title: A Bizottság 2003/90/EK irányelve (2003. október 6.) a 2002/53/EK tanácsi irányelv 7. cikkének alkalmazásában egyes mezőgazdasági növényfajok fajtái esetében minimálisan vizsgálandó jellemzők és a vizsgálat minimumfeltételei vonatkozásában a végrehajtási intézkedések meghatározásárólEGT vonatkozású szöveg

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32003L0090

Hivatalos Lap L 254 , 08/10/2003 o. 0007 - 0010

		A Bizottság 2003/90/EK irányelve(2003. október 6.)a 2002/53/EK tanácsi irányelv 7. cikkének alkalmazásában egyes mezőgazdasági növényfajok fajtái esetében minimálisan vizsgálandó jellemzők és a vizsgálat minimumfeltételei vonatkozásában a végrehajtási intézkedések meghatározásáról(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a mezőgazdasági növényfajok közös fajtajegyzékéről szóló, 2002. június 13-i 2002/53/EK tanácsi irányelvre [1], és különösen annak 7. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontjára;mivel:(1) A 2002/8/EK irányelvvel [2] módosított, a mezőgazdasági fajták vizsgálatához szükséges jellemzők és minimális feltételek meghatározásáról szóló, 1972. április 14-i 72/180/EGK bizottsági irányelv [3] a fajták egyes tagállamok fajtajegyzékébe való hivatalos felvétele céljából megállapította a különböző fajok esetében minimálisan vizsgálandó jellemzőket, valamint a vizsgálatok végrehajtására vonatkozó minimumkövetelményeket.(2) Az egyes fajok tekintetében végzett fajtavizsgálatok feltételeire vonatkozó vizsgálati iránymutatásokat a legutóbb az 1650/2003/EK rendelettel [4] módosított, a közösségi növényfajta-oltalmi jogokról szóló, 1994. július 27-i 2100/94/EK tanácsi rendelettel [5] létrehozott Közösségi Növényfajta-hivatal Igazgatási Tanácsa adta ki.(3) A fajtavizsgálatok feltételeinek megállapításáról szóló vizsgálati iránymutatások nemzetközi szinten is léteznek. Ilyen vizsgálati iránymutatásokat dolgozott ki az új növényfajták oltalmáról szóló nemzetközi egyezmény (UPOV).(4) A Közösségi Növényfajta-hivatal iránymutatásai és a fajták egyes tagállamok nemzeti fajtajegyzékébe való felvétele céljából végzett vizsgálatára vonatkozó feltételek közötti összhang megteremtése érdekében a 2002/8/EK irányelv módosította a 72/180/EGK irányelvet a Közösségi Növényfajta-hivatal által addig létrehozott vizsgálati iránymutatások tekintetében. A Közösségi Növényfajta-hivatal azóta számos egyéb fajra is kiadott iránymutatásokat.(5) Helyénvaló összhangot teremteni a Közösségi Növényfajta-hivatal vizsgálati iránymutatásai és a fajták egyes tagállamok nemzeti fajtajegyzékébe való felvétele céljából végzett vizsgálatára vonatkozó feltételek között.(6) Amennyiben a Közösségi Növényfajta-hivatal még nem dolgozott ki különös iránymutatásokat, helyénvaló a közösségi rendszert az UPOV vizsgálati iránymutatásaira alapozni. Az ezen irányelv hatálya alá nem tartozó fajokra a nemzeti jogszabályok vonatkoznak.(7) A 72/180/EGK irányelvet ezért hatályon kívül kell helyezni.(8) Az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a Mezőgazdasági, Kertészeti és Erdészeti Vetőmagok és Szaporítóanyagok Állandó Bizottságának véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikk(1) A tagállamok gondoskodnak a mezőgazdasági növényfajok (2) és (3) bekezdésben megállapított követelményeknek megfelelő fajtáinak felvételéről a 2002/55/EK irányelv 3. cikkének (1) bekezdése értelmében vett nemzeti fajtajegyzékbe.(2) A megkülönböztethetőség, állandóság és egyneműség tekintetében:a) az I. mellékletben felsorolt fajoknak meg kell felelniük a Közösségi Növényfajta-hivatal Igazgatási Tanácsa által kiadott és az említett mellékletben felsorolt, "a megkülönböztethetőség, az egyneműség és az állandóság tekintetében végzett vizsgálatokról" szóló jegyzőkönyvekben megállapított feltételeknek;b) a II. mellékletben felsorolt fajoknak meg kell felelniük az új növényfajták oltalmára létesült Nemzetközi Egyezményben (UPOV) a megkülönböztethetőség, az egyneműség és az állandóság tekintetében végzett vizsgálatok végrehajtására vonatkozóan megállapított és az említett mellékletben felsorolt vizsgálati iránymutatásoknak.(3) Az irányelv 4. cikkének (2) bekezdése sérelme nélkül, a termesztési illetve a hasznosítási érték tekintetében a fajtáknak a III. mellékletben megállapított feltételeknek kell megfelelniük.2. cikkHasználni kell az 1. cikk (2) bekezdésének a) pontja értelmében vett valamennyi fajtajellemzőt, valamint az 1. cikk (2) bekezdésének b) pontjában említett vizsgálati iránymutatásokban csillaggal (*) jelölt jellemzőket, amennyiben az adott jellemző megfigyelését nem teszi lehetetlenné valamely más jellemző megnyilvánulása, feltéve továbbá, hogy az adott jellemző megnyilvánulását nem gátolják a vizsgálati elvégzésének környezeti feltételei.3. cikkA tagállamok biztosítják, hogy a vizsgálatok végrehajtása során teljesüljenek az I. és II. mellékletben felsorolt fajok tekintetében a vizsgálatok végrehajtására vonatkozóan a kísérleti tervet és a növekedési feltételeket illetően az említett mellékletekben felsorolt iránymutatásokban megállapított minimumkövetelmények.4. cikkA 72/180/EGK irányelv hatályát veszti.5. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2004. március 31-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azon főbb rendelkezéseit, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadnak el.6. cikk(1) Ha valamely fajtát ezen irányelv hatálybalépésekor még nem ismertek el a Mezőgazdasági Növényfajok Közös Fajtajegyzékébe való felvétel céljából, de a hivatalos vizsgálatok az említett időpontig megkezdődteka) a 72/180/EGK irányelvvel vagyb) a Közösségi Növényfajta-hivatal által készített és az I. mellékletben felsorolt, faj szerinti, illetve a II. mellékletben felsorolt, faj szerinti UPOV-iránymutatásokkal összhangban,az érintett fajtákat úgy kell tekinteni, hogy megfelelnek ezen irányelv követelményeinek.(2) Az (1) bekezdés csak abban az esetben alkalmazható, ha a kísérletek alapján levont következtetés szerint az érintett fajták megfelelneka) a 72/180/EGK irányelvben vagyb) a Közösségi Növényfajta-hivatal által készített és az I. mellékletben felsorolt, faj szerinti iránymutatásokban, vagy a II. mellékletben felsorolt, faj szerinti UPOV-iránymutatásokban megállapított szabályoknak.7. cikkEz az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő hetedik napon lép hatályba.8. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2003. október 6-án.a Bizottság részérőlDavid Byrnea Bizottság tagja[1] HL L 193., 2002.7.20., 1. o.[2] HL L 37., 2002.2.7., 7. o.[3] HL L 108., 1972.5.8., 8. o.[4] HL L 245., 2003.9.29., 28. o.[5] HL L 227., 1994.9.1., 1. o.--------------------------------------------------I. MELLÉKLETAZON FAJOK JEGYZÉKE, AMELYEKNEK A KÖZÖSSÉGI NÖVÉNYFAJTA-HIVATAL ÁLTAL KIADOTT VIZSGÁLATI IRÁNYMUTATÁSOKNAK KELL MEGFELELNIÜKNapraforgó, 2002.10.31-i TP-8 jegyzőkönyvÁrpa, 2002.3.27-i TP-19 jegyzőkönyvRozs, 2002.10.31-i TP-58 jegyzőkönyvBúza, 2002.3.27-i TP-03/2 jegyzőkönyvDurumbúza, 2002.3.27-i TP-120 jegyzőkönyvKukorica, 2001.11.15-i TP-02 jegyzőkönyvBurgonya, 2002.3.27-i TP-23 jegyzőkönyvE jegyzőkönyvek szövege megtalálható a Közösségi Növényfajta-hivatal honlapján (www.cpvo.eu.int).--------------------------------------------------II. MELLÉKLETAZON FAJOK JEGYZÉKE, AMELYEKNEK AZ UPOV VIZSGÁLATI IRÁNYMUTATÁSOKNAK KELL MEGFELELNIÜKTakarmányrépa, 1994.11.4-i TG/150/3 iránymutatásEbtippan, 1990.10.12-i TG/30/6 iránymutatásÓriás tippan, 1990.10.12-i TG/30/6 iránymutatásFehér tippan, 1990.10.12-i TG/30/6 iránymutatásCérnatippan, 1990.10.12-i TG/30/6 iránymutatásSudár rozsnok, 2001.4.4-i TG/180/3 iránymutatásAlaszkai rozsnok, 2001.4.4-i TG/180/3 iránymutatásErdei ebír, 2002.4.17-i TG/31/8 iránymutatásNádképű csenkesz, 2002.4.17-i TG/39/8 iránymutatásJuhcsenkesz, 1980.11.12-i TG/67/4 iránymutatásRéti csenkesz, 2002.4.17-i TG/39/8 iránymutatásVörös csenkesz, 1980.11.12-i TG/67/4 iránymutatásOlasz perje, 1990.10.12-i TG/4/7 iránymutatásAngol perje, 1990.10.12-i TG/4/7 iránymutatásHibrid perje, 1990.10.12-i TG/4/7 iránymutatásGumós komócsin, 1984.11.7-i TG/34/6 iránymutatásRéti perje, 1990.10.12-i TG/33/6 iránymutatásFehér csillagfürt, 1979.11.14-i TG/66/3 iránymutatásKék csillagfürt, 1979.11.14-i TG/66/3 iránymutatásSárga csillagfürt, 1979.11.14-i TG/66/3 iránymutatásLucerna, 1988.10.21-i TG/6/4 iránymutatásTakarmányborsó, 1994.11.4-i TG/7/9 iránymutatás (és annak 1996.10.18-i kiigazítása)Vöröshere, 2001.4.4-i TG/5/7 iránymutatásFehérhere, 2003.4.9-i TG/38/7 iránymutatásLóbab, 2002.4.17-i TG/8/6 iránymutatásTavaszi bükköny, 1998.10.21-i TG/32/6 iránymutatásKarórépa, 2001.4.4-i TG/89/6 iránymutatásTakarmányretek, 2001.4.4-i TG/178/3 iránymutatásFöldimogyoró, 1985.11.13-i TG/93/3 iránymutatásRéparepce, 2002.4.17-i TG/185/3 iránymutatásKáposztarepce, 1996.10.18-i TG/36/6 iránymutatás (és annak 2002.4.17-i kiigazítása)Pórsáfrány, 1990.10.12-i TG/134/3 iránymutatásGyapot, 2001.4.4-i TG/88/6 iránymutatásLen/olajlen, 1995.10.20-i TG/57/6 iránymutatásMák, 1999.3.24-i TG/166/3 iránymutatásFehér mustár, 2001.4.4-i TG/179/3 iránymutatásSzójabab, 1998.4.1-i TG/80/6 iránymutatásZabok, 1994.10.1-i TG/20/10 iránymutatásRizs, 1985.11.13-i TG/16/4 számú iránymutatásCirok, 1989.10.6-i TG/122/3 számú iránymutatásTritikálé, 1989.10.6-i TG/121/3 számú iránymutatásEzen iránymutatások szövege megtalálható az UPOV honlapján (www.upov.int).--------------------------------------------------III. MELLÉKLETA TERMESZTÉSI ILLETVE A HASZNOSÍTÁSI ÉRTÉK TEKINTETÉBEN VIZSGÁLANDÓ JELLEMZŐK1. Terméshozam.2. Károsító szervezetekkel szembeni ellenálló képesség.3. Viselkedés a fizikai környezet tényezői tekintetében.4. Minőségi jellemzők.Az eredmények benyújtásakor részletezni kell az alkalmazott módszereket.--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2009/139/EK irányelve ( 2009. november 25.) a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok előírt azonosítási jelzéseiről (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               9.12.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 322/3

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2009/139/EK IRÁNYELVE

   (2009. november 25.)
   a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok előírt azonosítási jelzéseiről
   (kodifikált változat)
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 95. cikkére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (2),
   mivel:

               (1)

               A motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok előírt azonosítási jelzéseiről szóló, 1993. június 14-i 93/34/EGK tanácsi irányelvet (3) több alkalommal jelentősen módosították (4). Az áttekinthetőség és érthetőség érdekében ezt az irányelvet kodifikálni kell.

               (2)

               A 93/34/EGK irányelv egyike az EK-típusjóváhagyásra vonatkozó, a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok típusjóváhagyásáról szóló, 2002. március 18-i 2002/24/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv által hatályon kívül helyezett, a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok típusjóváhagyásáról szóló, 1992. június 30-i 92/61/EGK tanácsi irányelv (5) szerinti EK-típus-jóváhagyási rendszerre vonatkozó egyedi irányelveknek, és műszaki előírásokat állapított meg a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok kialakítását és felépítését illetően az előírt azonosítási jelzésekre tekintettel. Ezek a műszaki előírások a tagállamok jogszabályainak közelítésére vonatkoztak annak érdekében, hogy a 2002/24/EK irányelv szerinti EK-típus-jóváhagyási eljárást alkalmazni lehessen minden járműtípus esetében. Következésképpen a 2002/24/EK irányelv által meghatározott, a járműrendszerekre, -alkatrészekre és önálló műszaki egységekre vonatkozó rendelkezések ezen irányelvre is alkalmazandók.

               (3)

               Ez az irányelv nem képezheti akadályát annak, hogy néhány tagállam a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok előírt jelzéseire tekintettel, hátrányos megkülönböztetés nélkül megtartson a közlekedési szabályok alkalmazására vonatkozó kötelező erejű külön előírásokat, feltéve, hogy ezek a sajátos követelmények a járművek használatára vonatkoznak, és nem jelentenek olyan szerkezeti változtatásokat, amelyek akadályoznák ennek a járműtípusnak a Közösségen belüli típusjóváhagyását.

               (4)

               Ez az irányelv nem érinti a II. melléklet B. részében meghatározott irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére és alkalmazására vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségeket,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   Ezt az irányelvet kell alkalmazni a 2002/24/EK irányelv 1. cikkében említett valamennyi járműtípus előírt azonosítási jelzésére.
   2. cikk
   A motorkerékpár és segédmotoros kerékpár számára előírt azonosítási jelzéseire vonatkozó EK-alkatrész típusjóváhagyás megadásához szükséges eljárást, valamint e járművek szabad áruforgalomba hozatalának feltételeit a 2002/24/EK irányelv II. és III. fejezete rögzíti.
   3. cikk
   Az I. melléklet műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításához szükséges módosításokat a 2002/24/EK irányelv 18. cikkének (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
   4. cikk
   (1)   A tagállamok az előírt azonosítási jelzésekkel kapcsolatos okokból nem tagadhatják meg az ezen irányelv előírásainak megfelelő motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok EK-típusjóváhagyását, illetve nem tilthatják meg a nyilvántartásba vételüket, értékesítésüket vagy forgalomba helyezésüket.
   (2)   A tagállamok az előírt azonosítási jelzésekkel kapcsolatos okokból megtagadják azon új motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok EK-típusjóváhagyását, amelyek nem felelnek meg ezen irányelv előírásainak.
   (3)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azon főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadtak el.
   5. cikk
   A II. melléklet A. részében felsorolt irányelvek által módosított 93/34/EGK irányelv hatályát veszti, a II. melléklet B. részében említett irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére és alkalmazására vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségek sérelme nélkül.
   A hatályon kívül helyezett irányelvre történő hivatkozásokat erre az irányelvre történő hivatkozásként kell értelmezni a mellékletben III. szereplő megfelelési táblázattal összhangban.
   6. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   Ezt az irányelvet 2010. június 1-jétől kell alkalmazni.
   7. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Strasbourgban, 2009. november 25-én.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         J. BUZEK

            a Tanács részéről

            az elnök

         Å. TORSTENSSON

      (1)  HL C 77., 2009.3.31., 41. o.

      (2)  Az Európai Parlament 2008. november 18-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2009. november 10-i határozata.

      (3)  HL L 188., 1993.7.29., 38. o.

      (4)  Lásd a II. melléklet A. részét.

      (5)  HL L 124., 2002.5.9., 1. o.

      I. MELLÉKLET

         A MOTORKERÉKPÁROK ÉS SEGÉDMOTOROS KERÉKPÁROK ELŐÍRT AZONOSÍTÁSI JELZÉSEIRE VONATKOZÓ RENDELKEZÉSEK

      1.   ÁLTALÁNOS RÉSZ

                  1.1.

                  Minden járművet el kell látni egy, az alábbi pontok rendelkezései szerinti táblával és jelzésekkel. Az adattáblát és a jelzéseket a gyártónak vagy meghatalmazottjának kell felhelyeznie.

            2.   GYÁRI ADATTÁBLA

                  2.1.

                  A gyári adattáblát az 1. függelékben bemutatott példa alapján a jármű egyik könnyen hozzáférhető, olyan részén kell szilárdan rögzíteni, amelyet a jármű használata során normál körülmények között nem kell kicserélni. A gyári adattábla jól olvasható és kitörölhetetlen formában tartalmazza az alábbi adatokat a megadott sorrendben:

                              2.1.1.

                              a gyártó neve;

                              2.1.2.

                              az EK-típus-jóváhagyási jel a 2002/24/EK irányelv 8. cikke szerint;

                              2.1.3.

                              a jármű azonosítási száma (VIN);

                              2.1.4.

                              állóhelyi zaj: … dB(A) … ford/perc.

                  2.2.

                  A 2.1.2. pont szerinti EK-típusjóváhagyás jelét, valamint a 2.1.4. pont szerinti állóhelyi zajt és fordulatszámot az EK-alkatrész-típusjóváhagyás elemeként nem tüntetik fel. Ezeket az adatokat azonban minden olyan járművön fel kell tüntetni, amelyeket a típusjóváhagyással megegyezően gyártottak.

                  2.3.

                  A gyártó kiegészítő adatokat helyezhet el az előírt jelzések alatt vagy mellett, de azon a pontosan megjelölt négyszögön kívül, amelyben kizárólag csak a 2.1.1–2.1.4. pontban megnevezett jelzések szerepelhetnek (lásd 1. függelék).

            3.   A JÁRMŰ AZONOSÍTÁSI SZÁMA
      A jármű azonosítási száma azoknak a karaktereknek a meghatározott kombinációjából áll, amelyeket a gyártó rendel minden egyes járműhöz. A kombinációnak lehetővé kell tennie azt, hogy minden jármű – más adatok igénybevétele nélkül – 30 éven át a gyártóján keresztül egyértelműen azonosítható legyen. Az azonosítási számra az alábbi előírások érvényesek:

                  3.1.

                  A jármű azonosítási számát fel kell tüntetni a gyári adattáblán. Az alvázra vagy a vázkeretre a jármű jobboldali részén is fel kell vinni, jól hozzáférhető helyen kell az olyan megfelelő eljárás – beütés vagy benyomás – segítségével felvinni, amely megakadályozza a szám kitörlését vagy megváltoztatását.

                              3.1.1.

                              A jármű azonosítási száma három részből áll, az alábbiaknak megfelelően:

                                          3.1.1.1.

                                          Az első rész a jármű gyártójához, az annak azonosítására rendelt kódból áll. Ez a kód három karakterből áll (betűk vagy számok), amelyeket a gyártó bejegyzett székhelye szerinti ország illetékes hatóságai a Nemzetközi Szabványügyi Szervezet (ISO) engedélyével működő nemzetközi ügynökséggel egyetértésben adnak ki. Az első karakter egy földrajzi övezetet, a második karakter az övezeten belül egy országot, és a harmadik karakter egy meghatározott gyártót jelöl. Ha a gyártó évenként 500-nál kevesebb járművet gyárt, a harmadik karakter mindig „9”. Az ilyen gyártó azonosításához a fent nevezett hatóság kiadja az azonosítási szám harmadik részének harmadik, negyedik és ötödik karakterét is.

                                          3.1.1.2.

                                          A második rész hat karakterből áll (betűk vagy számok), amelyek a jármű általános jellemzőit adják meg (típus, változat és a robogók esetén modell); a három jellemző mindegyike több karakterrel adható meg. Ha a gyártó e karakterek közül egyet vagy többet nem használ fel, a felhasználatlan helyeket betűkkel vagy számokkal kell kitölteni az egyes járművek gyártóinak választása szerint.

                                          3.1.1.3.

                                          A harmadik rész nyolc karakterből áll, amelyekből az utolsó négynek számnak kell lennie; ennek a résznek a másik két résszel együtt lehetővé kell tennie egy meghatározott jármű egyértelmű azonosítását. Minden felhasználatlan helyet 0-val kell kitölteni, hogy meglegyen a karakterek előírt teljes száma.

                              3.1.2.

                              A jármű azonosítási számát – amennyiben ez lehetséges – egy sorban kell megadni. E sor elejét és végét egy olyan jelzéssel kell behatárolni, amely nem lehet sem arab szám, sem latin nagybetű, és nem is téveszthető össze ilyen karakterekkel.
                              Kivételes esetben és műszaki okokból kétsoros megjelenítés is lehetséges. Ebben az esetben azonban a három rész egyikén belül sem lehet sortörés, és minden sor elejét és végét olyan jelzéssel kell behatárolni, amely nem lehet sem arab szám, sem latin nagybetű, és nem is téveszthető össze ilyen karakterekkel.
                              Az említett jelzés alkalmazása a három rész között egy soron belül (3.1.1. pont) is megengedett.
                              A karakterek között nem lehet szóköz.

            4.   KARAKTEREK

                  4.1.

                  A 2. és a 3. pontban meghatározottakhoz latin betűket és arab számokat kell használni. A 2.1.1., 2.1.3. és 3. pontban meghatározott adatokhoz azonban latin nagybetűket kell használni.

                  4.2.

                  A jármű azonosítási számának megadásánál:

                              4.2.1.

                              az I, O és Q betűk, valamint a kötőjelek, csillagok és más különleges jelek használata nem megengedett;

                              4.2.2.

                              a betűk és a számok érjék el az alábbi minimális magasságot:

                                          4.2.2.1.

                                          4 mm azoknál a karaktereknél, amelyek közvetlenül az alvázra, az alvázkeretre vagy hasonló járműalkatrészre kerülnek;

                                          4.2.2.2.

                                          3 mm azoknál a karaktereknél, amelyeket a gyári adattáblán adnak meg.

         1. függelék

            Példa egy gyári adattáblára

         Az alábbi példa nem jelenti azt, hogy ezeknek az adatoknak ténylegesen szerepelniük kell a gyári adattáblán, s a tábla méretét, a számokat és a betűket illetően sem irányadó; kizárólag példaként szolgál.
         A 2.3. pontban említett kiegészítő adatok az alább látható négyszögben előírt adatok alá vagy mellé toldhatók.
         STELLA FABBRICA MOTOCICLI
         e3 5364
         3 G S K L M 3 A C 8 B 1 2 0 0 0 0
         80 dB(A) — 3 750 rev/min

            Jelmagyarázat:

         A fent bemutatott példában az illető járművet a „Stella Fabbrica Motocicli” gyártotta; típusjóváhagyás Olaszországban (e3) az 5364 szám alatt.
         Az azonosítási szám (3GSKLM3AC8B120000) a következő tájékoztatást nyújtja:

                     —

                     első rész (3GS):
                     —   3: földrajzi övezet (Európa),
                     —   G: ország az övezeten belül (Németország),
                     —   S: gyártó (Stella Fabbrica Motocicli),

                     —

                     második rész: (KLM3AC):
                     —   KL: járműtípus,
                     —   M3: változat (jármű-karosszéria),
                     —   AC: kivitel (járműmotor),

                     —

                     harmadik rész: (8B120000):

                                 —

                                 :

                                 8B12

                                 :

                                 a jármű azonosítása az azonosítási szám másik két részével együtt,

                                 —

                                 :

                                 0000

                                 :

                                 felhasználatlan helyek, amelyeket 0-val kell kitölteni, az előírt teljes karakterszám eléréséhez.

               Az állóhelyi zaj 80 dB(A) 3 750 ford/percnél.

         2. függelék

            Adatközlő lap motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok előírt azonosítási jelzéseihez

         (az EK-alkatrész típus-jóváhagyási kérelemhez kell csatolni, ha azt a jármű EK-típusjóváhagyása iránti kérelemtől elkülönülten nyújtják be)
         Sorszám (a kérelmező adja meg): …
         A motorkerékpárokra és segédmotoros kerékpárokra előírt azonosítási jelzésekre vonatkozó EK-alkatrész típus-jóváhagyási kérelemnek tartalmaznia kell a 2002/24/EK irányelv II. melléklet I. rész A. szakaszának a következő pontjaiban meghatározott adatokat:

                     —

                     0.1.,

                     —

                     0.2.,

                     —

                     0.4–0.6.,

                     —

                     9.3.1–9.3.3.

         3. függelék
         A hatóság megnevezése

            EK-alkatrész-típusjóváhagyási bizonyítvány motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok előírt azonosítási jelzéseihez

            MINTA

         A vizsgáló intézmény … jegyzőkönyve … kelt …
         Az EK-alkatrész-típusjóváhagyás száma: … a kiterjesztés száma: …

                     1.

                     A jármű gyári vagy kereskedelmi márkaneve: …

                     2.

                     Jármű típusa: …

                     3.

                     A gyártó neve és címe: …
                     …

                     4.

                     A gyártó képviselőjének (ha van) neve és címe: …
                     …

                     5.

                     A járművet vizsgálatra bemutatták: …

                     6.

                     Az EK-alkatrész-típusjóváhagyás megadva/elutasítva (1):

                     7.

                     Hely: …

                     8.

                     Kelt: …

                     9.

                     Aláírás: …

            (1)  A nem kívánt rész törlendő.

      II. MELLÉKLET
      A.   RÉSZ

         A hatályon kívül helyezett irányelv és egymást követő módosításainak listája

      (lásd az 5. cikket)

                  A Tanács 93/34/EGK irányelve
                  (HL L 188., 1993.7.29., 38. o.)

                  A Bizottság 1999/25/EK irányelve
                  (HL L 104., 1999.4.21., 19. o.)

                  A Bizottság 2006/27/EK irányelve
                  (HL L 66., 2006.3.8., 7. o.)

                  Csak a 2. cikk és a II. melléklet

            B.   RÉSZ

         A nemzeti jogba való átültetésre és alkalmazásra előírt határidők listája

      (lásd az 5. cikket)

                  Irányelv

                  Átültetés határideje

                  Alkalmazás napja

                  93/34/EGK

                  1994. december 14.

                  1995. június 14.

                  1999/25/EK

                  1999. december 31.

                  2000. január 1. (1)

                  2006/27/EK

                  2006. december 31. (2)

                  —

         (1)  Az 1999/25/EK irányelv 2. cikkének megfelelően:

         „(1)   2000. január 1-jei hatállyal a tagállamok az előírt azonosítási jelzésekkel kapcsolatos okokból:

                     —

                     nem tagadhatják meg motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárokra vonatkozó EK-típusjóváhagyás megadását,

                     —

                     nem tilthatják meg motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok nyilvántartásba vételét, értékesítését vagy forgalomba helyezését,

               amennyiben az előírt azonosítási jelzések megfelelnek az ezen irányelvvel módosított 93/34/EGK tanácsi irányelv követelményeinek.
         (2)   2000. július 1-jei hatállyal a tagállamok megtagadják bármilyen motorkerékpár- és segédmotoroskerékpár-típusra az EK-típusjóváhagyás megadását az előírt azonosítási jelzésekkel kapcsolatos okokból, ha az ezen irányelvvel módosított 93/34/EGK irányelv követelményei nem teljesülnek.”

         (2)  A 2006/27/EK irányelv 5. cikkének megfelelően:

         „(1)   2007. január 1-jétől kezdődően az ezen irányelvvel módosított […], 93/34/EGK, […] irányelv előírásainak megfelelő motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok vonatkozásában a tagállamok a kérdéses irányelv körébe tartozó indokkal nem tagadhatják meg az EK-típusjóváhagyás kiadását, és nem tilthatják meg az érintett jármű nyilvántartásba vételét, eladását vagy üzembe helyezését.
         (2)   2007. július 1-jétől kezdődően a tagállamok a kérdéses irányelv körébe tartozó indokkal kötelesek megtagadni az EK-típusjóváhagyás kiadását az ezen irányelvvel módosított […], 93/34/EGK, […] irányelv előírásainak nem megfelelő, új motorkerékpárokra és segédmotoros kerékpárokra.”

      III. MELLÉKLET

         MEGFELELÉSI TÁBLÁZAT

                  93/34/EGK irányelv

                  2006/27/EK irányelv

                  Ez az irányelv

                  1., 2. és 3. cikk

                  1., 2. és 3. cikk

                  4. cikk, (1) bekezdés

                  —

                  —

                  5. cikk, (1) bekezdés

                  4. cikk, (1) bekezdés

                  —

                  5. cikk, (2) bekezdés

                  4. cikk, (2) bekezdés

                  4. cikk, (2) bekezdés

                  4. cikk, (3) bekezdés

                  —

                  5. cikk

                  —

                  6. cikk

                  5. cikk

                  7. cikk

                  Melléklet

                  I. melléklet

                  —

                  II. mellékelt

                  —

                  III. melléklet


title: A tanács irányelve (1979. december 17.) a felszín alatti vizek egyes veszélyes anyagok okozta szennyezés elleni védelméről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31980L0068

Hivatalos Lap L 020 , 26/01/1980 o. 0043 - 0048 görög különkiadás: fejezet 15 kötet 1 o. 0240  spanyol különkiadás fejezet 15 kötet 2 o. 0162  portugál különkiadás fejezet 15 kötet 2 o. 0162  finn különkiadás fejezet 15 kötet 2 o. 0211  svéd különkiadás fejezet 15 kötet 2 o. 0211

		A tanács irányelve(1979. december 17.)a felszín alatti vizek egyes veszélyes anyagok okozta szennyezés elleni védelméről(80/68/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. és 235. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel a Közösség felszín alatti vizeinek szennyezés elleni védelme, különösen egyes toxikus, biológiailag nem bontható, élő szervezetekben felhalmozódó anyagok vonatkozásában, közösségi szintű cselekvést igényel;mivel az Európai Közösségek 1973-as környezetvédelemi cselekvési programja [4] az 1977-es cselekvési programmal [5] kiegészítve számos intézkedést ír elő a felszín alatti víz egyes szennyező anyagoktól való védelmére;mivel a Közösség vízi környezetébe bocsátott egyes veszélyes anyagok által okozott szennyezésről szóló, 1976. május 4-i 76/464/EGK tanácsi irányelv [6] 4. cikke rendelkezik a felszín alatti vízről szóló külön irányelv megalkotásáról;mivel bármely eltérés azon már alkalmazandó vagy előkészítés alatt álló tagállami rendelkezések között, amelyek az egyes veszélyes anyagoknak a felszín alatti vízbe történő kibocsátására (bevezetésére) vonatkoznak, egyenlőtlen versenyfeltételeket teremthet, és így közvetlenül befolyásolja a közös piac működését; mivel ezért szükség van a jogszabályok közelítésére ezen a területen, a Szerződés 100. cikkének megfelelően;mivel a jogszabályok közelítésével összhangban szükségesnek tűnik a környezetvédelem és az életminőség javítása érdekében végrehajtott közösségi fellépés; mivel ehhez e területen egyes szakmai rendelkezéseket el kell fogadni; mivel a szükséges felhatalmazásról a Szerződés nem rendelkezik, ezért a Szerződés 235. cikkét kell alkalmazni;mivel ezen irányelv hatálya alól ki kell zárni a következőket: egyes elkülönített lakásokból származó háztartási szennyvizek és az I. és II. listán szereplő szennyező anyagokat igen kis mennyiségekben és koncentrációkban tartalmazó szennyvízkibocsátások, mivel ezek alacsony szennyezési kockázatot jelentenek és az ilyen szennyvízkibocsátások ellenőrzése nehéz; mivel ugyancsak ki kell zárni a radioaktív anyagokat tartalmazó szennyvízkibocsátásokat, amelyek különös közösségi szabályozás tárgyát képezik;mivel ahhoz, hogy hatékony védelmet biztosítsunk a Közösségben a felszín alatti vizeknek, meg kell akadályozni az I. listán szereplő anyagok kibocsátását, és korlátozni kell a II. listán szereplő anyagok kibocsátását;mivel a veszélyes anyagok felszín alatti vizekbe történő közvetlen kibocsátását meg kell különböztetni a feltehetően közvetett kibocsátásokkal járó tevékenységektől;mivel az I. listán szereplő anyagok közvetlen kibocsátása kivételével, ami automatikusan tiltott, valamennyi kibocsátást egy engedélyezési rendszernek kell alávetni; mivel ilyen engedélyek csak a befogadó környezet felmérése után adhatók meg;mivel a befogadó környezet és az előzetes engedély megvizsgálása után megengedhető eltérés az I. listán szereplő anyagok felszín alatti vízbe történő kibocsátását tiltó jogszabályok alól, feltéve, hogy a felszín alatti víz, amelybe a kibocsátás történik tartósan alkalmatlan bármiféle egyéb használatra, különösen házi vagy mezőgazdasági célokra;mivel a lakossági vízellátást szolgáló felszín alatti vízdúsítást speciális szabályozásnak kell alávetni;mivel a tagállamok illetékes hatóságainak folyamatosan ellenőrizniük kell az engedélyben meghatározott feltételeknek való megfelelést és a kibocsátások felszín alatti vízre gyakorolt hatását;mivel nyilván kell tartani az I. listán szereplő anyagok felszín alatti vízbe történő kibocsátásának engedélyezését és a II. listán szereplő anyagok közvetlenül a felszín alatti vízbe történő kibocsátásának engedélyezését valamint a felszín alatti vízzel való gazdálkodás érdekében történő felszín alatti vízdúsítások engedélyezését;mivel a Görög Köztársaság csatlakozásának feltételeiről és a szerződések kiigazításáról szóló okmánynak megfelelően a Görög Köztársaság 1981. január 1-jétől az Európai Gazdasági Közösség tagjává válik; ezért ezen ország esetében, annak nem megfelelő műszaki és közigazgatási infrastruktúrája miatt, az ezen irányelv végrehajtásához szükséges tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések meghozatalára rendelkezésre álló két évet négy évre kell hosszabbítani,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikk(1) Ezen irányelv célja, hogy megelőzze a felszín alatti víz olyan anyagokkal történő szennyezését, amelyek a melléklet I. és II. listáiban található anyagcsaládokba vagy anyagcsoportokba tartoznak, amelyekre a továbbiakban, mint "az I. és II. lista anyagaira" hivatkozunk, valamint hogy amennyire csak lehetséges, korlátozza, vagy kiküszöbölje a már bekövetkezett szennyezés következményeit.(2) Ezen irányelv alkalmazásában:a) "felszín alatti víz": minden, a föld felszíne alatt a telített zónában elhelyezkedő víz, amely közvetlen érintkezésben van a földtani közeggel;b) "közvetlen kibocsátás (a továbbiakban: közvetlen bevezetés)": az I. vagy II. listán szereplő anyagok felszín alatti vízbe történő bevezetése anélkül, hogy azok átszivárognának a földtani közegen;c) "közvetett kibocsátás (továbbiakban: közvetett bevezetés)": az I. vagy II. listán szereplő anyagok felszín alatti vízbe történt bevezetése a földtani közegen átszivárogva;d) "szennyezés": anyagok vagy energia ember általi közvetlen vagy közvetett bevezetése a felszín alatti vízbe, ha ez veszélyezteti az emberi egészséget vagy a vízellátást, károsítja az élővilágot és a vízi ökológiai rendszereket (ökoszisztémákat), vagy gátolja a vizek másfajta jogos használatát.2. cikkNem tartozik ezen irányelv hatálya alá:a) egyedi lakóhelyekről történő házi szennyvíz-kibocsátások, amelyek nincsenek települési szennyvízelvezető rendszerhez csatlakoztatva, és amelyek az emberi fogyasztásra szánt vízbázis védőterületén kívül helyezkednek el;b) kibocsátások (bevezetések), amelyeket a tagállam illetékes hatósága olyannak talált, hogy az I. és II. listán szereplő anyagokat olyan kis mennyiségben és koncentrációban tartalmazzák, hogy kizárt a befogadó felszín alatti víz bármiféle jelenlegi vagy jövőbeni állapot romlásának veszélye;c) a radioaktív anyagokat tartalmazó kibocsátások (bevezetések).3. cikkA tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket, hogy:a) megakadályozzák az I. listán szereplő anyagok felszín alatti vízbe történő bevezetését,; ésb) korlátozzák a II. listán szereplő anyagok felszín alatti vízbe történő bevezetését úgy, hogy elkerüljék az ilyen vizeknek ezekkel az anyagokkal való szennyezését.4. cikk(1) A 3. cikk a) pontjában meghatározott kötelezettségek teljesítése érdekében a tagállamok:- megtiltják az I. listán szereplő anyagok minden közvetlen bevezetését,- előzetes vizsgálatnak vetik alá ezen anyagok minden olyan ártalmatlanítását (elhelyezését) illetve ártalmatlanítási (elhelyezési) célú tárolását, amelyek közvetett bevezetéshez vezethetnek. E vizsgálat fényében a tagállamok megtiltják az ilyen tevékenységeket, vagy azzal a feltétellel engedélyezik azokat, hogy betartanak minden olyan műszaki óvintézkedést, amely szükséges az ilyen bevezetések megakadályozásához,- megtesznek minden megfelelő intézkedést, amelyet szükségesnek ítélnek az I. listán szereplő anyagok olyan közvetett bevezetésének megakadályozásához, amely a második bekezdésben említett tevékenységeken kívüli, a földfelszínen vagy a földtani közegben végzett tevékenységeknek tulajdonítható. Az ilyen intézkedéseket bejelentik a Bizottságnak, aki ezen információk fényében javaslatokat nyújthat be a Tanácshoz ezen irányelv módosítására.(2) Ugyanakkor ha az előzetes vizsgálat azt deríti ki, hogy az a felszín alatti víz, amelybe az I. listán szereplő anyagok bevezetése történne, hosszú távon alkalmatlan más, különösen háztartási vagy mezőgazdasági célokra történő felhasználásra, a tagállamok engedélyezhetik az ilyen anyagok bevezetését, feltéve, hogy ezek jelenléte nem gátolja a föld erőforrásainak kiaknázását.Ezeket az engedélyeket csak akkor lehet megadni, ha minden műszaki óvintézkedést megtettek annak biztosítására, hogy ezek az anyagok ne érjék el a többi vízrendszert vagy ne veszélyeztessenek más ökológiai rendszereket.(3) A tagállamok előzetes vizsgálat után engedélyezhetik az olyan bevezetéseket, amelyek geotermikus célokra használt vizeknek, bányákból és kőfejtőkből kiszivattyúzott vizeknek vagy mélyépítési munkákhoz kiszivattyúzott vizeknek ugyanabba a vízadó rétegbe történő visszasajtolását jelentik.5. cikk(1) A 3. cikk b) pontjában meghatározott kötelezettség teljesítése érdekében a tagállamok előzetes vizsgálatnak vetik alá:- az összes II. listán szereplő anyagot tartalmazó közvetlen bevezetést azzal a céllal, hogy korlátozzák az ilyen bevezetéseket,- ezeknek az anyagoknak az ártalmatlanítását (elhelyezését) vagy ártalmatlanítási (elhelyezési) célú tárolását, amely közvetett bevezetéshez vezethet.E vizsgálat eredményeinek fényében a tagállamok megadhatják az engedélyt, feltéve, hogy minden olyan műszaki óvintézkedést betartanak, amivel a felszín alatti víz ezekkel az anyagokkal történő szennyezése megakadályozható.(2) Emellett a tagállamok megteszik a megfelelő intézkedéseket, amelyeket szükségesnek ítélnek a II. listán szereplő anyagokat tartalmazó valamennyi olyan közvetett bevezetés korlátozására, amelyek az első bekezdésben említett tevékenységeken kívül, a talajon vagy a földtani közegben végzett tevékenységekből erednek.6. cikkA 4. és 5. cikktől eltérően, a felszín alatti víz mesterséges dúsítása a felszín alatti vízzel való gazdálkodás érdekében speciális engedélyezés hatálya alá tartozik, ezen engedélyeket a tagállamok az egyedi esetet elbírálva adják ki. Az ilyen engedélyeket csak akkor adják ki, ha a felszín alatti víz szennyezésének kockázata nem áll fenn.7. cikkA 4. és 5. cikkben meghatározott előzetes vizsgálatok kiterjednek a szóban forgó terület hidrogeológiai adottságaira, a földtani közeg lehetséges tisztítóképességére és a bevezetésből eredő szennyezés, illetve a felszín alatti víz minősége változásának kockázatára, és lehetővé teszik annak megállapítását, hogy az anyagoknak a felszín alatti vízbe történő bevezetése megfelelő megoldás-e a környezet szempontjából.8. cikkA 4., 5. és 6. cikkben meghatározott engedélyeket a tagállamok illetékes hatóságai nem adhatják ki addig, amíg nem győződtek meg arról, hogy a felszín alatti víz, és különösen annak minőségének ellenőrzése biztosítva van.9. cikkAmikor közvetlen bevezetést engedélyeznek a 4. cikk (2) és (3) bekezdésével vagy az 5. cikkel összhangban, vagy amikor szennyvíz-ártalmatlanítást – ami elkerülhetetlenül közvetett bevezetéshez vezet – engedélyeznek az 5. cikkel összhangban, az engedély különösen az alábbiakat tartalmazza:- a bevezetés helye,- a bevezetés módja,- a lényeges óvintézkedések, különös figyelmet szentelve a bevezetésben lévő anyagok természetének és koncentrációjának, a befogadó környezet tulajdonságainak és a vízbázisok, különösen ivó-, termál-, vagy ásványvíz készletek utánpótlódási területei közelségének,- a bevezetésben egy anyagnak a megengedett maximális mennyisége, egy vagy több meghatározott időszak alatt, és az ezen anyagok koncentrációira vonatkozó megfelelő követelmények,- azok az intézkedések, amelyek lehetővé teszik a felszín alatti vízbe történő bevezetések folyamatos ellenőrzését,- ha szükséges, a felszín alatti víz és különösen annak minősége folyamatos ellenőrzésére tett intézkedések.10. cikkAmikor az ártalmatlanírás (elhelyezés) vagy az ártalmatlanítási (elhelyezési) célú tárolás, amely közvetett bevezetéshez vezethet, a 4. vagy 5. cikkel összhangban engedélyezésre kerül, az engedély különösen az alábbiakat tartalmazza:- az a hely, ahol az eljárás történik,- az ártalmatlanítás (elhelyezés) vagy a tárolás módja,- a lényeges óvintézkedések, különös figyelmet szentelve az ártalmatlanítandó (elhelyezendő) vagy tárolandó hulladékban lévő anyagok természetének és koncentrációjának, a befogadó környezet tulajdonságainak és a vízbázis, különösen az ivó-, termál, vagy ásványvíz készlet utánpótlódási területe közelségének,- az I. vagy II. listán szereplő komponenseket tartalmazó, ártalmatlanítandó (elhelyezendő), vagy tárolandó anyagok, és ahol lehetséges, maguknak az I. vagy II. listás anyagoknak egy vagy több időszakra vonatkozó megengedett maximális mennyisége, és az ezeknek az anyagoknak a koncentrációira vonatkozó megfelelő követelmények,- a 4. cikk (1) bekezdésében és az 5. cikk (1) bekezdésében meghatározott esetekben az I. listán szereplő anyagok felszín alatti vízbe történő bármilyen bevezetésének megakadályozására, és a II. listán szereplő anyagok által okozott bármiféle vízszennyezés megakadályozására teendő műszaki óvintézkedések,- ha szükséges, a felszín alatti víz és különösen annak minősége folyamatos ellenőrzésére tett intézkedések.11. cikkA 4. és 5. cikkben meghatározott engedélyeket csak korlátozott időtartamra lehet adni, és legalább négyévenként felül kell vizsgálni. Ezeket az engedélyeket lehet hosszabbítani, módosítani, vagy visszavonni.12. cikk(1) Ha a 4. vagy 5. cikk szerinti engedélyt kérő személy kijelenti, hogy képtelen megfelelni az előírt feltételeknek, vagy ha az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága ezt állapítja meg, akkor az engedélyt megtagadja.(2) Ha az engedélyben meghatározott feltételeket nem teljesítik, az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága megfelelő lépéseket tesz annak biztosítására, hogy ezeket a feltételeket teljesítsék; ha szükséges, visszavonja az engedélyt.13. cikkA tagállam illetékes hatóságai folyamatosan ellenőrzik az engedélyben meghatározott feltételek teljesülését és a bevezetések felszín alatti vízre gyakorolt hatásait.14. cikkAmi az irányelvről szóló értesítés időpontjában az I. és II. listán szereplő anyagok már meglévő bevezetését illeti, a tagállamok kiköthetnek egy időszakot, amely nem haladja meg a 21. cikk (1) bekezdésében meghatározott intézkedések hatálybalépésétől számított négy évet, amelynek a lejártától a kérdéses bevezetéseknek meg kell felelniük ezen irányelv követelményeinek.15. cikkA tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai nyilvántartást vezetnek a 4. cikkben meghatározott, az I. listán szereplő anyagok bevezetéseire és az 5. cikkben meghatározott, a II. listán szereplő anyagok közvetlen bevezetéseire vonatkozó, valamint a 6. cikkben meghatározott engedélyekről.16. cikk(1) Ezen irányelv végrehajtásának érdekében a tagállamok – annak kérésére esetről esetre – ellátják a Bizottságot minden szükséges információval, különösen az alábbiakat illetően:a) a 4. és 5. cikkben meghatározott előzetes vizsgálatok eredményei;b) az egyes kiadott engedélyek részletei;c) a végrehajtott ellenőrzések (monitoring) és a felügyelet eredményei;d) a 15. cikk alapján vezetett nyilvántartások eredményei.(2) Az e cikk alkalmazásának eredményeként megszerzett információk csak arra használhatóak föl, amire bekérték azokat.(3) A Bizottság és a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai, ezek tagjai és más alkalmazottai az irányelv értelmében nem fedhetnek fel semmiféle olyan megszerzett információt, amely szakmai titoktartási kötelezettség alá tartozik.(4) A (2) és (3) bekezdések nem akadályozzák olyan általános információk vagy felmérések közzétételét, amelyek nem tartalmaznak konkrét vállalkozásokra vagy vállalkozások társulásaira vonatkozó információkat.17. cikkA határon átnyúló felszín alatti vízbe történő bevezetések vonatkozásában annak a tagállamnak a hatáskörrel rendelkező hatósága, amelyik az ilyen bevezetésekre engedélyt kíván kiadni, az engedély kiadása előtt tájékoztatja az érintett többi tagállamot. Az érintett tagállamok bármelyikének kérésére az engedély kiadása előtt konzultációt tartanak, amelyen a Bizottság is részt vehet.18. cikkAz ezen irányelv rendelkezései alapján tett intézkedések végrehajtása nem vezethet sem közvetve, sem közvetlenül az 1. cikkben meghatározott víz szennyezéséhez.19. cikkSzükség esetén egy vagy több tagállam egyedül vagy közösen is elrendelhet az ezen irányelvben foglalt rendelkezéseknél szigorúbb intézkedéseket.20. cikkA Tanács, a Bizottság javaslata alapján eljárva, a tapasztalatok fényében felülvizsgálja, és kiegészíti az I. és II. listát szükség esetén úgy, hogy egyes anyagokat a II. listáról az I. listára sorol át.21. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az értesítéstől számított két éven belül megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Ugyanez az időszak a Görög Köztársaság esetében, annak 1981. január 1-jei csatlakozása esetén, négy év.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.(3) Attól az időponttól kezdve, amikor egy tagállam hatályba lépteti az 1. cikk szerinti rendelkezéseket, a felszín alatti vízre vonatkozó 76/464/EGK irányelv rendelkezései többé nem érvényesek arra a tagállamra.22. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1979. december 17-én.a Tanács részérőlaz elnökS. Barrett[1] HL C 37., 1978.2.14., 3. o.[2] HL C 296., 1978.12.11., 35. o.[3] HL C 283., 1978.11.27., 39. o.[4] HL C 112., 1973.12.20., 3. o.[5] HL C 139., 1977.6.13., 3. o.[6] HL L 129., 1976.5.18., 23. o.--------------------------------------------------MELLÉKLETANYAGCSALÁDOK ÉS ANYAGCSOPORTOK I. LISTÁJAAz I. lista olyan egyes anyagokat tartalmaz, amelyek a következőkben felsorolt anyagcsaládokba és anyagcsoportokba tartoznak, kivéve azokat, amelyek toxicitásuk, lebomlásuk és az élő szervezetekben való felhalmozódásuk szempontjából kis kockázatot jelentenek és ezért nem sorolandók az I. listába.Azok az anyagok, amelyek a toxicitás, a lebomlás és az élő szervezetben való felhalmozódás szempontjából a II. jegyzéknek felelnek meg, a II. jegyzékbe sorolandók.1. Szerves halogénvegyületek és olyan anyagok, amelyek a vízi környezetben ilyen vegyületeket képezhetnek,2. Szerves foszforvegyületek,3. Szerves ónvegyületek,4. Olyan anyagok, amelyek rákkeltő, mutagén vagy teratogén tulajdonságúak vízi környezetben vagy azon keresztül [1]5. Higany és vegyületei,6. Kadmium és vegyületei,7. Ásványolajok és szénhidrogének,8. CianidokANYAGCSALÁDOK ÉS ANYAGCSOPORTOK II. LISTÁJAA II. lista olyan anyagokat és anyagkategóriákat tartalmaz, amelyek az alább felsorolt anyagcsaládokba és anyagcsoportokba tartoznak, és amelyek káros hatást gyakorolhatnak a felszín alatti vízre.1. A következő félfémek és fémek, valamint vegyületeik:1. Cink2. Réz3. Nikkel4. Króm5. Ólom6. Szelén7. Arzén8. Antimon9. Molibdén10. Titán11. Ón12. Bárium13. Berillium14. Bór15. Urán16. Vanádium17. Kobalt18. Tallium19. Tellúr20. Ezüst2. Biocidek és származékaik, amelyek nem szerepelnek az I. listán.3. Olyan anyagok, amelyek káros hatásúak a felszín alatti víz ízére és/vagy szagára és olyan vegyületek, amelyek hajlamosak ilyen anyagok képzésére ilyen vízben és hajlamosak arra, hogy alkalmatlanná tegyék azt emberi fogyasztásra.4. Mérgező vagy bomlásálló szerves szilíciumvegyületek és olyan anyagok, amelyek ilyen vegyületeket hajlamosak előidézni vízben, kivéve azokat, amelyek biológiailag ártalmatlanok vagy vízben gyorsan átalakulnak ártalmatlan anyagokká.5. Szervetlen foszforvegyületek és elemi foszfor.6. Fluoridok.7. Ammónia és nitritek.[1] Ha egyes, a II. listán szereplő anyagok karcinogén, mutagén vagy teratogén hatásúak, akkor ezek az anyagok ennek a listának a 4. kategóriájába esnek.--------------------------------------------------