapott foltok átmérőjének körülbelül 5 mm-nek kell lennie.5.4.2. A kromatogram kifejlesztése (kövessük az 1. ábrán látható diagramot)A futtatószerrel (3.15.1.) (1 centiméteres réteg a telített kádban), sötét helyen fejlesszük ki a kromatogramot az I. irányba, amíg az oldószerfront eléri a határvonalat. Vegyük ki a lemezt a kádból és sötét helyen, szobahőmérsékleten hagyjuk száradni 15 percig.Ezt követően a futtatószerrel (3.15.2.) (1 centiméteres réteg a telítetlen kádban), sötét helyen fejlesszük ki a kromatogramot a II. irányba, amíg az oldószerfront eléri a határvonalat. Vegyük ki a lemezt a kádból, és sötét helyen hagyjuk száradni szobahőmérsékleten.5.4.3. A kromatogram értelmezése (kövessük a 2. ábrán látható diagramot)A lemezt a lámpától (4.9.) 10 centiméterre helyezve világítsuk meg a kromatogramot UV-fénnyel. Határozzuk meg a standard oldatból származó aflatoxin B1 fluoreszkáló B., C., D. és E. foltjainak elhelyezkedését. Húzzunk két, ezeken a foltokon áthaladó, illetve a futtatási irányra merőleges, képzeletbeli vonalat. E vonalak P. metszéspontja az a hely, ahol az A. ponton felvitt (1. ábra) mintakivonatból származó aflatoxin B1 folt várhatóan megtalálható. Azonban az aflatoxin B1 folt tényleges helye az egymással körülbelül 100°-os szöget bezáró, a B., illetve a C. ponton áthaladó képzeletbeli egyenesek Q. metszéspontjában is lehet. A mintakivonatban található aflatoxin B1 mennyiségét az 5.5. pont szerint határozzuk meg.5.4.4. Kiegészítő kromatográfiaHúzzunk két egyenes vonalat egy új lemez (4.8.) két szomszédos oldalával párhuzamosan az 1. ábrán látható diagram által jelzett módon, és az A. ponton (lásd az 1. ábrát) vigyünk fel az 5.3. pont szerint nyert tisztított mintakivonatból 20 μl-t, és erre ráhelyezve vigyünk fel a standard oldatból (3.16.) 20 μl-t. Fejlesszük ki az 5.4.2. pont szerint. Világítsuk meg a kromatogramot UV-fénnyel (4.9.), és ellenőrizzük azt, hogy:- a kivonatból és a standard oldatból származó aflatoxin B1 foltok egymáson vannak-e,- ennek a foltnak a fluoreszcenciája erősebb-e, mint az első lemezen, a Q. ponton fejlesztett aflatoxin B1 folt fluoreszcenciája.5.5. Mennyiségi meghatározásokA meghatározást vizuálisan vagy fluorodenzitométerrel az alábbiakban leírt módon végezzük.5.5.1. Vizuális mérésekHatározzuk meg a kivonatban lévő aflatoxin B1 mennyiségét úgy, hogy a kivonatfolt fluoreszcenciájának erősségét összevetjük a standard oldat C., D. és E. foltok fluoreszcenciájának erősségével. Szükség esetén interpoláljunk. Ha a kivonat 20 μl-ének fluoreszcencia-intenzitása nagyobb, mint a standard oldat 40 μl-ének fluoreszcencia-intenzitása, akkor az ismételt vékonyréteg-kromatográfiás vizsgálatot megelőzően hígítsuk fel a kivonatot 10- vagy 100-szorosára kloroformmal (3.2.) vagy a benzol/acetonitril keverékkel (3.6.).5.5.2. Fluorodenzitometriás mérésekMérjük meg az aflatoxin B1 foltok fluoreszcencia-intenzitását a fluorodenzitométerrel (4.12.), 365 nm gerjesztési hullámhosszon és 443 nm emissziós hullámhosszon.A kivonatfoltban lévő aflatoxin B1 mennyiségét úgy határozzuk meg, hogy annak fluoreszcencia-intenzitását összevetjük a standard oldat C., D. és E. foltjainak fluoreszcencia-intenzitásával.5.6. Az aflatoxin B1 azonosításának megerősítéseLásd az A. módszer 5.6. pontjában.6. Az eredmények kiszámításaLásd az A. módszer 6. pontjában.7. MegismételhetőségLásd az A. módszer 8. pontjában.8. ReprodukálhatóságLásd az "Észrevételek" C. részének 2. pontjában.C. AZ A. ÉS B. MÓDSZERRE VONATKOZÓ ÉSZREVÉTELEK1. ZsírtalanításAz 5 %-nál több zsírt tartalmazó mintákat az 5.1. pontban leírt előkészítés után petroléterrel (fp. 40–60 °C) zsírtalanítani kell.Ilyen esetekben az analízis eredményét a zsírtalanítás előtti minta tömegére vonatkozóan kell kifejezni.2. Az eredmények reprodukálhatóságaAz eredmények reprodukálhatóságának, vagyis az ugyanazon mintából két vagy több laboratórium által kapott eredmények közötti eltérés becsült értékei a következők:a középérték ± 50 %-a, ha az aflatoxin B1-re kapott középérték 10–20 μg/kg közé esik;± 10 μg/kg, ha az aflatoxin B1-re kapott középérték 20–50 μg/kg közé esik;a középérték ± 20 %-a, ha az aflatoxin B1-re kapott középérték az 50 μg/kg-ot meghaladja.--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2009/63/EK irányelve ( 2009. július 13. ) a kerekes mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok egyes alkatrészeiről és jellemzőiről (kodifikált változat) (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               19.8.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 214/23

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2009/63/EK IRÁNYELVE

   (2009. július 13.)
   a kerekes mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok egyes alkatrészeiről és jellemzőiről
   (kodifikált változat)
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 95. cikkére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (2),
   mivel:

               (1)

               A kerekes mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok egyes alkatrészeire és jellemzőire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1974. március 4-i 74/151/EGK tanácsi irányelvet (3) több alkalommal jelentősen módosították (4). Az áttekinthetőség és ésszerűség érdekében ezt az irányelvet kodifikálni kell.

               (2)

               A 74/151/EGK irányelv egyike a mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok, azok pótkocsijainak és cserélhető vontatott munkagépeinek, beleértve ezek rendszereit is, továbbá alkatrészeinek és önálló műszaki egységeinek típusjóváhagyásáról szóló, 2003. május 26-i 2003/37/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) által felváltott, a kerekes mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1974. március 4-i 74/150/EGK tanácsi irányelv szerinti EK-típus-jóváhagyási rendszerre vonatkozó egyedi irányelveknek és műszaki előírásokat állapított meg a kerekes mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok kiképzését és felépítését illetően, többek között, a megengedett legnagyobb össztömegre, a hátsó rendszámtábla elhelyezésére és felszerelésére, a folyékonytüzelőanyag-tartályokra, a ballasztsúlyokra, a hangjelző készülékre, a megengedhető zajszintre és a kipufogó berendezésre (hangtompítóra) való tekintettel. Ezek a műszaki előírások a tagállamok jogszabályainak közelítésére vonatkoztak annak érdekében, hogy a 2003/37/EK irányelv szerinti EK-típus-jóváhagyási eljárás alkalmazható legyen minden traktortípus esetében. Következésképpen a 2003/37/EK irányelv által meghatározott, a mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok, azok pótkocsijainak és cserélhető vontatott munkagépeinek, beleértve ezek rendszereit is, továbbá alkatrészeinek és önálló műszaki egységeinek típusjóváhagyására vonatkozó rendelkezések ezen irányelvre is alkalmazandók.

               (3)

               Ez az irányelv nem érinti a VII. melléklet B. részében meghatározott irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére és alkalmazására vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségeket,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   (1)   „Mezőgazdasági vagy erdészeti traktor”: minden olyan kerekes vagy lánctalpas, legalább kéttengelyű gépjármű, amely fő funkciója a vonóteljesítmény kifejtéséből áll, és amelyet különösen meghatározott eszközök, gépek vagy pótkocsik vontatására, tolására, hordozására vagy meghajtására alakítottak ki, és amelyeket mezőgazdasági vagy erdészeti alkalmazásra szántak. E jármű teher vagy utasok szállítására is felszerelhető.
   (2)   Ezen irányelv csak az (1) bekezdésben meghatározott, pneumatikus gumiabronccsal felszerelt, traktorokra vonatkozik, amelyek legnagyobb tervezési sebessége 6 és 40 km/h között van.
   2. cikk
   (1)   A tagállamok nem tagadhatják meg valamely traktortípusra az EK- vagy nemzeti típusjóváhagyás megadását, ha a következő jellemzők és alkatrészek mindegyike kielégíti az I–VI. melléklet előírásait:

               —

               a megengedett legnagyobb össztömeg,

               —

               a hátsó rendszámtábla elhelyezése és felszerelése,

               —

               a folyékonytüzelőanyag-tartályok,

               —

               a pótsúlyok,

               —

               a hangjelző készülék,

               —

               a megengedhető zajszint és a kipufogó berendezés (hangtompító).

         (2)   Azon járművekre vonatkozóan, amelyek nem felelnek meg az ezen irányelvben megállapított előírásoknak, az ezen irányelv tárgyával kapcsolatos okok alapján a tagállamok:

               —

               nem adnak ki további EK-típusjóváhagyást,

               —

               megtagadhatják a nemzeti típusjóváhagyás megadását.

         (3)   Azon új járművekre vonatkozóan, amelyek nem felelnek meg az ezen irányelvben megállapított előírásoknak, az ezen irányelv tárgyával kapcsolatos okok alapján a tagállamok:

               —

               nem tekintik érvényesnek az ilyen új járművekhez kiadott megfelelőségi igazolásokat – a 2003/37/EK irányelvnek megfelelően – az említett irányelv 7. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában,

               —

               megtagadhatják az ilyen új járművek nyilvántartásba vételét, értékesítését vagy forgalomba helyezését.

         3. cikk
   A tagállamok nem tagadhatják meg a traktorok nyilvántartásba vételét, és nem tilthatják meg azok értékesítését, üzembe helyezését vagy használatát a 2. cikk (1) bekezdésében említett alkatrészekre vagy jellemzőkre vonatkozó indokokkal, ha ezek az I–VI. melléklet előírásainak megfelelnek.
   4. cikk
   Az I–VI. melléklet előírásainak a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításához szükséges módosításokat – a VI. melléklet 1.1. és 1.4.1.2. pontjában foglaltakon kívül – a 2003/37/EK irányelv 20. cikkének (3) bekezdésében említett eljárásával összhangban kell elfogadni.
   5. cikk
   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   6. cikk
   A VII. melléklet A. részében meghatározott irányelvekkel módosított 74/151/EGK irányelv hatályát veszti, a VII. melléklet B. részében meghatározott irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére és alkalmazására vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségek sérelme nélkül.
   A hatályon kívül helyezett irányelvre történő hivatkozásokat az ezen irányelvre való hivatkozásként kell értelmezni a VIII. mellékletben foglalt megfelelési táblázattal összhangban.
   7. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   Ezt az irányelvet 2010. január 1-jétől kell alkalmazni.
   8. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2009. július 13-án.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         H.-G. PÖTTERING

            a Tanács részéről

            az elnök

         E. ERLANDSSON

      (1)  HL C 161., 2007.7.13., 36. o.

      (2)  Az Európai Parlament 2007. június 19-i véleménye (HL C 146. E, 2008.6.12., 74. o.) és a Tanács 2009. június 22-i határozata.

      (3)  HL L 84., 1974.3.28., 25. o.

      (4)  Lásd a VII. melléklet A. részét.

      (5)  HL L 171., 2003.7.9., 1. o.

      I. MELLÉKLET

         MEGENGEDETT LEGNAGYOBB ÖSSZTÖMEG

                  1.

                  A gyártó által megadott műszakilag megengedhető legnagyobb össztömeget az illetékes hatóság megengedett legnagyobb össztömegként azzal a feltétellel fogadja el, hogy:

                              1.1.

                              a hatóság által végrehajtott vizsgálatok, nevezetesen a fékrendszer és a kormányberendezés vizsgálata kielégítő eredményt ad;

                              1.2.

                              a megengedett legnagyobb össztömeg és a tengelyenként megengedett legnagyobb össztömeg nem lépi túl az 1. táblázatban megadott értékeket.
                              1.   táblázat

                                 Megengedett legnagyobb össztömeg és tengelyenként megengedett legnagyobb össztömeg a járműkategória függvényében

                                          Járműkategória

                                          Keréktengelyek száma

                                          Megengedett legnagyobb tömeg
                                          (t)

                                          Tengelyenként megengedett legnagyobb tömeg

                                          Hajtott tengely
                                          (t)

                                          Nem hajtott tengely
                                          (t)

                                          T1, T2, T4.1

                                          2

                                          18 (össztömeg)

                                          11,5

                                          10

                                          3

                                          24 (össztömeg)

                                          11,5

                                          10

                                          T3

                                          2 vagy 3

                                          0,6 (sajáttömeg)

                                              (1)

                                              (1)

                                          T4.3

                                          2, 3 vagy 4

                                          10 (össztömeg)

                                              (1)

                                              (1)

                  2.

                  A traktor terhelési állapotától függetlenül, a mellső tengely kerekeire jutó terhelés nem lehet kisebb a traktor saját tömegének 20 %-ánál.

         (1)  A T3 és T4.3 kategóriába tartozó járművek esetében nem szükséges tengelyterhelési határértéket megállapítani, mivel azok definíciójukban korlátozva vannak a megengedett legnagyobb saját és össztömeg tekintetében.

      II. MELLÉKLET
      1.   A HÁTSÓ RENDSZÁMTÁBLA FELSZERELÉSI HELYÉNEK ALAKJA ÉS MÉRETEI

      A felszerelési helyek egy sík, vagy közel sík négyszögletű felületet képeznek, amelynek legalább a következő méretekkel kell rendelkeznie:

                  —

                  hosszúság: 255 vagy 520 mm,

                  —

                  szélesség: 165 vagy 120 mm.

            A választásnál figyelembe kell vennie a rendeltetési hely szerinti tagállamban hatályban lévő méreteket.
      2.   A FELSZERELÉSI HELYEK HELYZETE ÉS A RENDSZÁMTÁBLA FELSZERELÉSE

      A felszerelési helyeket úgy kell kialakítani, hogy a szakszerűen felszerelt rendszámtábla jellemzői a következők legyenek:
      2.1.   A rendszámtáblának a jármű szélességéhez viszonyított helyzete

      A rendszámtábla közepe nem helyezkedhet el jobbra a traktor szimmetriasíkjától.
      A rendszámtábla baloldali oldalsó éle nem helyezkedhet el balra a traktor szimmetriasíkjával párhuzamos, a traktor legszélesebb keresztmetszeti pontját érintő függőleges síktól.
      2.2.   A rendszámtáblának a traktor hossz-szimmetria síkjához viszonyított helyzete

      A rendszámtáblának függőlegesen vagy közel függőlegesen kell állnia a traktor szimmetriasíkjához viszonyítva.
      2.3.   A rendszámtáblának a függőlegeshez viszonyított helyzete

      A rendszámtáblának függőlegesen kell állnia; ettől való eltérés 5° eltérésig megengedett. Amennyiben a traktor alakja miatt szükséges, a rendszámtábla a függőlegeshez képest megdőlhet, mégpedig:

                  2.3.1.

                  legfeljebb 30°-kal, ha a rendszámmal ellátott oldal fölfelé hajlik feltéve, hogy a rendszámtábla felső széle és az úttest között a távolság nem nagyobb 1,2 méternél;

                  2.3.2.

                  legfeljebb 15°-kal, ha a rendszámmal ellátott oldal lefelé hajlik feltéve, hogy a rendszámtábla felső széle és az úttest között a távolság nem nagyobb 1,2 méternél.

            2.4.   A rendszámtábla távolsága az úttesttől

      A rendszámtábla alsó élének talaj feletti magassága nem lehet kevesebb, mint 0,3 méter; a rendszámtábla felső élének talaj feletti magassága nem lehet több, mint 4 méter.
      2.5.   A rendszámtábla úttesttől való távolságának meghatározása

      A 2.3. és 2.4. pontban meghatározott távolságokat üres traktornál kell mérni.

      III. MELLÉKLET

         FOLYÉKONYTÜZELŐANYAG-TARTÁLY

                  1.

                  A tüzelőanyag-tartályokat korrózióállóan kell előállítani. Meg kell felelniük a gyártó által kétszeres relatív üzemi nyomáson, de legalább 0,3 bar nyomáson elvégzett tömítettségi vizsgálatoknak. A fellépő túlnyomásnak, avagy az üzemi nyomást túllépő nyomásnak, erre alkalmas készülékek (nyílások, biztonsági szelepek és más hasonlók) révén automatikusan ki kell egyenlítődnie. A szellőző és a légtelenítő nyílásokat úgy kell megtervezni, hogy azok a tűzveszélytől védve legyenek. A tartály elzáró szerkezetén vagy a túlnyomás kiegyenlítésére szolgáló szerkezeteken keresztül teljesen felborult tartálynál sem folyhat ki a tüzelőanyag: a kicsöpögés megengedett.

                  2.

                  A tüzelőanyag-tartályokat úgy kell beépíteni, hogy az első, vagy hátsó ütközés hatásaitól védve legyenek; a tüzelőanyag-tartály közelében nem szabad éles sarkoknak, kiálló részeknek stb. lenniük.
                  A tüzelőanyag-ellátó csővezetéket és a betöltőnyílást a vezetőfülkén kívül eső helyre kell beépíteni.

      IV. MELLÉKLET

         PÓTSÚLYOK

      Amennyiben egyéb EK–típus–jóváhagyási követelmények teljesítése miatt a traktort pótsúlyokkal kell felszerelni, úgy azokat a traktor gyártója szállítja, a traktorra való felszerelés céljára, azokon megtalálható a gyártó védjegye, és a tömegük kg-ban, ±5 % pontossággal megadva. Az elülső pótsúlyokat, amelyeket gyakori le/felszerelésre terveztek, legalább 25 mm hosszúságú biztonsági réssel kell elhelyezni a szükséges rögzítőfogantyúk miatt. A pótsúlyok elhelyezésének olyannak kell lennie, hogy a véletlen leválást ne tegye lehetővé (például a traktor felborulásakor).

      V. MELLÉKLET

         HANGJELZŐ KÉSZÜLÉK

      1.   A hangjelzésre szolgáló készüléket el kell látni a gépjárművek hangjelző berendezéseire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. július 27-i 70/388/EGK tanácsi irányelvben (1) előírt EK-típus-jóváhagyási jellel.
      2.   A traktorba beszerelt hangjelző készülék tulajdonságai

      2.1.   Akusztikai vizsgálat
      Egy traktorba beszerelt hangjelző készülék tulajdonságainak a vizsgálatát, az adott típusú traktor típusjóváhagyása során a következők szerint kell végezni:

                  2.1.1.

                  A traktorra felszerelt hangjelző készülék hangnyomását 7 méter távolságban kell mérni szabad területen, lehetőleg sík felületen felállított traktor előtt, leállított motorral. A tényleges feszültségnek meg kell felelnie a 70/388/EGK irányelv I. mellékletének 1.2.1. pontja szerinti feszültségnek.

                  2.1.2.

                  A méréseket a Nemzetközi Elektrotechnikai Bizottság szabványának „A” súlyozó görbéje szerint kell végezni.

                  2.1.3.

                  A legnagyobb hangnyomás szintjét a talaj fölött 0,5 és 1,5 méter közti magasságban kell meghatározni.

                  2.1.4.

                  A hangnyomásszint legmagasabb értékének legalább 93 dB(A)-nek és legfeljebb 112 dB(A)-nek kell lennie.

         (1)  HL L 176., 1970.8.10., 12. o.

      VI. MELLÉKLET
      1.   MEGENGEDHETŐ ZAJSZINT

      1.1.   Határértékek

      Az ezen irányelv 1. cikkében említett traktoroknál a zajszint – amennyiben a mérés az e mellékletben megállapított körülmények közt történik – nem lépheti túl a következő értékeket:

                  —

                  89 dB(A): azon traktoroknál, amelyek saját tömege 1,5 tonnánál több,

                  —

                  85 dB(A): azon traktoroknál, amelyek saját tömege nem több 1,5 tonnánál.

            1.2.   Mérőkészülékek

      A traktorok által kibocsátott zaj mérését olyan hangerőmérő készülékkel kell végezni, amely megfelel a Nemzetközi Elektrotechnikai Bizottság 179-es publikációja, 1965-ös első kiadásában ismertetett típusnak.
      1.3.   Mérési feltételek

      A méréseket üres traktoron, szabad és kellően zajmentes környezetben kell végezni (úgy, hogy a zavaró zajok és szélzajok legalább mintegy 10 dB(A)-val legyenek gyöngébbek a mérendő zajnál).
      Mérési helyként megfelel például egy 50 m sugarú szabad felület, amelynek legalább 20 m-nél nagyobb sugarú középső része gyakorlatilag vízszintes, és beton, aszfalt vagy más hasonló anyagból készült bevonattal van borítva; nem lehet porhóval, porhanyós földdel vagy hamuval befedett, vagy magas fűvel benőtt.
      Az úttest burkolatát úgy kell kiképezni, hogy a jármű gumiköpenye ne keltsen mértéken felüli zajt. E feltétel csak a mozgó traktoron való zajmérésre érvényes.
      A méréseket tiszta időben és gyenge szélnél kell végezni. A megfigyelőn kívül, aki a mérőkészüléket leolvassa, senki sem tartózkodhat a traktor, vagy a mikrofon közelében, mivel nézők jelenléte a leolvasásokat jelentősen befolyásolhatja, különösen ha a traktor, vagy a mikrofon közelében tartózkodnak. Az erős mutatókilengéseket, amelyek nyilvánvalóan nincsenek összefüggésben az általános zajszinttel, a leolvasásnál nem kell tekintetbe venni.
      1.4.   Mérési módszer

      1.4.1.   A mozgásban lévő traktor zajának mérése (a típusjóváhagyáshoz)
      Legalább két mérést kell végezni a traktor mindkét oldalán. A mérőkészülék beállításához lehet előméréseket végezni, amelyeket azonban nem kell figyelembe venni.
      A mikrofont a talaj fölött 1,2 méter magasan és a traktor CC tengelyétől 7,5 méter távol kell felállítani; e távolságot az e tengelyre merőleges PP’ egyenesen kell mérni (1. ábra).
      A vizsgálati pályán mindig fel kell rajzolni 10–10 méterre a PP’ vonal előtt és mögött két, e vonallal párhuzamos AA’ és BB’ vonalat. A traktort egyenletes sebességgel, az alábbiakban meghatározott feltételekkel az AA’ vonalhoz kell vezetni. E pillanatban a gáz fojtószelepet amilyen gyorsan csak lehet, teljesen ki kell nyitni és ezen állásban kell tartani addig, amíg a traktor hátsó része (1) a BB’ vonalon át nem megy, amely után a gáz fojtószelepet – amilyen gyorsan csak lehet – újra be kell zárni.
      Mérési eredménynek az itt megállapított legnagyobb hangerő számít.
      1.4.1.1.   A sebességnek azon legnagyobb sebesség háromnegyedével kell egyenlőnek lennie, amely a legnagyobb sebességi fokozatban az úton elérhető.
      1.4.1.2.   Az eredmények kiértékelése
      1.4.1.2.1.   A mérőkészülék pontatlanságainak figyelembevétele érdekében mérési eredménynek a készülékről leolvasottak 1 dB(A)-val csökkentett értékét kell tekinteni.
      1.4.1.2.2.   A mérési eredmények akkor tekinthetők érvényesnek, ha a traktor ugyanazon oldalán végzett két egymás után következő mérés értéke közti eltérés a 2 dB(A)-t nem haladja meg.
      1.4.1.2.3.   Vizsgálati eredménynek a legmagasabb mért zajszintet kell tekinteni. Ha ezen érték legfeljebb 1 dB(A)-rel túllépi a vizsgált traktorcsoportra megengedhető legnagyobb zajszintet, úgy két további mérést kell végezni. E négy mérési eredményből háromnak az előírt határértékeken belül kell lennie.

         Mérési helyzetek mozgásban lévő traktoroknál

      1.4.2.   A zaj mérése álló helyzetben lévő traktoroknál (nem a típusjóváhagyáshoz, de meg kell határozni)
      1.4.2.1.   A hangerőmérő készülék felállítása
      A mérési pont a 2. ábrán megadott x pont, amely 7 méter távolságra van a traktor legközelebbi felületétől.
      A mikrofont az úttest fölött 1,2 méter magasan kell elhelyezni.
      1.4.2.2.   A mérések száma
      Legalább két mérést kell végezni.
      1.4.2.3.   A traktor üzemi állapota a vizsgálatnál
      A fordulatszám-szabályozó nélküli traktormotorokat azon fordulatszámon kell járatni, amely a gyártó által a legnagyobb teljesítményhez megadott fordulatszám háromnegyedének felel meg. A motor fordulatszámának mérését egy független készülékkel – például egy görgős fékpaddal és egy fordulatszámlálóval – kell végezni. Azon motorokat, amelyek fordulatszám-szabályozóval vannak ellátva, amelyek megakadályozzák, hogy a motor túllépje a legnagyobb teljesítménynek megfelelő fordulatszámot, a fordulatszám-szabályozó szerinti legnagyobb megengedhető fordulatszámra kell állítani.
      A mérések megkezdése előtt a motornak fel kell vennie a rendes üzemi hőmérsékletet.
      1.4.2.4.   Az eredmények kiértékelése
      A vizsgálati jelentésben az összes zajszint-leolvasást regisztrálni kell.
      Amennyiben lehetséges, úgy meg kell adni a motor teljesítményének kiszámítására felhasznált módszert is. A traktor terhelési állapotát szintén meg kell adni a vizsgálati jelentésben.
      A mérési eredmények akkor tekinthetők érvényesnek, ha a traktor ugyanazon oldalán egymás után végzett két mérés közti különbség nem haladja meg a 2 dB(A)-t.
      Mérési eredménynek a legnagyobb értéket kell tekinteni.

         Mérési helyzetek álló helyzetben lévő traktoroknál

      2.   KIPUFOGÓ BERENDEZÉS (HANGTOMPÍTÓ)

      2.1.   A kipufogás zaját csökkentő készülékkel (hangtompítóval) ellátott traktor esetében e 2. pont követelményeit kell teljesíteni. Ha a motor szívócsonkjaira levegőszűrőt szerelnek, amely ahhoz szükséges, hogy a megengedhető zajszint betartása biztosítva legyen, úgy e szűrő a hangtompító alkotórészének minősül és a jelen 2. pont előírásait e szűrőre is alkalmazni kell.
      A kipufogó csővezetéket úgy kell elhelyezni, hogy a kipufogógázok ne juthassanak be a vezetőfülkébe.
      2.2.   A kipufogó berendezés vázlatos ábrázolását a traktor típusbizonyítványához kell mellékelni.
      2.3.   A hangtompítót világosan olvasható és letörölhetetlen márka- és típusjellel kell ellátni.
      2.4.   A hangtompítók készítésénél csak akkor szabad abszorpciós szálas anyagokat használni, ha a következő feltételek teljesülnek:

                  2.4.1.

                  abszorpciós szálas anyagok nem helyezhetők el a hangtompító olyan belső tereiben, amelyen gáz áramlik keresztül;

                  2.4.2.

                  megfelelő szerkezetekkel biztosítani kell, hogy az abszorpciós szálas anyagok a hangtompító teljes használati ideje alatt helyükön maradjanak;

                  2.4.3.

                  az abszorpciós szálas anyagoknak addig a hőmérsékletig (°C) kell ellenállónak lenniük, amely legalább 20 %-kal nagyobb azon legnagyobb üzemi hőmérsékletnél, amely a hangtompítónak azon a részén felléphet, ahol abszorpciós szálas anyagok vannak.

         (1)  A pótkocsis traktoroknál a BB’ vonalon való áthaladásnál a pótkocsit nem kell figyelembe venni.

      VII. MELLÉKLET
      A.   RÉSZ

         A hatályon kívül helyezett irányelv és annak módosításai

         (lásd a 6. cikket)

                  A Tanács 74/151/EGK irányelve
                  (HL L 84., 1974.3.28., 25. o.)

                  A Tanács 82/890/EGK irányelve
                  (HL L 378., 1982.12.31., 45. o.)

                  Kizárólag az 1. cikk (1) bekezdésében a 74/151/EGK irányelvre tett hivatkozások tekintetében

                  A Bizottság 88/410/EGK irányelve
                  (HL L 200., 1988.7.26., 27. o.)

                  Az Európai Parlament és a Tanács 97/54/EK irányelve
                  (HL L 277., 1997.10.10., 24. o.)

                  Kizárólag az 1. cikk első francia bekezdésében a 74/151/EGK irányelvre tett hivatkozások tekintetében

                  A Bizottság 98/38/EK irányelve
                  (HL L 170., 1998.6.16., 13. o.)

                  A Bizottság 2006/26/EK irányelve
                  (HL L 65., 2006.3.7., 22. o.)

                  Kizárólag az 1. cikk

            B.   RÉSZ

         A nemzeti jogba való átültetésre és alkalmazásra előírt határidők listája

         (lásd a 6. cikket)

                  Irányelv

                  Átültetés határideje

                  Alkalmazás napja

                  74/151/EGK

                  1975. szeptember 8.

                  —

                  82/890/EGK

                  1984. június 22.

                  —

                  88/410/EGK

                  1988. szeptember 30. (1)

                  —

                  97/54/EK

                  1998. szeptember 22.

                  1998. szeptember 23.

                  98/38/EK

                  1999. április 30. (2)

                  —

                  2006/26/EK

                  2006. december 31. (3)

                  —

         (1)  Összhangban a 88/410/EGK irányelv 2. cikkével:

         „(1)   1988. október 1-jétől a tagállamok:

                     —

                     nem tagadhatják meg valamely traktortípus tekintetében az EGK-típusjóváhagyás megadását, a 74/150/EGK irányelv 10. cikke (1) bekezdésének utolsó francia bekezdésében említett okirat kiállítását vagy a nemzeti típusjóváhagyás megadását, illetve

                     —

                     nem tilthatják meg a traktorok első forgalomba helyezését,

               ha a folyékonytüzelőanyag-tartályok, a pótsúlyok és a megengedhető zajszintek e traktortípusnál vagy traktoroknál eleget tesznek ezen irányelv rendelkezéseinek.
         (2)   1989. október 1-jétől a tagállamok:

                     —

                     nem állíthatják ki a 74/150/EGK irányelv 10. cikke (1) bekezdésének utolsó francia bekezdésében említett okiratot egy olyan traktortípusra, amelynek folyékonytüzelőanyag-tartályai, pótsúlyai és megengedhető zajszintjei nem tesznek eleget ezen irányelv rendelkezéseinek,

                     —

                     megtagadhatják a nemzeti típusjóváhagyás megadását egy olyan traktortípus tekintetében, amelynek tüzelőanyag-tartályai, pótsúlyai és megengedhető zajszintjei nem tesznek eleget ezen irányelv rendelkezéseinek.”

         (2)  Összhangban a 98/38/EK irányelv 2. cikkével:

         „(1)   1999. május 1-jétől a tagállamok:

                     —

                     nem tagadhatják meg valamely traktortípus tekintetében az EK-típusjóváhagyás megadását, a 74/150/EGK irányelv 10. cikke (1) bekezdésének utolsó francia bekezdésében említett okirat kiállítását vagy a nemzeti típusjóváhagyás megadását, illetve

                     —

                     nem tilthatják meg a traktorok első forgalomba helyezését,

               amennyiben e traktorok megfelelnek az ezen irányelvvel módosított 74/151/EGK irányelv előírásainak.
         (2)   1999. október 1-jétől a tagállamok:

                     —

                     nem állíthatják ki a 74/150/EGK irányelv 10. cikke (1) bekezdésének utolsó francia bekezdésében említett okiratot egy olyan traktortípusra, amely nem felel meg az ezen irányelvvel módosított 74/151/EGK irányelv előírásainak,

                     —

                     megtagadhatják a nemzeti típusjóváhagyás megadását valamely traktortípus tekintetében, amennyiben az nem felel meg az ezen irányelvvel módosított 74/151/EGK irányelv előírásainak.”

         (3)  Összhangban a 2006/26/EK irányelv 5. cikkével:

         „(1)   2007. január 1-jei hatállyal azokkal a járművekkel kapcsolatban, amelyek megfelelnek az ezen irányelvvel módosított 74/151/EGK, 78/933/EGK, 77/311/EGK és 89/173/EGK irányelvben megállapított előírásoknak, az érintett irányelv tárgyával kapcsolatos okok alapján a tagállamok:

                     a)

                     nem utasíthatják el EK-típusjóváhagyás vagy nemzeti típusjóváhagyás kiadását;

                     b)

                     nem tilthatják meg ilyen járművek nyilvántartásba vételét, értékesítését vagy forgalomba helyezését.

               (2)   2007. július 1-jei hatállyal azokkal a járművekkel kapcsolatban, amelyek nem felelnek meg az ezen irányelvvel módosított 74/151/EGK, 78/933/EGK, 77/311/EGK és 89/173/EGK irányelvben megállapított előírásoknak, az érintett irányelv tárgyával kapcsolatos okok alapján a tagállamok:

                     a)

                     nem adnak ki további EK-típusjóváhagyást;

                     b)

                     megtagadhatják a nemzeti típusjóváhagyás megadását.

               (3)   2009. július 1-jei hatállyal azokkal a járművekkel kapcsolatban, amelyek nem felelnek meg az ezen irányelvvel módosított 74/151/EGK, 78/933/EGK, 77/311/EGK és 89/173/EGK irányelvben megállapított előírásoknak, az érintett irányelv tárgyával kapcsolatos okok alapján a tagállamoknak:

                     a)

                     a 2003/37/EK irányelv rendelkezéseivel összhangban, a 7. cikk (1) bekezdésének alkalmazásában az ilyen új járművekhez kiadott megfelelőségi igazolásokat érvényüket vesztettnek kell tekinteniük;

                     b)

                     megtagadhatják az ilyen új járművek nyilvántartásba vételét, értékesítését vagy forgalomba helyezését.”

      VIII. MELLÉKLET

         Megfelelési táblázat

                  74/151/EGK irányelv

                  2006/26/EK irányelv

                  Ez az irányelv

                  1. cikk

                  1. cikk

                  2. cikk, (1) bekezdés

                  2. cikk, (1) bekezdés

                  5. cikk, (2) bekezdés

                  2. cikk, (2) bekezdés

                  5. cikk, (3) bekezdés

                  2. cikk, (3) bekezdés

                  3. cikk

                  3. cikk

                  4. cikk

                  5. cikk

                  5. cikk, (1) bekezdés

                  —

                  5. cikk, (2) bekezdés

                  5. cikk

                  —

                  6. cikk

                  —

                  7. cikk

                  6. cikk

                  8. cikk

                  I–VI. melléklet

                  I–VI. melléklet

                  —

                     VII. melléklet

                  —

                     VIII. melléklet


title: A Tanács 2000/75/EK irányelve (2000. november 20.) a kéknyelv betegség elleni védekezésre és felszámolására vonatkozó külön rendelkezések megállapításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32000L0075

Hivatalos Lap L 327 , 22/12/2000 o. 0074 - 0083

		A Tanács 2000/75/EK irányelve(2000. november 20.)a kéknyelv betegség elleni védekezésre és felszámolására vonatkozó külön rendelkezések megállapításárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel az egyes állatbetegségek elleni védekezésre irányuló általános közösségi intézkedések, valamint a sertések hólyagos betegségére vonatkozó külön intézkedések bevezetéséről szóló, 1992. december 17-i 92/119/EGK tanácsi irányelvre [1] és különösen annak 15. cikke második francia bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára,mivel:(1) A 92/119/EGK irányelv 15. cikkének megfelelően különös intézkedéseket kell bevezetni a kéknyelv betegség elleni védekezés és felszámolása céljából.(2) A kéknyelv betegség járványügyi sajátosságai hasonlóak az afrikai lópestiséihez.(3) A Tanács elfogadta az afrikai lópestis elleni küzdelemre irányuló ellenőrzési szabályok és intézkedések meghatározásáról szóló 92/35/EGK irányelvet [2].(4) A kéknyelv betegség felszámolásához ezért a 92/35/EGK irányelvben megállapított, az afrikai lópestis elleni védekezés során alkalmazott átfogó intézkedéseket kell mintául felhasználni, megfelelően hozzáigazítva a kéknyelv betegségre fogékony fajok tenyésztésének jellemzőihez.(5) Szabályokat kell megállapítani a fogékony állatfajok, valamint azok spermája, petesejtjei és embriói olyan területekről kiinduló forgalmára, amelyek a betegség járványszerű kitörése miatt korlátozások alá esnek.(6) Az állat-egészségügyi kiadásokról szóló, 1990. június 26-i 90/424/EGK tanácsi határozat [3] 3. cikke a kéknyelv betegség járványszerű kitörésére is vonatkozik.(7) Eljárást kell kialakítani a tagállamok és a Bizottság közötti szoros együttműködés céljából,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkEz az irányelv meghatározza a kéknyelv betegség elleni védekezéshez és felszámolásához szükséges ellenőrző szabályokat és intézkedéseket.2. cikkEzen irányelv alkalmazásában:"gazdaság" : mezőgazdasági vagy egyéb jellegű létesítmény, ahol a kéknyelv betegségre fogékony fajú állatokat állandóan vagy átmeneti jelleggel nevelnek, illetve tartanak;"fogékony állatfajok" : valamennyi kérődző;"állat(ok)" : a fogékony fajhoz tartozó állatok, kivéve a vadon élő állatokat, amelyekre vonatkozóan meghatározott rendelkezések fogadhatók el a 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően;"tulajdonos" vagy "állattartó" : olyan természetes vagy jogi személy vagy személyek, akinek vagy akiknek a tulajdonában állnak az állatok, vagy azok tartásáért ingyenesen vagy ellenszolgáltatás fejében felelősséggel tartoznak;"kórokozó átvivő" : a Culicoides imicola rovarfajhoz vagy más, a Culicoides nemhez tartozó rovar, amely képes a kéknyelv betegség közvetítésére és amelyet az Állat-egészségügyi Tudományos Bizottság javaslata alapján a 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően kell meghatározni;"gyanú" : valamely olyan klinikai tünet megjelenése, amely a kéknyelv betegség látszatát kelti a fogékony állatfajban, olyan járványügyi adatokkal alátámasztva, amelyek arra utalnak, hogy ennek a valószínűségével ésszerűen számolni kell;"megállapítás" : az illetékes hatóság laboratóriumi eredményekre alapozott olyan irányú nyilatkozata, amely szerint a kéknyelv betegség vírusa az adott területen terjed; járvány esetén azonban az illetékes hatóság a klinikai, illetve járványügyi megfigyelések eredménye alapján is megállapíthatja a betegséget;"illetékes hatóság" : valamely tagállam központi hatósága, amely illetékes az állatorvosi vizsgálatok végrehajtására, vagy bármely olyan állat-egészségügyi hatóság, amelyre az előbbi ezt a hatáskört átruházta;"hatósági állatorvos" : az illetékes hatóság által kinevezett állatorvos.3. cikkA tagállamok gondoskodni arról, hogy a kéknyelv betegség vírusa általi fertőzöttség gyanújáról vagy megállapításáról az illetékes hatóságot haladéktalanul és kötelezően értesítsék.4. cikk(1) Ha egy, az ezen irányelv értelmében korlátozások alatt nem álló területen elhelyezkedő gazdaságban egy vagy több, a kéknyelv betegség általi fertőzöttségre gyanús állat található, a tagállam köteles előírni, hogy a hatósági állatorvos haladéktalanul alkalmazzon hatósági vizsgálati eljárásokat a betegség fennállásának megállapítására vagy kizárására.(2) Amint bejelentik a fertőzöttség gyanúját, a hatósági állatorvos:a) hatósági megfigyelés alá helyezi a gyanús gazdaságot vagy gazdaságokat;b) továbbá:i. nyilvántartást készít az állatokról, megjelölve benne valamennyi állatfaj esetében a már elhullott, a fertőzött vagy feltehetően fertőzött állatok létszámát, és azt naprakészen tartja, kiegészítve az időközben született vagy elhullott állatokkal, amíg a fertőzöttség gyanúja fennáll; e nyilvántartás adatait kérésre be kell mutatni, és a nyilvántartás minden látogatás alkalmával ellenőrizhető;ii. nyilvántartást készít azokról a helyekről, amelyek elősegíthetik a kórokozó átvivők túlélését és megtelepedését, és elsősorban azokat a helyeket, amelyek elősegítik azok szaporodását;iii. járványügyi vizsgálatot végez a 7. cikknek megfelelően;c) rendszeresen felkeresi a gazdaságot vagy gazdaságokat, és minden alkalommal részletes klinikai vizsgálat alá veti vagy felboncolja azokat az állatokat, amelyek elpusztultak vagy fertőzöttségre gyanúsak, valamint – ha szükséges, laboratóriumi vizsgálatok alapján – megállapítja a betegséget;d) gondoskodik:i. arról, hogy megtiltsák, hogy a gazdaságba állat bekerüljön vagy onnan kikerüljön;ii. az állatok elzárásáról, amikor a kórokozó átvivők aktívak, ha úgy gondolja, hogy rendelkezésre állnak az intézkedés megvalósításához szükséges eszközök;iii. arról, hogy az állatokat, a tartásukra szolgáló épületeket és ezek környékét (elsősorban azon élőhelyeket, ahol a Culicoides populációk tenyésznek) engedélyezett rovarirtó szerekkel rendszeresen kezeljék. A kezelés mértékét az illetékes hatóságnak kell meghatároznia, hogy amennyire csak lehet, a kórokozó átvivők elszaporodását megakadályozhassák, figyelembe véve a felhasznált rovarirtó szerek környezetben való megmaradását és az éghajlati viszonyokat;iv. a gazdaságban lévő elhullott állatok tetemének megsemmisítéséről, eltávolításáról, elégetéséről vagy elföldeléséről az állati hulladékok ártalmatlanítására és forgalomba hozatalára, továbbá az állati eredetű, illetve halból készült takarmányok kórokozókkal szembeni védelmére vonatkozó állat-egészségügyi előírásokról, valamint a 90/425/EGK irányelv módosításáról szóló, 1990. november 27-i 90/667/EGK tanácsi irányelvnek [4] megfelelően.(3) A (2) bekezdésben említett intézkedések végrehajtásáig a fertőzöttségre gyanús állat vagy állatok tulajdonosa, vagy az állattartó köteles megtenni valamennyi óvintézkedést, hogy eleget tegyen a (2) bekezdés d) pontja i. és ii. alpontja rendelkezéseinek.(4) Az illetékes hatóság alkalmazhatja a (2) bekezdésben említett intézkedéseket más gazdaságokban is, ha azok elhelyezkedése, földrajzi fekvése vagy a fertőzöttségre gyanús gazdasággal való kapcsolata alapul szolgálhat a fertőzöttség gyanújára.(5) A (2) bekezdés rendelkezésein kívül, természetvédelmi területekre – ahol az állatok szabadon élnek – is meg lehet határozni különleges rendelkezéseket a 20. cikk (2) bekezdésének megfelelően.(6) Az e cikkben említett intézkedéseket a hatósági állatorvos addig nem függesztheti fel, amíg az illetékes hatóság ki nem zárja a kéknyelv betegség fertőzöttségének gyanúját.5. cikkA kéknyelv betegség elleni vakcinázást az ezen irányelvben meghatározott rendelkezéseknek megfelelően lehet végezni.6. cikk(1) Ha a kéknyelv betegség előfordulását hatóságilag is megállapítják, a hatósági állatorvos:a) a Bizottság tájékoztatása mellett elkezdi az állatok – szükséges mértékűnek vélt – levágatását a járvány kiterjedésének megelőzésére;b) elrendeli az állatok tetemének megsemmisítését, eltávolítását, elégetését vagy elföldelését, a 90/667/EGK irányelvnek megfelelően;c) kiterjeszti 4. cikkben említett intézkedéseket azokra a gazdaságokra, amelyek a fertőzött gazdaság vagy gazdaságok körüli 20 kilométer sugarú körzetben helyezkednek el (beleértve a 8. cikkben meghatározott védőkörzetet is);d) végrehajtja a 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően megállapított intézkedéseket, tekintettel elsősorban valamely vakcinázási program bevezetésére vagy más, eltérő intézkedésre; ha szükséges, a tagállamok illetékes hatósága – a Bizottság tájékoztatása mellett – elindíthatja a vakcinázási programot;e) járványügyi vizsgálatot folytat a 7. cikknek megfelelően.A c) ponttól eltérve azonban az állatok körzeten belüli forgalmára vonatkozó rendelkezéseket is el lehet fogadni a 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően.(2) Az (1) bekezdés c) pontjában említett körzet kiterjedését az illetékes hatóság – a Bizottság tájékoztatása mellett – növelheti vagy csökkentheti a járványügyi, földrajzi, ökológiai vagy meteorológiai viszonyok alapján.(3) Ha az (1) bekezdés c) pontjában említett körzet egynél több tagállam területén található, az érintett tagállamok illetékes hatóságainak együtt kell működniük a körzet határának kijelölésében. Ha szükséges, a körzet határát a 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően kell kijelölni.7. cikk(1) A járványügyi vizsgálat a következőkre terjed ki:a) azon időtartam, amely alatt a kéknyelv betegség jelen lehetett a gazdaságban;b) a gazdaságban felmerült kéknyelv betegség lehetséges eredete és azon gazdaságok azonosítása, amelyekben az állatok ugyanabból a forrásból kiindulva fertőződhettek vagy szennyeződhettek;c) a kórokozó átvivő jelenléte és eloszlása;d) az állatok behozatala az érintett gazdaságba vagy kivitele onnan, illetve a tetemek kiszállítása e gazdaságokból.(2) Járványvédelmi központot kell felállítani a kéknyelv betegség minél hamarabbi felszámolására és a járványügyi vizsgálat lefolytatásához szükséges intézkedések átfogó összehangolására.A nemzeti járványvédelmi központra és a közösségi járványvédelmi központra vonatkozó általános szabályokat a 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően kell meghatározni.8. cikk(1) A tagállamok biztosítják, hogy a 6. cikkben említett intézkedéseken kívül az illetékes hatóság védőkörzetet és megfigyelési körzetet jelöljön ki. A körzetek határának kijelölésénél figyelembe kell venni a földrajzi, közigazgatási, ökológiai és járványtani tényezőket, amelyek kapcsolatban állnak a kéknyelv betegséggel és az ellenőrzési szabályozással.(2) a) A védőkörzetnek a Közösség területének akkora részére kell kiterjednie, amely legalább 100 kilométeres sugarú kört képez a fertőzött gazdaság körül.b) A megfigyelési körzet a Közösség területének akkora részére kell kiterjednie, amely a védőkörzet határain legalább 50 kilométerrel túlnyúlik, és amelyben nem vakcináztak az előző tizenkét hónap alatt.c) Ha a körzetek egynél több tagállam területén találhatók, a tagállamok illetékes hatóságainak együtt kell működniük az a) és a b) pontban említett körzetek határának kijelölésében.d) Ha szükséges, a védőkörzet és megfigyelési körzet határát a 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően kell kijelölni.(3) A tagállam megfelelően indokolt kérésére a 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően meg lehet változtatni a (2) bekezdésben meghatározott körzetek határát, figyelembe véve:a) azok földrajzi elhelyezkedését és az ökológiai tényezőket;b) az időjárási viszonyokat;c) a kórokozó átvivő jelenlétét és eloszlását;d) a 7. cikk értelmében folytatott járványügyi vizsgálatok eredményét;e) a laboratóriumi vizsgálatok eredményét;f) a védekezési intézkedések alkalmazását, különösképpen a rovarirtást.9. cikk(1) A tagállamok a védőkörzetben a következő intézkedések végrehajtásáról gondoskodnak:a) a körzeten belül található valamennyi, állatot tartalmazó gazdaság azonosítása;b) olyan járványmegfigyelési program működtetése az illetékes hatóság által, amely a szarvasmarhafélék (vagy ezek hiányában más kérődzőfajok) kontrollcsoportjainak és kórokozó-átvivő populációinak rendszeres megfigyelésén alapul; e programot a 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően lehet meghatározni;c) az állatok körzetelhagyásának tilalma. A 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően azonban e kiviteli tilalom alól felmentés adható, elsősorban azoknak az állatoknak az esetében, amelyek a körzet olyan részében találhatók, ahol vírusterjedéssel és a kórokozó átvivőkkel igazoltan nem kell számolni.(2) Az (1) bekezdésben meghatározott intézkedéseken túl, a 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően vagy a tagállam kezdeményezésére, a Bizottság tájékoztatása mellett elrendelhető a védőkörzetben az állatok kéknyelv betegség ellen történő vakcinázása, valamint a védőoltásban részesített állatok azonosítása.10. cikkA tagállamok gondoskodnak arról, hogy a megfigyelési körzetben:1. a 9. cikk (1) bekezdésében előírt intézkedéseket alkalmazzák;2. a kéknyelv betegség elleni vakcinázást megtiltották.11. cikkA 6., 8., 9. és 10. cikk értelmében hozott intézkedéseket a 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően lehet módosítani vagy visszavonni.12. cikkA 9. és a 10. cikktől eltérve az állatoknak a védő- és megfigyelési körzetbe, és az onnan kifelé irányuló forgalmára alkalmazandó rendelkezéseket a 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően kell meghatározni.Az első bekezdésben említett döntés esetén a kereskedelemre vonatkozó szabályokat ugyanennek az eljárásnak megfelelően kell meghatározni.13. cikkHa egy adott térségben a kéknyelvbetegség-járvány kivételesen súlyos formában jelentkezik, az érintett tagállam által hozandó további intézkedéseket a 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően kell elfogadni.14. cikkA tagállamok biztosítják, hogy az illetékes hatóság az összes szükséges intézkedést meghozza, hogy a védőkörzetben és a megfigyelési körzetben mindenkit tájékoztassanak a hatályban lévő korlátozásokról, megtegyenek minden, a kérdéses intézkedések megfelelő végrehajtásához szükséges előkészületet.15. cikk(1) Valamennyi tagállam köteles kijelölni egy nemzeti referencialaboratóriumot, amely az ezen irányelvben előírt laboratóriumi vizsgálatok elvégzéséért felelős. A nemzeti laboratóriumokat, valamint hatáskörüket és feladataikat az I. melléklet sorolja fel.(2) Az I. mellékletben felsorolt nemzeti laboratóriumok kötelesek együttműködni a 16. cikkben említett közösségi referencialaboratóriummal.16. cikkA kéknyelv betegség közösségi referencialaboratóriumát a II. melléklet ismerteti. A 90/424/EGK határozatban és különösen annak 28. cikkében szabályozott rendelkezések sérelme nélkül e laboratórium feladatait a II. melléklet B. része sorolja fel.17. cikkA Bizottság szakértői helyszíni ellenőrzéseket végezhetnek a tagállamok illetékes hatóságaival együttműködve, amennyiben ez szükséges az irányelv egységes alkalmazása érdekében. E célból megtekinthetik a gazdaságok egy bizonyos, reprezentatív százalékát, hogy megvizsgálják, az illetékes hatóságok folyamatosan ellenőrzik-e az irányelv betartását. A Bizottság értesíti a tagállamokat az elvégzett ellenőrzések eredményeiről.Az a tagállam, amelynek területén az ellenőrző vizsgálatot végzik, köteles a szakértőknek feladatuk elvégzéséhez minden szükséges segítséget megadni.Az e cikk alkalmazására vonatkozó általános rendelkezéseket a 20. cikk (2) bekezdésében megállapított eljárásnak megfelelően kell meghatározni.18. cikk(1) Valamennyi tagállam köteles készenléti tervet kidolgozni az irányelvben meghatározott intézkedések alkalmazásának módjáról.Ennek a tervnek biztosítania kell mindazon üzem, felszerelés, személyzet és minden más megfelelő tárgyi feltétel rendelkezésre állását, amelyek szükségesek a betegség gyors és hatékony felszámolásához.(2) Az (1) bekezdésben említett tervek elkészítésénél alkalmazandó általános szempontokat a III. melléklet tartalmazza.Az e kritériumok alapján kidolgozott terveket az irányelv hatálybalépését követő legkésőbb három hónapon belül be kell nyújtani a Bizottságnak.A Bizottságnak meg kell vizsgálnia a terveket, hogy meghatározza, elérhetők-e általuk a kívánt célok, valamint javaslatot kell tennie az érintett tagállamnak a szükséges változtatásokra, különösen annak biztosítására, hogy a tervek összeegyeztethetők legyenek a többi tagállam terveivel.A Bizottság a szükség esetén módosított terveket a 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően hagyja jóvá.A terveket ezt követően ugyanazon eljárásnak megfelelően lehet módosítani vagy kiegészíteni a helyzet változásainak figyelembevétele céljából.19. cikkAz irányelvet – amennyiben szükséges – a Bizottság javaslatára a Tanács minősített többséggel módosíthatja.A mellékleteket a 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően kell módosítani.Az irányelv végrehajtásához szükséges részletes szabályokat a 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően kell elfogadni.20. cikk(1) A Bizottság munkáját az Állat-egészségügyi Állandó Bizottság segíti.(2) Amennyiben erre a bekezdésre utalás történik, az 1999/468/EK határozat [5] 5. és 7. cikkét kell alkalmazni.Az 1999/468/EK határozat 5. cikke (6) bekezdésében meghatározott időtartam 15 nap.(3) Saját eljárásának szabályait a bizottság fogadja el.21. cikkA 20. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárásnak megfelelően eljárva a Bizottság kétéves időtartamra átmeneti intézkedéseket is elfogadhat, hogy elősegítsék az átállást az irányelvben előírt új előírásokra.22. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2002. január 1-jéig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadtak el.23. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2000. november 20-án.a Tanács részérőlaz elnökJ. GLAVANY[1] HL L 62., 1993.3.15., 69. o. Az 1994. évi csatlakozási okmánnyal módosított irányelv.[2] HL L 157., 1992.6.10., 19. o. Az 1994. évi csatlakozási okmánnyal módosított irányelv.[3] HL L 224., 1990.8.18., 19. o. A legutóbb az 1258/1999/EK rendelettel (HL L 160., 1999.6.26., 103. o.) módosított határozat.[4] HL L 363., 1990.12.27., 51. o. A legutóbb az 1994. évi csatlakozási okmánnyal módosított irányelv.[5] HL L 184., 1999.7.17., 2. o.--------------------------------------------------ANNEX IA. LISTA DE LOS LABORATORIOS NACIONALES DE LA FIEBRE CATARRAL OVINALISTE OVER NATIONALE LABORATORIER FOR BLUETONGUELISTE DER FÜR DIE BLAUZUNGENKRANKHEIT ZUSTÄNDIGEN NATIONALEN LABORATORIENΚΑΤΑΛΟΓΟΣ ΕΘΝΙΚΩΝ ΕΡΓΑΣΤΗΡΙΩΝ ΓΙΑ ΤΟΝ ΚΑΤΑΡΡΟΪΚΟ ΠΥΡΕΤΟ ΤΟΥ ΠΡΟΒΑΤΟΥLIST OF THE NATIONAL BLUETONGUE LABORATORIESLISTE DES LABORATOIRES NATIONAUX POUR LA FIÈVRE CATARRHALE DU MOUTONELENCO DEI LABORATORI NAZIONALI PER LA FEBBRE CATARRALE DEGLI OVINILIJST VAN DE NATIONALE LABORATORIA VOOR BLUETONGUELISTA DOS LABORATÓRIOS NACIONAIS EM RELAÇÃO À FEBRE CATARRAL OVINALUETTELO KANSALLISISTA LAMPAAN BLUETONGUE-TAUTIA VARTEN NIMETYISTÄ LABORATORIOISTAFÖRTECKNING ÖVER NATIONELLA LABORATORIER FÖR BLUETONGUEBelgium Centrum voor Onderzoek in Diergeneeskunde en Agrochemie (CODA)/Centre d’études et de recherches vétérinaires et agrochimiques (CERVA)Groeselenbergstraat 99Rue Groeselenberg 99B-1180Brussel/BruxellesTel. (32-2) 375 44 55Fax (32-2) 375 09 79E-mail: piker@var.fgov.beDánia Statens Veterinære Institut for VirusforskningLindholmDK-4771KalvehaveTlf. (45) 55 86 02 00Fax (45) 55 86 03 00E-post: sviv@vetvirus.dkNémetország Bundesforschungsanstalt für Viruskrankheiten der TiereAnstaltsteil TübingenPostfach 11 49D-72001TübingenTel. (49) 70 71 96 72 55Fax (49) 70 71 96 73 03Görögország Ministry of AgricultureCentre of Athens Veterinary InstitutionsVirus DepartmentNeapoleos Str. 25GR-15310Ag. ParaskeviAthensTel. (30-1) 601 14 99/601 09 03Fax (30-1) 639 94 77Spanyolország Centro de Investigación en Sanidad Animal INIA-CISAD. José Manuel Sánchez VizcaínoCarretera de Algete-El Casar, km 8, ValdeolmosE-20180MadridTel. (34) 916 20 22 16Fax (34) 916 20 22 47E-mail: vizcaino@inia.esFranciaország CIRAD-EMVTCampus international de BaillarguetBP 5035F-34032Montpellier CedexTel(33-4) 67 59 37 24Fax (33-4) 67 59 37 98E-mail: bastron@cirad.frÍrország Central Veterinary Research LaboratoryAbbotstownCastleknockDublin 15IrelandTel. (353-1) 607 26 79Fax (353-1) 822 03 63E-mail: reillypj@indigo.ieOlaszország CESME presso IZSVia Campo BoarioI-64100TeramoTel. (39) 0861 33 22 16Fax (39) 0861 33 22 51E-mail: Cesme@IZS.itLuxemburg Centre d’études et de recherches vétérinaires et agrochimiques (CERVA)Rue Groeselenberg 99B-1180BruxellesTel. (32-2) 375 44 55Fax (32-2) 375 09 79E-mail: piker@var.fgov.beHollandia ID-DLOEdelhertweg 158219PH LelystadNederlandTel. (0031-0320) 23 82 38Fax (0031-0320) 23 80 50E-mail: postkamer@id.dlo.nlAusztria Bundesanstalt für Virusseuchenbekämpfung bei HaustierenRobert Kochgasse 17A-2340MödlingTel. (43-2) 236 466 40-0Fax (43-2) 236 466 40-941E-mail: BATSB VetMoedling@compuserve.comPortugália Laboratório Nacional de Investigação VeterináriaEstrada de Benfica, 701P-1549-011LisboaTel. (351) 21 711 52 00Fax (351) 21 711 53 836E-mail: dir.Inlv@mail.telepac.ptFinnország Danish Institute for Virus ResearchLindholmDK-4771KalvehaveTlf. (45) 55 86 02 00Fax (45) 55 86 03 00E-mail: sviv@vetvirus.dkSvédország Statens veterinärmedicinska anstalt, SVAS-751 89UppsalaTfn (00-46) 18 67 40 00Fax (00-46) 18 30 91 62E-post: sva@sva.seEgyesült Királyság Institute for Animal HealthPirbright LaboratoryAsh RoadPirbrightWokingSurrey GU24 ONFUnited KingdomTel. (44-1483) 23 24 41Fax (44-1483) 23 24 48E-mail: philip-mellor@bbsrc.ac.ukB. A KÉKNYELV BETEGSÉGGEL FOGLALKOZÓ NEMZETI LABORATÓRIUM FELADATAIA kéknyelv betegséggel foglalkozó nemzeti laboratóriumok felelősek a tagállam egyes diagnosztikai laboratóriumaiban meghatározott szabványok és diagnosztikai módszerek összehangolásáért, a reagensek felhasználásáért és a vakcinák vizsgálatáért. Ennek érdekében:a) elláthatják diagnosztikai reagensekkel azokat a diagnosztikai laboratóriumokat, amelyek erre igényt tartanak;b) ellenőrzik a tagállamban használatos összes diagnosztikai reagens minőségét;c) rendszeres időközönként összehasonlító vizsgálatokat szerveznek;d) a kéknyelv betegségnek a tagállamban megállapított eseteiből származó vírusizolátumokat őriznek;e) elvégzik a regionális diagnosztikai laboratóriumokban kapott pozitív eredmények megerősítését.--------------------------------------------------II. MELLÉKLETA. LABORATORIO COMUNITARIO DE REFERENCIA DE LA FIEBRE CATARRAL OVINAEF-REFERENCELABORATORIUM FOR BLUETONGUEGEMEINSCHAFTLICHES REFERENZLABORATORIUM FÜR DIE BLAUZUNGENKRANKHEITΚΟΙΝΟΤΙΚΟ ΕΡΓΑΣΤΗΡΙΟ ΑΝΑΦΟΡΑΣ ΓΙΑ ΤΟΝ ΚΑΤΑΡΡΟΪΚΟ ΠΥΡΕΤΟ ΤΟΥ ΠΡΟΒΑΤΟΥCOMMUNITY REFERENCE LABORATORY FOR BLUETONGUELABORATOIRE COMMUNAUTAIRE DE RÉFÉRENCE POUR LA FIÈVRE CATARRHALE DU MOUTONLABORATORIO COMUNITARIO DI RIFERIMENTO PER LA FEBBRE CATARRALE DEGLI OVINICOMMUNAUTAIR REFERENTIELABORATORIUM VOOR BLUETONGUELABORATÓRIO COMUNITÁRIO DE REFERÊNCIA EM RELAÇÃO À FEBRE CATARRAL OVINALAMPAAN BLUETONGUE-TAUTIA VARTEN NIMETTY YHTEISÖN VERTAILULABORATORIOGEMENSKAPENS REFERENSLABORATORIUM FÖR BLUETONGUEAFRC Institute for Animal HealthPirbright LaboratoryAsh RoadPirbrightWokingSurrey GU24 ONFUnited KingdomTel. (44-1483) 23 24 41Fax (44-1483) 23 24 48E-mail: philip-mellor@bbsrc.ac.ukB. A KÉKNYELV BETEGSÉGGEL FOGLALKOZÓ KÖZÖSSÉGI REFERENCIALABORATÓRIUM FELADATAIA közösségi referencialaboratórium feladatai a következők:1. Összehangolja – a Bizottsággal konzultálva – a tagállamokban alkalmazott, a kéknyelv betegség kimutatására szolgáló módszereket, különösen úgy, hogy:a) meghatározza és tárolja a kéknyelv betegség vírusának törzseit, valamint azokból utánpótlást biztosít szerológiai vizsgálatok és ellenszérum előállítása céljából;b) a nemzeti referencialaboratóriumokat törzsszérumokkal és más referenciareagensekkel látja el az egyes tagállamokban használatos próbák és reagensek standardizálása céljából;c) kiépíti és fenntartja a kéknyelv betegség vírusa törzseinek és izolátumainak gyűjteményét;d) megszervezi a diagnosztikai eljárások közösségi szinten történő időszakos összehasonlító vizsgálatát;e) adatokat és információkat gyűjt a használatban lévő diagnosztikai módszerekről és a Közösségben elvégzett tesztek eredményeiről, valamint ezeket összehasonlítja;f) elvégzi a kéknyelv betegség vírusizolátumainak osztályozását a rendelkezésre álló legmodernebb módszerekkel, a betegség járványtanának jobb megértése érdekében;g) folyamatosan figyelemmel kíséri a világban történt fejleményeket a kéknyelv betegség ellenőrzésében, járványtanában és megelőzésében;2. aktív segítséget nyújt a tagállamokban előforduló kéknyelv betegség fertőzési gócainak meghatározásában a diagnózisok megerősítése, vírusok osztályozása vagy járványügyi vizsgálatok céljából beküldött vírusizolátumok vizsgálatával;3. elősegíti a laboratóriumi diagnosztikai szakemberek képzését és továbbképzését, a diagnosztikai módszerek Közösségen belüli harmonizálása céljával;4. kétoldalú és kölcsönös információcserét folytat a Nemzetközi Állatjárványügyi Hivatal (OIE) által kijelölt Kéknyelv Betegség Világlaboratóriummal, különös tekintettel a kéknyelv betegséggel kapcsolatban a világban történt fejleményekre.--------------------------------------------------III. MELLÉKLETA KÉSZENLÉTI TERVEK MINIMÁLIS FELTÉTELEIA készenléti terveknek legalább a következőkre kell kiterjedniük:1. nemzeti járványvédelmi központ felállítása a járványügyi intézkedések összehangolása céljából az érintett tagállamban;2. a védelmi intézkedések helyi szinten történő összehangolása céljából megfelelően felszerelt helyi járványvédelmi központok listája;3. részletes információ a járványügyi intézkedésekért felelős személyi állományról, annak képesítéséről és felelősségéről;4. gyors kapcsolatfelvétel lehetősége a járványkitörésben közvetve vagy közvetlenül érintett személyekkel vagy szervezetekkel, valamennyi helyi központ esetében;5. a járványügyi intézkedések megfelelő végrehajtásához szükséges felszerelés és anyagok hozzáférhetősége;6. pontos útmutatás arra vonatkozóan, hogy milyen lépéseket kell tenni – beleértve a tetemek megsemmisítését – olyan esetekben, ha fennáll a gyanú a fertőzöttségre vagy kontaminálódásra, vagy ez megállapítást nyer;7. továbbképzési programok a gyakorlati és a közigazgatási eljárási ismeretek naprakésszé tétele és bővítése érdekében;8. a diagnosztikai laboratóriumok esetében kórbonctani vizsgálatok, szerológiai és szövettani vizsgálatok stb. végzésére való alkalmasság, valamint a gyorsdiagnosztikai eljárások korszerűsítése (a minták gyors szállítására vonatkozó rendelkezéseket kell hozni erre a célra);9. a kéknyelv betegség elleni vakcinák mennyiségére vonatkozó adat, amely mennyiségre feltehetően szükség van abban az esetben, ha sürgősségi vakcinázás újbóli bevezetésére kerülne sor;10. rendelkezések a készenléti tervek végrehajtására.--------------------------------------------------