title: Az Európai Parlament És a Tanács 96/71/EK irányelve (1996. december 16.) a munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31996L0071

Hivatalos Lap L 018 , 21/01/1997 o. 0001 - 0006

		Az Európai Parlament És a Tanács 96/71/EK irányelve(1996. december 16.)a munkavállalók szolgáltatások nyújtása keretében történő kiküldetésérőlAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 57. cikke (2) bekezdésére és 66. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],a Szerződés 189b. cikkében megállapított eljárással összhangban [3],(1) mivel a Szerződés 3. cikke c) pontjának értelmében a Közösség egyik célja a személyek és szolgáltatások tagállamok közötti szabad mozgását gátló akadályok eltörlése;(2) mivel a szolgáltatások nyújtása vonatkozásában a Szerződés értelmében az átmeneti időszak végétől kezdődően tilos az állampolgárságon vagy lakóhelyre vonatkozó követelményen alapuló minden korlátozás;(3) mivel a belső piac megvalósítása dinamikus környezetet kínál a szolgáltatások transznacionális nyújtásához, és a vállalkozások növekvő hányadát ösztönzi, hogy munkavállalókat küldjenek ideiglenesen külföldre, hogy azon államon kívüli tagállam területén végezzenek munkát, amely államban őket szokásosan alkalmazzák;(4) mivel a szolgáltatások nyújthatók úgy, hogy egy vállalkozás saját nevében és saját irányítása alatt, a vállalkozás és a szolgáltatás címzettje között létrejött szerződés szerint végez munkát, vagy úgy, hogy egy vállalkozás rendelkezésére bocsátanak munkavállalókat köz- vagy magánjogi szerződés keretében;(5) mivel a szolgáltatások transznacionális nyújtásának ilyen elősegítése a tisztességes verseny légkörét és a munkavállalók jogainak tiszteletben tartását garantáló intézkedéseket kíván;(6) mivel a foglalkoztatási viszony nemzetközivé tétele a munkaviszonyra alkalmazandó jogszabályokat illetően problémákat vet fel; mivel a felek érdeke a tervezett munkaviszonyra vonatkozó szabályok és feltételek meghatározása;(7) mivel a 12 tagállam által aláírt, a szerződéses kötelezettségre alkalmazandó jogról szóló, 1980. június 19-i Római Egyezmény [4] a tagállamok többségében 1990. április 1-jén hatályba lépett;(8) mivel az egyezmény 3. cikke általános szabályként rendelkezik a felek szabad jogválasztásáról; mivel választás hiányában a szerződésre a 6. cikk (2) bekezdése szerint annak az országnak a joga vonatkozik, amelyben a munkavállaló a szerződés szerint a munkát szokásosan végzi, még ha ideiglenesen másik országban foglalkoztatják is, vagy ha a munkavállaló egyik országban sem végzi szokásosan munkáját, annak az országnak a jogát kell alkalmazni, amelyben az őt foglalkoztató telephely található, kivéve, ha a körülményekből összességében az tűnik ki, hogy a szerződés sokkal közelebbi kapcsolatban van egy másik országgal, amely esetben a szerződésre annak az országnak a joga vonatkozik;(9) mivel a fent említett egyezmény 6. cikkének (1) bekezdése szerint a felek jogválasztása nem foszthatja meg a munkavállalót az említett cikk (2) bekezdése szerint a választás hiányában alkalmazandó jog kötelező szabályai nyújtotta védelemtől;(10) mivel a fent említett egyezmény 7. cikke megállapítja, hogy meghatározott feltételektől függően, az alkalmazandónak nyilvánított joggal egyidejűleg egy másik ország kötelező jogszabályai is hatályosak lehetnek, különösen annak az országnak a joga, amelynek a területén a munkavállaló ideiglenes kiküldetésben tartózkodik;(11) mivel a közösségi jognak az egyezmény 20. cikkében megállapított elsőbbsége elvével összhangban az egyezmény nem érinti azoknak a rendelkezéseknek az alkalmazását, amelyek egy adott üggyel kapcsolatban meghatározzák a szerződéses kötelezettségekre vonatkozó jogválasztási szabályokat és amelyeket az Európai Közösségek intézményei által alkotott vagy később megalkotandó jogi aktusok vagy az ilyen jogi aktusok végrehajtása kapcsán harmonizált nemzeti jogszabályok tartalmaznak;(12) mivel a közösségi jog nem zárja ki, hogy a tagállamok saját jogszabályaikat vagy a szociális partnerek közötti kollektív szerződéseket alkalmazzák azokra a személyekre, akiket, ha csak ideiglenesen is, a területükön foglalkoztatnak, jóllehet munkáltatójuk egy másik tagállamban telepedett le; mivel a közösségi jog nem tiltja meg a tagállamoknak, hogy megfelelő eszközökkel garantálják e szabályok betartását;(13) mivel a tagállamok jogszabályait össze kell hangolni, hogy meghatározzák a minimális védelmet nyújtó kötelező szabályok magját, amelyet a befogadó ország munkáltatóinak, akik munkavállalókat ideiglenes munkavégzés céljából egy olyan tagállam területére küldenek ki, ahol a szolgáltatásokat nyújtják, be kell tartaniuk;(14) mivel az egyértelműen meghatározott védelmi szabályok "kemény magját" a szolgáltatás nyújtójának be kell tartania, a munkavállaló kiküldetésének időtartamától függetlenül;(15) mivel meg kell határozni, hogy áruk összeszerelésének, illetve beszerelésének egyes pontosan meghatározott eseteiben a minimális bérszintre és a minimális éves szabadságra vonatkozó rendelkezések nem alkalmazhatók;(16) mivel a minimális bérszint és a minimális éves szabadság hosszára vonatkozó rendelkezések alkalmazásában szü kség van némi rugalmasságra; mivel amikor a kiküldetés hossza nem haladja meg az egy hónapot, a tagállamok meghatározott feltételekkel eltérhetnek a minimális bérszintre vonatkozó rendelkezésektől vagy kollektív megállapodással rendelkezhetnek az eltérés lehetőségéről; mivel amennyiben az elvégzendő munka mennyisége nem jelentős, a tagállamok eltérhetnek a minimális bérszintre és a minimális éves szabadságra vonatkozó rendelkezésektől;(17) mivel a befogadó országban hatályos minimális védelemre vonatkozó kötelező szabályok nem akadályozhatják a munkaviszonyra vonatkozó, a munkavállalókra kedvezőbb szabályok alkalmazását;(18) mivel fenn kell tartani azt az elvet, miszerint a Közösségen kívül letelepedett vállalkozások nem részesülhetnek kedvezőbb bánásmódban, mint a valamely tagállam területén letelepedett vállalkozások;(19) mivel a közösségi jogszabályok más rendelkezéseinek sérelme nélkül, ez az irányelv nem jár együtt azzal a kötelezettséggel, hogy jogilag elismerjék a munkaerő-kölcsönzést folytató vállalkozások létezését, sem nem érinti azoknak a jogszabályoknak a tagállamok általi alkalmazását, amely jogszabályok a munkavállalók rendelkezésre bocsátására és azokra a munkaerő-kölcsönzést folytató vállalkozásokra vonatkoznak, amelyek nem az adott tagállam területén telepedtek le, de a szolgáltatások nyújtásának keretén belül ott működnek;(20) mivel ez az irányelv nem érinti sem a Közösség által harmadik országgal kötött megállapodásokat, sem a harmadik országbeli szolgáltatóknak a tagállamok területére való belépésére vonatkozó tagállami jogszabályokat; mivel ez az irányelv nem érinti továbbá a harmadik országbeli munkavállalóknak a belépésére, tartózkodására és foglalkoztatására vonatkozó nemzeti jogszabályokat;(21) mivel a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14-i 1408/71/EGK tanácsi rendelet [5] meghatározza a szociális biztonsági ellátásokra és járulékokra alkalmazandó rendelkezéseket;(22) mivel ez az irányelv nem érinti a szakmai érdekek védelmét szolgáló kollektív fellépésre vonatkozó tagállami jogszabályokat;(23) mivel az illetékes szerveknek a különböző tagállamokban együtt kell működniük egymással ennek az irányelvnek a végrehajtásában; mivel a tagállamoknak megfelelő jogorvoslatról kell gondoskodniuk arra az esetre, ha nem felelnének meg ennek az irányelvnek;(24) mivel szükség van ezen irányelv megfelelő alkalmazásának biztosítására, és ennek érdekében intézkedéseket kell tenni a Bizottság és a tagállamok közötti szoros együttműködés érdekében;(25) mivel legkésőbb öt évvel ennek az irányelvnek az elfogadása után a Bizottságnak felül kell vizsgálnia az irányelv végrehajtására vonatkozó részletes szabályokat, hogy adott esetben javaslatot tehessen a szükséges módosításokra,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkHatály(1) Ezt az irányelvet arra, a tagállamban letelepedett vállalkozásra kell alkalmazni, amely a szolgáltatások transznacionális nyújtása keretében munkavállalókat küld egy másik tagállam területére a (3) bekezdéssel összhangban.(2) Ez az irányelv nem vonatkozik a kereskedelmi hajózási vállalkozásokra a tengerjáró személyzet tekintetében.(3) Ezt az irányelvet akkor kell alkalmazni, ha az (1) bekezdésben említett vállalkozás az alábbi transznacionális intézkedések valamelyikét megteszi:a) munkavállalókat küld ki egy tagállam területére saját nevében és saját irányítása alatt, a kiküldő vállalkozás és a szolgáltatásnak az adott tagállamban működő címzettje között létrejött szerződés alapján, feltéve hogy a kiküldő vállalkozás és a munkavállaló a kiküldetés idején munkaviszonyban áll egymással; vagyb) munkavállalókat küld ki a tagállam területén a csoport tulajdonában lévő telephelyre vagy vállalkozáshoz, feltéve hogy a kiküldő vállalkozás és a munkavállaló a kiküldetés idején munkaviszonyban áll egymással; vagyc) munkaerő-kölcsönzéssel foglalkozó vállalkozásként vagy munkaerőt rendelkezésre bocsátó vállalkozásként munkavállalót küld ki egy tagállam területén letelepedett vagy ott működő vállalkozáshoz, feltéve hogy a munkaerő-kölcsönzéssel foglalkozó vállalkozás vagy a munkaerőt rendelkezésre bocsátó vállalkozás és a munkavállaló a kiküldetés idején munkaviszonyban áll egymással.(4) A nem tagállamban letelepedett vállalkozások nem részesülhetnek kedvezőbb elbánásban, mint a tagállamban letelepedett vállalkozások.2. cikkFogalommeghatározások(1) Ennek az irányelvnek az alkalmazásában "kiküldetésben lévő munkavállaló" az a munkavállaló, aki munkáját korlátozott ideig egy, a szokásos munkavégzése szerinti tagállamon kívüli tagállam területén végzi.(2) Ennek az irányelvnek az alkalmazásában munkavállaló az, aki annak a tagállamnak a jogszabályai szerint, amelynek a területén kiküldetésben tartózkodik, munkavállalónak minősül.3. cikkA munkaviszonyra vonatkozó szabályok(1) A tagállamok biztosítják, hogy bármelyik állam jogát is kell alkalmazni a munkaviszonyra, az 1. cikk (1) bekezdésében említett vállalkozások biztosítják a területükön kiküldetésben lévő munkavállalóknak az alábbi kérdésekkel kapcsolatos, munkaviszonyra vonatkozó szabályokat, amelyeket a munkavégzés helye szerinti tagállamban:- törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezés, illetve- olyan kollektív megállapodás vagy választott bírósági határozat állapít meg, amelyet a (8) bekezdés értelmében általánosan alkalmazandónak nyilvánítottak, amennyiben azok a mellékletben említett tevékenységekre vonatkoznak:a) maximális munkaidő és minimális pihenőidő;b) minimális éves szabadság;c) minimális bérszint, beleértve a túlóradíjakat; ez a pont nem vonatkozik a kiegészítő foglalkozási nyugdíjrendszerekre;d) munkavállalók rendelkezésre bocsátásának feltételei, különösen a munkaerő-kölcsönzéssel foglalkozó vállalkozások esetében;e) munkahelyi egészség, biztonság és higiénia;f) védintézkedések a várandós vagy gyermekágyas nők, gyermekek és fiatalok munkaviszonyára vonatkozó szabályokat illetően;g) férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód és más megkülönböztetést tiltó rendelkezések.Ennek az irányelvnek az alkalmazásában az 1. cikk c) pontjában említett minimális bérszint fogalmát annak a tagállamnak a nemzeti jogszabályai, illetve gyakorlata határozzák meg, amelynek a területén a munkavállaló kiküldetésben tartózkodik.(2) Áruk első összeszerelése, illetve első beszerelése esetén, ahol ez az áruszolgáltatási szerződés szerves része és az átadott áru használatbavételéhez szükséges, és a munkát a szolgáltató vállalkozás szakképzett munkavállalói, illetve szakemberei végzik, az (1) bekezdés b) és c) pontjának első albekezdése nem alkalmazható, ha a kiküldetés ideje nem haladja meg a nyolc napot.Ez a rendelkezés nem vonatkozik a mellékletben felsorolt építési munkák területén folytatott tevékenységekre.(3) A tagállamok, a szociális partnerekkel folytatott konzultációt követően hagyományaiknak és gyakorlatuknak megfelelően elhatározhatják, hogy nem alkalmazzák az (1) bekezdés c) pontjának első albekezdését az 1. cikk (3) bekezdésének a) és b) pontjában említett esetekben, amikor a kiküldetés tartama az egy hónapot nem haladja meg.(4) A tagállamok a nemzeti jogszabályokkal és/vagy gyakorlattal összhangban úgy rendelkezhetnek, hogy el lehet térni az (1) bekezdés c) pontjának első albekezdésétől, az 1. cikk (3) bekezdésének a) és b) pontjában említett esetekben, továbbá a tagállam döntésétől e cikk (3) bekezdése értelmében, az e cikk (8) bekezdése értelmében létrejött, egy vagy két tevékenységi ágazatot érintő kollektív megállapodással, ha a kiküldetés időtartama nem haladja meg az egy hónapot.(5) A tagállamok rendelkezhetnek arról, hogy mentesítést adhatnak az (1) bekezdés b) és c) pontjának első albekezdése alól az 1. cikk (3) bekezdésének a) és b) pontjában említett esetekben azon az alapon, hogy az elvégzendő munka mennyisége nem jelentős.Azok a tagállamok, amelyek élnek az első bekezdésben említett lehetőséggel, meghatározzák azokat a szempontokat, amelyeknek a teljesítendő munka meg kell, hogy feleljen ahhoz, hogy "nem jelentősnek" lehessen tekinteni.(6) A kiküldetés időtartamának kiszámítása a kiküldetés kezdetétől számított egy éves referencia-időszak alapján történik.Az ilyen számításokhoz figyelembe veszik azokat a megelőző időszakokat, amelyekben az állást kiküldött munkavállalóval töltötték be.(7) Az (1)–(6) bekezdés nem akadályozza a munkaviszonyra vonatkozó, a munkavállalók számára kedvezőbb szabályok alkalmazását.A kiküldetéshez tartozó juttatásokat a minimálbér részének tekintik, kivéve, ha azokat a kiküldetés kapcsán ténylegesen felmerült költségek, mint például utazás, lakás és ellátás megtérítésére fizetik ki.(8) "Általánosan alkalmazandónak nyilvánított kollektív megállapodás vagy választott bírósági határozat" az a kollektív megállapodás vagy választott bírósági határozat, amelyet a területi hatálya alá tartozó valamennyi vállalkozásnak be kell tartania az érintett szakmában vagy iparágban.A kollektív megállapodásokat vagy választott bírósági határozatokat az első albekezdés értelmében általánosan alkalmazandónak nyilvánító rendszer hiányában a tagállamok, ha úgy döntenek, a következőket veszik alapul:- kollektív megállapodások vagy választott bírósági határozatok, amelyeket ezek területi hatálya alá és az érintett szakmába vagy iparágba tartozó hasonló vállalkozásokra alkalmaznak, illetve- kollektív megállapodások, amelyeket a szociális partnerek legreprezentatívabb szervezetei nemzeti szinten kötöttek, és amelyeket az egész ország területén alkalmaznak;feltéve hogy az 1. cikkben említett vállalkozásokra való alkalmazásuk biztosítja az e cikk (1) bekezdésének első albekezdésében felsorolt ügyek tekintetében az említett vállalkozások közötti, valamint az ebben az albekezdésben említett más, hasonló helyzetben lévő vállalkozások közötti egyenlő bánásmódot.A bánásmód akkor tekintendő egyenlőnek e cikk értelmében, ahol a hasonló helyzetben lévő hazai vállalkozásokra:- a kérdéses helyen vagy az érintett ágazatban ugyanazok a kötelezettségek vonatkoznak, mint a kiküldő vállalkozásokra az (1) bekezdés első albekezdésében felsorolt ügyek tekintetében, és- amelyeknek ugyanolyan következményekkel kell teljesíteniük e kötelezettségeket.(9) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy az 1. cikk (1) bekezdésében említett vállalkozásoknak garantálniuk kell az 1. cikk (3) bekezdésének c) pontjában említett munkavállalók számára azokat a feltételeket, amelyek a munkavégzés helye szerinti tagállamban az ideiglenes munkavállalókra vonatkoznak.(10) Ez az irányelv nem zárja ki, hogy a tagállamok a Szerződésnek megfelelően, a hazai vállalkozásokra és más államok vállalkozásaira az egyenlő bánásmód alapján alkalmazzák:- a munkaviszonyra vonatkozó szabályokat az (1) bekezdés első albekezdésében említetteken kívüli ügyek tekintetében, amennyiben a közrendre vonatkozó rendelkezésekről van szó,- a (8) bekezdés szerinti kollektív megállapodásokban vagy választott bírósági határozatokban megállapított és a mellékletben említetteken kívüli tevékenységekkel kapcsolatos, munkaviszonyra vonatkozó szabályokat.4. cikkTájékoztatási együttműködés(1) Ennek az irányelvnek a végrehajtása céljából a tagállamok a nemzeti jogszabályoknak, illetve gyakorlatnak megfelelően kijelölnek egy vagy több kapcsolattartó hivatalt vagy egy vagy több illetékes nemzeti szervet.(2) A tagállamok rendelkeznek a hatóságok közötti együttműködésről, amelyek a nemzeti jogszabályok értelmében felelősek a 3. cikkben említett, munkaviszonyra vonatkozó szabályok ellenőrzéséért. Az ilyen együttműködés különösen e hatóságoknak a munkavállalók nemzetközi rendelkezésre bocsátására vonatkozó tájékoztatás iránti indokolt kérelmének megválaszolásában áll, beleértve a nyilvánvaló visszaélésekre vagy a jogellenes transznacionális tevékenységek esetleges eseteire vonatkozó tájékoztatást.A Bizottság és az első albekezdésben említett hatóságok szorosan együttműködnek azoknak a nehézségeknek a vizsgálatában, amelyek a 3. cikk (10) bekezdésének alkalmazása során esetlegesen felmerülnek.Kölcsönös közigazgatási segítségnyújtásra díjmentesen kerül sor.(3) Minden tagállam megteszi a szükséges intézkedéseket, hogy a 3. cikkben említett, munkaviszonyra vonatkozó szabályokkal és feltételekkel kapcsolatos információt általánosan elérhetővé tegye.(4) Minden tagállam értesíti a többi tagállamot és a Bizottságot az (1) bekezdésben említett kapcsolattartó hivatalról, illetve illetékes szervekről.5. cikkIntézkedésekA tagállamok megteszik a megfelelő intézkedéseket ezen irányelv be nem tartása esetére.A tagállamok különösen azt biztosítják, hogy megfelelő eljárások álljanak a munkavállalók, illetve képviselőik rendelkezésére az irányelv szerinti kötelezettségek érvényesítésére.6. cikkJoghatóságA 3. cikkben biztosított, munkaviszonyra vonatkozó szabályok érvényesítésére bírósági eljárás kezdeményezhető abban a tagállamban, amelynek a területén a munkavállaló kiküldetésben tartózkodik, anélkül, hogy ez érintené adott esetben a joghatóságról szóló meglévő nemzetközi egyezmények alapján fennálló jogát, hogy egy másik államban indítson pert.7. cikkVégrehajtásA tagállamok elfogadják azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1999. december 16-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.8. cikkBizottsági felülvizsgálatLegkésőbb 2001. december 16-ig a Bizottság áttekinti ennek az irányelvnek a működését azzal a céllal, hogy szükség esetén javaslatot tegyen a Tanácsnak a szükséges módosításokra.9. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1996. december 16-án.az Európai Parlament részérőlaz elnökK. Hänscha Tanács részérőlaz elnökI. Yates[1] HL C 225., 1991.8.30., 6. o. és HL C 187., 1993.7.9., 5. o.[2] HL C 49., 1992.2.24., 41. o.[3] Az Európai Parlament 1993. február 10-i véleménye (HL C 72., 1993.3.15., 78. o.), 1996. június 3-i tanácsi közös álláspont (HL C 220., 1996.7.29., 1. o.) és az Európai Parlament 1996. szeptember 18-i határozata (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé). 1996. szeptember 24-i tanácsi határozat[4] HL L 266., 1980.10.9., 1. o.[5] HL L 149., 1971.7.5., 2. o.; Különkiadás 1971 (II), 416. o. A legutóbb a 3096/95/EK rendelettel (HL L 335., 1995.12.30., 10. o.) módosított rendelet.--------------------------------------------------MELLÉKLETA 3. cikk (1) bekezdése második francia bekezdésében említett tevékenységekbe beletartozik minden, az épületek építésére, javítására, fenntartására, átalakítására vagy elbontására vonatkozó építőmunka, és különösen a következő munkák:1. földkiemelés2. földmunkák3. tényleges építőmunka4. előre gyártott elemek összeszerelése és szétszerelése5. felszerelés vagy berendezés6. átalakítások7. felújítás8. javítás9. szétszerelés10. elbontás11. karbantartás12. fenntartás, festési és tisztítási munkák13. fejlesztések.--------------------------------------------------


title: A Tanács 96/35/EK irányelve (1996. június 3.) a veszélyes áruk közúti, vasúti vagy belvízi szállításánál alkalmazandó biztonsági tanácsadók kinevezéséről és szakmai képesítéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31996L0035

Hivatalos Lap L 145 , 19/06/1996 o. 0010 - 0015

		A Tanács 96/35/EK irányelve(1996. június 3.)a veszélyes áruk közúti, vasúti vagy belvízi szállításánál alkalmazandó biztonsági tanácsadók kinevezéséről és szakmai képesítésérőlAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 75. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság állásfoglalására [2],a Szerződés 189c. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően [3],mivel az évek folyamán a belföldi és a nemzetközi forgalomban szállított veszélyes áruk mennyisége jelentős mértékben nőtt, ami növelte a baleseti kockázatot;mivel a veszélyes áruk szállításakor bekövetkező balesetek egy részét az ilyen anyagok szállításában rejlő veszélyek nem megfelelő ismerete okozza;mivel az egységes szállítási piac megteremtésével összefüggésben szükséges az ilyen anyagok szállításában rejlő veszélyek eredményesebb megelőzése érdekében intézkedéseket hozni;mivel a munkavállalók munkahelyi biztonságát és egészségük javítását elősegítő intézkedések bevezetéséről [4] szóló, 1989. június 12-i 89/391/EGK tanácsi irányelv a veszélyes áruk szállításakor felmerülő kockázat csökkentésére nem tartalmaz intézkedéseket;mivel a veszélyes áruk szállításával vagy az ahhoz kapcsolódó be- és kirakodással foglalkozó vállalkozásoktól meg kell követelni, hogy tartsák be a veszélyes áruk közúti, vasúti vagy belvízi szállításában rejlő veszélyek megelőzésére szolgáló szabályokat; mivel ennek érdekében elő kell írni, hogy megfelelő szakmai képzettséggel rendelkező veszélyesáru-szállítási biztonsági tanácsadót nevezzenek ki;mivel a biztonsági tanácsadók szakmai képzésének célja, hogy ismerjék az ilyen szállításokra vonatkozó alapvető törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket;mivel a tagállamoknak meg kell határozniuk a szakmai képzés közös minimumkövetelményeit, amelyeknek vizsgán kell megfelelni;mivel a tagállamoknak közösségi típusú bizonyítványt kell kiállítaniuk a tanácsadók szakmai képzettségéről, hogy az ilyen bizonyítványok birtokosai a Közösség egész területén gyakorolhassák tevékenységüket;mivel a biztonsági tanácsadók szakmai képzettsége elő fogja segíteni a felhasználók érdekében nyújtott szolgáltatás színvonalának javulását; mivel az ilyen szakmai képzettség minimálisra fogja csökkenteni azoknak a baleseteknek a valószínűségét, amelyek a környezet visszafordíthatatlan károsodását vagy a veszélyes árukkal érintkezésbe kerülő más emberek súlyos sérülését okozhatják,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkAz irányelv céljaA tagállamok az ezen irányelv által rögzített követelményeknek megfelelően meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy minden vállalkozás, amely közúton, vasúton vagy belvízen veszélyes árut szállít vagy ahhoz kapcsolódó be- és kirakodást végez, legkésőbb 1999. december 31-ig egy vagy több veszélyesáru-szállítási biztonsági tanácsadót nevezzen ki, aki segíteni hivatott annak megelőzését, hogy e tevékenységek veszélyeztessék az embereket, az anyagi javakat vagy a környezetet.2. cikkMeghatározásokEnnek az irányelvnek az értelmében:a) "vállalkozás" minden természetes vagy jogi személy - akár folytat jövedelemszerző tevékenységet, akár nem -, jogi személyiség nélküli társaság vagy személyek társulása - akár folytat jövedelemszerző tevékenységet, akár nem -, valamint hivatalos szervezet - függetlenül attól, hogy rendelkezik-e jogi személyiséggel, vagy hogy jogi személyiséggel rendelkező hatóságnak alárendelt-e -, amely veszélyes árut szállít, fuvaroz, be- vagy kirak;b) "veszélyesáru-szállítási biztonsági tanácsadó", (a továbbiakban: tanácsadó) a vállalkozás vezetője által kinevezett személy, aki a 4. cikkben meghatározott feladatot és munkakört ellátja, és az 5. cikkben előírt oktatási bizonyítvánnyal rendelkezik;c) "veszélyes áruk" a veszélyes áruk közúti szállítására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről [5] szóló, 1994. november 21-i 94/55/EK tanácsi irányelv A. mellékletében meghatározott áruk;d) "tevékenység" a veszélyes anyagok közúti, vasúti vagy belvízi szállítása, a más tagállamok belvízi útjaival összeköttetésben nem lévő nemzeti belvízi utakon végzett szállítás kivételével, és az ezekhez kapcsolódó be- és kirakodás.3. cikkMentességekA tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a következő vállalkozások nem tartoznak ennek az irányelvnek a hatálya alá:a) amelyek tevékenysége olyan veszélyes árukra terjed ki, amelyeket a fegyveres erők tulajdonában lévő vagy felelősségi körébe tartozó járművekkel szállítanak,b) amelyek tevékenysége olyan mennyiségekre terjed ki, amelyek szállítási egységenként nem haladják meg a 94/55/EK irányelv B. mellékletének 10010 és 10011 szélzetszámában feltüntetett értékeket, vagyc) amelyek fő vagy kiegészítő tevékenységi körébe nem tartozik a veszélyesáru-szállítás, illetve az ezzel kapcsolatos be- és kirakodás, de esetenként olyan veszélyes áruk belföldi szállítását vagy az ahhoz kapcsolódó be- és kirakodást végzik, amelyek csak kisebb veszélyt vagy szennyezési kockázatot jelentenek.4. cikkA tanácsadó feladata és kinevezése(1) A tanácsadó fő feladata az, hogy a vállalkozás vezetőjének felelőssége mellett minden lehetséges módon és cselekedettel elősegítse, hogy a vállalkozás a tevékenységét a hatályos szabályoknak megfelelően és a lehető legbiztonságosabb módon végezze. A tanácsadó látja el a vállalkozás tevékenységére vonatkozóan az I. számú mellékletben felsorolt feladatokat.(2) A tanácsadó lehet a vállalkozás vezetője is, a vállalkozásban más feladatkört is ellátó személy vagy a vállalkozás közvetlen alkalmazásában nem álló személy, amennyiben alkalmas a tanácsadó feladatainak ellátására.(3) Az egyes tagállamok illetékes hatósága vagy a tagállam által e célra kijelölt szervezet kérésére minden érintett vállalkozásnak közölnie kell, hogy ki a tanácsadója.5. cikkOktatási bizonyítvány(1) A tanácsadónak az érintett közlekedési alágazat(ok)ra vonatkozóan közösségi típusú oktatási bizonyítvánnyal (a továbbiakban: bizonyítvány) kell rendelkeznie. A bizonyítványt az egyes tagállamok illetékes hatósága vagy a tagállam által e célra kijelölt szervezet adja ki.(2) A bizonyítvány megszerzéséhez a jelöltnek képzésben kell részt vennie, és a tagállam illetékes hatósága által jóváhagyott vizsgát kell tennie.(3) A képzés fő célja, hogy a jelölt megfelelő tudást szerezzen a veszélyes áruk szállításában rejlő veszélyekről, az adott közlekedési alágazatra vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezésekről, valamint az I. számú melléklet szerinti feladatokról.(4) A vizsgának legalább a II. számú mellékletben felsorolt témákra kell kiterjednie.(5) A bizonyítványt a III. számú melléklet szerinti formában kell kiállítani.(6) A bizonyítványt minden tagállam köteles elismerni.6. cikkA bizonyítvány érvényességeA bizonyítvány öt évig érvényes. A bizonyítvány érvényességi idejét alkalmanként öt évvel automatikusan meg kell hosszabbítani, ha birtokosa a bizonyítvány érvényességének lejárta előtti egy évben olyan továbbképző tanfolyamon vett részt vagy olyan vizsgát tett, amelyet az illetékes hatóság jóváhagyott.7. cikkA balesetek jelentéseHa egy szállítás, illetve az áruk be- vagy kirakodása közben bekövetkezett baleset személyek, anyagi javak vagy a környezet sérelmével jár, vagy bennük kárt okoz, az érintett vállalkozás tanácsadójának a lényeges információk összegyűjtése után baleseti jelentést kell készítenie a vállalkozás vezetősége vagy adott esetben a helyi hatóság részére.Ez a jelentés azonban nem helyettesíti a vállalkozás vezetőségének jelentését, amelyet bármilyen más nemzetközi, közösségi vagy belföldi szabályozás alapján követelnek meg a tagállamok.8. cikkAz irányelv kiigazításaEzt az irányelvet az általa szabályozott területen bekövetkező tudományos és műszaki fejlődéshez kell igazítani a 9. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően.9. cikk(1) A Bizottságot a 94/55/EK irányelv 9. cikke által létrehozott, a veszélyes áruk szállításával foglalkozó bizottság (a továbbiakban: bizottság) segíti, amely a tagállamok képviselőiből áll, és elnöke a Bizottság képviselője.(2) A Bizottság képviselője terjeszti elő a meghozandó intézkedések tervezetét. A bizottság állást foglal a tervezetről a Bizottság képviselője által, az ügy sürgősségének függvényében meghatározott határidőn belül. Az állásfoglalást olyan szótöbbséggel kell meghozni, mint amilyent a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdése az olyan határozatok esetében ír elő, amelyeket a Tanács köteles a Bizottság javaslatára meghozni. A bizottságban a tagállamok képviselőinek szavazatát az említett cikkben előírt módon kell súlyozni. Az elnöknek nincs szavazata.(3) a) A Bizottság meghozza a tervezett intézkedéseket, ha összhangban vannak a bizottság állásfoglalásával.b) Ha a tervezett intézkedések nincsenek összhangban a bizottság állásfoglalásával, vagy ha a bizottság nem foglalt állást, a Bizottság késedelem nélkül javaslatot nyújt be a Tanácshoz a meghozandó intézkedésekről. A Tanács minősített többséggel dönt.Ha a Tanács a javaslat beküldésétől számított három hónapon belül nem dönt, a Bizottság meghozza a javasolt intézkedéseket.10. cikkEz az irányelv nem érinti a munkavállalók munkahelyi biztonságáról és egészségvédelméről szóló 89/391/EGK irányelv és a végrehajtására kiadott külön irányelvek rendelkezéseit.11. cikk(1) A tagállamok legkésőbb 1999. december 31-ig hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek ezen irányelv végrehajtásához szükségesek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal belső joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadtak el.12. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxemburgban, 1996. június 3-án.a Tanács részérőlaz elnökT. Treu[1] HL C 185., 1991.7.17., 5. o. és HL C 233., 1992.9.11., 5. o.[2] Az 1991. november 27-én kiadott állásfoglalás (HL C 40., 1992.2.17., 46. o.).[3] Az Európai Parlament 1992. május 15-i állásfoglalása (HL C 150., 1992.6.15., 332. o.), a Tanács 1995. október 6-i közös álláspontja (HL C 297., 1995.11.10., 13. o.) és az Európai Parlament 1996. január 17-i határozata (HL C 32., 1996.2.5., 49. o.).[4] HL L 183., 1989.6.29., 1. o.[5] HL L 319., 1994.12.12., 7. o.--------------------------------------------------I. MELLÉKLETA TANÁCSADÓNAK A 4. CIKK (1) BEKEZDÉSÉBEN EMLÍTETT FELADATAIA tanácsadó feladatai elsősorban a következők:- annak figyelemmel kísérése, hogy betartják-e a veszélyes áruk szállítását szabályozó előírásokat,- tanácsadás a vállalkozás számára a veszélyes áruk szállítását illetően,- éves jelentés készítése a vállalkozás vezetősége, vagy adott esetben a helyi hatóság számára a vállalkozás veszélyes áruk szállításával kapcsolatos tevékenységéről. Az éves jelentéseket öt évig meg kell őrizni, és a hatóság kérésére be kell mutatni.A tanácsadónak ezen kívül szintén kötelessége figyelemmel kísérni a vállalkozás érintett tevékenységére vonatkozó következő gyakorlatokat és eljárásokat:- a szállítandó veszélyes áruk azonosítására vonatkozó szabályok betartása,- a vállalkozás azon gyakorlata, hogy figyelembe veszi-e a szállítójárművek vásárlásánál a szállítandó veszélyes áruval kapcsolatos különleges követelményeket,- a veszélyes áruk szállítására, be- és kirakodására használt felszerelések ellenőrzésére szolgáló eljárások,- a vállalkozás alkalmazottai megfelelő képzésben részesültek-e, és e képzés ténye szerepel-e a személyi anyagukban- a szállítás vagy a be- és kirakodás biztonságát veszélyeztető baleset vagy rendkívüli esemény esetén megfelelő veszélyelhárítási eljárások alkalmazása,- a szállítás vagy a be- és kirakodás alatt bekövetkezett balesetek, rendkívüli események vagy észlelt súlyos szabálytalanságok okának felderítése, és amennyiben szükséges, jelentés készítése,- a balesetek, rendkívüli események vagy súlyos szabálytalanságok ismétlődésének megakadályozását célzó megfelelő eljárások alkalmazása,- az alvállalkozók vagy harmadik felek kiválasztásakor és igénybevételekor a veszélyes áruk szállításával kapcsolatos jogi előírások és különleges követelmények figyelembevétele,- annak ellenőrzése, hogy a veszélyes áruk szállításában, be- és kirakodásában részt vevő alkalmazottak kapnak-e részletes technológiai utasítást és oktatást,- a veszélyes áruk szállításához, be- és kirakodásához kapcsolódó veszélyek tudatosítását szolgáló intézkedések meghozatala,- olyan ellenőrzési eljárások alkalmazása, melyek azt hivatottak biztosítani, hogy a kötelező okmányok és biztonsági felszerelések a járműveken legyenek, és ezek az okmányok és biztonsági felszerelések a szabályoknak megfelelőek legyenek,- olyan ellenőrzési eljárások alkalmazása, amelyek a be- és kirakodással kapcsolatos szabályok betartását biztosítják.--------------------------------------------------II. MELLÉKLETAZ 5. CIKK (4) BEKEZDÉSÉBEN EMLÍTETT TÉMAKÖRÖKA bizonyítvány megszerzéséhez legalább a következők ismerete szükséges:I. Általános megelőzési és biztonsági intézkedések:- a veszélyes árukkal kapcsolatos balesetek lehetséges következményeinek ismerete,- a balesetek fő okainak ismerete;II. A nemzeti jog, a közösségi szabályok, a nemzetközi megállapodások és egyezmények előírásai az igénybe vett közlekedési alágazatra vonatkozóan, különös tekintettel a következőkre:1. a veszélyes áruk besorolása:- az oldatok és keverékek besorolása,- az anyagmegnevezés felépítése,- a veszélyesáru-osztályok és az osztályozás elvei,- a szállított veszélyes anyagok és tárgyak jellemzői,- fizikai, kémiai és toxikológiai (mérgezési) tulajdonságai;2. általános csomagolási követelmények, beleértve a tartályjárművekre, tankkonténerekre stb. vonatkozó követelményeket:- a csomagolóeszközök fajtái, kódolásuk és jelölésük,- a csomagolóeszközökre vonatkozó követelmények és a csomagolóeszközök vizsgálatára vonatkozó előírások,- a csomagolóeszköz állapota és az időszakos vizsgálatok;3. a veszély jelölése és a veszélyességi bárcák:- a veszélyességi bárcák mintája,- a veszélyességi bárcák elhelyezése és eltávolítása,- a táblák és a bárcák elhelyezése;4. a fuvarokmányban lévő hivatkozások:- a fuvarokmányban lévő információ,- a feladó (megfelelőségi) nyilatkozata;5. a szállítás lebonyolítása és a feladási korlátozások- teljes rakomány,- ömlesztett rakomány,- ömlesztett szállítás nagykonténerben,- konténerben való szállítás,- rögzített és leszerelhető tartányban való szállítás;6. utasok szállítása;7. együtt rakási tilalmak és óvintézkedések;8. az anyagok elkülönítése;9. a szállított mennyiség korlátozása és a mentesített mennyiségek;10. árukezelés és elhelyezés:- be- és kirakodás (töltési fok),- átmeneti tárolás és elkülönítés;11. berakodás előtti és kirakodás utáni tisztítás, illetve gáztalanítás;12. a személyzet szakképzése;13. a jármű okmányai:- a fuvarokmány,- írásbeli utasítások,- a jármű-jóváhagyási igazolás,- a járművezető oktatási bizonyítványa,- a belvízi szállításra vonatkozó képzés tanúsítványa,- az eltérésekről szóló megállapodások okmányai,- egyéb okmányok;14. biztonsági utasítások: az utasítások végrehajtása és a járművezető egyéni védőfelszerelései;15. a járművek felügyelete: várakozás;16. forgalmi és navigációs szabályok és korlátozások;17. szennyező anyagok működés közbeni és véletlen kibocsátása;18. a szállítóeszközökre vonatkozó követelmények.--------------------------------------------------III. MELLÉKLETAZ 5. CIKK (5) BEKEZDÉSÉBEN EMLÍTETT BIZONYÍTVÁNY FORMÁJA+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: A Bizottság 2008/78/EK irányelve ( 2008. július 25.) a 98/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv I. mellékletének a propikonazol hatóanyagként való felvétele céljából történő módosításáról (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               26.7.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 198/44

      A BIZOTTSÁG 2008/78/EK IRÁNYELVE

   (2008. július 25.)
   a 98/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv I. mellékletének a propikonazol hatóanyagként való felvétele céljából történő módosításáról
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel a biocid termékek forgalomba hozataláról szóló, 1998. február 16-i 98/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 16. cikke (2) bekezdésének második albekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A biocid termékek forgalomba hozataláról szóló 98/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 16. cikkének (2) bekezdésében említett tízéves munkaprogram második szakaszáról szóló, 2007. december 4-i 1451/2007/EK bizottsági rendelet (2) megállapítja azon hatóanyagok jegyzékét, amelyeket a 98/8/EK irányelv I., IA., illetőleg IB. mellékletébe való felvétel lehetősége szempontjából meg kell vizsgálni. E jegyzékben szerepel a propikonazol.

               (2)

               Az 1451/2007/EK rendelet értelmében a propikonazolt a 98/8/EK irányelv 11. cikkének (2) bekezdésével összhangban értékelték a 98/8/EK irányelv V. mellékletében meghatározott 8. terméktípusban – faanyagvédő szerben – való használat vonatkozásában.

               (3)

               Finnország előadó tagállami minőségben az 1451/2007/EK rendelet 14. cikke (4) és (6) bekezdésének megfelelően 2006. április 5-én benyújtotta a Bizottságnak az illetékes hatóság jelentését, valamint egy kapcsolódó ajánlást.

               (4)

               Az illetékes hatóság jelentését a tagállamok és a Bizottság felülvizsgálták. Az 1451/2007/EK rendelet 15. cikkének (4) bekezdésével összhangban a vizsgálat eredményeit a Biocid Termékek Állandó Bizottsága 2007. november 29-én értékelő jelentésben foglalta össze.

               (5)

               A propikonazolra vonatkozó felülvizsgálat során nem merült fel olyan megoldatlan kérdés vagy aggály, amelyet az egészségügyi és környezeti kockázatok tudományos bizottságában kellene tovább vizsgálni.

               (6)

               A vizsgálatokból kitűnik, hogy a faanyagvédő szerként felhasznált, propikonazolt tartalmazó biocid termékek várhatóan megfelelnek a 98/8/EK irányelv 5. cikkében megfogalmazott követelményeknek. Ennek megfelelően a 8. terméktípusra vonatkozóan indokolt a propikonazolt felvenni az I. mellékletbe, és ezzel biztosítani, hogy a faanyagvédő szerként felhasznált, propikonazolt tartalmazó biocid termékekre vonatkozó engedélyeket valamennyi tagállamban a 98/8/EK irányelv 16. cikkének (3) bekezdése alapján lehessen kiadni, módosítani és visszavonni. Mindazonáltal elfogadhatatlan kockázatot azonosítottak a szabadtéri fák helyszíni kezelése, illetve az időjárásnak kitett kezelt fák esetében. E felhasználások engedélyezéséhez adatokat kell szolgáltatni annak bizonyítására, hogy a termékek használata nem jelent elfogadhatatlan kockázatot a környezetre.

               (7)

               Az értékelő jelentés megállapításainak fényében helyénvaló előírni azt, hogy a propikonazolt tartalmazó és faanyagvédő szerként használt termékeket megfelelő egyéni védőeszközökkel kell használni, hogy kockázatcsökkentő intézkedéseket kell hozni a talaj és a víz védelmére, illetve hogy vonatkozó utasításokat kell nyújtani a 98/8/EK rendelet 10. cikke (2) bekezdése i. pontjának d) alpontjával összhangban.

               (8)

               Fontos, hogy ezen irányelv előírásait valamennyi tagállamban egyidejűleg alkalmazzák, mert így biztosítható a propikonazolt tartalmazó biocid termékek egyenlő bánásmódja, és általában véve így segíthető elő a biocid termékek piacának megfelelő működése.

               (9)

               Egy adott anyagnak az I. mellékletbe való felvételét megelőzően indokolt ésszerű időt hagyni arra, hogy a tagállamok és az érdekeltek felkészülhessenek a felvételből fakadó új követelmények teljesítésére; ezzel egyúttal az is biztosítható, hogy a dokumentációt benyújtó kérelmezők teljes mértékben élvezhessék a tízéves adatvédelmi időszakot, amely a 98/8/EK irányelv 12. cikke (1) bekezdése c) pontjának ii. alpontja alapján a felvétel napjával veszi kezdetét.

               (10)

               A felvételt követően indokolt ésszerű időt hagyni arra, hogy a tagállamok végrehajtsák a 98/8/EK irányelv 16. cikkének (3) bekezdésében foglalt rendelkezéseket, és különösen oly módon adhassák meg, módosíthassák és vonhassák vissza a 8. terméktípusba tartozó, propikonazolt tartalmazó biocid termékekre vonatkozó engedélyeket, hogy azok megfeleljenek a 98/8/EK irányelv előírásainak.

               (11)

               A 98/8/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell.

               (12)

               Az ebben az irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a Biocid Termékek Állandó Bizottsága véleményével,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   A 98/8/EK irányelv I. melléklete ezen irányelv mellékletének megfelelően módosul.
   2. cikk
   Átültetés
   (1)   A tagállamok legkésőbb 2009. március 31-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. A tagállamok haladéktalanul továbbítják a Bizottsághoz e rendelkezések szövegét, valamint az említett rendelkezések és ezen irányelv közötti megfelelési táblázatot.
   Ezeket a rendelkezéseket 2010. április 1-jétől alkalmazzák.
   Amikor a tagállamok elfogadják az említett rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által érintett területen fogadnak el.
   3. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   4. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2008. július 25-én.

            a Bizottság részéről

         Stavros DIMAS

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 123., 1998.4.24., 1. o. A legutóbb a 2008/31/EK irányelvvel (HL L 81., 2008.3.20., 57. o.) módosított irányelv.

      (2)  HL L 325., 2007.12.11., 3. o.

      MELLÉKLET
      A 98/8/EK irányelv I. melléklete a következő „8. sz.” bejegyzéssel egészül ki:

                     Sz.

                     Közhasználatú név

                     IUPAC-név
                     Azonosító szám

                     A hatóanyag minimális tisztasága a forgalomba hozott biocid termékben

                     A felvétel napja

                     A 16. cikk (3) bekezdésének való megfelelés határnapja
                     (nem vonatkozik a több hatóanyagot is tartalmazó termékekre, amelyek esetében a 16. cikk (3) bekezdésének való megfelelés határnapja az egyes hatóanyagokra vonatkozó rendelkezésekben meghatározott határnapok közül a legkésőbbi)

                     A felvétel lejárta

                     Terméktípus

                     Különös rendelkezések (1)

                     „8

                     propikonazol

                     1-[[2-(2,4-diklór-fenil)-4-propil-1,3-dioxolán-2-il]metil]-1H-1,2,4-triazol
                     EK-szám: 262-104-4
                     CAS-szám: 60207-90-1

                     930 g/kg

                     2010. április 1.

                     2012. március 31.

                     2020. március 31.

                     8

                     A tagállamok kötelesek gondoskodni arról, hogy az engedélyeket a következő feltételekkel adják ki:
                     A kockázatértékelés során tett megállapítások fényében az ipari és/vagy szakmai felhasználásra engedélyezett termékeket megfelelő egyéni védőeszközökkel kell használni, kivéve, ha a termék engedélyezése iránti kérelemben bizonyítható, hogy az ipari és/vagy szakmai felhasználókat fenyegető kockázatok más módon is elfogadható szintre csökkenthetőek.
                     A talaj és a víz vonatkozásában megállapított kockázatok fényében megfelelő kockázatcsökkentő intézkedéseket kell hozni e környezeti elemek védelmére. Nevezetesen az ipari felhasználásra engedélyezett termékek címkéi és/vagy biztonsági adatlapjai feltüntetik azt, hogy a kezelt faárut a kezelést követően fedett helyen vagy kemény, nem áteresztő helyen kell tárolni a talajba vagy vízbe irányuló közvetlen veszteségek elkerülése és a veszteségek újrahasználatra és ártalmatlanításra való összegyűjtésének lehetővé tétele céljából.
                     Továbbá a termékek nem engedélyezhetőek a kültéri fák helyszíni kezelése céljából vagy az időjárásnak kitett fák esetében, kivéve ha a benyújtott adatok bizonyítják, hogy a termék megfelel az 5. cikk és a VI. melléklet követelményeinek, szükség esetén a megfelelő kockázatcsökkentő intézkedések megtételével.”

         (1)  A VI. mellékletben előírt közös elvek alkalmazásához az értékelő jelentések tartalma és következtetései a Bizottság internetes oldalán olvashatók: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm