title: A Bizottság 1999/14/EK irányelve (1999. március 16.) a gépjárművek és pótkocsijaik hátsó ködlámpáira vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1977. június 28-i 77/538/EGK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításárólEGT vonatkozású szöveg.

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31999L0014

Hivatalos Lap L 097 , 12/04/1999 o. 0001 - 0013

		A Bizottság 1999/14/EK irányelve(1999. március 16.)a gépjárművek és pótkocsijaik hátsó ködlámpáira vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1977. június 28-i 77/538/EGK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításáról(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a legutóbb az Európai Parlament és a Tanács 98/91/EK irányelve [1] és különösen annak 13. cikke (2) bekezdése által módosított, a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. február 6-i 70/156/EGK tanácsi irányelvre [2],tekintettel a legutóbb Ausztria, Finnország és Svédország Csatlakozási Okmánya és különösen annak 10. cikke által módosított, a gépjárművek és pótkocsijaik hátsó ködlámpáira vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1977. június 28-i 77/538/EGK tanácsi irányelvre [3],(1) mivel a 77/538/EGK irányelv az EK-típusjóváhagyási eljárás egyik külön irányelve, amelyet a 70/156/EGK irányelv hozott létre; mivel, következésképpen, a 70/156/EGK irányelvben a járműrendszerekkel, alkatrészekkel és önálló szerelési egységekkel kapcsolatosan megállapított rendelkezések a 77/538/EGK irányelvre vonatkoznak;(2) mivel különösen a 70/156/EGK irányelv 3. cikkének (4) bekezdése és 4. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy minden egyes külön irányelvhez a 70/156/EGK irányelv VI. melléklete alapján egy adatközlő lapot, továbbá egy típusbizonyítványt kell csatolni annak érdekében, hogy a típusjóváhagyás számítógépesíthető legyen; mivel a 77/538/EGK irányelvben előírt típusbizonyítványt ennek megfelelően kell kiegészíteni;(3) mivel az eljárásokat egyszerűsíteni kell annak érdekében, hogy fenntartható legyen a 70/156/EGK irányelv 9. cikkének (2) bekezdése által előirányzott egyenértékűség az egyes különálló irányelvek és az Egyesült Nemzetek Európai Gazdasági Bizottsága (ENSZ-EGB) megfelelő rendeletei között, amikor azon rendeleteket módosítják; mivel, első lépésként, a 77/538/EGK irányelv műszaki követelményeit kereszthivatkozás útján az ENSZ-EGB 38. rendeletével kell helyettesíteni;(4) mivel szükséges azt biztosítani, hogy teljesüljenek a legutóbb a 97/28/EK [4] bizottsági irányelvvel módosított 76/756/EGK [5] tanácsi irányelv, és a legutóbb az 1999/17/EK [6] bizottsági irányelvvel módosított 76/761/EGK [7] tanácsi irányelv követelményei;(5) mivel az ezen irányelvben megállapított intézkedések megfelelnek a 70/156/EGK irányelv által létrehozott, az irányelveknek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításával foglalkozó bizottság véleményének,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 77/538/EGK irányelv a következőképpen módosul:1. Az 1. cikkben az (1) bekezdés helyébe a következő rendelkezés lép:"(1) Minden tagállam a ködlámpa bármely olyan típusára megadja az EK-alkatrész-típusjóváhagyást, amely teljesíti a vonatkozó mellékletekben megállapított szerkezeti és vizsgálati követelményeket."2. A 2. cikkben az (1) bekezdés helyébe a következő rendelkezés lép:"A tagállamok egy hátsó ködlámpa bármely típusához, amelyet az 1. cikk szerint hagynak jóvá, megadják a gyártónak az I. melléklet 3. függeléke szerinti mintának megfelelő EK-alkatrész-típusjóváhagyási jelet."3. A 4. cikk helyébe a következő rendelkezés lép:"4. cikkAz egyes tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai tájékoztatják egymást a 70/156/EGK irányelv 4. cikkének (6) bekezdésében előírt eljárások segítségével minden egyes típusjóváhagyásról, amelyet ezen irányelvnek megfelelően megadtak, megtagadtak vagy visszavontak."4. A 9. cikk helyébe a következő rendelkezés lép:"9. cikkEzen irányelvnek alkalmazásában "jármű": a sínhez kötött járművek, mező- vagy erdőgazdasági munkagépek, valamint minden mozgó munkagép kivételével a közúti forgalomban való részvételre szánt, felépítménnyel rendelkező vagy felépítmény nélküli bármely gépjármű és pótkocsija, amelynek legalább négy kereke van, és legnagyobb tervezési sebessége több, mint 25 km/h."5. A mellékletek helyébe az ezen irányelv mellékletében foglalt szöveg lép.2. cikk(1) 1999. október 1-jétől, vagy amennyiben a 3. cikkben említett szövegek kihirdetése 1999. április 1-jét követően késik, az e szövegek tényleges kihirdetését követő 6 hónap elteltével a hátsó ködlámpákkal kapcsolatban a tagállamok:- egy járműtípus vagy egy hátsóködlámpa-típus tekintetében nem tagadhatják meg az EK-típusjóváhagyás vagy nemzeti típusjóváhagyás megadását, vagy- nem tilthatják meg járművek nyilvántartásba vételét, értékesítését vagy forgalomba helyezését, valamint hátsó ködlámpák eladását vagy forgalomba helyezését,feltéve hogy a hátsó ködlámpák megfelelnek az ezen irányelvvel módosított 77/538/EGK irányelv követelményeinek, és hogy, ami a járműveket illeti, ezeket a 76/756/EGK irányelvben megállapított követelmények szerint szerelik fel.(2) 2000. április 1-jétől a tagállamok:- nem adnak már ki EK-típusjóváhagyást, és- megtagadhatják a nemzeti típusjóváhagyás megadásátbármely járműtípusra hátsó ködlámpákkal kapcsolatos indokokkal, továbbá bármely hátsó ködlámpatípusra, amennyiben az ezen irányelvvel módosított 77/538/EGK irányelv követelményei nem teljesülnek.(3) 2001. április 1-jétől az ezen irányelvvel módosított 77/538/EGK irányelv követelményeit, amelyek a hátsó ködlámpákra, mint alkatrészekre vonatkoznak, a 70/156/EGK irányelv 7. cikkének (2) bekezdése céljaira kell alkalmazni.(4) A (2) és (3) bekezdés ellenére, a tartalék alkatrészek céljaira a tagállamok továbbra is megadják a hátsó ködlámpák EK-típusjóváhagyását, és engedélyezik azok értékesítését és forgalomba helyezését a 77/538/EGK irányelv korábbi változatai szerint, feltéve hogy az ilyen hátsó ködlámpák:- már használatban levő járművekbe történő szerelésre szántak, és- megfelelnek a járművek első nyilvántartásba vételekor hatályos irányelv követelményeinek.3. cikkA II. melléklet 1. pontjában említett 38. ENSZ-EGB rendelet bekezdéseit és mellékleteit 1999. április 1. előtt kell kihirdetni az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában.4. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1999. október 1. előtt megfeleljenek; azonban, amennyiben a 3. cikkben említett szövegek kihirdetése 1999. április 1-jét követően késik, a tagállamok ezt a kötelezettséget az e szövegek tényleges kihirdetésének időpontját követő 6 hónap után teljesítik. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.A tagállamok ezeket az intézkedéseket 1999. október 1-jétől alkalmazzák, vagy ha a 3. cikkben említett szövegek kihirdetése 1999. április 1-jét meghaladóan késik, az e szövegek tényleges kihirdetésének napját követő 6 hónap múltán kerül sor ezek alkalmazására.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.5. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba.6. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1999. március 16-án.a Bizottság részérőlMartin Bangemanna Bizottság tagja[1] HL L 11., 1999.1.16., 25. o.[2] HL L 42., 1970.2.23., 1. o.[3] HL L 220., 1977.8.29., 60. o.[4] HL L 171., 1997.6.30., 1. o.[5] HL L 262., 1976.9.27., 1. o.[6] HL L 97., 1999.4.12., 45. o.[7] HL L 262., 1976.9.27., 96. o.--------------------------------------------------MELLÉKLET"MELLÉKLETEK JEGYZÉKEI. MELLÉKLET: | A típusjóváhagyásra vonatkozó közigazgatási rendelkezések |1. függelék: | Adatközlő lap |2. függelék: | Típusbizonyítvány |3. függelék: | Az EK-alkatrész-típusjóváhagyási jel mintái |II. MELLÉKLET: | Műszaki követelmények |I. MELLÉKLETA TÍPUSJÓVÁHAGYÁSRA VONATKOZÓ KÖZIGAZGATÁSI RENDELKEZÉSEK1. AZ EK-ALKATRÉSZTÍPUS-JÓVÁHAGYÁS IRÁNTI KÉRELEM1.1. A 70/156/EGK irányelv 3. cikkének (4) bekezdése szerint egy hátsó ködlámpatípus tekintetében az EK-alkatrész-típusjóváhagyás iránti kérelmet a gyártó nyújtja be.1.2. Az adatközlő lap mintája az 1. függelékben található.1.3. A típusjóváhagyási vizsgálatok lefolytatásáért felelős műszaki szolgálatnak a következőket kell benyújtani:1.3.1. Két mintát, az ajánlott lámpával vagy lámpákkal felszerelve; amennyiben a berendezések nem azonosak, hanem szimmetrikusak, és alkalmasak arra, hogy egyet a jármű bal oldalára és egyet annak jobb oldalára szereljenek, a két átadott minta azonos lehet, és alkalmas lehet arra, hogy csak a jármű jobb oldalára vagy csak bal oldalára szereljék fel azokat.2. JELÖLÉSEK2.1. Az EK-alkatrész-típusjóváhagyásra benyújtott berendezéseken a következőket kell elhelyezni:2.1.1. a gyártó kereskedelmi megnevezése vagy védjegye;2.1.2. cserélhető fényforrásokkal rendelkező lámpák esetében: az előírt izzólámpa típusa/típusai;2.1.3. nem cserélhető fényforrásokkal rendelkező lámpák esetében: a névleges feszültség és wattérték.2.2. E jelöléseknek világosan olvashatóknak és kitörölhetetleneknek kell lenniük, és a berendezés világító felületén vagy világító felületeinek egyikén kell azokat elhelyezni. Kívülről láthatónak kell lenniük, amikor a készüléket rögzítik a járműre.2.3. Minden egyes készüléken elegendő helynek kell lennie az alkatrész-típusjóváhagyási jel számára. Ezt a helyet az 1. függelékben említett rajzokon jelölik meg.3. AZ EK-ALKATRÉSZTÍPUS-JÓVÁHAGYÁS MEGADÁSA3.1. A vonatkozó követelmények teljesülése esetén a 70/156/EGK irányelv 4. cikkének (3) bekezdése szerinti, és amennyiben alkalmazandó, 4. cikkének (4) bekezdése szerinti EK-típusjóváhagyást megadják.3.2. Az EK-típusbizonyítvány mintája a 2. függelékben található.3.3. A 70/156/EGK irányelv VII. melléklete szerinti jóváhagyási számot kell hozzárendelni a jóváhagyott hátsó ködlámpa minden egyes típusához. Ugyanaz a tagállam nem rendelheti ugyanazt a számot egy más típusú hátsó ködlámpához.3.4. Amikor EK-alkatrész-típusjóváhagyást kérnek egy hátsó ködlámpát és más lámpákat magában foglaló világító és fényjelző berendezés típusára, egyetlen EK-alkatrész-típusjóváhagyási szám állapítható meg, azzal a feltétellel, hogy a hátsó ködlámpa megfelel ezen irányelv követelményeinek, és hogy azon lámpák mindegyike, amelyek annak a világító és fényjelző berendezés részét alkotják, amelyre vonatkozóan az EK-alkatrész-típusjóváhagyást kérik, megfelel a rá vonatkozó különálló irányelvnek.4. AZ EK-ALKATRÉSZ-TÍPUSJÓVÁHAGYÁSI JEL4.1. A 2.1. pontban említett jelöléseken túlmenően az ennek az irányelvnek megfelelően jóváhagyott típusnak megfelelő minden hátsó ködlámpán egy EK-alkatrész-típusjóváhagyási jelet helyeznek el.4.2. Ez a jel a következőkből áll:4.2.1. az "e" betűt körülvevő négyzet, amely után a típusjóváhagyást kiadó tagállam megkülönböztető száma vagy betűje található:1  Németország2  Franciaország3  Olaszország4  Hollandia5  Svédország6  Belgium9  Spanyolország11  Egyesült Királyság12  Ausztria13  Luxemburg17  Finnország18  Dánia21  Portugália23  GörögországIRL  Írorzág;4.2.2. a négyzet közelében a 70/156/EGK irányelv VII. mellékletében említett típusjóváhagyási szám 4. szakaszában szereplő "alap-jóváhagyási szám" helyezkedik el, azt megelőzően pedig az EGK-típusjóváhagyás megadásának napján a hatályban lévő 77/538/EGK irányelv legutóbbi jelentős műszaki módosításához rendelt sorszámot jelölő két számjegy található. Ezen irányelvben ez a sorszám 00;4.2.3. egy kiegészítő szimbólum, amely az "F" betűből áll.4.3. Az EK-alkatrész-típusjóváhagyási jelet a lámpa lencséjéhez vagy egyik lencséjéhez kell rögzíteni kitörölhetetlen és világosan olvasható módon, akkor is, ha a lámpák a járműre vannak felszerelve.4.4. Az EK-alkatrész-típusjóváhagyási jel példái a 3. függelék 1. ábráján láthatók.4.5. Ha csak egy alkatrész-típusjóváhagyási számot adnak ki a fenti 3.4. pontnak megfelelően egy hátsó ködlámpából és egyéb lámpákból álló világító és fényjelző berendezéstípusra, akkor egyetlen EK-alkatrész-típusjóváhagyási jelet lehet elhelyezni, amely a következőkből áll:4.5.1 az "e" betűt körülfogó négyzet, amelyet a típusjóváhagyást kiadó tagállam megkülönböztető száma vagy betűi követnek (lásd a 4.2.1. pontot);4.5.2. az alap-jóváhagyási szám (lásd a 4.2.2. pont első félmondatát);4.5.3. amennyiben szükséges, az előírt nyíl, amennyiben a lámpaberendezésre egészében vonatkozik.4.6. Ezt a jelet a csoportos, egybeépített vagy többcélú lámpákon bárhol el lehet helyezni, feltéve hogy:4.6.1. látható a lámpák felszerelése után;4.6.2. a csoportos, egybeépített vagy többcélú lámpák egyetlen fénykibocsátó eleme sem távolítható el úgy, hogy egyidejűleg ne távolítanák el a jóváhagyási jelet.4.7. A különálló irányelveknek megfelelő minden egyes lámpára vonatkozó azonosító jelzés, amely szerint az EK-alkatrész-típusjóváhagyást megadták, együtt a sorszámmal (lásd a 4.2.2. pontban), és ahol szükséges, a "D" betűt és a szükséges nyilat fel kell tüntetni:4.7.1. vagy a megfelelő fénykibocsátó felületen;4.7.2. vagy egy csoportban oly módon, hogy a csoportos, egybeépített vagy többcélú lámpák mindegyike egyértelműen azonosítható legyen.4.8. E jel elemei nem lehetnek kisebb méretezésűek, mint a különböző irányelvek által az egyes jelölésekre előírt legkisebb méretek, amelyek szerint az EK-alkatrész-típusjóváhagyást megadták.4.9. Egy EK-alkatrész-típusjóváhagyási jel példái csoportos, egybeépített vagy többcélú lámpák vonatkozásában a 3. melléklet 2. ábráján láthatók.5. TÍPUSMÓDOSÍTÁSOK ÉS JÓVÁHAGYÁSOK KIEGÉSZÍTÉSEI5.1. Az ezen irányelvnek megfelelően jóváhagyott típus módosításainak esetében a 70/156/EGK irányelv 5. cikkének előírásait lehet alkalmazni.6. A GYÁRTÁS MEGFELELŐSÉGE6.1. Általános szabályként a gyártás megfelelőségének biztosítására intézkedéseket a 70/156/EGK irányelv 10. cikkében megállapított rendelkezések szerint kell hozni.6.2. Minden hátsó ködlámpa megfelel a 6. és 9. pontban [1] előírt fénymérési és színmérési feltételeknek. Mindazonáltal a sorozatgyártásból véletlenszerűen kiválasztott berendezés esetében a kibocsátott fény legkisebb erejére vonatkozó követelményt (a 7. bekezdésben [2] említett szabványos izzólámpával mérve), minden vonatkozó irányban a 6. pontban [3] előírt legkisebb értékek 80 %-ára kell korlátozni.1. függelék+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++2. függelék:+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++3. függelék:AZ EK-ALKATRÉSZ-TÍPUSJÓVÁHAGYÁSI JEL MINTÁI+++++ TIFF +++++1. ábraAz EK-alkatrésztípus-jóváhagyási jelet viselő, fent ábrázolt berendezés egy hátsó ködlámpa, amelynek típusjóváhagyása Németországban történt (e1) ezen irányelv (00) alapján, az 1471. sz. alap-jóváhagyási szám szerint.+++++ TIFF +++++2. ábraCsoportos, egybeépített vagy többcélú lámpák egyszerűsített jelölése, amikor két vagy több lámpa ugyanannak a berendezésnek a részét képezi(A függőleges és vízszintes vonalak jelképezik a fényjelző berendezés alakját. Ezek nem képezik a típus-jóváhagyási jel részét.)A. MINTA+++++ TIFF +++++B. MINTA+++++ TIFF +++++C. MINTAMegjegyzés:A jóváhagyási jelek három példája, az A., B. és C. minta, egy olyan világító és fényjelző berendezés jelölésének három lehetséges változatát képviseli, amely esetében két vagy több lámpa ugyanannak a csoportos, egybeépített vagy többcélú lámpaegységnek a részét képezi. E jóváhagyási jelek azt mutatják, hogy a berendezéseket Németországban (e1) az 1712 alap-jóváhagyási számon hagyták jóvá és a következőkből áll:egy IA. osztályú fényvisszaverőből, amelyet a 76/757/EGK irányelv 02 sz. sorozata alapján hagytak jóvá;egy 2a. kategóriájú hátsó irányjelzőből, amelyet a 76/759/EGK irányelv 01 sz. sorozata alapján hagytak jóvá;egy vörös színű hátsó helyzetjelző lámpából (R), amelyet a 76/758/EGK irányelv II. mellékletének 02 sz. sorozata alapján hagytak jóvá;egy hátsó ködlámpából (F), amelyet a 77/538/EGK irányelv 00 sz. sorozata alapján hagytak jóvá;egy hátrameneti fényszóróból (AR), amelyet a 77/539/EGK irányelv 00 sz. sorozata alapján hagytak jóvá;egy kettős fényerejű féklámpából (S2), amelyet a 76/758/EGK irányelv II. mellékletének 02 sz. sorozata alapján hagytak jóvá;egy hátsó rendszámtábla-megvilágító lámpából (L), amelyet a 76/760/EGK irányelv 00 sz. sorozata alapján hagytak jóvá.II. MELLÉKLETMŰSZAKI KÖVETELMÉNYEK1. A műszaki követelmények az ENSZ-EGB 38. rendelete 1., 5–9. pontjában és 3. mellékletében megállapítottak, amelyek a következő okmányok egységes keretbe foglalásából állnak:- a rendelet eredeti formájában (00) [1],- a 38. rendelet 1. kiegészítése [2],- a 38. rendelet 2. és 3. kiegészítése, módosításokkal együtt [3],- a 38. rendelet 4. kiegészítése [4],- a 38. rendelet 5. kiegészítése [5];kivéve:1.1. ahol hivatkozás történik a "48. rendeletre", ezt a "76/756/EGK irányelvként" kell értelmezni.1.2. ahol hivatkozás történik a "37. rendeletre", ezt a "76/761/EGK irányelv VII. mellékleteként" kell értelmezni."[1] Az ezen irányelvhez csatolt II. melléklet 1. pontjában említett okmányokban.[2] Az ezen irányelvhez csatolt II. melléklet 1. pontjában említett okmányokban.[3] Az ezen irányelvhez csatolt II. melléklet 1. pontjában említett okmányokban.[1] [2] [3] [4] [5] TRANS/WP.29/524.--------------------------------------------------


title: A Bizottság 96/63/EK irányelve (1996. szeptember 30.) a kerekes mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok fékberendezéseire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 76/432/EGK tanácsi irányelv módosításárólEGT vonatkozású szöveg.

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31996L0063

Hivatalos Lap L 253 , 05/10/1996 o. 0013 - 0014

		A Bizottság 96/63/EK irányelve(1996. szeptember 30.)a kerekes mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok fékberendezéseire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 76/432/EGK tanácsi irányelv módosításáról(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a cikkére,tekintettel a legutóbb a 88/297/EK irányelvvel [1] módosított, a kerekes mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1974. március 4-i 74/150/EGK tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 12. és 13. cikkére,mivel a fékvizsgálat tökéletesíthető, amennyiben az átlagos lassulást egy, a féktávolságot a sebesség függvényében meghatározó képlet váltja fel; mivel ezt a módosítást további, a traktorok és az üzemeltetésükkel kapcsolatos alkatrészek biztonságának növelését célzó változtatások fogják követni;mivel ezen irányelv intézkedései összhangban vannak a mezőgazdasági és erdészeti traktorok kereskedelme technikai akadályainak felszámolásáról szóló irányelveknek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításával foglalkozó bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 76/432/EGK tanácsi irányelv [3] I. és II. melléklete az irányelv mellékletének megfelelően módosul.2. cikk(1) 1997. október 1-jétől a tagállamok:- nem tagadhatják meg egyetlen traktortípus tekintetében sem az EK-típusbizonyítvány megadását, a 74/150/EGK irányelv 10. cikke (1) bekezdésének utolsó francia bekezdésében említett okirat kiadását, vagy a nemzeti típusbizonyítvány megadását, vagy- nem tilthatják meg traktorok nyilvántartásba vételét, értékesítését, vagy forgalomba helyezését,a fékberendezésekre hivatkozva, amennyiben a traktorok megfelelnek az ezen irányelvvel módosított 76/432/EGK irányelv követelményeinek.(2) 1998. március 1-jétől a tagállamok:- nem adnak ki EK-típusjóváhagyást vagy a 74/150/EGK irányelv 10. cikke (1) bekezdésének utolsó francia bekezdésében említett okiratot, és- megtagadhatják a nemzeti típusjóváhagyás megadásátadott traktortípus esetében a fékberendezésre hivatkozva, amennyiben az ezen irányelvvel módosított 76/432/EGK irányelv követelményei nem teljesülnek.3. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1997. október 1-jéig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.(2) Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(3) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.4. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba.5. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1996. szeptember 30-án.a Bizottság részérőlMartin Bangemanna Bizottság tagja[1] HL L 126., 1988.5.20., 52. o.[2] HL L 84., 1974.3.28., 10. o.[3] HL L 122., 1976.5.8., 1. o.--------------------------------------------------MELLÉKLETA 76/432/EGK irányelv a következőképpen módosul:"1. az I. melléklet 4.2.6. pontja első albekezdésének vége a következő mondattal egészül ki: "Amennyiben rendes körülmények között egynél több fékezett tengelye van, egy tengelyt le lehet kapcsolni, feltéve, hogy az üzemi fék működtetése automatikusan visszakapcsolja ezt a tengelyt, és a visszakapcsoló berendezés meghibásodása esetén ez automatikusan megtörténik."2. A II. melléklet 1.1.1. pontja első mondatának helyébe a következő szöveg lép:"Az üzemi fék hatásossága a 2.1.1.1. pontban megadott képlettel számított féktávolságon alapul",az 1.2.2.2. pontot el kell hagyni,a 2.1.1.1. pont a következőképpen módosul:"2.1.1.1. Az O-típusú vizsgálat feltételei szerint meghatározott, az alábbi képlettel számított féktávolság:S≤ 0,15 V +V2116aholV a legnagyobb tervezési sebesség km/h-ban, ésSmax a legnagyobb féktávolság m-ben mérve"."--------------------------------------------------


title: A Tanács 89/109/EGK irányelve (1988. december 21.) az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagokra és tárgyakra vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31989L0109

Hivatalos Lap L 040 , 11/02/1989 o. 0038 - 0044 finn különkiadás fejezet 13 kötet 17 o. 0207  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 17 o. 0207

		A Tanács 89/109/EGK irányelve(1988. december 21.)az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagokra és tárgyakra vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről(89/109/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,az Európai Parlamenttel [1] együttműködve,tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],mivel a legutóbb a Spanyolország és Portugália csatlakozási okmányával [3] módosított, az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagokra és tárgyakra vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1976. november 23-i 76/893/EGK tanácsi irányelvet [4] több alkalommal lényegesen módosították; mivel az említett irányelv új módosításainak elkészítésekor a jogi átláthatóság biztosítása érdekében célszerű a meglévő szövegek rendelkezéseinek az átdolgozása;mivel a 76/893/EGK irányelv elfogadását az indokolta, hogy abban az időben a szóban forgó anyagokra és tárgyakra vonatkozó nemzeti jogszabályok között fennálló különbségek akadályozták azok szabad mozgását, egyenlőtlen versenyfeltételeket teremthettek, és ezáltal közvetlen hatást gyakorolhattak a közös piac létrehozására és működésére;mivel a fent említett anyagok és tárgyak szabad mozgásának biztosítása érdekében ezeket a jogszabályokat közelíteni kellett, figyelembe véve mindenekelőtt az egészségügyi követelményeket, valamint – az egészség védelmében előírt határokon belül – a gazdasági és a technológiai szükségleteket;mivel a kiválasztott módszernek – egy keretirányelven belül – elsőként azokat az általános alapelveket kellett meghatároznia, amelyek egyedi irányelvek által lehetővé tették és a jövőben is lehetővé teszik az anyagok és a tárgyak bizonyos csoportjai között fennálló jogi különbségek megszüntetését; mivel ez a módszer erre alkalmasnak bizonyult, ezért meg kell tartani;mivel azok a bevonóanyagok, amelyek részben vagy teljes mértékben az élelmiszerek részét képezik, nem tekinthetők az élelmiszerekkel egyszerűen érintkezésbe kerülő anyagoknak; mivel ebben az esetben figyelembe kell venni azt, hogy a fogyasztók esetleg közvetlenül elfogyasztják azokat; mivel ilyen körülmények között az ezen irányelvben meghatározott szabályok nem megfelelőek;mivel ezen irányelvnek arra az alapelvre kell épülnie, hogy az élelmiszerekkel történő – közvetett vagy közvetlen – érintkezésre szánt vagy azokkal érintkezésbe kerülő anyagoknak és tárgyaknak elég inertnek kell lenniük ahhoz, hogy ne engedjenek át anyagokat az élelmiszerekbe olyan mennyiségben, amely veszélyeztetheti az emberi egészséget, az élelmiszerek összetételének elfogadhatatlan változását okozhatja, vagy azok érzékszervi tulajdonságainak változását eredményezheti;mivel e cél elérése érdekében – önmagukban vagy kombinálva – különböző típusú korlátozások meghatározása válhat szükségessé; mivel az egyes anyag- és tárgycsoportok sajátos technológiai jellemzőit figyelembe véve célszerű egyedi irányelvekben meghatározni azokat a korlátozásokat, amelyek a kívánt cél elérése érdekében a leginkább megfelelőek;mivel az anyagok és a tárgyak körültekintő felhasználásának a lehetővé tétele érdekében megfelelő címkézést kell előírni; mivel a címkézésre használt módszerek a felhasználótól függően változhatnak;mivel ezen irányelvet nem kell alkalmazni azon termékek címkézésére, amelyek az élelmiszerekkel szembeni viselkedésük miatt rendeltetésszerűen nem kerülhetnek érintkezésbe élelmiszerekkel;mivel az alapelveket végrehajtó egyedi irányelvek megfogalmazása és ezen irányelvek módosításai technikai jellegű végrehajtási intézkedések; mivel az eljárás egyszerűsítése és meggyorsítása céljából ezen intézkedések elfogadását célszerű a Bizottságra bízni;mivel a közegészségre esetleg hatással lévő rendelkezések egyedi irányelvek keretében történő elfogadása előtt a 74/234/EGK bizottsági határozattal [5] létrehozott élelmiszerügyi tudományos bizottság véleményét kell kérni;mivel minden olyan esetben, amikor a Tanács az élelmiszerekre vonatkozó szabályok végrehajtására hatalmazza fel a Bizottságot, ki kell dolgozni egy eljárást, amely biztosítja a tagállamok és a Bizottság közötti szoros együttműködést a 69/414/EGK [6] határozattal létrehozott Élelmiszerügyi Állandó Bizottságon belül,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikk(1) Ezt az irányelvet azon anyagok és tárgyak esetében kell alkalmazni, amelyeket késztermék állapotukban élelmiszerekkel történő érintkezésre szántak, vagy amelyek a rendeltetésüknek megfelelően élelmiszerekkel érintkezésben állnak (a továbbiakban: "anyagok és tárgyak").Ez az irányelv nem vonatkozik azokra a bevonóanyagokra – mint például a sajthéjat, a húskészítményeket vagy a gyümölcsöket borító anyagok –, amelyek az élelmiszerek részét képezik, és az élelmiszerekkel együtt elfogyaszthatók.(2) Ezt az irányelvet azokra az anyagokra és tárgyakra is alkalmazni kell, amelyek emberi fogyasztásra szánt vízzel állnak érintkezésben. Ez az irányelv azonban nem vonatkozik a köz- vagy magántulajdonban lévő, beépített vízellátó berendezésekre.(3) Ezt az irányelvet a régiségek esetében nem kell alkalmazni.2. cikkAz anyagokat és a tárgyakat a helyes gyártási gyakorlatnak megfelelően úgy kell előállítani, hogy a szokásos vagy a várható felhasználási körülmények között az alkotórészeiket ne engedjék át olyan mennyiségben az élelmiszerekbe, amely:- az egészséget veszélyeztetheti,- az élelmiszerek összetételének elfogadhatatlan változását vagy érzékszervi jellemzőik romlását okozhatják.3. cikk(1) Az I. mellékletben felsorolt anyag- és tárgycsoportokra, adott esetben pedig ezen anyagok és tárgyak kombinációira vonatkozóan egyedi irányelveket kell elfogadni.(2) Az egyedi irányelveket – ideértve a meglévő egyedi irányelvek módosításait is – a 8. cikkben meghatározott eljárás szerint kell elfogadni.(3) Az egyedi irányelvek tartalmazhatják:a) azon anyagok listáját, amelyek használata az összes többi anyag kizárásával engedélyezett (pozitív lista);b) ezen anyagok tisztasági követelményeit;c) ezen anyagok és/vagy azon anyagok és tárgyak különleges felhasználási körülményeit, amelyek között ezeket az anyagokat alkalmazzák;d) a bizonyos összetevők vagy összetevőcsoportok élelmiszerekbe vagy azok felületére történő kioldódására vonatkozó egyedi határértékeket;e) az összetevők élelmiszerekbe vagy azok felületére történő kioldódására vonatkozó összesített határértéket;f) szükség esetén olyan rendelkezéseket, amelyek védik az emberi egészséget minden olyan veszéllyel szemben, amely az anyagok és a tárgyak szájhoz történő érintéséből eredhet;g) a 2. cikk rendelkezéseinek betartását biztosító egyéb szabályokat;h) a d), e), f) és g) pont előírásai betartásának ellenőrzéséhez szükséges alapvető szabályokat;i) az a)–g) pont előírásai betartásának ellenőrzéséhez előírt mintavételi és vizsgálati módszerekre vonatkozó részletes szabályokat.A közegészségre feltehetőleg hatással lévő rendelkezéseket az élelmiszerügyi tudományos bizottsággal folytatott konzultációt követően kell elfogadni. E rendelkezéseknek meg kell felelniük a II. mellékletben megállapított követelményeknek.4. cikk(1) A 3. cikktől eltérően, amennyiben az anyagok és a tárgyak listája az említett cikk (3) bekezdésének a) pontja szerint került összeállításra, a következő feltételek teljesítése esetén a tagállamok a területükön a listán nem szereplő anyagok használatát is engedélyezhetik:a) az engedélyezést legfeljebb két évre kell korlátozni;b) a tagállamoknak el kell végezniük az általuk engedélyezett anyagból vagy tárgyból előállított anyagok és tárgyak hatósági ellenőrzését;c) az így előállított anyagokat és tárgyakat megkülönböztető jelzéssel kell ellátni, amelyet az engedélyben kell meghatározni.(2) A tagállam az (1) bekezdés szerint kiadott engedély hatályba lépésétől számított két hónapon belül továbbítja annak szövegét a többi tagállam és a Bizottság részére.(3) Az (1) bekezdés a) pontjában előírt kétéves időszak lejárta előtt a tagállamok kérelmet terjeszthetnek a Bizottság elé az általuk e cikk (1) bekezdése alapján nemzeti szinten engedélyezett anyagnak a 3. cikk (3) bekezdése a) pontjában említett listára történő felvétele érdekében. Ugyanakkor a tagállamoknak be kell mutatniuk azokat a dokumentumokat, amelyek alapján indokoltnak tartják az anyag e listára történő felvételét, továbbá ismertetniük kell az anyag rendeltetésszerű felhasználását.A kérelem benyújtásától számított 18 hónapon belül – az élelmiszerügyi tudományos bizottsággal történt konzultációt követően, a közegészségre vonatkozó információk alapján – a 9. cikkben meghatározott eljárás szerint döntést kell hozni a szóban forgó anyagnak a 3. cikk a) pontjában említett listára történő felvételéről vagy a nemzeti engedély visszavonásáról. Ha a 3. cikk (3) bekezdésének b), c) és d) pontja értelmében a rendelkezések elfogadása szükségesnek bizonyul, akkor azt ugyanezen eljárás szerint kell megtenni. Ezen cikk (1) bekezdésének a) pontjától eltérően a nemzeti engedélyt hatályban kell tartani mindaddig, amíg döntés nem születik a listára történő felvétel kérelméről.Amennyiben az előző albekezdés értelmében arról születik döntés, hogy a nemzeti engedélyt vissza kell vonni, akkor ezt a döntést kell alkalmazni a kérdéses anyagra vonatkozó összes többi nemzeti engedély esetében is. A döntés meghatározhatja azt, hogy ezen anyag felhasználására vonatkozó tilalomnak ki kell terjednie a listára történő felvétel kérelmében nem szereplő, más felhasználási módokra is.5. cikk(1) Ha valamely tagállam új információk, vagy a meglévő információknak az egyedi irányelvek valamelyikének elfogadása óta végzett újraértékelése eredményeként részletes bizonyítékkal rendelkezik arról, hogy valamely anyag vagy tárgy használata – miközben az a rá vonatkozó egyedi irányelvnek megfelel – veszélyt jelent az emberi egészségre, akkor ez a tagállam a területén ideiglenesen felfüggesztheti vagy megtilthatja az adott rendelkezések alkalmazását. Erről haladéktalanul tájékoztatja a többi tagállamot és a Bizottságot, döntése indokainak megjelölésével.(2) A Bizottság a lehető legrövidebb időn belül megvizsgálja az (1) bekezdésben említett tagállam indokait az Élelmiszerügyi Állandó Bizottság keretében, majd késedelem nélkül véleményt nyilvánít, és megteszi a megfelelő intézkedéseket.(3) Ha a Bizottság úgy értékeli, hogy az (1) bekezdésben említett nehézségek megoldása és az emberi egészség védelmének a biztosítása érdekében a kérdéses egyedi irányelveket módosítani kell, akkor e módosítások elfogadása érdekében kezdeményezi a 9. cikkben megállapított eljárás lefolytatását; ebben az esetben a védintézkedéseket elfogadó tagállam ezeket a módosítások elfogadásáig fenntarthatja.6. cikk(1) Az egyedi irányelvben meghatározott kivételek sérelme nélkül az élelmiszerekkel még érintkezésbe nem került anyagokhoz és tárgyakhoz a forgalomba hozatalkor csatolni kell:a) - az "élelmiszerekhez használható" megjegyzést, vagy- a felhasználásra vonatkozó egyedi megjelölést, mint például kávéfőző, borosüveg, leveseskanál, vagy- a 9. cikkben megállapított eljárás szerint meghatározott szimbólumot;b) adott esetben azokat a különleges feltételeket, amelyeket a felhasználáskor be kell tartani;c) a gyártó, a feldolgozó vagy a Közösség területén működő eladó:- nevét vagy cégnevét, illetve címét vagy székhelyét,- vagy a bejegyzett védjegyet.(2) Az (1) bekezdésben felsorolt adatokat jól láthatóan, könnyen olvashatóan és letörölhetetlenül kell feltüntetni:a) a kiskereskedelmi forgalmazás szakaszában:- az anyagokon és a tárgyakon vagy a csomagoláson, vagy- az anyagokra és a tárgyakra vagy azok csomagolóanyagára erősített címkéken, vagy- közvetlenül az anyagok és a tárgyak mellett elhelyezett és a vásárlók által jól látható feliraton; az (1) bekezdés c) pontjában említett esetben ez utóbbi lehetőség azonban csak akkor áll fenn, ha az adatokat vagy az azokat tartalmazó címkét az említett anyagokra vagy tárgyakra technikai okokból nem lehet a gyártási vagy az értékesítési fázisban elhelyezni;b) a kiskereskedelmi forgalomba hozatalon kívüli más értékesítési fázisban:- a kísérő dokumentumokon,- a címkéken vagy a csomagoláson,- az anyagokon vagy a tárgyakon.(3) Az (1) bekezdés a) pontjában meghatározott megjelölések olyan anyagok vagy tárgyak esetében nem kötelezőek, amelyeket természetüknél fogva nyilvánvalóan élelmiszerekkel történő érintkezésre szánnak.(4) Az (1) bekezdés a) és b) pontjában meghatározott megjelölések kizárólag azokra az anyagokra és tárgyakra vonatkoznak, amelyek megfelelnek:a) a 2. cikkben meghatározott követelményeknek;b) az egyedi irányelvek rendelkezéseinek, vagy ezek hiányában más nemzeti rendelkezésnek.(5) Az egyedi irányelvek előírják, hogy az ilyen anyagokat és tárgyakat el kell látni egy írásos nyilatkozattal, amely tanúsítja, hogy azok a rájuk vonatkozó szabályoknak megfelelnek.Egyedi irányelvek hiányában a tagállamok megtarthatják meglévő rendelkezéseiket vagy e célra rendelkezéseket fogadhatnak el.(6) A tagállamok gondoskodnak az anyagok és a tárgyak kiskereskedelmének tilalmáról, ha az (1) bekezdés a) és b) pontja szerinti megjelöléseket nem a vevők által könnyen érthető nyelven tüntették fel, kivéve ha a vevő tájékoztatásáról más módon gondoskodtak. Ez a rendelkezés nem zárja ki ezen információk több nyelven történő megjelentetését.7. cikk(1) A tagállamok az összetétellel, az élelmiszerekkel szembeni viselkedéssel vagy a címkézéssel kapcsolatos okokból nem tilthatják meg vagy korlátozhatják az ezen irányelvnek vagy az egyedi irányelveknek megfelelő anyagok vagy tárgyak forgalmazását vagy felhasználását.(2) Az (1) bekezdés nem érinti az egyedi irányelvek hiányában alkalmazandó nemzeti rendelkezéseket.8. cikkA meglévő egyedi irányelvek ezen irányelvvel történő összehangolása céljából elvégzett módosításait a 9. cikkben megállapított eljárás szerint kell elfogadni.9. cikk(1) Ha az e cikkben megállapított eljárást kell követni, az ügyet az elnök saját kezdeményezésére vagy egy tagállam képviselőjének a kérésére az Élelmiszerügyi Állandó Bizottság elé terjeszti.(2) A Bizottság képviselője a bizottság elé terjeszti a meghozandó intézkedések tervezetét. A bizottság, az elnöke által az ügy sürgősségére tekintettel megállapított határidőn belül, véleményt nyilvánít a tervezetről. A véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében meghatározott minősített többséggel kell meghozni. Az elnök nem szavaz.(3) a) A Bizottság a tervezett intézkedéseket elfogadja, ha azok összhangban vannak a bizottság véleményével.b) Ha a tervezett intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, vagy a bizottság nem nyilvánított véleményt, a Bizottság a meghozandó intézkedésekről haladéktalanul javaslatot terjeszt a Tanács elé. A Tanács minősített többséggel határoz.Ha a javaslatnak a Tanács elé terjesztésétől számított három hónap elteltével a Tanács nem döntött, a javaslatot a Bizottság fogadja el.10. cikk(1) A 76/893/EGK irányelv hatályát veszti.(2) Az (1) bekezdésben hatályon kívül helyezett irányelvre vonatkozó hivatkozásokat az ezen irányelvre történő hivatkozásként kell tekinteni.A hatályon kívül helyezett irányelv cikkeire történő hivatkozásokat a III. mellékletben szereplő megfeleltetési táblázat szerint kell értelmezni.11. cikk(1) A tagállamok meghozzák azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot. A meghozott intézkedéseknek:- legkésőbb az ezen irányelvről szóló értesítést követő 18 hónap [7] elteltével engedélyezniük kell az ezen irányelvnek megfelelő anyagok és tárgyak forgalmazását és felhasználását azon nemzeti rendelkezések alkalmazásának a sérelme nélkül, amelyeket az egyedi irányelvek hiányában bizonyos anyag- és tárgycsoportok esetében kell alkalmazni,- legkésőbb az ezen irányelvről szóló értesítést követő 36 hónap elteltével meg kell tiltaniuk az ezen irányelvnek meg nem felelő anyagok és tárgyak forgalmazását és felhasználását.(2) Az (1) bekezdés nem érinti azokat a nemzeti rendelkezéseket, amelyeket egyedi irányelvek hiányában az élelmiszerekkel rendeltetésszerűen érintkezésbe kerülő anyagok és tárgyak bizonyos csoportjai esetében kell alkalmazni.12. cikkEzt az irányelvet nem kell alkalmazni a Közösségen kívüli kivitelre szánt anyagok és tárgyak esetében.13. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1988. december 21-én.a Tanács részérőlaz elnökV. Papandreou[1] HL C 99., 1987.4.13., 65. o. és HL C 12., 1989.1.16.[2] HL C 328., 1986.12.22., 5. o.[3] HL L 302., 1985.11.15., 216. o.[4] HL L 340., 1976.12.9., 19. o.[5] HL L 136., 1974.5.20., 1. o.[6] HL L 291., 1969.11.19., 9. o.[7] Erről az irányelvről 1989. január 10-én értesítették a tagállamokat.--------------------------------------------------I. MELLÉKLETAz egyedi irányelvek hatálya alá eső anyag- és tárgycsoportok listájaMűanyagok, ideértve a lakkokat és bevonatokatRegenerált cellulózElasztomerek és gumiPapír és kartonKerámiaÜvegFémek és ötvözetekFa, ideértve a parafát isTextiltermékekParaffinviaszok és mikrokristályos viaszok--------------------------------------------------II. MELLÉKLETAz egyedi irányelvek kidolgozása során alkalmazandó egészségügyi követelmények1. Amennyiben szükséges, az élelmiszerekkel érintkezésbe kerülő anyagok és tárgyak esetében a felhasználandó anyagok pozitív listáit össze kell állítani. Azt, hogy egy anyag felvehető-e a pozitív listára, az élelmiszerekbe kioldódó mennyiségének, valamint toxicitásának figyelembe vételével kell eldönteni.2. Egy anyag csak akkor vehető fel egy pozitív listára, ha a felhasználásával készült anyagoknak vagy tárgyaknak a szokásos vagy várható használati körülményei között az anyag nem jut az élelmiszerekbe olyan mennyiségben, amely veszélyt jelenthet az emberi egészségre.3. Bizonyos anyagok esetében nem szükséges pozitív lista összeállítása, mert ez a lista nem járna kézzelfogható eredménnyel az egészségvédelem szempontjából. Ilyen esetekben meg kell nevezni mindazon anyagokat, amelyekre speciális kioldódási határértékeket kell megállapítani annak megakadályozása érdekében, hogy azok az egészségre feltehetőleg veszélyt jelentő mennyiségben juthassanak az élelmiszerekbe. Az 1. és a 2. pontban megállapított követelmények ezen anyagokra is vonatkoznak.4. Valamennyi anyagot állandó felügyelet alatt kell tartani, és amint a legújabb tudományos adatok vagy a meglévő tudományos adatok felülvizsgálata ezt indokolttá teszik, azokat újra kell értékelni.5. Amennyiben egy adott anyag esetében az elfogadható vagy a tolerálható napi bevitelt megállapítják, célszerű figyelembe venni e bevitel túllépésének megakadályozása érdekében egy speciális kioldódási határérték meghatározásának szükségességét. Amennyiben valamely anyagra vonatkozóan ilyen speciális kioldódási határértéket állapítanak meg, akkor az anyag más lehetséges expozíciós forrásait is megfelelő módon figyelembe kell venni.6. Bizonyos körülmények között az anyagra vonatkozó speciális kioldódási határérték nem a leghatásosabb eszköz az emberi egészség védelmére. Ilyen körülmények között az emberi egészség védelme szükségességének az elsődleges szempontnak kell lenni a legmegfelelőbb intézkedések meghatározása során.--------------------------------------------------III. MELLÉKLETMEGFELELTETÉSI TÁBLÁZATA 76/893/EGK irányelv | Ezen irányelv |1. cikk | 1. cikk |2. cikk | 2. cikk |3. cikk | 3. cikk |4. cikk | 4. cikk |5. cikk | – cikk |6. cikk | 5. cikk |7. cikk | 6. cikk |8. cikk | 7. cikk |– cikk | 8. cikk |9. cikk | – cikk |10. cikk | 9. cikk |– cikk | 10. cikk |11. cikk | – cikk |12. cikk | 12. cikk |13. cikk | 11. cikk |14. cikk | – cikk |15. cikk | 13. cikk |--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács 94/63/EK irányelve (1994. december 20.) az illékony szerves vegyületeknek (VOC) a benzin tárolásából és tárolótelepekről töltőállomások részére történő elosztásából származó kibocsátása csökkentéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31994L0063

Hivatalos Lap L 365 , 31/12/1994 o. 0024 - 0033 finn különkiadás fejezet 12 kötet 2 o. 0196  svéd különkiadás fejezet 12 kötet 2 o. 0196

		Az Európai Parlament és a Tanács 94/63/EK irányelve(1994. december 20.)az illékony szerves vegyületeknek (VOC) a benzin tárolásából és tárolótelepekről töltőállomások részére történő elosztásából származó kibocsátása csökkentésérőlAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],a Szerződés 189b. cikkében említett eljárással összhangban eljárva [3],mivel az Európai Közösségeknek a környezet védelme tárgyában hozott egymást követő cselekvési programjai [4] hangsúlyt fektettek a levegőszennyezés megakadályozásának és csökkentésének fontosságára;mivel a Közösségben a benzinből és oldószerekből származó illékony szerves vegyületek (VOC-ok) kibocsátása 10 millió tonna/év mértékű lenne, ha semmilyen korlátozó intézkedést nem léptetnének érvénybe; mivel a VOC-kibocsátás hozzájárul az olyan fotokémiai oxidálószerek képződéséhez, mint például az ózon, amely nagy koncentrációban károsíthatja az emberi egészséget, a vegetációt és az anyagokat; mivel a benzinből származó VOC-kibocsátások közül néhányat a mérgező, rákkeltő vagy fejlődési rendellenességet okozó anyagok közé soroltak be;mivel 1992. április 2-án a Közösség aláírta az illékony szerves vegyületek (VOC) kibocsátásának csökkentésével vagy határokon átterjedő áramlásával foglalkozó nagy távolságokra jutó, országhatárokon átterjedő levegőszennyezésről szóló, 1979. évi egyezmény jegyzőkönyvét, amely a VOC-kibocsátás jelentős mértékű csökkentéséről rendelkezik;mivel a Közösségben a VOC-kibocsátások általános csökkentési stratégiájában jelentős lépést tett meg a gépjárművek kibocsátásai által okozott levegőszennyezés elleni intézkedésekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 70/220/EGK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 1991. június 26-i 91/441/EGK tanácsi irányelv [5], amely célul tűzi ki a gépjárművek kipufogógázából származó VOC-kibocsátások és az elpárolgással történő kibocsátások – amelyek jelenleg az ember által gyártott VOC légkörbe történő kibocsátásainak mintegy 40 %-át képviselik – mintegy 80–90 %-kal való csökkentését 10–15 év alatt; mivel a jelen irányelv elfogadásakor felkérték a Bizottságot, hogy egy irányelv megalkotásához javaslatot nyújtson be, a motorhajtóanyagok tárolási és elosztási folyamatának minden szakaszában a párolgási veszteségek csökkentését célzó intézkedések tárgyában;mivel a Közösségben a benzin tárolására és elosztására használt rendszerekből származó VOC kibocsátás eléri évente a mintegy 500000 tonnát vagy mintegy 5 %-át az ember által termelt összes VOC-kibocsátásnak; mivel ez a kibocsátás jelentős mértékben hozzájárul a légszennyezéshez, különösen városi területeken;mivel az elérhető technológiák a párolgási veszteség jelentős mértékű csökkentését biztosíthatják a benzinelosztó rendszerben, nem legutolsó sorban a kiszorított gőzök visszanyerésén keresztül;mivel a nemzetközi szabványosítás és a hajórakodás biztonságának biztosítása érdekében szabványokat kell kidolgozni a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet szintjén gőzellenőrző és -visszanyerő rendszerek létrehozására, mind rakodó berendezésekhez, mind hajókhoz való alkalmazás céljából; mivel ebből következően a Közösségnek törekednie kell annak biztosítására, hogy bekerüljenek a szükséges rendelkezések a Marpol Egyezménybe a Marpol jelenlegi módosítása során, amit várhatóan 1996-ban fejeznek be; mivel abban az esetben, ha a Marpol Egyezmény módosítása nem ennek figyelembevételével történik, a Közösségnek kell javasolnia a megfelelő intézkedéseket, a fő kereskedelmi partnereivel folytatott tárgyalások után, a hajókhoz és a hajókat kiszolgáló kikötői létesítményekhez való alkalmazásra;mivel további intézkedésekre lesz szükség a töltőállomásoknál az üzemanyag-feltöltés során a jelenleg évente mintegy 200000 tonnát kitevő gőzkibocsátás csökkentésére, és ebből következően minden gőzkibocsátás ellenőrzésére a benzin elosztása során;mivel a verseny torzulásának elkerülése és a belső piac működésének biztosítása érdekében környezetvédelem magas szintjének megfelelően összhangba kell hozni a benzin elosztásával kapcsolatos bizonyos intézkedéseket;mivel mindezek ellenére figyelembe kell venni azokat az előnyöket és terheket, amelyek a cselekvésből vagy annak hiányából származhatnak; mivel ezért megfelelőnek bizonyul az eltérések és bizonyos esetekben a mentesség lehetőségének biztosítása; mivel bizonyos tagállamoknak azt a lehetőséget is meg kell adni, hogy hosszabb időszak álljon rendelkezésükre az átvételre, hogy figyelembe tudják venni a különböző jelentős, környezettel kapcsolatos intézkedések mindegyikét, amelyek már esetleg elfogadásra kerültek ezen a területen, vagy azokat a egyedi terheket, amelyeket az ezen irányelvben előírt intézkedések szabnak meg számukra a hálózatuk struktúrája következtében;mivel a Közösségi cselekvésnek figyelembe kell vennie a környezet állapotát a Közösség különböző régióiban; mivel ezzel kapcsolatban a tagállamoknak képeseknek kell lenniük arra, hogy szigorúbb intézkedéseket hagyjanak jóvá vagy írjanak elő az állandó telepítésű létesítményeikből a párolgási veszteségekkel kapcsolatban a teljes területükön, vagy olyan meghatározott területeken, ahol megállapításra került, hogy szükség van az ilyen intézkedésekre az emberi egészség vagy a környezet védelme érdekében bizonyos egyedi körülmények miatt;mivel a jelen irányelv 3., 4. és 6. cikkének (1) bekezdésében ismertetett rendelkezések a műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás megállapításáról szóló, 1983. március 28-i 83/189/EGK tanácsi irányelv [6] sérelme nélkül érvényesek;mivel harmonizált előírásokat kell bevezetni a közúti tartálykocsik alsótöltésére szolgáló berendezések számára a Közösségen belül a benzin és a berendezések szabad kereskedelme lehetőségének biztosítására; mivel gondoskodni kell az ilyen műszaki előírások szabványosításáról és ezeknek a műszaki fejlődéséhez történő igazításáról;mivel létre kell hoznia egy bizottságot, hogy az segítse a Bizottságot a jelen irányelv mellékleteinek a műszaki fejlődéshez történő igazításában,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkHatályEzt az irányelvet a benzin tárolására, illetve egy tárolóteleptől egy másikhoz, vagy egy tárolóteleptől egy töltőállomáshoz történő feltöltése és szállítása során használt műveletekre, berendezésekre, járművekre és hajókra kell alkalmazni.2. cikkFogalommeghatározásEzen irányelv alkalmazásában:a) "benzin": minden olyan kőolajszármazék, adalékanyagokkal vagy adalékanyagok nélkül, amelynek 27,6 kilopascal vagy ennél nagyobb a Reid–gőznyomása, amelyet gépjárművek számára tüzelőanyagként való használatra szántak, a cseppfolyós propán-bután gáz (liquefied petroleum gas, LPG) kivételével;b) "gőz": a benzinből elpárolgó minden gáznemű vegyület;c) "tárolóberendezés": a tárolótelepen a benzin tárolására használt bármilyen telepített tartály;d) "tárolótelep": minden olyan létesítmény, amelyet benzin tárolására, és annak közúti tartálykocsiba, vasúti tartálykocsiba vagy hajóba való töltésére használnak, a létesítmény helyszínén lévő minden tárolóberendezést is beleértve;e) "szállítótartály": minden olyan közúton, vasúton vagy vízi úton szállított tartály, amelyet benzin egyik tárolótelepről egy másikra, illetve tárolótelepről töltőállomásra való szállítására használnak;f) "töltőállomás": minden olyan létesítmény, ahol állandó telepítésű tároló tartályból benzint töltenek be a gépjármű üzemanyagtartályába;g) "meglévő": benzintároló berendezés, töltőberendezés, töltőállomás és szállítótartály kifejezés minden olyan berendezést, töltőállomást és szállítótartályt magában foglal, amelyek már üzemben voltak a 10. cikkben meghatározott időpont előtt, vagy amelyhez egyedi építési engedélyt, vagy ahol erre a nemzeti jogszabályok értelmében szükség van, üzemeltetési engedélyt adtak ki a 10. cikkben említett időpont előtt;h) "új": a benzintároló berendezésekkel, töltőberendezésekkel, töltőállomásokkal és szállítótartályokkal kapcsolatban az olyan berendezés, létesítmény, töltőállomás és szállítótartály, amely nem tartozik a g) pont hatálya alá;i) "forgalom": egy tárolótelepen lévő tárolóberendezésből vagy egy töltőállomáson az előző 3 év során szállítótartályokba betöltött legnagyobb évi összes benzin mennyisége;j) "gőzvisszanyerő egység": a gőzökből benzin visszanyerésére szolgáló berendezés, egy tárolótelepen lévő minden puffertartály-rendszert is beleértve;k) "hajó": a belvízi hajó olyan értelemben, ahogyan ezt a belvízi hajókra vonatkozó műszaki követelmények megállapításáról szóló, 1982. október 4-i 82/714/EGK tanácsi irányelv 1. fejezete [7] meghatározza;l) "cél-referenciaérték": a mellékletekben a technikai intézkedések megfelelőségének általános értékeléséhez adott útmutatás, nem pedig egy olyan határérték, amelyhez viszonyítva mérik az egyes létesítmények, tárolótelepek és töltőállomások teljesítményét;m) "gőzök közbenső tárolása": a gőzök közbenső tárolása egy tárolótelepen egy rögzített tetős tartályban egy másik tárolótelepre történő későbbi átszállításhoz és az azon a tárolótelepen történő visszanyeréshez. A gőzök átszállítását egy adott tárolótelepen lévő egyik tárolóberendezésből egy másikba nem szabad úgy tekinteni, hogy ez a jelen irányelv értelmezése szerinti közbenső gőztárolás;n) "töltőberendezés": a tárolótelepen lévő minden olyan berendezés, amellyel benzin tölthető szállítótartályokba. A közúti tartálykocsikhoz használandó töltőberendezések egy vagy több "töltőhelyből" állnak;o) "töltőhely": egy tárolótelepen lévő minden olyan szerkezet, amelynél egy adott időpontban csak egyetlen közúti tartálykocsiba tölthető benzin.3. cikkTárolóberendezések a tárolótelepeken(1) A tárolóberendezéseket az I. melléklet műszaki rendelkezéseivel összhangban kell tervezni és üzemeltetni.E rendelkezéseknek az a célja, hogy a tárolótelepeken az egyes tárolóberendezések feltöltéséből és tárolásából származó éves összes benzinveszteség a cél-referenciaérték, vagyis a forgalom 0,01 tömegszázaléka alá csökkenjen.A tagállamok ennél szigorúbb intézkedéseket tarthatnak érvényben vagy követelhetnek meg a teljes területükön vagy olyan meghatározott területeken, amelyekről megállapították, hogy ilyen intézkedések szükségesek az emberi egészség vagy a környezet védelme érdekében bizonyos egyedi körülmények miatt.A tagállamok elfogadhatnak az I. mellékletben meghatározott intézkedésektől eltérő műszaki intézkedéseket a benzinveszteségek csökkentésére, ha az ilyen alternatív intézkedésekről bebizonyosul, hogy legalább ugyanolyan hatékonyak.A tagállamok tájékoztatják a többi tagállamot és a Bizottságot minden meglévő intézkedésről vagy az e bekezdésben említett minden olyan egyedi intézkedésről, amelyet bevezetni szándékoznak, valamint bevezetésük okairól.(2) Az (1) bekezdés rendelkezéseit:a) a 10. cikkben megadott időponttól kell alkalmazni új berendezésekre;b) a 10. cikkben megadott időponttól számított három éven belül kell alkalmazni meglévő berendezésekre, ha a tárolótelep forgalma 50000 tonna/évnél nagyobb;c) a 10. cikkben megadott időponttól számított hat éven belül kell alkalmazni meglévő berendezésekre, ha a tárolótelep forgalma 25000 tonna/évnél nagyobb;d) a 10. cikkben megadott időponttól számított kilenc éven belül kell alkalmazni a tárolótelepen lévő minden egyéb meglévő tárolóberendezésre.4. cikkSzállítótartályok feltöltése és lefejtése a tárolótelepeken(1) A töltő és ürítő berendezést a II. melléklet műszaki rendelkezéseivel összhangban kell megtervezni és üzemeltetni.Ezeket a rendelkezéseket úgy tervezték, hogy a tárolótelepeken a szállítótartályok feltöltéséből és lefejtéséből származó évi összes benzinveszteség a forgalom 0,05 tömegszázalékával egyenlő cél-referenciaérték alá csökkenjen.A tagállamok ennél szigorúbb intézkedéseket tarthatnak hatályban vagy követelhetnek meg a teljes területükön, vagy olyan meghatározott területeken, amelyekről megállapították, hogy ilyen intézkedések szükségesek az emberi egészség vagy a környezet védelmére bizonyos egyedi körülmények miatt.A tagállamok elfogadhatnak a II. mellékletben meghatározott intézkedésektől eltérő műszaki intézkedéseket a benzinveszteségek csökkentésére, ha az ilyen alternatív intézkedésekről bebizonyítják, hogy legalább ugyanolyan hatékonyak.A tagállamok tájékoztatják a többi tagállamot és a Bizottságot minden meglévő intézkedésről vagy az e bekezdésben említett minden olyan egyedi intézkedésről, amelyet bevezetni szándékoznak, és azok bevezetésének okairól. A Bizottságnak ellenőriznie kell ezen intézkedések összeegyeztethetőségét a Szerződés és a jelen bekezdés rendelkezéseivel.A közúti tartálykocsik feltöltésére szolgáló berendezésekkel felszerelt minden tárolótelepet fel kell szerelni legalább egy olyan töltőhellyel, amely megfelel a IV. mellékletben meghatározott, az alsótöltésű berendezésekre vonatkozó előírásoknak. Ezeket az előírásokat rendszeres időközönként felül kell vizsgálni, és ha szükséges módosítani kell a 8. cikkben meghatározott eljárással összhangban.(2) Az (1) bekezdés rendelkezéseit:a) a 10. cikkben meghatározott időponttól kell alkalmazni közúti tartálykocsikba, vasúti tartálykocsikba és/vagy hajókba történő töltéshez megépített új tárolótelepekre;b) a 10. cikkben meghatározott időponttól számított három éven belül kell alkalmazni közúti tartálykocsikba, vasúti tartálykocsikba és/vagy hajókba történő töltéshez létesített meglévő tárolótelepekre, ha a forgalom 150000 tonna/évnél nagyobb;c) a 10. cikkben meghatározott időponttól számított hat éven belül kell alkalmazni közúti tartálykocsikba és vasúti tartálykocsikba történő töltéshez létesített meglévő tárolótelepekre, ha a forgalom 25000 tonna/évnél nagyobb;d) a 10. cikkben meghatározott időponttól számított 9 éven belül kell alkalmazni a közúti tartálykocsikba és vasúti tartálykocsikba történő töltéshez létrehozott tárolótelepeken lévő minden más meglévő töltőberendezésre.(3) A 10. cikkben meghatározott időpont után kilenc évvel a IV. mellékletben szereplő, az alsótöltésű berendezésre meghatározott követelményeket minden tárolótelepnél alkalmazni kell minden közúti tartálykocsi töltőhelyre, kivéve ha mentességet élvez a 4. bekezdés feltételeinek megfelelően.(4) Eltérés esetén az (1) és (3) bekezdést nem kell alkalmazni:a) 10000 tonna/évnél kisebb forgalmú meglévő tárolótelepek esetén; ésb) kis, távoli szigeteken található új, 5000 tonna/évnél kisebb forgalmú tárolótelepekre.A tagállamok a 9. cikkben meghatározott jelentésküldési eljárásban tájékoztatják a Bizottságot arról, hogy milyen tárolótelepeket érintenek az ilyen felmentések.(5) A Spanyol Királyság egyéves eltérést engedélyezhet a (2) bekezdés b) pontjában meghatározott határidőtől számítva.5. cikkSzállítótartályok(1) A szállítótartályokat a következő követelményekkel összhangban kell megtervezni és üzemeltetni:a) a szállítótartályokat úgy kell megtervezni és üzemeltetni, hogy a maradék gőzök a tartályban maradjanak a benzin lefejtése után;b) azokat a szállítótartályokat, amelyek benzint szállítanak a töltőállomásokra és tárolótelepekre, úgy kell megtervezni és üzemeltetni, hogy fogadni és tárolni tudják a töltőállomásokon vagy a tárolótelepeken a tárolóberendezésekből származó gőzöket. Vasúti tartálykocsik esetén ez csak akkor szükséges, ha olyan töltőállomásokra vagy tárolótelepekre szállítanak benzint, ahol alkalmazzák a gőzök közbenső tárolását;c) a túlnyomási szelepeken keresztüli áramlás kivételével az a) és b) pontban említett gőzöket vissza kell tartani a szállítótartályban, amíg egy tárlótelepen újra nem töltik.Ha a benzin lefejtése után a szállítótartályt más termékekhez használják, és ha nincs lehetőség a gőzök visszanyerésére vagy a gőzök közbenső tárolására, akkor azokat ki lehet engedni olyan meghatározott helyeken, ahol a kibocsátás nem járulna hozzá jelentős mértékben a környezeti vagy egészségügyi problémákhoz;d) A tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságainak biztosítaniuk kell, hogy rendszeres időközönként megtörténjen a közúti tartálykocsik vizsgálata gáztömörség szempontjából, és hogy rendszeres időközönként sor kerüljön a vákuum/biztonsági szelepek vizsgálatára minden szállítótartályon, a megfelelő működés szempontjából.(2) Az (1) bekezdés rendelkezéseit:a) a 10. cikkben meghatározott időponttól kell alkalmazni új közúti tartálykocsikra, vasúti tartálykocsikra és hajókra;b) a 10. cikkben meghatározott időponttól számított három éven belül kell alkalmazni meglévő vasúti tartálykocsikra és hajókra, ha a töltésük olyan tárolótelepen történik, melyre a 4. cikk (1) bekezdésének követelményei érvényesek;c) meglévő közúti tartálykocsikra kell alkalmazni, miután alsótöltésűvé alakították át a IV. mellékletben meghatározott előírásokkal összhangban.(3) Eltérés esetén az (1) bekezdés a), b) és c) pontjának rendelkezéseit nem kell alkalmazni az olyan gőzveszteségekre, amelyek az alábbiakkal kapcsolatos, olajszintjelző-pálca használatával végrehajtott mérési műveletekből származnak:a) meglévő szállítótartályok; ésb) új szállítótartályok, amelyeket a 10. cikkben meghatározott időpontot követő 4 év során helyeznek üzembe.6. cikkA töltőállomásokon lévő tárolóberendezésekbe való feltöltés(1) A töltő- és tárolóberendezéseket a III. melléklet műszaki rendelkezéseivel összhangban kell megtervezni és üzemeltetni.Ezeket a rendelkezéseket úgy tervezték, hogy a töltőállomásnál a tárolóberendezésbe feltöltésből származó évi összes benzinveszteség a cél-referenciaérték, a forgalom 0,01 tömegszázaléka alá csökkenjen.A tagállamok ennél szigorúbb intézkedéseket tarthatnak érvényben vagy követelhetnek meg a teljes területükön vagy olyan meghatározott területeken, amelyekről megállapították, hogy ilyen intézkedések szükségesek az emberi egészség vagy a környezet védelmére bizonyos egyedi körülmények miatt.A tagállamok elfogadhatnak az I. mellékletben meghatározott intézkedésektől eltérő műszaki intézkedéseket a benzinveszteségek csökkentésére, ha az ilyen alternatív intézkedésekről bebizonyítják, hogy legalább ugyanolyan hatékonyak.A tagállamok tájékoztatják a többi tagállamot és a Bizottságot minden meglévő intézkedésről vagy ezen bekezdésben említett minden olyan egyedi intézkedésről, amelyet bevezetni szándékoznak, és a bevezetésük okairól.(2) Az (1) bekezdés rendelkezéseit:a) a 10. cikkben meghatározott időponttól kell alkalmazni új töltőállomásokra;b) a 10. cikkben meghatározott időponttól számított három éven belül kell alkalmazni:- 1000 m3/év-nél nagyobb forgalmú meglévő töltőállomásokra,- azokra a meglévő töltőállomásokra, tekintet nélkül a forgalmukra, melyeket állandó tartózkodásra szolgáló lakónegyedekben vagy munkavégzés helyén telepítettek;c) a 10. cikkben meghatározott időponttól számított hat éven belül kell alkalmazni 500 m3/évnél nagyobb forgalmú meglévő töltőállomásokra;d) a 10. cikkben meghatározott időponttól számított kilenc éven belül kell alkalmazni minden más meglévő töltőállomásra.(3) Ettől eltérve az (1) és (2) bekezdést nem kell alkalmazni 100 m3/évnél kisebb forgalmú töltőállomásokra.(4) 500 m3/év-nél kisebb évi forgalmú töltőállomások esetén a tagállamok eltérést engedhetnek az (1) bekezdés követelményeinek teljesítése alól amennyiben a töltőállomás olyan földrajzi területen vagy olyan helyen helyezkedik el, ahol a gőzkibocsátás nem valószínű, hogy jelentős mértékben hozzájárul a környezettel vagy egészséggel kapcsolatos problémákhoz.A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot azon terület adatairól, amelyen belül ilyen eltérést kívánnak adni a 9. cikkben említett jelentésküldési eljárás keretein belül, és ezt követően az ilyen területtel kapcsolatban bekövetkezett minden változásról.(5) A Holland Királyság a következő feltételek szerint engedélyezhet eltérést a (2) bekezdésben meghatározott menetrend betartása alól:- az e cikk által megkövetelt intézkedéseket a töltőállomásokra kidolgozott, olyan szélesebb körű, már meglévő nemzeti program részeként valósítják meg, amely egyidejűleg a különböző környezeti problémákkal is foglalkozik, ilyen például a vízszennyezés, levegőszennyezés, talajszennyezés és hulladék okozta szennyezés, és amelynek a megvalósítását szoros ütemterv szerint végzik,- a menetrendtől eltérés csak legfeljebb 2 évig tarthat, és minden programot a (2) bekezdés d) pontjában meghatározott határidőn belül kell végrehajtani,- a Bizottságot értesíteni kell a (2) bekezdésben meghatározott menetrendtől való eltérésre vonatkozó döntésről a felmentés alkalmazási körére és határidejére vonatkozó minden információt is beleértve.(6) A Spanyol Királyság és a Portugál Köztársaság egyéves eltérést engedélyezhet a (2) bekezdés d) pontjában meghatározott határidőtől számítva.7. cikkA mellékletek módosításaA II. melléklet 2. pontjában említett határértékek kivételével jelen irányelv mellékleteinek a műszaki fejlődéshez való hozzáigazításához szükséges módosításokat a 8. cikkben megadott eljárásokkal összhangban kell alkalmazni.8. cikkA bizottság(1) A Bizottságot segítenie kell egy, a tagállamok képviselőiből álló bizottságnak, amelynek az elnöki tisztségét a Bizottság képviselője tölti be.(2) A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be a bizottság számára a meghozandó intézkedésekről. A bizottság, az elnöke által az ügy sürgősségére tekintettel megállapított határidőn belül, véleményt nyilvánít a tervezetről. A véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján elfogadandó határozataira előírt többséggel kell meghozni. A bizottságban a tagállamok képviselőinek szavazatait az említett cikkben meghatározott módon kell súlyozni. Az elnök nem szavazhat.(3) A Bizottság a tervezett intézkedéseket elfogadja, ha azok összhangban vannak a bizottság véleményével.Ha a tervezett intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, vagy a bizottság nem nyilvánított véleményt, a Bizottság a meghozandó intézkedésekről haladéktalanul javaslatot terjeszt a Tanács elé. A Tanács minősített többséggel határoz.(4) Ha a javaslatnak a Tanács elé terjesztésétől számított három hónapon belül a Tanács nem döntött, a javaslatot a Bizottság fogadja el.9. cikkEllenőrzés és jelentésEzen irányelv végrehajtásáról szóló jelentéseket a környezetre vonatkozó egyes irányelvek végrehajtásáról szóló jelentések egységesítéséről és ésszerűsítéséről szóló 1991. december 23-i 91/692/EGK tanácsi irányelv [8] 5. cikkében meghatározott eljárással összhangban kell elkészíteni. A Bizottság felkérést kap arra, hogy mellékelje az első jelentéséhez, adott esetben, az ezen irányelv módosítására vonatkozó javaslatokat, beleértve, külön hangsúllyal, a hatály kiterjesztését úgy, hogy az magában foglalja a töltőberendezésekhez és hajókhoz használandó gőzellenőrző és -visszanyerő rendszereket.10. cikkNemzeti jogba való átültetés(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1995. december 31-től kezdődő hatállyal megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.11. cikkZáró rendelkezésEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1994. december 20-án.az Európai Parlament részérőlaz elnökK. Hänscha Tanács részérőlaz elnökK. Kinkel[1] HL C 227., 1992. 9.3., 3. o. és HL C 270., 1993.10.6., 12. o.[2] HL C 73., 1993.3.15., 6. o.[3] Az Európai Parlament 1994. június 24-i véleménye (HL C 194., 1993.7. 19., 325. o.), a Tanács 1993. október 4-i közös álláspontja (még nem jelent meg a Hivatalos Lapban) és az Európai Parlament 1994. március 9-i határozata (HL C 91., 1994.3.28., 82. o.). 1994. december 2-án megerősítve (HL C 342., 1993.12.20, 15. o.). Az egyeztetőbizottság 1994. november 8-i együttes szövegtervezete.[4] HL C 112., 1973.12.20., 1. o.; HL C 139., 1977.6.13., 1. o.; HL C 46., 1983.2.17., 1. o. és HL C 328., 1987.12.7., 1. o.[5] HL L 242., 1991.8. 30., 1. o.[6] HL L 109., 1983.4.26, 8. o. A legutóbb a 92/400/EGK bizottsági határozattal (HL L 221., 1992.8.6., 55. o.) módosított irányelv.[7] HL L 301., 1982.10.28., 1. o.[8] HL L 377., 1991.12. 31., 48. o.--------------------------------------------------I. MELLÉKLETA TÁROLÓTELEPEKEN TELEPÍTETT TÁROLÓBERENDEZÉSEKRE ELŐÍRT KÖVETELMÉNYEK1. A föld feletti tartályok külső falát és tetejét olyan festékkel kell befesteni, amelynek 70 % vagy ennél nagyobb az összes sugárzóhő-visszaverési tényezője. Ezek a műveletek ütemezhetők úgy, hogy hároméves időszakon belül a tartályok szokásos karbantartási ciklusainak részeként kerüljön sor a végrehajtásukra. A tagállamok, amennyiben szükséges, felmentést adhatnak az e rendelkezésben rögzített követelmények teljesítése alól az előzőleg a nemzeti hatóság által kijelölt egyedi tájak védelmére.Ez a rendelkezés nem vonatkozik azokra a tartályokra, amelyeket a II. melléklet 2. pontjában meghatározott követelményeket kielégítő gőzvisszanyerő egységhez csatlakoztattak.2. A külső úszótetős tartályokat fel kell szerelni egy elsődleges tömítéssel a tartályfal és az úszótető külső pereme közötti gyűrű alakú tér befedésére, és egy, az elsődleges tömítés fölé felszerelt másodlagos tömítéssel. A tömítéseket úgy kell tervezni, hogy 95 % vagy ennél nagyobb mértékű összesített gőzvisszatartás legyen elérhető egy ehhez hasonló, gőzvisszatartás nélküli, rögzített tetős tartályhoz (ami egy csak vákuum/túlnyomáscsökkentő szeleppel ellátott rögzített tetős tartály) viszonyítva.3. A tárolótelepeken használt minden új tárolóberendezésnek, ahol gőzvisszanyerés szükséges az irányelv 4. cikke szerint (lásd a II. mellékletet) vagy:a) a II. melléklet követelményeit kielégítő gőzvisszanyerő egységhez csatlakoztatott, rögzített tetős tartályoknak; vagyb) külső vagy belső úszótetővel tervezett, a 2. pontban meghatározott teljesítménykövetelményeket kielégítő elsődleges és másodlagos tömítésekkel felszerelt tartályoknak kell lenniük.4. A meglévő rögzített tetős tartályokat vagy:a) csatlakoztatni kell egy, a II. melléklet követelményeit kielégítő gőzvisszanyerő egységhez; vagyb) elsődleges tömítéssel ellátott belső úszótetővel kell rendelkezniük, amelyet úgy kell megtervezni, hogy 90 % vagy ennél nagyobb mértékű összesített gőzvisszatartás legyen elérhető egy ehhez hasonló, de gőzvisszatartás nélküli, rögzített tetős tartályhoz viszonyítva.5. A 3. és 4. pontban meghatározott, gőzvisszatartásra vonatkozó követelmények nem vonatkoznak a tárolótelepeken használt olyan rögzített tetős tartályokra, amelyekben megengedett a gőzök közbenső tárolása a II. melléklet 1. pontja értelmében.--------------------------------------------------II. MELLÉKLETA TÁROLÓTELEPEKEN HASZNÁLT TÖLTŐ- ÉS ÜRÍTŐ BERENDEZÉSEKRE ELŐÍRT KÖVETELMÉNYEK1. A feltöltés alatti szállítótartályból kiszorított gőzöket vissza kell vezetni egy gőzt át nem eresztő csatlakozóvezetéken keresztül egy gőzvisszanyerő egységhez a tárolótelepen történő visszanyeréshez.Ez a rendelkezés nem érvényes a felső töltésű tartályokra mindaddig, amíg a töltési rendszer használata engedélyezett.Az olyan tárolótelepeknél, ahol hajókba töltenek benzint, egy gőzégető egység helyettesítheti a gőzvisszanyerő egységet, ha a gőz visszanyerése nem biztonságos vagy műszakilag lehetetlen a visszatérő gőztérfogat miatt. A gőzvisszanyerő egységből a légkörbe történő kibocsátásra vonatkozó követelményeket a gőzégető egységre is alkalmazni kell.25000 tonna/évnél kisebb forgalmú tárolótelepeknél közbenső gőztárolás használható a tárolótelepen a közvetlen gőzvisszanyerés helyett.2. A gőzvisszanyerő egységből kilépő légnemű anyagban a gőzök közepes koncentrációjának – a kezelés alatti híguláshoz korrigálva – nem szabad 35 gramm/normál köbméternél (Nm3) nagyobbnak lennie bármely egyórás időszakot tekintve.Az 1993. január 1-je előtt telepített gőzvisszanyerő egységekre az Egyesült Királyság eltérést engedélyezhet az ebben a mellékletben meghatározott, bármely egyetlen órára vonatkozó 35 g/Nm3 határérték betartása alól a következő feltételektől függően:- a berendezésnek nem szabad túllépnie a jelen mellékletben meghatározott előírásoknak megfelelően mért, bármely egyetlen órára vonatkozó 50 g/Nm3 határértéket,- a felmentésnek az irányelv 10. cikkében megadott időponttól számítva legfeljebb kilenc évig szabad érvényben lennie,- értesíteni kell a Bizottságot az ilyen felmentés által érintett minden egyes berendezésről a benzináteresztő-képességére és a gőzkibocsátására vonatkozó információkat is beleértve.A tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságainak biztosítaniuk kell, hogy meghatározzák a megfelelő mérési és elemzési módszereket, és ezek alkalmazásának gyakoriságát.A méréseket normál forgalom mellett egy teljes munkanap (legalább hét óra) során kell végrehajtani.A mérések lehetnek folyamatosak vagy szakaszosak. Folyamatos mérések alkalmazásakor óránként legalább négy mérést kell végezni.A használt berendezés, a kalibrálási gáz és az alkalmazott eljárás miatti összes mérési hibának nem szabad túllépnie a mért érték 10 %-át.A használt berendezésnek a már legalább 3 g/Nm3 koncentráció mérésére is képesnek kell lennie.A pontosságnak a mért érték legalább 95 %-ának kell lennie.3. A tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai gondoskodnak arról, hogy a csatlakozó vezetékek és csőszerelvények szivárgását rendszeresen ellenőrizzék.4. A tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai biztosítják, hogy a feltöltési műveleteket a töltőhelyen fellépő gőzszivárgás esetén megszakítják. Az ilyen megszakítási műveletekhez szolgáló berendezéseket a töltőhelyen telepíteni kell.5. Ahol megengedhető a szállítótartályok felső töltése, a töltőág kilépőnyílását a szállítótartály aljának a közelében kell tartani a fröcsköléssel járó töltés elkerülése érdekében.--------------------------------------------------III. MELLÉKLETOLYAN TÖLTŐÁLLOMÁSOKNÁL ÉS ÁTADÓÁLLOMÁSOKNÁL TELEPÍTETT TÖLTŐ- ÉS TÁROLÓBERENDEZÉSEKRE MEGSZABOTT KÖVETELMÉNYEK, AHOL KÖZBENSŐ GŐZTÁROLÁS TÖRTÉNIKA töltőállomásokon telepített tárolóberendezésekből a benzin betöltésével kiszorított gőzöket és a gőzök közbenső tárolására használt, rögzített tetős tartályokban lévő gőzöket vissza kell vezetni egy gőzt át nem eresztő csatlakozóvezetéken keresztül a benzint szállító szállítótartályba. A feltöltési műveleteket csak akkor szabad végrehajtani, ha minden berendezés a helyén van, és rendeltetésszerűen működik.--------------------------------------------------IV. MELLÉKLETAZ EURÓPAI KÖZÚTI TARTÁLYKOCSIK ALSÓ TÖLTÉSÉRE, GŐZGYŰJTÉSÉRE ÉS TÚLTÖLTÉS ELLENI VÉDELMÉRE VONATKOZÓ ELŐÍRÁSOK1. Csőcsatlakoztatók1.1. A töltő leágazáson a csőcsatlakozónak csatlakozóhüvelynek kell lennie, amelynek illeszkednie kell a járművön elhelyezett 4 hüvelykes API (101,6 mm) külső csatlakozó felületű adapterrel az alábbi előírásoknak megfelelően:- API Recommended Practice 1004 (1004-es API javasolt módszer)Hetedik kiadás, 1988. november.Alsótöltés és gőzvisszanyerés MC-306-os tartályú gépjárművek esetén (2.1.1.1 fejezet – Az alsótöltéshez használt adapter típusa)1.2. A töltőhelyen lévő gőzgyűjtő tömlőn a gőzgyűjtő csatlakozónak vezetőpályás és hornyos csatlakozóhüvelynek kell lennie, amelynek illeszkednie kell a járművön elhelyezett 4 hüvelykes (101,6 mm-es) vezetőpályás és hornyos, külső csatlakozófelületű adapterrel úgy, ahogyan ezt a következő előírás meghatározza:- API Recommended Practice 1004 (1004-es API javasolt módszer)Hetedik kiadás, 1988. november.Alsótöltés és gőzvisszanyerés MC-306-os tartályú gépjárművek esetén (4.1.1.2 fejezet – Gőzvisszanyerő adapter)2. Feltöltési előírások2.1. A normál folyadéktöltési sebességnek 2300 liter/percnek (legfeljebb 2500 liter/percnek) kell lennie töltőáganként.2.2. Amikor a tárolótelep csúcsigénnyel működik, a töltőhelyi gőzvisszanyerő rendszer a gőzvisszanyerő egységet is beleértve legfeljebb 55 millibar ellennyomást hozhat létre a gőzvisszanyerő adapter járműoldalán.2.3. Minden jóváhagyott alsótöltésű jármű vinni fog magával egy azonosító táblát, amelyen rajta lesz az egyidejűleg működtethető töltőágak megengedett legnagyobb száma, amely biztosítja, hogy semmilyen gőz ne szabaduljon ki a tartályrekesz P és V szelepein keresztül, amikor a legnagyobb üzemi ellennyomás 55 millibar a 2.2. pontban előírtaknak megfelelően.3. A járműföldelés/túltöltés észlelés csatlakoztatásaA töltőhelyet fel kell szerelni egy túltöltésészlelő vezérlőegységgel, amelynek, amikor a járműhöz van csatlakoztatva, egy, hibája esetén biztonságos állapot létrehozó (fail-safe) engedélyezési jelet kell kiadnia a feltöltés engedélyezésére, feltéve hogy semmilyen tartályrekesz túltöltés-érzékelő nem észlel magas folyadékszintet.3.1. A járművet egy 10 lábas ipari szabvány elektromos csatlakozón keresztül kell csatlakoztatni a töltőhelyen lévő vezérlőegységhez. A csatlakozó dugaszt a járműre kell szerelni, és a csatlakozóhüvelyt a töltőhelyhez szerelt vezérlőegységhez csatlakoztatott mozgatható kábelhez kell csatlakoztatni.3.2. A járművön a magas szintérzékelőknek vagy 2-vezetékes termisztoros érzékelőknek, 2-vezetékes optikai érzékelőknek, 5-vezetékes optikai érzékelőknek vagy kompatibilis, ezzel egyenértékű érzékelőknek kell lenniük, feltéve hogy a rendszer kiesésbiztos (fail-safe). (Megjegyzés: A termisztorok hőmérséklet együtthatójának negatívnak kell lennie.)3.3. A töltőhelyhez szerelt vezérlőegységnek alkalmasnak kell lennie mind a 2 vezetékes, mind az 5 vezetékes jármű rendszerhez.3.4. A járművet hozzá kell kötni a töltőhelyhez a túltöltés érzékelők közös visszatérő vezetékén keresztül, amit a jármű alvázán keresztül a csatlakozódugaszon lévő 10-es lábhoz kell csatlakoztatni. A csatlakozóhüvelyen lévő 10-es lábat a vezérlőegység készülékházához kell csatlakoztatni, amit viszont csatlakoztatni kell a töltőhely földhöz.3.5. Minden jóváhagyott alsótöltésű járműnek vinnie kell magával egy azonosító táblát (lásd a 2.3. pontot), amely tartalmazza a beszerelt túltöltés észlelő érzékelők típusát (azaz, 2 vezetékes vagy 5 vezetékes).4. A csatlakozások helye4.1. A töltőhelyen a folyadéktöltő és gőzvisszanyerő berendezések és szerelvények tervezésének a következő, járművel kapcsolatos méreteken kell alapulnia.4.1.1. A folyadékadapterek középvonala magasságának legfeljebb 1,4 méternek (terhelés nélkül); legalább 0,5 méternek kell lennie (folyadékkal megtöltve). A legkedvezőbb magasság 0,7–1,0 méter.4.1.2. Az adapterek egymástól mért vízszintes távolsága nem lehet 0,25 méternél kisebb (a legkedvezőbb minimális távolság 0,3 méter).4.1.3. Minden folyadékadaptert 2,5 méternél nem hosszabb burkolóvonalon belül kell elhelyezni.4.1.4. A gőzvisszanyerő adaptert lehetőleg a folyadékadapterek jobb oldalán és 1,5 méternél nem nagyobb (terhelés nélkül) és 0,5 méternél nem kisebb (terhelt) magasságba kell elhelyezni.4.2. A földelő/túltöltés észlelő csatlakozót a folyadék és gőzvisszanyerő adapterek jobb oldalán és 1,5 métert nem túllépő (terhelés nélkül), és 0,5 méternél nem kisebb (terhelt) magasságba kell helyezni.4.3. A fenti csatlakozásokat a járműnek csak az egyik oldalán szabad elhelyezni.5. Biztonsági reteszelések5.1. Földelés/túltöltés észlelésA feltöltést csak akkor szabad megengedni, ha a kombinált földelés/túltöltés vezérlőegység kiad egy engedélyező jelet.Túltöltési állapot vagy járműföldelés megszűnése esetén a töltőhelyen lévő vezérlőegységnek zárnia kell a töltőhely töltésszabályzó szelepét.5.2. GőzgyűjtésészlelésA töltést csak akkor szabad engedélyezni, ha már megtörtént a gőzvisszanyerő tömlő csatlakoztatása a járműhöz, és a szabad átáramlás biztosított a kiszorított gőzök számára a járműből az üzem gőzvisszanyerő rendszerébe.--------------------------------------------------


title: A Tanács irányelve (1974. szeptember 17.) a gépjárművek kiálló részeire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31974L0483

Hivatalos Lap L 266 , 02/10/1974 o. 0004 - 0013 finn különkiadás fejezet 13 kötet 4 o. 0058  görög különkiadás: fejezet 13 kötet 3 o. 0012  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 4 o. 0058  spanyol különkiadás fejezet 13 kötet 4 o. 0031  portugál különkiadás fejezet 13 kötet 4 o. 0031

		A Tanács irányelve(1974. szeptember 17.)a gépjárművek kiálló részeire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről(74/483/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére,mivel azok a műszaki előírások, amelyeknek a nemzeti jogszabályok szerint a gépjárműveknek meg kell felelniük, többek között a kiálló részekre is vonatkoznak;mivel ezek az előírások tagállamonként eltérőek; mivel ezért szükséges, hogy az összes tagállam a meglévő szabályozása kiegészítéseként vagy azt felváltva ugyanazokat a követelményeket vezesse be, hogy lehetővé tegye különösen a legutóbb a 93/81/EGK bizottsági irányelvvel módosított, a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. február 6-i 70/156 EGK [2] irányelvben meghatározott EGK-típusjóváhagyási eljárás további alkalmazását;mivel kívánatos betartani azokat a műszaki követelményeket, amelyeket az ENSZ Európai Gazdasági Bizottsága fogadott el 26. rendeletében (egységes rendelkezések a gépjárművek kiálló részei tekintetében történő jóváhagyásáról) [3], amely a gépjárműalkatrészek és tartozékok minőségének jóváhagyására vonatkozó egységes feltételek elfogadásáról és a minőségi jóváhagyás kölcsönös elismeréséről szóló, 1958. március 20-i egyezmény mellékletét képezi;mivel ezek a követelmények az M1 kategóriájú gépjárművekre vonatkoznak (a gépjárművek nemzetközi osztályozását a 70/156/EGK irányelv tartalmazza);mivel a gépjárművekre vonatkozó nemzeti előírások közelítése a tagállamok részéről a közös követelmények alapján végzett vizsgálatok kölcsönös elismerését jelenti; mivel az ilyen rendszer kielégítő működéséhez szükséges, hogy az előírásokat az összes tagállam azonos időponttól kezdve alkalmazza,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkEzen irányelv alkalmazásában a "jármű" bármely olyan, a 70/156 EGK irányelv I. melléklete által meghatározott M1 kategóriájú jármű, amelyet közutakon való rendeltetésszerű használatra szántak, rendelkezik legalább négy kerékkel, és legnagyobb tervezett sebessége meghaladja a 25 km/órát.2. cikkA tagállamok nem tagadhatják meg az adott járműtípus EGK-típusjóváhagyásának vagy nemzeti típusjóváhagyásának megadását a jármű kiálló részeire vonatkozó okokból, ha az ilyen kiálló részek megfelelnek az I. és II. melléklet követelményeinek.3. cikkA tagállamok nem tagadhatják vagy tilthatják meg valamely jármű értékesítését, forgalomba helyezését vagy használatát a kiálló részek miatt, ha ezek eleget tesznek a mellékletekben megállapított követelményeknek.4. cikkA típusjóváhagyást kiadó tagállamnak meg kell tennie a szükséges intézkedéseket, hogy értesüljön minden, az I. melléklet 2.2. pontjában említett alkatrésszel vagy jellemzővel kapcsolatos változásról. A tagállamok illetékes hatóságai döntenek arról, hogy a módosított típuson új vizsgálatokat kell-e végezni, és új jelentést kell-e készíteni. A módosítás nem engedélyezhető, ha az ilyen vizsgálat során az derül ki, hogy ezen irányelv követelményei nem teljesülnek.5. cikkAz I., II. és III. melléklet rendelkezéseinek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazítása érdekében szükséges módosításokat a 70/156/EGK irányelv 13. cikkében meghatározott eljárással összhangban kell elfogadni.6. cikk(1) 1975. június 1-jéig a tagállamok elfogadják és kihirdetik azokat a rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Ezeket a rendelkezéseket 1975. október 1-jétől kell alkalmazni.(2) Az irányelvről szóló értesítést követően a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy azokat a törvénytervezeteket, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyeket az irányelv által szabályozott területen szándékoznak elfogadni olyan módon közlik a Bizottsággal, hogy a Bizottságnak elegendő ideje legyen azzal kapcsolatban megjegyzéseket tenni.7. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1974. szeptember 17-én.a Tanács részérőlaz elnökJ. Sauvagnargues[1] HL C 55., 1974.5.13., 14. o.[2] HL L 42., 1970.2.23., l. o.[3] Európai Gazdasági Bizottság dokumentuma--------------------------------------------------[1]I. MELLÉKLETFOGALOMMEGHATÁROZÁSOK, AZ EGK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁSI KÉRELEM, AZ EGK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁS, MŰSZAKI ELŐÍRÁSOK, GYÁRTÁSI MEGFELELŐSÉG1. ÁLTALÁNOS MEGJEGYZÉSEK1.1. E melléklet nem vonatkozik a külső visszapillantó tükrökre vagy az olyan járulékos tartozékokra, mint a rádióantennák és a csomagtartók.1.2. Az előírások célja csökkenteni azon személy testi sérülésének veszélyét vagy súlyosságát, akit ütközéskor a kocsiszekrény elüt vagy elsodor.2. FOGALOMMEGHATÁROZÁSOKEzen irányelv alkalmazásában:2.1. "a jármű típusjóváhagyása" a járműtípus jóváhagyása tekintettel a kiálló részekre;2.2. "a járműtípus (tekintettel a kiálló részekre)" olyan gépjárművek kategóriáját jelenti, amelyek nem különböznek egymástól olyan lényeges jellemzők tekintetében, mint a külső felület alakja, vagy anyagai;2.3. "külső felület": a jármű külső oldalát alkotó szerkezeti egység, beleértve a motorháztetőt, a csomagtartó fedelét, az ajtókat, a sárvédőket, valamint a látható megerősítő elemeket;2.4. "padlóvonal": az a vonal, amelyet az alábbi módon lehet meghatározni:A jármű köré egymást követő helyzetekben egy tetszőleges magasságú, függőleges tengellyel rendelkező, 30 fokos félkúpszögű kúpot kell elhelyezni oly módon, hogy az a jármű külső felületét mindig a lehető legalacsonyabban levő pontban érintse. A padlóvonal meghatározásakor a kocsiemelői pontokat, a kipufogócsövet és a kerekeket nem kell figyelembe venni. A kerékkivágásokat úgy kell számításba venni, mintha a felületük kitöltött volna, és a környező külső felület megszakítás nélkül folytatódna;2.5. a "lekerekítési sugár" a lekerekítés megközelítőleges mértéke (annak a körívnek a sugara, amely a lehető legjobban közelít az érintett rész görbületéhez), a pontos mértani formától való eltérés.3. EGK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁSI KÉRELEM3.1. A járműtípus kiálló részeire vonatkozó EGK-típusjóváhagyási kérelmet a jármű gyártója vagy a gyártó meghatalmazott képviselője nyújtja be.3.2. Az alábbi dokumentumokat tartalmazó kérelmet három példányban kell benyújtani:3.2.1. a jármű elülső és hátsó részének, valamint oldalainak a fényképe;3.2.2. a lökhárítók beméretezett rajzai, illetve szükség esetén;3.2.3. a kiálló külső részek rajzai, és adott esetben, a 6.9.1. pontban említett, a külső felület további részeiről készült rajzok.3.3. A típusjóváhagyási vizsgálatokért felelős műszaki szolgálatnak a következőket kell benyújtani:3.3.1. vagy egy olyan járművet, amely megfelel a típusjóváhagyásra kijelölt járműnek, vagy a jármű egy részét vagy részeit, amelyek az e mellékletben megjelölt ellenőrzések és vizsgálatok szempontjából lényegesnek számítanak;3.3.2. a fent említett műszaki szolgálat kérésére bizonyos alkatrészek és a felhasznált anyagok mintáit.4. EGK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁS(4.1.) (4.2.) (4.3.) (4.4.) (4.4.1.) (4.4.2.) (4.5.) 4.6. Az EGK-típusbizonyítványhoz mellékelni kell a III. mellékletben szereplő mintával megegyező nyomtatványt.5. ÁLTALÁNOS ELŐÍRÁSOK5.1. E melléklet előírásai nem vonatkoznak a külső felület olyan részeire, amelyek – a jármű terhelt állapotában és az összes ajtó, ablak és külső tető stb. zárt helyzetében:5.1.1. 2 métert meghaladó magasságban vannak; vagy5.1.2. a padlóvonal alatt vannak; vagy5.1.3. úgy helyezkednek el, hogy statikus feltételek mellett egy 100 mm-es átmérőjű gömbbel nem érinthetők.5.2. A járművek külső felületén nem lehetnek olyan kifelé nyíló, hegyes végű, vagy éles elemek, sem olyan alakú, méretű, irányú vagy keménységű kiálló részek, amelyek valószínűleg növelik azon személy testi sérülésének veszélyét vagy súlyosságát, akit a jármű külső felülete elsodor, vagy aki a baleset során annak ütközik.5.3. A jármű külső felületén nem lehetnek olyan kiálló részek, amelyek gyalogosokba, kerékpárosokba, vagy motorkerékpárosokba beleakadhatnak.5.4. Az alábbi 5.5., 6.1.3., 6.3., 6.4.2., 6.7.1., 6.8.1., 6.10. pont rendelkezéseitől függően a jármű külső felületén nem lehetnek olyan kiálló részek, amelyeknek a lekerekítési sugara 2,5 mm-nél kisebb.5.5. A külső felület olyan kiálló részei, amelyek 60 shore "A" értéknél nem nagyobb keménységű anyagból készültek, 2,5 mm-nél kisebb lekerekítési sugarúak is lehetnek.6. RÉSZLETES ELŐÍRÁSOK6.1. Díszítő elemek6.1.1. Az olyan felszerelt díszítő elemeknek, amelyek rögzítési helyüktől 10 mm-nél nagyobb mértékben állnak ki, 10 daN erő hatására – amely azokat a legnagyobb kinyúlású pontjukon bármelyik irányból, a felszerelési felülettel körülbelül párhuzamos síkban éri – össze kell csukódniuk, le kell válniuk vagy el kell hajolniuk. Ezek az előírások nem vonatkoznak a hűtőrács díszítő elemeire: ezekre csak az 5. pontban foglalt általános előírások vonatkoznak.6.1.2. A külső felületen lévő védősávok vagy védőlemezek használatára a fenti 6.1.1. pont követelményei nem vonatkoznak. Mindazonáltal ezeket megfelelő szilárdsággal kell a járműhöz erősíteni.6.1.3. Ha a felszerelt díszítőelem vastagsága 5 mm-nél kisebb, a 2,5 mm-es minimum lekerekítési sugár követelmény erre nem vonatkozik, de az ilyen díszítőelemek kiálló éleit le kell kerekíteni.6.2. Fényszórók6.2.1. Kiálló ellenzők, karimák a fényszórókon csak abban az esetben megengedettek, ha kinyúlásuk a fényszóró üveg külső felületétől mérve 30 mm-nél nem nagyobb, és lekerekítési sugaruk mindenhol legalább 2,5 mm.6.2.2. A behúzható fényszóróknak mind üzemi, mind visszahúzott helyzetben meg kell felelniük a fenti 6.2.1. pont követelményeinek.6.3. Rácsok és bemélyedések6.3.1. Az 5.4. pont követelményei nem vonatkoznak a rögzített vagy mozgó részek közti nyílásokra, beleértve azokat is, amelyek levegő-beeresztő vagy -kieresztő rácsok vagy hűtőrácsok részét képezik, feltéve hogy az egymás melletti részek közti távolság nem haladja meg a 40 mm-t. 40 és 25 mm közti nyílások esetében a lekerekítési sugárnak legalább 1 mm nagyságúnak kell lennie. Amennyiben viszont a két egymás melletti rész távolsága legfeljebb 25 mm, akkor a külső felületek lekerekítési sugarainak legkisebb értéke 0,5 mm.6.3.2. A rácsot vagy bemélyedést képező részek homlok- és oldalfelülete által képzett éleket le kell kerekíteni.6.4. Ablaktörlők6.4.1. Az ablaktörlőt úgy kell felerősíteni, hogy a törlőkart olyan védőburok vegye körül, amelynek lekerekítési sugara megfelel az 5.4. pont előírásainak, és felülete legalább 150 mm2.6.4.2. Az 5.4. pont nem vonatkozik a törlőlapátokra és törlőkarokra. Azonban ezeket a részeket is úgy kell kialakítani, hogy ne legyenek éles, kiálló vagy vágó nem funkcionális részeik.6.5. Lökhárítók6.5.1. A lökhárítók végeinek a külső felületek irányába kell visszahajolniuk, hogy a fennakadás veszélye minimális legyen.6.5.2. A lökhárítók alkatrészeit úgy kell megtervezni, hogy minden, kifelé mutató, merev felület lekerítési sugara legalább 5 mm legyen.6.6. Ajtók, csomagtérfedelek, motorháztetők fogantyúi, csuklópántjai és nyomógombjai; tüzelőanyagtöltő-nyílások zárjai és fedelei6.6.1. Ezek a részek az oldalsó ajtókon levő fogantyúk esetében legfeljebb 40 mm-re, az összes többi esetben legfeljebb 30 mm-re nyúlhatnak ki.6.6.2. Ha az oldalsó ajtókon lévő fogantyúk elforgatható kivitelűek, akkor a következő követelményeknek kell megfelelniük:6.6.2.1. a fogantyú nyitott végének hátrafelé kell irányulnia, és a fogantyút úgy kell kialakítani, hogy az ajtó síkjával párhuzamosan forduljon, és ne forogjon kifelé;6.6.2.2. a fogantyú végének hátra, az ajtó felé kell irányulnia, és egy mélyedésben kell elhelyezkednie.6.7. Kerékanyák, kerékagysapkák és dísztárcsák6.7.1. Az 5.4. pont előírásai ezekre az elemekre nem vonatkoznak.6.7.2. A kerékfelerősítő csavaroknak, kerékagysapkáknak és dísztárcsáknak nem lehet semmiféle éles felületű kinyúlásuk.6.7.3. Amikor a jármű menetirányban egyenesen halad, a gumiabroncs kivételével a kerekeknek – a forgástengelyen átmenő vízszintes sík felett fekvő – egyetlen alkatrésze sem nyúlhat ki a külső felület, vagy a kocsiszekrénynek a vízszintes síkra eső függőleges vetületén túl. Amennyiben azonban a működési követelmények szükségessé teszik, a kerékfelerősítő csavarokat és a kerékagyat takaró dísztárcsák kinyúlhatnak a külső felület vagy a kocsiszekrény vetületén túl is, azzal a feltétellel, hogy a kinyúló rész felületének lekerekítési sugara legalább 30 mm, és hogy a kinyúlás a külső felület vagy a kocsiszekrény függőleges vetületéhez viszonyítva semmi esetre se lehet 30 mm-nél nagyobb.6.8. Lemez élek6.8.1. Olyan lemez élek, mint az esővíz csatornák és a csúsztatható ajtók sínjei csak abban az esetben megengedettek, ha befelé görbítettek vagy úgy vannak védve, hogy megfelelnek e melléklet megfelelő követelményeinek.6.9. A kocsiszekrény burkoló lemezei6.9.1. A kocsiszekrényt burkoló lemezek lekerekítési sugara 2,5 mm-nél kisebb is lehet, feltéve hogy ez nem kevesebb, mint a II. mellékletben leírt módszerrel mért "H"-kinyúlási magasság egytized része.6.10. Oldalsó levegő- és esőterelő lemezek6.10.1. Az oldalsó levegő- és esőterelő lemezek kifelé irányítható peremeinek lekerekítési sugara legalább 1 mm.6.11. Kocsiemelő támaszok6.11.1. A kocsiemelő támaszok a függőleges irányban közvetlenül felettük lévő padlóvonal merőleges vetületén nem nyúlhatnak túl 10 mm-nél nagyobb mértékben.(7.) (7.1.) (7.1.1.) (7.1.2.) (7.2.) 8. GYÁRTÁSI MEGFELELŐSÉG(8.1.) 8.2. A jóváhagyott típusnak való megfelelőség ellenőrzése érdekében a sorozatban gyártott járműveken megfelelő számú, szúrópróbaszerűen végrehajtott ellenőrzést kell végezni.[1] E melléklet szövege alapvetően megfelel az ENSZ Európai Gazdasági Bizottsága 26. rendeletében foglaltaknak. Különösképpen a pontok felosztása azonos. Azon pontok száma, amelyeknek ebben a mellékletben nincs megfelelőjük, zárójelben van megadva.--------------------------------------------------II. MELLÉKLETELJÁRÁS A KÜLSŐ FELÜLETEK KINYÚLÁSAI MAGASSÁGÁNAK MEGHATÁROZÁSÁHOZ1. A kinyúló rész "H"-magassága grafikusan egy 165 mm átmérőjű kör segítségével úgy határozható meg, hogy ez a kör belülről érinti a vizsgálandó felület keresztmetszetének külső vonalát.2. "H" a 165 mm átmérőjű kör középpontján átmenő egyenes mentén, az említett kör kerülete és a kinyúlás külső vonala között mért távolság legnagyobb értéke (1. ábra).3. Olyan esetekben, amikor a kinyúlás alakja olyan, hogy egy 100 mm átmérőjű kör nem tud érintkezni a szóban forgó szelvény külső felületének külső vonalával, az ilyen helyen külső körvonalnak azt a vonalat kell tekinteni, amelyet a 100 mm átmérőjű kör képez a külső körvonallal való érintkezési pontjai között (2. ábra).4. A külső felületek szükséges keresztmetszeti rajzait a gyártó bocsátja rendelkezésre annak érdekében, hogy a fent említett kinyúlások magasságát meg lehessen mérni.+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++--------------------------------------------------III. MELLÉKLETMINTA+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------