title: A Tanács 2008/8/EK irányelve ( 2008. február 12. ) a 2006/112/EK irányelvnek a szolgáltatásnyújtás teljesítési helye tekintetében történő módosításáról

text:
               20.2.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 44/11

      A TANÁCS 2008/8/EK IRÁNYELVE

   (2008. február 12.)
   a 2006/112/EK irányelvnek a szolgáltatásnyújtás teljesítési helye tekintetében történő módosításáról
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 93. cikkére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2),
   mivel:

               (1)

               A belső piac megvalósítása, a globalizáció, a dereguláció és a technológiai változások együttesen rendkívüli mértékben megváltoztatták a szolgáltatások kereskedelmének volumenét és szerkezetét. Egyre több szolgáltatás biztosítható távszolgáltatásként is. Erre válaszul az évek során apránként születtek intézkedések, és számos meghatározott szolgáltatást jelenleg valóban a rendeltetési hely elve szerint adóztatnak meg.

               (2)

               A belső piac megfelelő működése a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelvnek (3) a szolgáltatásnyújtás teljesítési helye tekintetében történő módosítását követeli meg, a Bizottságnak a közös HÉA-rendszer korszerűsítésére és egyszerűsítésére irányuló stratégiájának megfelelően.

               (3)

               Valamennyi szolgáltatásnyújtás esetében az adózás helye elvben az a hely, ahol a tényleges igénybevétel történik. Amennyiben a szolgáltatásnyújtás teljesítési helyére vonatkozó általános szabályt ennek megfelelően megváltoztatnák, mind igazgatási, mind politikai szempontból továbbra is szükséges lenne megállapítani az ezen általános szabály alóli kivételeket.

               (4)

               Az adóalanyoknak nyújtott szolgáltatások esetében a teljesítési helyre vonatkozó általános szabályt a szolgáltatást igénybevevő, nem pedig a szolgáltatást nyújtó letelepedési helye alapján kell megalkotni. A szolgáltatásnyújtás teljesítési helyét meghatározó szabályok alkalmazásában, és az üzleti élet terheinek csökkentése érdekében azokat az adóalanyokat, akik nem adóztatandó tevékenységeket is folytatnak, adóztatandóként kell kezelni valamennyi nekik nyújtott szolgáltatás tekintetében. Hasonlóképpen azon nem adóalany jogi személyeket, akik HÉA-azonosítószámmal rendelkeznek, adóalanynak kell tekinteni. A rendes szabályoknak megfelelően ezek a rendelkezések nem terjedhetnek ki azon szolgáltatások nyújtására, amelyeket az adóalany a saját vagy a személyzete céljaira történő felhasználásra kapott.

               (5)

               Amennyiben a szolgáltatást nem adóalanyok részére nyújtják, az általános szabály továbbra is az, hogy a szolgáltatásnyújtás teljesítési helye az a hely, ahol a szolgáltatást nyújtó gazdasági tevékenységének székhelye van.

               (6)

               Bizonyos körülmények között a szolgáltatásnyújtás teljesítési helyére vonatkozó általános szabály nem alkalmazható sem az adóalanyok, sem a nem adóalanyok esetében, és meghatározott kivételeket kell alkalmazni. Ezeknek a kivételeknek nagyrészt már létező követelményeken kell alapulniuk, és tükrözniük kell a fogyasztás helye szerinti adózás elvét, miközben nem helyezhetnek aránytalan adminisztratív terheket egyes kereskedőkre.

               (7)

               Amennyiben az adóalany olyan személytől kap szolgáltatást, aki nem ugyanabban a tagállamban telepedett le, bizonyos esetekben a fordított adózási mechanizmus kötelező, azaz az adóalanynak magának kell megállapítania az igénybe vett szolgáltatásra vonatkozó HÉA megfelelő összegét.

               (8)

               Az olyan tagállamokban, ahol nem letelepedettek üzleti tevékenységet folytató vállalatok kötelezettségeinek egyszerűsítése érdekében egy olyan rendszert kell felállítani, amely a HÉA-azonosítás és -bevallás tekintetében egyetlen elektronikus kapcsolattartó helyet biztosít számukra. Egy ilyen rendszer felállításáig azt a rendszert kell használni, amelyet a Közösségben nem letelepedett adóalanyok adózási kötelezettségeinek könnyítése érdekében vezettek be.

               (9)

               Ezen irányelv megfelelő alkalmazásának biztosítása érdekében HÉA-azonosítószámmal rendelkező valamennyi adóalanynak összesítő nyilatkozatot kell benyújtania a HÉA-azonosítószámmal rendelkező azon adóalanyokról és nem adóalany jogi személyekről, akik részére a fordított adózási mechanizmus hatálya alá tartozó adóztatandó szolgáltatást nyújtott.

               (10)

               A szolgáltatásnyújtás teljesítési helyére vonatkozó változások némelyike megfontolandó hatást gyakorolhat a tagállamok költségvetésére. A sima átmenet érdekében ezek a változások idővel kerülnek bevezetésre.

               (11)

               A jogalkotás minőségének javításáról szóló intézményközi megállapodás (4) 34. pontjával összhangban a tagállamokat ösztönzik arra, hogy – a maguk számára, illetve a Közösség érdekében – készítsenek táblázatokat, amelyekben a lehető legpontosabban bemutatják az ezen irányelv és az átültető intézkedések közötti megfelelést, és hogy e táblázatokat tegyék közzé.

               (12)

               A 2006/112/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   2009. január 1-jétől a 2006/112/EK irányelv a következőképpen módosul:

               1.

               Az 56. cikk (3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
               „(3)   Az (1) bekezdés j) és k) pontjának rendelkezéseit, valamint a (2) bekezdést 2009. december 31-ig kell alkalmazni.”;

               2.

               Az 57. cikk (2) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
               „(2)   Az (1) bekezdést 2009. december 31-ig kell alkalmazni.”

               3.

               Az 59. cikk (2) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
               „(2)   A tagállamok 2009. december 31-ig alkalmazzák az 58. cikk b) pontját azon az 56. cikk (1) bekezdésének j) pontjában említett rádió- és televízióműsor-szolgáltatásokra, amelyeket olyan adóalany nyújt, amely a Közösség területén kívül rendelkezik gazdasági tevékenységének székhelyével, illetve a szolgáltatás nyújtására szolgáló állandó telephellyel, illetve ezek hiányában az állandó lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye a Közösség területén kívül van, olyan, nem adóalany személyek számára, amelyek letelepedés szerinti országa, állandó lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye egy tagállam területén van.”

               4.

               A 357. cikk helyébe a következő szöveg lép:
               „357. cikk
               Az ebben a fejezetben foglalt rendelkezéseket 2014. december 31-ig kell alkalmazni.”

         2. cikk
   2010. január 1-jétől a 2006/112/EK irányelv a következőképpen módosul:

               1.

               Az V. cím 3. fejezete helyébe a következő szöveg lép:
               „3.   FEJEZET
               A szolgáltatásnyújtás teljesítési helye
               1.   szakasz
               Fogalommeghatározások
               43. cikk
               A szolgáltatásnyújtás teljesítési helyére vonatkozó szabályok alkalmazásában:

                           1.

                           azon adóalanyt, aki olyan tevékenységet vagy ügyletet is végez, amely a 2. cikk (1) bekezdésének megfelelően nem minősül adóztatandó termékértékesítésnek vagy szolgáltatásnak, adóalanynak kell tekinteni a részére nyújtott valamennyi szolgáltatás tekintetében;

                           2.

                           azon nem adóalany jogi személyt, aki HÉA-azonosítószámmal rendelkezik, adóalanynak kell tekinteni.

                     2.   szakasz
               Általános szabályok
               44. cikk
               Az adóalany – aki ilyen minőségében jár el – részére nyújtott szolgáltatás teljesítési helye az a hely, ahol az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye van. Mindazonáltal, amennyiben ezen szolgáltatásokat az adóalany olyan állandó telephelye részére nyújtották, amely a gazdasági tevékenységének székhelyétől eltérő helyen van, ezen szolgáltatásnyújtás teljesítési helye az a hely, ahol az állandó telephely található. Ilyen székhely vagy állandó telephely hiányában a szolgáltatásnyújtás teljesítési helye az a hely, ahol a szolgáltatást igénybe vevő adóalany állandó lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye van.
               45. cikk
               Nem adóalanyok részére nyújtott szolgáltatás teljesítési helye az a hely, ahol a szolgáltatást nyújtó gazdasági tevékenységének székhelye van. Mindazonáltal, amennyiben ezen szolgáltatásokat a szolgáltatást nyújtó olyan állandó telephelyéről nyújtották, amely a gazdasági tevékenységének székhelyétől eltérő helyen van, ezen szolgáltatásnyújtás teljesítési helye az a hely, ahol az állandó telephely található. Ilyen székhely vagy állandó telephely hiányában a szolgáltatásnyújtás teljesítési helye az a hely, ahol a szolgáltatást nyújtó állandó lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye van.
               3.   szakasz
               Különös rendelkezések
               1.   alszakasz
               Közvetítő által nyújtott szolgáltatások
               46. cikk
               A nem adóalanyok részére, más személy nevében és javára eljáró közvetítő által nyújtott szolgáltatás teljesítési helye az a hely, ahol a közvetített ügyletet ezen irányelv rendelkezéseivel összhangban teljesítik.
               2.   alszakasz
               Ingatlanokkal kapcsolatos szolgáltatásnyújtás
               47. cikk
               Az ingatlanokkal kapcsolatos szolgáltatásnyújtás – ideértve az ingatlanügynökök és szakértők szolgáltatásait, a szálláshelyadási szolgáltatást a szállodaiparban és a hasonló kereskedelmi ágazatokban, mint például a nyári táborhelyek vagy a kempingek, az ingatlan használati jogának biztosítását, valamint az építési munkák előkészítésére vagy összehangolására irányuló szolgáltatásokat, mint például az építészek és építéskivitelező cégek munkái – teljesítési helye az a hely, ahol az ingatlan fekszik.
               3.   alszakasz
               Árufuvarozás és személyszállítás
               48. cikk
               A személyszállítás teljesítési helye az a hely, ahol – a megtett útszakasszal arányosan – a személyszállítást ténylegesen teljesítik.
               49. cikk
               A nem adóalanyok részére nyújtott, a Közösségen belüli árufuvarozástól eltérő árufuvarozás teljesítési helye az a hely, ahol – a megtett útszakasszal arányosan – a fuvarozást ténylegesen teljesítik.
               50. cikk
               A nem adóalanyok részére nyújtott, Közösségen belüli árufuvarozás teljesítési helye a fuvarozás indulási helye.
               51. cikk
               »Közösségen belüli árufuvarozás«: minden olyan árufuvarozás, amely során az indulás és az érkezés helye két különböző tagállam területén található.
               »Az indulás helye«: az a hely, ahol az áru fuvarozása ténylegesen megkezdődik, függetlenül a ténylegesen megtett útszakasztól addig a helyig, ahol az áruk vannak, és az »érkezés helye«: az a hely, ahol az áru fuvarozása ténylegesen befejeződik.
               52. cikk
               A tagállamoknak lehetőségük van eltekinteni a HÉA szerinti adóztatástól a nem adóalanyok részére nyújtott, Közösségen belüli árufuvarozás azon része vonatkozásában, amely a Közösség területének részét nem képező vizeken valósul meg.
               4.   alszakasz
               A kulturális, a művészeti, a sport-, a tudományos, az oktatási, a szórakoztatási, valamint hasonló szolgáltatások, az árufuvarozáshoz és személyszállításhoz járulékosan kapcsolódó szolgáltatások, az ingóságok értékbecslése és az ezeken végzett munkák
               53. cikk
               A kulturális, a művészeti, a sport-, a tudományos, az oktatási, a szórakoztatási vagy hasonló tevékenységekkel – mint például vásárok vagy kiállítások – kapcsolatos szolgáltatások, valamint az ehhez járulékosan kapcsolódó szolgáltatások nyújtásának – beleértve az ezen tevékenységek szervezőinek szolgáltatásnyújtását is – teljesítési helye az a hely, ahol ezeket a tevékenységeket ténylegesen végzik.
               54. cikk
               A nem adóalanyok részére nyújtott alábbi szolgáltatások teljesítési helye az a hely, ahol a szolgáltatásokat ténylegesen nyújtják:

                           a)

                           a fuvarozáshoz és személyszállításhoz járulékosan kapcsolódó tevékenységek, mint a be-, ki- és átrakodás és hasonló tevékenységek;

                           b)

                           ingóságok értékbecslése és az ezeken végzett munka.

                     5.   alszakasz
               Éttermi és vendéglátó-ipari szolgáltatások
               55. cikk
               Az éttermi és vendéglátó-ipari szolgáltatások teljesítési helye az a hely, ahol ezeket a szolgáltatásokat ténylegesen nyújtják, a hajók, repülőgépek és vonatok fedélzetén történő személyszállításnak a Közösség területén belül lebonyolított szakasza során ténylegesen végzett szolgáltatások kivételével.
               6.   alszakasz
               Közlekedési eszközök bérbeadása
               56. cikk
               (1)   A közlekedési eszközök rövid távú bérbeadásának helye az a hely, ahol a közlekedési eszközt ténylegesen a megrendelő rendelkezésére bocsátják.
               (2)   Az (1) bekezdés alkalmazásában a „rövid távú” kifejezés a közlekedési eszköz folyamatos, harminc – illetve hajók esetében nem több mint kilencven – napos időszakot meg nem haladó birtoklását vagy használatát jelenti.
               7.   alszakasz
               Hajók és repülőgépek fedélzetén, valamint vonatokon történő fogyasztásra szánt éttermi és vendéglátó-ipari fogyasztási szolgáltatások
               57. cikk
               (1)   Azon éttermi és vendéglátó-ipari szolgáltatások teljesítési helye, amelyeket ténylegesen hajók, repülőgépek és vonatok fedélzetén nyújtanak a személyszállításnak a Közösség területén belül lebonyolított szakasza során, a személyszállítás indulási helye.
               (2)   Az (1) bekezdés alkalmazásában »a személyszállítás Közösségen belül lebonyolított szakasza«: a személyszállításnak azon, a Közösségen kívül meg nem szakított szakasza, amely a személyszállítás indulási és érkezési helye között történik.
               »A személyszállítás indulási helye«: az a Közösségen belüli első felszállóhely, amelyet az utasok számára a Közösségben biztosítanak, adott esetben a Közösségen kívüli megszakítást követően.
               »A személyszállítás érkezési helye«: az a Közösségen belüli utolsó leszállóhely, amelyet a Közösségen belül felszállt utasok számára biztosítanak, adott esetben a Közösségen kívüli megszakítást megelőzően.
               Oda-vissza út esetén a visszautat külön útnak kell tekinteni.
               8.   alszakasz
               Nem adóalanyok részére elektronikus úton nyújtott szolgáltatások
               58. cikk
               Abban az esetben, ha a különösen a II. mellékletben említett elektronikus úton nyújtott szolgáltatásokat egy olyan adóalany nyújtja, aki a Közösség területén kívül rendelkezik a gazdasági tevékenységének székhelyével, illetve a szolgáltatás nyújtására szolgáló állandó telephellyel, illetve ezek hiányában az állandó lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye a Közösség területén kívül van, olyan, nem adóalany személyek számára, amelyek letelepedés szerinti országa, állandó lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye egy tagállam területén van, az elektronikus úton nyújtott szolgáltatások teljesítési helye az a hely, ahol a nem adóalany személy letelepedett, illetve ahol az állandó lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye van.
               Amennyiben a szolgáltatás nyújtója és a szolgáltatás igénybe vevője elektronikus levélben kommunikál egymással, ez önmagában nem jelenti azt, hogy a nyújtott szolgáltatás elektronikus úton nyújtott szolgáltatás.
               9.   alszakasz
               Közösségen kívüli, nem adóalanyok részére nyújtott szolgáltatások
               59. cikk
               A Közösségen kívül letelepedett, vagy a Közösségen kívül állandó lakóhellyel vagy tartózkodási hellyel rendelkező nem adóalanyok részére nyújtott alábbi szolgáltatások teljesítési helye az a hely, ahol az adott személy letelepedett, állandó lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye van:

                           a)

                           szerzői jogok, szabadalmak, licenciák, védjegyek és hasonló jogok átruházása és átengedése;

                           b)

                           reklámszolgáltatások;

                           c)

                           tanácsadói, mérnöki, tanácsadó irodai, ügyvédi, számviteli szolgáltatások és egyéb hasonló szolgáltatások, valamint az adatfeldolgozás és információszolgáltatás;

                           d)

                           valamely üzleti tevékenység gyakorlásától részben vagy egészben való tartózkodásra vagy az e cikkben említett valamely jog gyakorlásától való tartózkodásra irányuló kötelezettségek;

                           e)

                           banki, pénzügyi és biztosítási ügyletek, beleértve a viszontbiztosítási ügyleteket, a széf-bérbeadás kivételével;

                           f)

                           munkaerő-kölcsönzés;

                           g)

                           ingóságok bérbeadása, a közlekedési eszközök kivételével;

                           h)

                           a földgáz- és villamosenergia-elosztási hálózatokhoz való hozzáférés biztosítása, illetve az e rendszereken történő földgáz-, illetve villamosenergia-szállítás vagy -átvitel biztosítása, illetve más, ezekhez közvetlenül kapcsolódó szolgáltatások nyújtása;

                           i)

                           távközlési szolgáltatások;

                           j)

                           rádió- és televízióműsor-szolgáltatások;

                           k)

                           elektronikus úton nyújtott szolgáltatások, különösen a II. mellékletben meghatározottak.

                     Amennyiben a szolgáltatást nyújtó és a szolgáltatás igénybe vevője elektronikus levélben kommunikál egymással, ez önmagában nem jelenti azt, hogy a teljesített szolgáltatás elektronikus úton nyújtott szolgáltatás.
               10.   alszakasz
               A kettős adóztatás vagy a nem adóztatás elkerülése
               59a. cikk
               A kettős adóztatás, a nem adóztatás, illetve a verseny torzulásának elkerülése érdekében a tagállamok – azon szolgáltatások nyújtása esetén, amelyek teljesítési helyét a 44., 45., 56. és 59. cikk szabályozza – a következőképpen rendelkezhetnek:

                           a)

                           egyes vagy az összes ilyen szolgáltatás területükre eső teljesítési helyét úgy tekinthetik, mintha az a Közösségen kívül lenne, ha a tényleges használat és a szolgáltatás igénybevétele a Közösségen kívül történik;

                           b)

                           egyes vagy az összes ilyen szolgáltatás Közösségen kívüli teljesítési helyét úgy tekinthetik, mintha az a területükre esne, ha a tényleges használat és a szolgáltatás igénybevétele a területükön történik.

                     E rendelkezés azonban nem alkalmazandó az elektronikus úton nyújtott szolgáltatásokra, ha azokat a szolgáltatásokat a Közösségben nem letelepedett nem adóalany személyek számára nyújtják.
               59b. cikk
               Azon távközlési szolgáltatásokra, valamint az 59. cikk első bekezdésének j) pontjában említett azon rádió- és televízióműsor-szolgáltatásokra, amelyeket egy olyan adóalany nyújt, aki a Közösség területén kívül rendelkezik a gazdasági tevékenységének székhelyével, illetve a szolgáltatás nyújtására szolgáló állandó telephellyel, illetve ezek hiányában az állandó lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye a Közösség területén kívül van, olyan, nem adóalany személyek számára, amelyek letelepedés szerinti országa, állandó lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye egy tagállam területén van, a tagállamok az 59a. cikk b) pontját alkalmazzák.”.

               2.

               Az 98. cikk (2) bekezdésének második albekezdését az alábbi szöveg váltja fel:
               „A kedvezményes adómérték nem alkalmazható az elektronikus úton nyújtott szolgáltatásokra.”

               3.

               A 170. cikk bevezető mondatának helyébe a következő szöveg lép:
               „Minden olyan adóalanynak, aki a 86/560/EGK irányelv (5) 1. cikke, a 2008/9/EK irányelv (6) 2. cikk 1. pontja és 3. cikke, valamint ezen irányelv 171. cikke értelmében nem letelepedett abban a tagállamban, amelyben HÉA hatálya alá tartozó terméket szerez be, szolgáltatást vesz igénybe vagy termékimportot teljesít, joga van ezen adó visszatérítéséhez, amennyiben a termékeket és a szolgáltatásokat a következőkre használják:

               4.

               A 171. cikk a következőképpen módosul:

                           a)

                           Az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
                           „(1)   Azon adóalany részére, aki nem telepedett le abban a tagállamban, ahol a HÉA hatálya alá tartozó termékeket szerez be, szolgáltatást vesz igénybe vagy termékimportot teljesít, de egy másik tagállamban letelepedett, a HÉA-visszatérítés a 2008/9/EK irányelvben megállapított részletes szabályoknak megfelelően történik.”;

                           b)

                           A (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
                           „(3)   A 86/560/EGK irányelv nem alkalmazható a következőkre:

                                       a)

                                       a tagállami jogszabályok értelmében tévesen kiszámlázott HÉA;

                                       b)

                                       az olyan termékértékesítés tekintetében kiszámlázott HÉA, amely a 138. cikk vagy 146. cikk (1) bekezdésének b) pontja értelmében adómentes vagy az lehet.”

               5.

               Az irányelv a következő 171a. cikkel egészül ki:
               „171a. cikk
               A tagállamok ahelyett, hogy a 86/560/EGK vagy a 2008/9/EK irányelv alapján visszatérítenék a HÉA-t egy adóalanynak azon termékértékesítések vagy szolgáltatásnyújtások tekintetében, amelyekhez kapcsolódóan ez az adóalany a 194–197. cikk vagy a 199. cikk alapján adófizetésre kötelezett, engedélyezhetik ennek az adónak a 168. cikk szerinti eljárásnak megfelelő levonását. A 86/560/EGK irányelv 2. cikkének (2) bekezdése, valamint 4. cikkének (2) bekezdése szerinti, meglévő korlátozásokat meg lehet tartani.
               E célból a tagállamok az adófizetésre kötelezett adóalanyt kizárhatják a 86/560/EGK vagy a 2008/9/EK irányelv szerinti visszatérítési eljárásból.”;

               6.

               A XI. cím 1. fejezetének 1. szakasza a következő 192a. cikkel egészül ki:
               „192a. cikk
               E szakasz alkalmazásában azt az adóalanyt, aki az adó megfizetésének helye szerinti tagállam területén állandó telephellyel rendelkezik, az adott tagállam területén nem letelepedett adóalanynak kell tekinteni, amennyiben az alábbi feltételek teljesülnek:

                           a)

                           az adóalany adóztatandó termékértékesítést vagy szolgáltatásnyújtást teljesít az adott tagállamban;

                           b)

                           a szolgáltatást nyújtónak az érintett tagállam területén található állandó telephelye nem vesz részt ebben a teljesítésben.”

               7.

               A 196. cikk helyébe a következő szöveg lép:
               „196. cikk
               A HÉA megfizetésére a HÉA-azonosítószámmal rendelkező azon adóalany, vagy nem adóalany jogi személy kötelezett, aki a 44. cikk szerinti szolgáltatást igénybe veszi, amennyiben a szolgáltatást nem az érintett tagállamban letelepedett adóalany nyújtja.”

               8.

               A 214. cikk a következő pontokkal egészül ki:

                           „d)

                           minden adóalany, aki az érintett tagállam területén olyan szolgáltatásban részesül, amely után a HÉA megfizetésére a 196. cikk alapján kötelezett;

                           e)

                           minden adóalany, aki az érintett tagállam területén letelepedett, és egy másik tagállam területén olyan szolgáltatást nyújt, amely után a HÉA megfizetésére kizárólag a szolgáltatás igénybe vevője kötelezett a 196. cikk alapján.”

               9.

               A 262. cikk helyébe a következő szöveg lép:
               „262. cikk
               Minden, HÉA-azonosítószámmal rendelkező adóalanynak összesítő nyilatkozatot kell benyújtania, amely tartalmazza a következőket:

                           a)

                           azon HÉA-azonosítószámmal rendelkező beszerzők, akik részére a 138. cikk (1) bekezdésében és (2) bekezdésének c) pontjában foglalt feltételek szerint terméket értékesített;

                           b)

                           azon HÉA-azonosítószámmal rendelkező személyek, akik részére olyan terméket értékesített, melyet részére a 42. cikk szerinti, Közösségen belüli beszerzésként értékesítettek;

                           c)

                           azon HÉA-azonosítószámmal rendelkező adóalanyok és nem adóalany jogi személyek, akik részére olyan szolgáltatást nyújtott, amely nem HÉA-mentes abban a tagállamban, ahol az ügylet adóztatandó, és amely után az igénybe vevő adó fizetésére kötelezett a 196. cikk alapján.”

               10.

               A 264. cikk (1) bekezdése a következőképpen módosul:

                           a)

                           az a) és b) pont helyébe a következő szöveg lép:

                                       „a)

                                       az adóalany HÉA-azonosítószáma abban a tagállamban, amelyben az összesítő nyilatkozatot be kell nyújtani, és amellyel a 138. cikk (1) bekezdésében megállapított feltételekkel termékeket értékesített vagy a 44. cikkben meghatározott feltételekkel adóztatandó szolgáltatásokat nyújtott;

                                       b)

                                       minden egyes, terméket beszerző vagy szolgáltatást igénybe vevő személy HÉA-azonosítószáma az összesítő nyilatkozat benyújtásának helyétől eltérő tagállamban, amellyel részére a terméket értékesítették vagy a szolgáltatást nyújtották;”

                           b)

                           a d) pont helyébe a következő szöveg lép:

                                       „d)

                                       minden egyes, terméket beszerző vagy szolgáltatást igénybe vevő személy tekintetében az adóalany által teljesített termékértékesítések és szolgáltatásnyújtások összértéke;”

               11.

               A 358. cikk a következőképpen módosul:

                           a)

                           2. pont helyébe a következő szöveg lép:

                                       „2.

                                       »elektronikus szolgáltatások« és »elektronikus úton nyújtott szolgáltatások«: az 59. cikk első bekezdésének k) pontjában említett szolgáltatások;”

                           b)

                           4. pont helyébe a következő szöveg lép:

                                       „4.

                                       »fogyasztás szerinti tagállam«: az a tagállam, amely az 58. cikk szerint az elektronikus szolgáltatásnyújtás teljesítési helyének tekintendő;”;

               12.

               A II. mellékletben a fejléc helyébe a következő szöveg lép:
               „AZ 58. CIKKBEN ÉS AZ 59. CIKK ELSŐ BEKEZDÉS K) PONTJÁBAN EMLÍTETT ELEKTRONIKUS ÚTON NYÚJTOTT SZOLGÁLTATÁSOK INDIKATÍV JEGYZÉKE”

         3. cikk
   2011. január 1-jétől a 2006/112/EK irányelv 53. és 54. cikke helyébe a következő szöveg lép:

      „53. cikk
      Az adóalany részére nyújtott kulturális, művészeti, sport-, tudományos, oktatási, szórakoztatási vagy hasonló eseményekre, mint például vásárokra és kiállításokra történő belépésre vonatkozó szolgáltatások, valamint a belépéshez kapcsolódó járulékos szolgáltatások teljesítési helye az a hely, ahol a fenti események megrendezésére ténylegesen sor kerül.
      54. cikk
      (1)   A nem adóalanyok részére nyújtott kulturális, művészeti, sport-, tudományos, oktatási, szórakoztatási vagy hasonló tevékenységekkel – mint például vásárok vagy kiállítások – kapcsolatos szolgáltatások – beleértve az ilyen tevékenységek szervezőinek szolgáltatásnyújtását is –, valamint az ehhez járulékosan kapcsolódó szolgáltatások nyújtásának teljesítési helye az a hely, ahol ezeket a tevékenységeket ténylegesen végzik.
      (2)   A nem adóalanyok részére nyújtott alábbi szolgáltatások teljesítési helye az a hely, ahol ezeket a szolgáltatásokat ténylegesen nyújtják:

                  a)

                  a fuvarozáshoz és személyszállításhoz járulékosan kapcsolódó tevékenységek, mint a be-, ki- és átrakodás és hasonló tevékenységek;

                  b)

                  ingóságok értékbecslése és az ezeken végzett munka.”

   4. cikk
   2013. január 1-jétől a 2006/112/EK irányelv 56. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:

      „(2)   A közlekedési eszközök nem adóalany részére történő bérbeadásának – a rövid távú bérbeadás kivételével – teljesítési helye az a hely, ahol a megrendelő letelepedett, állandó lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye van.
      Azonban kedvtelési célú hajó nem adóalany részére történő bérbeadásának helye – a rövid távú bérbeadás kivételével – az a hely, ahol a kedvtelési célú hajót ténylegesen a megrendelő rendelkezésére bocsátják, ha a szolgáltatást nyújtó ezt a szolgáltatást ténylegesen az említett helyen található székhelyéről vagy állandó telephelyéről nyújtja.
      (3)   Az (1) és (2) bekezdés alkalmazásában a „rövid távú” kifejezés a közlekedési eszköz folyamatos, harminc – illetve hajók esetében nem több mint kilencven – napos időszakot meg nem haladó birtoklását vagy használatát jelenti.”

   5. cikk
   2015. január 1-jétől a 2006/112/EK irányelv a következőképpen módosul:

               1.

               Az V. cím 3. fejezete 3. szakasza 8. alszakaszának helyébe a következő szöveg lép:
               „8.   alszakasz
               Nem adóalanyok részére nyújtott távközlési, rádió- és televízióműsor-, valamint elektronikus szolgáltatások
               58. cikk
               A nem adóalanyok részére nyújtott alábbi szolgáltatások teljesítési helye az a hely, ahol az adott személy letelepedett, állandó lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye van:

                           a)

                           távközlési szolgáltatások;

                           b)

                           rádió- és televízióműsor-szolgáltatások;

                           c)

                           elektronikus úton nyújtott szolgáltatások, különösen a II. mellékletben említettek.

                     Ha a szolgáltatás nyújtója és a szolgáltatás igénybevevője elektronikus levélben kommunikál egymással, ez önmagában nem jelenti azt, hogy a nyújtott szolgáltatás elektronikus úton nyújtott szolgáltatás.”

               2.

               Az 59. cikk első bekezdésének i), j) és k) pontját, valamint második bekezdését el kell hagyni.

               3.

               Az 59a. cikk helyébe a következő szöveg lép:
               „59a. cikk
               A kettős adóztatás, a nem adóztatás, illetve a verseny torzulásának elkerülése érdekében a tagállamok – azon szolgáltatások nyújtása esetén, amelyek teljesítési helyét a 44., 45., 56., 58. és 59. cikk szabályozza – rendelkezhetnek a következőképpen:

                           a)

                           egyes vagy az összes ilyen szolgáltatás területükre eső teljesítési helyét úgy tekinthetik, mintha az a Közösségen kívül lenne, amennyiben a tényleges használat és a szolgáltatás igénybevétele a Közösségen kívül történik;

                           b)

                           egyes vagy az összes ilyen szolgáltatás Közösségen kívüli teljesítési helyét úgy tekinthetik, mintha az a területükre esne, ha a tényleges használat és a szolgáltatás igénybevétele a területükön történik.”

               4.

               Az 59b. cikket el kell hagyni;

               5.

               A 204. cikk (1) bekezdésének harmadik albekezdését az alábbi szöveg váltja fel:
               „A tagállamok azonban nem alkalmazhatják a második albekezdésben említett lehetőséget a 358a. cikk 1. pontjában meghatározott, a Közösségben nem letelepedett olyan adóalanyokra, akik a távközlési, rádió- és televízióműsor-, valamint elektronikus szolgáltatások esetében a különös szabályozást választották.”;

               6.

               A XII. cím 6. fejezete címének helyébe a következő szöveg lép:

               „Nem adóalanyok számára távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokat nyújtó nem letelepedett adóalanyokra vonatkozó különös szabályozások”;

               7.

               A 357. cikket törölni kell;

               8.

               A 358. cikk helyébe a következő szöveg lép:
               „358. cikk
               E fejezet alkalmazásában, és a közösségi jogszabályokban foglalt más rendelkezések sérelme nélkül, a következő fogalom-meghatározásokat kell alkalmazni:

                           1.

                           »távközlési szolgáltatások« és »rádió- és televízióműsor-szolgáltatások«: az 58. cikk első bekezdésének a) és b) pontjában említett szolgáltatások;

                           2.

                           »elektronikus szolgáltatások« és »elektronikus úton nyújtott szolgáltatások«: az 58. cikk első bekezdésének c) pontjában említett szolgáltatások;

                           3.

                           »a fogyasztás szerinti tagállam«: az a tagállam, amelyet az 58. cikk értelmében a távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásnyújtás teljesítési helyének kell tekinteni;

                           4.

                           »HÉA-bevallás«: az egyes tagállamokban fizetendő HÉA összegének megállapításához szükséges információt tartalmazó bevallás.”;

               9.

               A XII. cím 6. fejezete 2. szakasza címének helyébe a következő szöveg lép:

               „A Közösségben nem letelepedett adóalanyok által nyújtott távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokra vonatkozó különös szabályozás”;

               10.

               A XII. cím 6. fejezetének 2. szakasza a következő cikkel egészül ki:
               „358a. cikk
               E szakasz alkalmazásában és a közösségi jogszabályokban foglalt más rendelkezések sérelme nélkül a következő fogalom-meghatározásokat kell alkalmazni:

                           1.

                           »a Közösségben nem letelepedett adóalany«: olyan adóalany, amely a Közösség területén nem rendelkezik sem gazdasági tevékenységének székhelyével, sem állandó telephellyel, és amely más oknál fogva sem kötelezett a HÉA tekintetében történő nyilvántartásba vételre;

                           2.

                           »az azonosítót kiadó tagállam«: az a tagállam, amelyben a Közösségben nem letelepedett adóalany bejelenti, miszerint e szakasz rendelkezéseivel összhangban adóalanyként megkezdi tevékenységét a Közösség területén belül.”

               11.

               A 359. cikk helyébe a következő szöveg lép:
               „359. cikk
               A tagállamok engedélyezik e különös szabályozás alkalmazását azoknak a Közösségben nem letelepedett adóalanyoknak, akik távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokat nyújtanak olyan nem adóalanyok részére, akik valamelyik tagállamban telepedtek le, vagy ott állandó lakóhelyük vagy szokásos tartózkodási helyük van. Ez a különös szabályozás a Közösség területén nyújtott minden ilyen szolgáltatásra vonatkozik.”
               „360. cikk
               A Közösségben nem letelepedett adóalany köteles bejelenteni az azonosítót kiadó tagállamnak tevékenységének adóalanyként történő megkezdését, megszüntetését vagy olyan módon történő megváltoztatását, mely által a továbbiakban nem teljesíti e különös szabályozás alkalmazásához szükséges feltételeket. Ezt a bejelentést elektronikus úton kell megtenni.”
               „361. cikk
               (1)   A tájékoztatásnak, amelyet a Közösségben nem letelepedett adóalany az azonosítót kiadó tagállamnak az adóztatandó tevékenysége megkezdésekor benyújt, a következő adatokat kell tartalmaznia:

                           a)

                           név;

                           b)

                           postacím;

                           c)

                           elektronikus címek, beleértve a webhelyeket;

                           d)

                           nemzeti adószám, ha van ilyen;

                           e)

                           nyilatkozat arról, hogy az adóalanyt a Közösségben HÉA tekintetében nem vették nyilvántartásba.

                     (2)   A Közösségben nem letelepedett adóalany a benyújtott adatokban bekövetkező bármilyen változást bejelent az azonosítót kiadó tagállamnak.”
               „362. cikk
               Az azonosítót kiadó tagállam a Közösségben nem letelepedett adóalanyt egyedi HÉA-azonosítószámmal látja el, és a kiadott HÉA-azonosítószámról elektronikus úton tájékoztatja az adóalanyt. Az azonosítószám kiadásához korábban felhasznált adatok alapján a fogyasztás szerinti tagállam megtarthatja saját azonosító rendszerét.”
               „363. cikk
               Az azonosítót kiadó tagállam törli a Közösségben nem letelepedett adóalanyt az azonosítási nyilvántartásból az alábbi esetekben:

                           a)

                           az adóalany tájékoztatja az említett tagállamot, hogy már nem nyújt távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokat;

                           b)

                           ha más okból feltételezhető, hogy adóztatandó tevékenysége befejeződött;

                           c)

                           ha az adóalany nem teljesíti az ezen különös szabályozás alkalmazásához megkövetelt feltételeket;

                           d)

                           ha az adóalany rendszeresen nem tartja be az ezen különös szabályozás alkalmazására vonatkozó előírásokat.”

                     „364. cikk
               A Közösségben nem letelepedett adóalany az azonosítót kiadó tagállam számára minden egyes naptári negyedévre vonatkozóan, elektronikus úton HÉA-bevallást nyújt be, függetlenül attól, hogy nyújtott-e távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokat. A HÉA-bevallást azon adómegállapítási időszak végét követő húsz napon belül kell benyújtani, amelyre a bevallás vonatkozik.”
               „365. cikk
               A HÉA-bevallás tartalmazza az azonosítószámot, az adómegállapítási időszakban nyújtott távközlési, rádió- és televízióműsor-, valamint elektronikus szolgáltatások HÉA nélküli teljes összegét minden egyes olyan fogyasztás szerinti tagállam tekintetében, amelyben HÉA fizetendő, valamint a vonatkozó HÉA – adómértékek szerint lebontott – teljes összegét. A bevallásban szerepelnie kell az alkalmazandó HÉA-mértékeknek és a fizetendő HÉA teljes összegének is.”;

               12.

               A 366. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
               „(1)   A HÉA-bevallást euróban kell elkészíteni.
               Azok a tagállamok, amelyek nem vezették be az eurót, előírhatják, hogy a HÉA-bevallás a saját nemzeti pénznemükben készüljön. Ha a szolgáltatásnyújtást más pénznemben számolták el, akkor a Közösségben nem letelepedett adóalany a HÉA-bevallás kitöltéséhez az adómegállapítási időszak utolsó napján érvényes átváltási árfolyamot alkalmazza.”;

               13.

               A 367. és a 368. cikk helyébe a következő szöveg lép:
               „367. cikk
               A Közösségben nem letelepedett adóalanynak a hozzáadottérték-adót a HÉA-bevallás benyújtásával egy időben, legkésőbb azonban a bevallás benyújtására előírt határidő lejártátig kell befizetni, hivatkozva a befizetés alapjául szolgáló HÉA-bevallásra.
               Az adóbefizetés az azonosítót kiadó tagállam által meghatározott, euróban vezetett bankszámlára történik. Azok a tagállamok, amelyek nem vezették be az eurót, előírhatják, hogy az adóalanyok az adóbefizetéseket az érintett tagállam nemzeti pénznemében vezetett bankszámlára teljesítsék.
               368. cikk
               Az e különös szabályozást alkalmazó, a Közösségben nem letelepedett adóalany nem gyakorolhatja az ezen irányelv 168. cikke szerinti adólevonási jogot. A 86/560/EGK irányelv 1. cikkének (1) bekezdésétől eltérően az adóalany az említett irányelvnek megfelelően HÉA-visszatérítést kap. A 86/560/EGK irányelv 2. cikkének (2) és (3) bekezdése és 4. cikkének (2) bekezdése az ezen különös szabályozás hatálya alá tartozó távközlési, rádió- és televízióműsor-, valamint elektronikus szolgáltatások nyújtásával kapcsolatos visszatérítésekre nem alkalmazandó.”

               14.

               A 369. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
               „(1)   A Közösségben nem letelepedett adóalany nyilvántartást vezet az e különös szabályozás hatálya alá tartozó ügyleteiről. A nyilvántartásnak megfelelően részletesnek kell lennie ahhoz, hogy a fogyasztás szerinti tagállam adóhatósága ellenőrizni tudja a HÉA-bevallás helyességét.”;

               15.

               A XII. cím 6. fejezete a következő 3. szakasszal egészül ki:
               „3.   szakasz
               A Közösségben letelepedett, de a fogyasztás szerinti tagállamban nem letelepedett adóalanyok által nyújtott távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokra vonatkozó különös szabályozás
               369a. cikk
               E szakasz alkalmazásában és a közösségi jogszabályokban foglalt más rendelkezések sérelme nélkül a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

                           1.

                           »a fogyasztás szerinti tagállamban nem letelepedett adóalany«: az az adóalany, amely gazdasági tevékenységének székhelye vagy állandó telephelye a Közösség területén van, de a fogyasztás szerinti tagállamban sem gazdasági tevékenységének székhelyével, sem állandó telephellyel nem rendelkezik;

                           2.

                           »azonosítót kiadó tagállam«: az a tagállam, amelynek a területén az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye van, vagy amennyiben az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye a Közösségen kívül van, az a tagállam, amelyben az állandó telephelye van.

                     Ha az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye nem a Közösségben található, de a Közösségen belül egynél több állandó telephellyel rendelkezik, akkor az azonosítót kiadó tagállam az azon állandó telephely szerinti tagállam, amelyben az adóalany ezen különös szabályozás alkalmazását bejelenti. Az adóalanyt ez a döntés az érintett naptári évre és az azt követő két naptári évre köti.
               369b. cikk
               A tagállamok engedélyezik e különös szabályozás alkalmazását azoknak a fogyasztás szerinti tagállamban nem letelepedett adóalanyoknak, akik távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokat nyújtanak olyan nem adóalanyok részére, akik a fogyasztás szerinti tagállamban telepedtek le, vagy ott állandó lakóhelyük vagy szokásos tartózkodási helyük van. Ez a különös szabályozás a Közösség területén nyújtott minden ilyen szolgáltatásra vonatkozik.
               369c. cikk
               A fogyasztás szerinti tagállamban nem letelepedett adóalany köteles bejelenteni az azonosítót kiadó tagállamnak az ezen különös szabályozás hatálya alá tartozó adóztatandó tevékenységének adóalanyként történő megkezdését és megszüntetését, valamint olyan módon történő megváltoztatását, mely által a továbbiakban nem teljesíti e különös szabályozás alkalmazásához szükséges feltételeket. Ezt a bejelentést elektronikus úton kell megtenni.
               369d. cikk
               A különös szabályozást alkalmazó adóalanyt csak az azonosítót kiadó tagállamban azonosítják az ezen különös szabályozás keretében lebonyolított adóztatandó ügyletek tekintetében. Erre a célra a tagállam az adóalany számára a belföldi rendszer keretében fennálló kötelezettségei tekintetében korábban kiadott egyedi HÉA-azonosítószámot használja.
               Az azonosítószám kiadásához korábban felhasznált adatok alapján a fogyasztás szerinti tagállam megtarthatja saját azonosító rendszerét.
               369e. cikk
               Az azonosítót kiadó tagállam az alábbi esetekben zárja ki a fogyasztás szerinti tagállamban nem letelepedett adóalanyt ebből a különös szabályozásból:

                           a)

                           ha az adóalany tájékoztatja, hogy a továbbiakban már nem nyújt távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokat;

                           b)

                           ha más okból feltételezhető, hogy az ezen különös szabályozás hatálya alá tartozó adóztatandó tevékenysége befejeződött;

                           c)

                           ha az adóalany már nem teljesíti az ezen különös szabályozás alkalmazásához megkövetelt feltételeket;

                           d)

                           ha az adóalany rendszeresen nem tartja be az ezen különös szabályozásra vonatkozó előírásokat.

                     369f. cikk
               A fogyasztás szerinti tagállamban nem letelepedett adóalany az azonosítót kiadó tagállam számára minden egyes naptári negyedévre vonatkozóan, elektronikus úton HÉA-bevallást nyújt be, függetlenül attól, hogy nyújtott-e távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokat. A bevallást azon adómegállapítási időszak végét követő húsz napon belül kell benyújtani, amelyre a bevallás vonatkozik.
               369g. cikk
               A HÉA-bevallás tartalmazza a 369d. cikkben említett azonosítószámot, az adómegállapítási időszakban nyújtott távközlési, rádió- és televízióműsor-, valamint elektronikus szolgáltatások HÉA nélküli teljes összegét minden egyes olyan fogyasztás szerinti tagállam tekintetében, amelyben HÉA fizetendő, valamint a vonatkozó HÉA – mértékek szerint lebontott – teljes összegét. A bevallásban szerepelnie kell az alkalmazandó HÉA – mértékeknek és a fizetendő HÉA teljes összegének is.
               Amennyiben az adóalany az azonosítót kiadó tagállamtól eltérő tagállamban egy vagy több olyan állandó telephellyel rendelkezik, ahonnan szolgáltatást nyújt, a HÉA-bevallásnak az első bekezdésben említett információkon túlmenően, fogyasztás szerinti tagállamonkénti bontásban tartalmaznia kell az e különös szabályozás hatálya alá tartozó távközlési, rádió- és televízióműsor-, valamint elektronikus szolgáltatások teljes összegét minden olyan tagállam vonatkozásában, amelyben az adóalany telephellyel rendelkezik, és tartalmaznia kell az egyéni HÉA-azonosítószámot vagy e telephely adó-nyilvántartási számát.
               369h. cikk
               (1)   A HÉA-bevallást euróban kell elkészíteni.
               Azok a tagállamok, amelyek nem vezették be az eurót, előírhatják, hogy a HÉA-bevallás a saját nemzeti pénznemükben készüljön. Ha a szolgáltatásnyújtást más pénznemben számolták el, akkor a fogyasztás szerinti tagállamban nem letelepedett adóalany a HÉA-bevallás kitöltéséhez az adó-megállapítási időszak utolsó napján érvényes átváltási árfolyamot alkalmazza.
               (2)   Az átváltást az Európai Központi Bank által az adott napra vonatkozóan közzétett átváltási árfolyamon kell elvégezni, vagy ha az érintett napon nem tettek közzé árfolyamot, akkor a következő közzétételi napon kiadott árfolyamon.
               369i. cikk
               A fogyasztás szerinti tagállamban nem letelepedett adóalanynak a hozzáadottérték-adót a HÉA-bevallás benyújtásával egy időben, legkésőbb azonban a bevallás benyújtására előírt határidő lejártáig kell befizetni, hivatkozva a befizetés alapjául szolgáló HÉA-bevallásra.
               Az adóbefizetés az azonosítót kiadó tagállam által meghatározott, euróban vezetett bankszámlára történik. Azok a tagállamok, amelyek nem vezették be az eurót, előírhatják, hogy az adóalanyok az adóbefizetéseket az érintett tagállam nemzeti pénznemében vezetett bankszámlára teljesítsék.
               369j. cikk
               Az e különös szabályozást alkalmazó, a fogyasztás szerinti tagállamban nem letelepedett adóalany az ezen különös szabályozás hatálya alá tartozó adóztatandó tevékenységei tekintetében nem gyakorolhatja az ezen irányelv 168. cikke szerinti adólevonási jogot. A 2008/9/EK irányelv 2. cikkének 1. pontjától és 3. cikkétől eltérően az érintett adóalany az említett irányelvnek megfelelően HÉA-visszatérítést kap.
               Amennyiben az e különös szabályozást alkalmazó, a fogyasztás szerinti tagállamban nem letelepedett adóalany a fogyasztás szerinti tagállamban az e különös szabályozás hatálya alá nem tartozó olyan tevékenységeket is végez, amelyek tekintetében köteles magát HÉA szempontjából nyilvántartásba vetetni, az adóalany az e különös szabályozás hatálya alá tartozó tevékenységekkel összefüggésben előzetesen felszámított adót az első bekezdésben foglalt rendelkezéstől eltérően a 250. cikk értelmében benyújtandó HÉA-bevallás keretében levonja.
               369k. cikk
               (1)   A fogyasztás szerinti tagállamban nem letelepedett adóalany nyilvántartást vezet az e különös szabályozás hatálya alá tartozó ügyleteiről. A nyilvántartásnak megfelelően részletesnek kell lennie ahhoz, hogy a fogyasztás szerinti tagállam adóhatósága ellenőrizni tudja a HÉA-bevallás helyességét.
               (2)   Az (1) bekezdésben említett nyilvántartást kérésre a fogyasztás szerinti tagállam és az azonosítót kiadó tagállam rendelkezésére kell bocsátani elektronikus úton.
               A nyilvántartást az ügylet teljesítését magában foglaló év december 31-étől számított 10 évig meg kell őrizni.”;

               16.

               A II. melléklet címének helyébe a következő szöveg lép:
               „AZ 58. CIKK ELSŐ BEKEZDÉSÉNEK C) PONTJÁBAN EMLÍTETT, ELEKTRONIKUS ÚTON NYÚJTOTT SZOLGÁLTATÁSOK INDIKATÍV JEGYZÉKE”

         6. cikk
   A Bizottság 2014. december 31-ig jelentést nyújt be a nem adóalanyok számára nyújtott távközlési szolgáltatások, rádió- és televízióműsor-szolgáltatások, valamint elektronikus úton nyújtott szolgáltatások teljesítésére vonatkozóan az 5. cikkben rögzített szabály hatékony alkalmazásának megvalósíthatóságáról és arról a kérdésről, hogy ez a szabály továbbra is megfelel-e a szolgáltatások teljesítési helyére vonatkozó aktuális általános politikának.
   7. cikk
   (1)   A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ezen irányelv 1-5. cikkeinek az azokban a rendelkezésekben biztosított megfelelő időpontokig megfeleljenek.
   A tagállamok erről tájékoztatják a Bizottságot. Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   8. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
   9. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2008. február 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         A. BAJUK

      (1)  HL C 104. E, 2004.4.30., 143. o., és a 2006. május 16-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

      (2)  HL C 117., 2004.4.30., 15. o. és HL C 195., 2006.8.18., 54. o.

      (3)  HL L 347., 2006.12.11., 1. o. A legutóbb a 2007/75/EK irányelvvel (HL L 346., 2007.12.29., 13. o.) módosított irányelv.

      (4)  HL C 321., 2003.12.31., 1. o.

      (5)  A Tanács 1986. november 17-i 86/560/EGK tizenharmadik irányelve a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – a hozzáadottérték-adónak az ország területén nem honos adóalanyok részére történő visszatérítésének szabályai (HL L 326., 1986.11.21., 40. o.)

      (6)  A Tanács 2008. február 12., 2008/9/EK irányelve a nem a visszatérítés helye szerinti tagállamban, hanem egy másik tagállamban letelepedett adóalanyok részére a 2006/112/EK irányelvben biztosított hozzáadottértékadó-visszatérítés részletes szabályainak megállapításáról (HL L 44, 2008.2.20., 23. o.).”;


title: A Bizottság 2012/22/EU irányelve ( 2012. augusztus 22. ) a 98/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv I. mellékletének a DDA-karbonát hatóanyagként való felvétele céljából történő módosításáról  EGT-vonatkozású szöveg

text:
               23.8.2012

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 227/7

         A BIZOTTSÁG 2012/22/EU IRÁNYELVE
   (2012. augusztus 22.)
   a 98/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv I. mellékletének a DDA-karbonát hatóanyagként való felvétele céljából történő módosításáról
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel a biocid termékek forgalomba hozataláról szóló, 1998. február 16-i 98/8/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 11. cikke (4) bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               2007. január 17-én a Lonza – a 98/8/EK irányelv 11. cikkének (1) bekezdésével összhangban – kérelmet nyújtott be az Egyesült Királyság számára arra vonatkozóan, hogy történjen meg a DDA-karbonát hatóanyagként való felvétele az említett irányelv I. mellékletébe az irányelv V. melléklete szerinti 8. terméktípusban, azaz a faanyagvédő szerekben történő felhasználás vonatkozásában. A DDA-karbonát nem volt forgalomban biocid termék hatóanyagaként a 98/8/EK irányelv 34. cikkének (1) bekezdésében említett időpontban.

               (2)

               Az értékelés elvégzését követően az Egyesült Királyság 2010. november 11-én benyújtotta a Bizottságnak jelentését és egy kapcsolódó ajánlást.

               (3)

               A Biocid Termékek Állandó Bizottsága 2012. március 2-án tartott ülésének keretében a tagállamok és a Bizottság felülvizsgálták a jelentést, és a vizsgálat eredményeit értékelő jelentésben foglalták össze.

               (4)

               Az elvégzett értékelésekből kitűnik, hogy a faanyagvédő szerként felhasznált, DDA-karbonátot tartalmazó biocid termékek várhatóan eleget tesznek a 98/8/EK irányelv 5. cikkében megfogalmazott követelményeknek. Ezért a 8. terméktípusban való felhasználás vonatkozásában indokolt a DDA-karbonátot felvenni az említett irányelv I. mellékletébe.

               (5)

               Uniós szinten nem került sor az összes lehetséges felhasználási mód értékelésére. A hatóanyagot nem értékelték például a nem foglalkozásszerű felhasználók általi használat vonatkozásában. Ezért helyénvaló előírni, hogy a tagállamok értékeljék azokat a felhasználási vagy expozíciós körülményeket, valamint környezeti elemeket és népességcsoportokat érintő azon kockázatokat, amelyek nem szerepeltek reprezentatív módon az uniós szintű kockázatértékelésben, továbbá a termékengedély megadásakor biztosítsák megfelelő intézkedések végrehajtását, illetve meghatározott feltételek előírását a megállapított kockázatok elfogadható szintre való csökkentése érdekében.

               (6)

               Az emberi egészséggel kapcsolatban megállapított kockázatokra való tekintettel az ipari felhasználók vonatkozásában indokolt előírni, hogy biztonságos munkafolyamatok legyenek meghatározva, és hogy a termékeket megfelelő egyéni védőeszközökkel kelljen használni, kivéve, ha a termék engedélyezése iránti kérelemben bizonyítható, hogy a kockázatok más módon is elfogadható szintre csökkenthetők.

               (7)

               A vízi és szárazföldi környezet vonatkozásában megállapított kockázatokra való tekintettel helyénvaló előírni, hogy az ipari felhasználásnak zárt helyen vagy folyadékot át nem eresztő, szilárd aljzatú, védőfallal körülvett helyen kell történnie, továbbá a frissen kezelt faanyagot a kezelést követően fedett helyen vagy folyadékot át nem eresztő, szilárd aljzatú helyen – illetve mindkét feltételnek megfelelő helyen – kell tárolni, valamint hogy a faanyagvédő szerként felhasznált, DDA-karbonátot tartalmazó termékek felhasználása során kiszivárgott minden szerfelesleget újrafelhasználás vagy ártalmatlanítás céljából össze kell gyűjteni.

               (8)

               Elfogadhatatlan mértékű környezeti kockázatot állapítottak meg olyan esetekben, amikor a DDA-karbonátba történő merítéssel kezelt faanyag állandóan ki volt téve az időjárási viszonyoknak vagy gyakran érte nedvesség (az OECD meghatározása szerinti 3. felhasználási osztály (2)), vagy amikor a DDA-karbonáttal kezelt faanyagot víz közeli vagy víz feletti, kültéri építményekhez használtak fel (az OECD meghatározása szerinti 3. felhasználási osztály (3), a „híd” forgatókönyv szerint), vagy amikor az ilyen faanyag édesvízzel érintkezett (az OECD meghatározása szerinti 4b. felhasználási osztály (4)). Ezért indokolt előírni, hogy a termékek ne legyenek engedélyezhetők az említett módon felhasználandó faanyagok kezelésére, kivéve, ha a benyújtott adatok azt bizonyítják, hogy a termék – szükség esetén a megfelelő kockázatcsökkentő intézkedések megtételével – megfelel mind a 98/8/EK irányelv 5. cikkében, mind az ugyanezen irányelv VI. mellékletében foglalt követelményeknek.

               (9)

               Ezen irányelv előírásait célszerű valamennyi tagállamban egyidejűleg alkalmazni, mivel így biztosítható a DDA-karbonát hatóanyagot tartalmazó, 8. terméktípusba tartozó biocid termékekkel kapcsolatos egyenlő bánásmód az uniós piacon, és általában véve így segíthető elő a biocid termékek piacának megfelelő működése is.

               (10)

               Egy adott hatóanyagnak a 98/8/EK irányelv I. mellékletébe történő felvételét megelőzően indokolt kellően hosszú időt hagyni a tagállamoknak arra, hogy hatályba léptessék azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek az irányelvnek való megfeleléshez.

               (11)

               A 98/8/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell.

               (12)

               Az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a Biocid Termékek Állandó Bizottságának véleményével,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   A 98/8/EK irányelv I. melléklete ezen irányelv mellékletének megfelelően módosul.
   2. cikk
   (1)   A tagállamok legkésőbb 2013. január 31-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek.
   Ezeket a rendelkezéseket 2013. február 1-jétől alkalmazzák.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   3. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   4. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2012. augusztus 22-én.

            a Bizottság részéről

            az elnök

         José Manuel BARROSO

      (1)  HL L 123., 1998.4.24., 1. o.

      (2)  OECD series on emission scenario documents, 2. szám, Emission Scenario Document for Wood Preservatives (A faanyagvédő szerekre vonatkozó kibocsátási forgatókönyv), 2. rész, 64. o.

      (3)  Ibid.

      (4)  Ibid.

      MELLÉKLET
      A 98/8/EK irányelv I. melléklete a következő bejegyzéssel egészül ki:

                     Szám

                     Közhasználatú név

                     IUPAC-név
                     Azonosító szám

                     A hatóanyag minimális tisztasága a forgalomba hozott biocid termékben

                     A felvétel napja

                     A 16. cikk (3) bekezdésének való megfelelés határnapja (nem vonatkozik a több hatóanyagot is tartalmazó termékekre, amelyek esetében a 16. cikk (3) bekezdésének való megfelelés határnapja az egyes hatóanyagokra vonatkozó rendelkezésekben meghatározott határnapok közül a legkésőbbi)

                     A felvétel lejárta

                     Terméktípus

                     Különös rendelkezések (1)

                     „58

                     DDA-karbonát

                     Az N,N-didecil-N,N-dimetil-ammónium-karbonát és az N,N-didecil-N,N-dimetil-ammónium-bikarbonát reakcióelegye
                     EK-szám: 451-900-9
                     CAS-szám: 894406-76-9

                     Száraz tömeg: 740 g/kg

                     2013. február 1.

                     Tárgytalan

                     2023. január 31.

                     8.

                     Az uniós szintű kockázatértékelés nem vizsgált minden lehetséges felhasználási módot: egyes felhasználásokra, például a nem foglalkozásszerű felhasználók általi használatra nem terjedt ki. A termékengedélyezés iránti kérelemnek az 5. cikkel és a VI. melléklettel összhangban történő elbírálása során – amennyiben ez az adott termék esetében releváns – a tagállamok elvégzik azon felhasználási vagy expozíciós körülmények, valamint a környezeti elemeket és népességcsoportokat érintő azon kockázatok értékelését, amelyek nem szerepeltek reprezentatív módon az uniós szintű kockázatértékelésben.
                     A tagállamok kötelesek gondoskodni arról, hogy az engedélyeket a következő feltételekkel adják ki:

                                 1.

                                 az ipari felhasználók vonatkozásában biztonságos munkafolyamatokat kell meghatározni, és a termékeket megfelelő egyéni védőeszközökkel kell használni, kivéve, ha a termék engedélyezése iránti kérelemben bizonyítható, hogy a kockázatok más módon is elfogadható szintre csökkenthetők;

                                 2.

                                 az engedélyezett termékek címkéin és – ha van – biztonsági adatlapjain fel kell tüntetni, hogy az ipari felhasználásnak zárt helyen vagy folyadékot át nem eresztő, szilárd aljzatú, gáttal védett helyen kell történnie, továbbá a frissen kezelt faanyagot a kezelést követően fedett helyen vagy folyadékot át nem eresztő, szilárd aljzatú helyen – illetve mindkét feltételnek megfelelő helyen – kell tárolni a talajba vagy vízbe történő közvetlen kibocsátás elkerülése érdekében, valamint hogy a termék felhasználása során kiszivárgott minden szerfelesleget újrafelhasználás vagy ártalmatlanítás céljából össze kell gyűjteni;

                                 3.

                                 a termékek nem engedélyezhetők édesvízzel érintkező, illetve víz közeli vagy víz feletti, kültéri építményekhez felhasznált faanyagok, illetve az időjárási viszonyoknak állandóan kitett vagy nedvességnek gyakran kitett faanyagok merítéssel történő kezelésére, kivéve, ha a benyújtott adatok bizonyítják, hogy a termék – szükség esetén a megfelelő kockázatcsökkentő intézkedések megtételével – megfelel az 5. cikk és a VI. melléklet követelményeinek.”

         (1)  A VI. mellékletben előírt közös elvek alkalmazásához az értékelő jelentések tartalma és következtetései a Bizottság internetes oldalán olvashatók: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm.


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2006/22/EK irányelve ( 2006. március 15. ) a közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályokkal kapcsolatos 3820/85/EGK és a 3821/85/EGK tanácsi rendelet végrehajtásának minimumfeltételeiről és a 88/599/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről   (EGT vonatkozású szöveg) - Nyilatkozatok

text:
               11.4.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 102/35

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2006/22/EK IRÁNYELVE

   (2006. március 15.)
   a közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályokkal kapcsolatos 3820/85/EGK és a
   3821/85/EGK tanácsi rendelet végrehajtásának minimumfeltételeiről és a 88/599/EGK tanácsi
   irányelv hatályon kívül helyezéséről
   (EGT vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 71. cikk (1) bekezdésére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   a Régiók Bizottságával való konzultációt követően,
   a Szerződés 251. cikkében előírt eljárásnak megfelelően (2), az egyeztetőbizottság által 2005. december 8-án jóváhagyott közös szövegtervezetre tekintettel,
   mivel:

               (1)

               a közúti fuvarozásra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról szóló, 1985. december 20-i 3820/85/EGK tanácsi rendelet (3), és közúti közlekedésben használt menetíró készülékekről szóló, 1985. december 20-i 3821/85/EGK tanácsi rendelet (4), valamint a közúti fuvarozásban szállító tevékenységet végző személyek munkaidejének szervezéséről szóló, 2002. március 11-i 2002/15/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) fontos szerepet játszik a szárazföldi szállítással kapcsolatos szolgáltatások közös piacának létrehozása, illetve a közúti közlekedésbiztonság és a munkafeltételek szempontjából.

               (2)

               Az „Európai közlekedéspolitika 2010-re: ideje dönteni” c. fehér könyvben a Bizottság jelezte annak szükségességét, hogy az ellenőrzéseket és szankciókat különösen a közúti fuvarozásra vonatkozó szociális jogszabályokra vonatkozóan szigorítani kell, és különösen növelni kell az ellenőrzések számát, ösztönözni kell a tagállamok közti rendszeres információcserét, koordinálni kell az ellenőrzési tevékenységet, és elő kell segíteni a végrehajtásban közreműködő hatósági személyek képzését.

               (3)

               Ezért szükséges a közúti fuvarozásra vonatkozó szociális jogszabályok megfelelő alkalmazásának és összehangolt értelmezésének biztosítása azáltal, hogy meghatározzák a vonatkozó rendelkezések betartásának egységes és hatékony tagállami ellenőrzésére vonatkozó minimumkövetelményeket. Az említett ellenőrzések célja a jogsértések csökkentése és megelőzése. Továbbá, egy olyan mechanizmust kell életbe léptetni, amely biztosítja a nagyobb kockázati tényezőt jelentő vállalkozások gyakoribb és szigorúbb ellenőrzését.

               (4)

               A vezetői fáradtságból eredő veszélyekkel a 2002/15/EK irányelv végrehajtása során is foglalkozni kell.

               (5)

               Az ezen irányelvben megállapított intézkedéseknek hozzá kell járulniuk nemcsak a közúti közlekedésbiztonság javításához, hanem a munkafeltételek összehangolásához is a Közösségen belül, és elő kell mozdítaniuk az egyenlő versenyfeltételeket.

               (6)

               Az analóg menetíró készüléknek a digitális menetíró készülékkel történő felváltása fokozatosan lehetővé teszi nagyobb számú adat gyorsabb és pontosabb ellenőrzését, és ezért a tagállamok egyre gyakrabban folytathatnak ellenőrzéseket. Az ellenőrzéseket illetően a szociális jogszabályok hatálya alá tartozó gépjárműveken dolgozó járművezetők által ledolgozott napok ellenőrzésének százalékarányát fokozatosan 4 %-ra kell növelni.

               (7)

               Az ellenőrzési rendszerek céljának a nemzeti megoldásoknak az európai interoperabilitás és használhatóság irányába történő továbbfejlesztésének kell lennie.

               (8)

               Elégséges szabványos berendezésnek kell rendelkezésre állnia minden végrehajtó egységnél, és megfelelő törvényi hatáskörökkel kell őket felruházni annak érdekében, hogy munkájukat eredményesen és hatékonyan végezhessék.

               (9)

               A tagállamoknak az ezen irányelvben meghatározott feladatok megfelelő végrehajtásának sérelme nélkül törekedniük kell a közúti ellenőrzések hatékony és gyors elvégzésének biztosítására, az ellenőrzés lehető leghamarabbi, és a járművezető számára a lehető legkevesebb késedelemmel járó befejezése céljából.

               (10)

               Minden egyes tagállamon belül egyetlen szerv tartja a Közösségen belüli kapcsolatot más illetékes hatóságokkal. Az említett szerv állítja össze az ide vonatkozó statisztikai adatokat is. A tagállamok emellett területükön következetes nemzeti végrehajtási stratégiát alkalmaznak, és kijelölhetnek egyetlen szervet a végrehajtás koordinálására.

               (11)

               A tagállamok végrehajtó hatóságai közötti együttműködést továbbra is elő kell segíteni összehangolt ellenőrzésekkel, közös képzési kezdeményezésekkel, elektronikus információcserével és a felderítési információk és a tapasztalatok cseréjével.

               (12)

               A tagállamok végrehajtó hatóságai fórumának segítségével meg kell könnyíteni, és elő kell segíteni a közúti szállítás végrehajtási műveleteinek helyes gyakorlatát, különösen a járművezetők éves szabadságának és betegszabadságának bizonyítása terén az összehangolt megközelítés biztosítása érdekében.

               (13)

               Az ezen irányelv végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal (6) összhangban kell megállapítani.

               (14)

               Mivel ezen irányelv célját – nevezetesen a 3820/85/EGK és a 3821/85/EGK rendelet, valamint a közúti fuvarozásra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról és a 3821/85/EGK, a 2135/98/EK (7) tanácsi rendelet módosításáról, illetve a 3820/85/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. március 15-i 561/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet helyes és egységes végrehajtása ellenőrzésének a minimumkövetelményeire vonatkozó egyértelmű közös szabályok megállapítását – a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és az összehangolt transznacionális tevékenység szükségessége miatt ez a cél közösségi szinten jobban megvalósítható, a Közösség a Szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvével összhangban intézkedéseket fogadhat el. Ezen irányelv – az előbb említett cikkben meghatározott arányosság elvével összhangban – nem lépi túl a célkitűzés eléréséhez feltétlenül szükséges mértéket.

               (15)

               A 3820/85/EGK és a 3821/85/EGK rendelet végrehajtására vonatkozó egységes ellenőrzési eljárásról szóló 88/599/EGK tanácsi irányelvet (8) ezért hatályon kívül kell helyezni,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   Tárgy
   Ez az irányelv megállapítja a 3820/85/EGK és 3821/85EGK rendelet végrehajtásának minimumfeltételeit.
   2. cikk
   Ellenőrzési rendszerek
   (1)   A tagállamok az 1. cikknek megfelelően felállítanak egy, a helyes és összehangolt végrehajtás megfelelő és rendszeres ellenőrzésére szolgáló rendszert, amely magában foglalja a közúti és a szállítási tevékenységet végző vállalkozások telephelyein végzett ellenőrzéseket is.
   Az említett ellenőrzések minden évben kiterjednek a 3820/85/EGK és a 3821/85/EGK rendeletek hatálya alá tartozó utazó munkavállalók, járművezetők, vállalkozások és bármely szállítási kategóriába tartozó járművek megfelelően nagy, reprezentatív mintájára.
   A tagállamok biztosítják az egységes nemzeti végrehajtási stratégia területükön való alkalmazását. E célból, a tagállamok a 4. és 6. cikk alapján meghozott intézkedések koordinálására egy szervet jelölhetnek ki, és ebben az esetben erről tájékoztatják a Bizottságot és a többi tagállamot.
   (2)   Amennyiben erre még nem került sor, a tagállamok 2007. május 1-jéig az ellenőrzést végző illetékes hatósági személyeket felruházzák a megfelelő törvényi hatáskörökkel annak érdekében, hogy az ezen irányelvben rájuk ruházott ellenőrzési feladatokat megfelelően végre tudják hajtani.
   (3)   Minden tagállam oly módon szervezi meg az ellenőrzéseket, hogy 2006. május 1-jétől a 3820/85/EGK rendelet és a 3821/85/EGK rendelet alkalmazási körébe tartozó járművek vezetői összes munkanapjának legalább 1 %-ára kiterjedjenek. Ezt a százalékarányt 2008. január 1-jét követően legalább 2 %-ra, 2010. január 1-jét követően pedig legalább 3 %-ra kell növelni.
   2012. január 1-jét követően a Bizottság a 12. cikk (2) bekezdésében említett eljárásnak megfelelően ezt a minimum-százalékarányt 4 %-ra emelheti, feltéve hogy a 3. cikknek megfelelően összegyűjtött statisztikai adatok azt mutatják, hogy átlagosan az ellenőrzött járművek több mint 90 %-a digitális menetíróval rendelkezik. A döntéshozatal során a Bizottság figyelembe veszi a meglévő végrehajtási intézkedések eredményességét, különösen a digitális menetírók adatainak rendelkezésre állását a vállalkozások telephelyein.
   Az összes ellenőrzött munkanap legalább 15 %-át közúti ellenőrzés keretében, legalább 30 %-át pedig a vállalkozások telephelyein kell ellenőrizni. 2008. január 1-jét követően az összes ellenőrzött munkanap legalább 30 %-át közúti ellenőrzés keretében, és legalább 50 %-át a vállalkozások telephelyein kell ellenőrizni.
   (4)   A 3820/85/EGK rendelet 16. cikke (2) bekezdésének megfelelően a Bizottságnak benyújtott információknak tartalmazniuk kell a közutakon ellenőrzött járművezetők számát, a vállalkozások telephelyein végzett ellenőrzések számát, az ellenőrzött munkanapok számát, valamint a jelentett jogsértések számát és jellegét annak feltüntetésével, hogy utasokat vagy árut szállítottak.
   3. cikk
   Statisztika
   A tagállamoknak biztosítaniuk kell a 2. cikk (1) és (3) bekezdése szerinti ellenőrzések során összegyűjtött statisztikai adatok következő kategóriák szerinti bontását:

               a)

               közúti ellenőrzések esetében:

                           i.

                           az út típusa, nevezetesen hogy autópálya, fő- vagy másodrendű út-e, és az ellenőrzött jármű bejegyzési országa, a megkülönböztetés elkerülése érdekében;

                           ii.

                           a menetíró készülék típusa (analóg vagy digitális);

               b)

               a telephelyi ellenőrzések esetében:

                           i.

                           a fuvarozási tevékenység típusa, nevezetesen hogy nemzetközi vagy belföldi-e, utasszállító vagy áruszállító-e, saját számlás, bérmunkában vagy fuvardíj ellenében végzett tevékenység-e;

                           ii.

                           a társaság gépjárműparkjának nagysága;

                           iii.

                           a menetíró készülék típusa (analóg vagy digitális).

         Ezeket a statisztikákat kétévente be kell nyújtani a Bizottságnak, és közzé kell tenni egy jelentésben.
   A tagállamok illetékes hatóságainak nyilván kell tartaniuk az előző év összegyűjtött adatait.
   A járművezetőért felelős vállalkozások egyéves időtartamra megőrzik az okmányokat, az eredmények nyilvántartását és a végrehajtó hatóságok által számukra eljuttatott más jelentős adatot, amely a náluk a telephelyen és/vagy a közúti ellenőrzések során a járművezetőiknél lefolytatott ellenőrzésekről szól.
   Az a) és b) pontban említett kategóriák fogalommeghatározásairól a 12. cikk (2) bekezdésében foglalt eljárásnak megfelelően a Bizottság ad további felvilágosítást.
   4. cikk
   Közúti ellenőrzések
   (1)   A közúti ellenőrzéseket különböző helyszíneken és időpontokban kell végezni, úgy, hogy az úthálózat kellőképpen nagy hányadát lefedjék, ezzel is megnehezítve az ellenőrző pontok elkerülését.
   (2)   A tagállamok biztosítják:

               a)

               megfelelő intézkedések megtételét az ellenőrző pontoknak a meglévő és tervezett utakon, illetve azok közelében való elhelyezésére, valamint ha szükséges, a benzinkutak és az autópályák mellett található egyéb biztonságos helyek ellenőrző pontként szolgálhassanak;

               b)

               az ellenőrzések véletlenszerű rotációs rendben történő végrehajtását, megfelelő területi egyensúly mellett.

         (3)   A közúti ellenőrzések alkalmával ellenőrizendő elemeket az I. melléklet A. része tartalmazza. Az ellenőrzések egy-egy ilyen specifikus elemre is összpontosíthatnak, ha a helyzet így követeli meg.
   (4)   A 9. cikk (2) bekezdésének sérelme nélkül, a közúti ellenőrzéseket diszkriminációmentesen kell végrehajtani. A végrehajtásban közreműködő hatósági személyek részéről különösen tilos az alábbi tények alapján történő megkülönböztetés:

               a)

               a jármű bejegyzése szerinti ország;

               b)

               a járművezető lakóhelye szerinti ország;

               c)

               a vállalkozás székhelye szerinti ország;

               d)

               az út kezdő- és végállomása;

               e)

               a menetíró készülék típusa (analóg vagy digitális).

         (5)   A végrehajtásban közreműködő hatósági személyeknek rendelkezniük kell:

               a)

               a fő ellenőrizendő elemeknek az I. melléklet A. része szerinti jegyzékével;

               b)

               a II. melléklet szerinti szabvány ellenőrző berendezéssel.

         (6)   Ha egy tagállamban, egy másik tagállamban bejegyzett jármű vezetőjének közúti ellenőrzése során észleltekből arra lehet következtetni, hogy olyan szabálysértés történt, amelyet az ellenőrzés során a megfelelő adatok hiányában nem lehet megállapítani, az érintett tagállamok illetékes hatóságai segítik egymást a helyzet tisztázása érdekében.
   5. cikk
   Összehangolt ellenőrzések
   A tagállamok legalább évente hat alkalommal összehangolt közúti ellenőrzés keretében ellenőrzik a 3820/85/EGK rendelet és a 3821/85/EGK rendelet hatálya alá tartozó járművezetőket és járműveket. Ezeket az ellenőrzéseket két vagy több tagállam végrehajtó hatóságai egy időben hajtják végre saját államuk területén.
   6. cikk
   A vállalkozások telephelyein végzett ellenőrzések
   (1)   A telephelyi ellenőrzéseket a különféle fuvarozási és vállalkozásfajtákkal kapcsolatos múltbeli tapasztalatokat figyelembe véve szervezik meg. Azokban az esetekben is ellenőrzést kell tartani a vállalkozás telephelyén, amikor közúti ellenőrzés során a 3820/85/EGK rendeletben vagy a 3821/85/EGK rendeletben foglaltak súlyos megsértését állapították meg.
   (2)   A telephelyi ellenőrzések az I. melléklet A. részében és B. részében felsorolt elemekre terjednek ki.
   (3)   A végrehajtásban közreműködő hatósági személyeknek rendelkeznie kell:

               a)

               a fő ellenőrizendő elemeknek az I. melléklet A. és B. része szerinti jegyzékével;

               b)

               a II. melléklet szerinti szabvány ellenőrző berendezéssel.

         (4)   A tagállam végrehajtásban közreműködő hatósági személye az ellenőrzés során köteles figyelembe venni minden, a 7. cikk (1) bekezdésében említett másik tagállam kijelölt kapcsolattartó szerve által az érintett vállalkozásnak e másik tagállamban folytatott tevékenységével kapcsolatos információt.
   (5)   Az (1)–(4) bekezdés alkalmazásában a hatóság kérésére a vállalkozások által átadott megfelelő dokumentumok alapján a hatáskörrel rendelkező hatóságnál végzett ellenőrzések egy tekintet alá esnek a vállalkozások telephelyén végzett ellenőrzésekkel.
   7. cikk
   Közösségen belüli kapcsolattartás
   (1)   A tagállamok egy szervet jelölnek ki az alábbi feladatok ellátására:

               a)

               a többi tagállam azonos szerveivel való koordináció biztosítása az 5. cikk szerinti intézkedések tekintetében;

               b)

               a kétévenkénti statisztikai adatgyűjtés továbbítása a Bizottság részére a 3820/85/EGK rendelet 16. cikkének (2) bekezdése értelmében;

               c)

               elsődleges felelősség a többi tagállam illetékes hatóságainak történő segítségnyújtásért a 4. cikk (6) bekezdése értelmében.

         A szerv képviselteti magát a 12. cikk (1) bekezdésében említett bizottság ülésein.
   (2)   A tagállamok értesítik a Bizottságot e szerv kijelöléséről, és a Bizottság ennek megfelelően tájékoztatja a többi tagállamot.
   (3)   A tagállamok közötti adat-, tapasztalat- és információcserét aktívan elő kell segíteni, elsősorban, de nem kizárólagosan a 12. cikk (1) bekezdésében említett bizottság, és bármely olyan szerv révén, amelyet a Bizottság a 12. cikk (2) bekezdésében említett eljárás keretében jelöl ki.
   8. cikk
   Információcsere
   (1)   A 3820/85/EGK rendelet 17. cikkének (3) bekezdése vagy a 3821/85/EGK rendelet 19. cikkének (3) bekezdése alapján kölcsönösen egymás rendelkezésére bocsátott információknak a 7. cikk (2) bekezdésének megfelelően a Bizottságnak szóló értesítés szerinti kijelölt szervek közötti átadására:

               a)

               ezen irányelv hatálybalépését követően legalább hathavonta egyszer;

               b)

               egyedi esetekben külön tagállami megkeresés alapján kerül sor.

         (2)   A tagállamok törekednek az elektronikus információcserére alkalmas rendszerek telepítésére. A 12. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban, a Bizottság közös módszertant dolgoz ki az információk hatékony cseréjére vonatkozóan.
   9. cikk
   Kockázatértékelő rendszer
   (1)   A tagállamok létrehoznak egy, a vállalkozásokra vonatkozó kockázatértékelő rendszert, a 3820/85/EGK vagy a 3821/85/EGK rendelettel kapcsolatban az egyes vállalkozások által elkövetett jogsértések száma és súlya alapján. A Bizottság támogatja a tagállamok közötti párbeszédet annak érdekében, hogy az ezen kockázatértékelő rendszerek közötti összhangot elősegítse.
   (2)   A nagy kockázatot jelentő vállalkozásokat szigorúbban és gyakrabban kell ellenőrizni. Az ilyen rendszer bevezetésének kritériumait és részletes szabályait a 12. cikkben említett bizottság vitatja meg, tekintettel egy, a helyes gyakorlatokra vonatkozó információcsere-rendszer létrehozására.
   (3)   A 3820/85/EGK és a 3821/85/EGK rendeletekkel kapcsolatos jogsértések kezdeti listáját a III. melléklet tartalmazza.
   A 3820/85/EGK és a 3821/85/EGK rendeletekkel kapcsolatos jogsértések súlyozására vonatkozó iránymutatások nyújtása céljából, a Bizottság, ahol célszerű, a 12. cikk (2) bekezdése rendelkezéseinek megfelelően kiegészítheti a III. mellékletet a súlyosságukhoz mérten kategóriákra bontott jogsértések általános körére vonatkozó iránymutatások lefektetése céljából.
   A legsúlyosabb jogsértésekre vonatkozó kategóriának tartalmaznia kell azokat, ahol a 3820/85/EGK és a 3821/85/EGK rendeletek rendelkezéseinek való nem megfelelés halál vagy súlyos személyi sérülés nagy kockázatával jár.
   10. cikk
   Jelentéstétel
   2009. május 1-jéig a Bizottság jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a tagállamok jogszabályaiban a súlyos jogsértésekre elrendelt szankciók elemzéséről.
   11. cikk
   Helyes gyakorlat
   (1)   A 12. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban, a Bizottság iránymutatásokat dolgoz ki a végrehajtás helyes gyakorlatára vonatkozóan.
   Ezek az irányelvek a Bizottság egy kétéves jelentésében kerülnek közzétételre.
   (2)   A tagállamok a helyes gyakorlatról közös képzési programokat hoznak létre, amelyek évente legalább egyszer megrendezésre kerülnek, és segítik – évente legalább egyszer – a Közösségen belüli kapcsolattartásért felelős szerveik személyzete tagjainak a többi tagállamban működő azonos feladatot ellátó tisztviselőivel való cseréjét.
   (3)   A Bizottság a 12. cikk (2) bekezdésben említett eljárással összhangban egy elektronikus és nyomtatható formanyomtatványt készít arra az esetre, ha a járművezető betegállományban vagy éves szabadságán volt, vagy ha a 3821/85/EGK rendelet 15. cikke (7) bekezdése első albekezdése első franciabekezdésében említett időszakban olyan másik járművet vezetett, amely mentesült a 3820/85/EGK rendelet hatálya alól.
   (4)   A tagállamok biztosítják, hogy a végrehajtásban közreműködő személyek megfelelően képzettek legyenek a feladatuk végrehajtására.
   12. cikk
   A bizottsági eljárás
   (1)   A Bizottságot a 3821/85/EGK rendelet 18. cikke (1) bekezdése alapján felállított bizottság segíti.
   (2)   Az e bekezdésre történő hivatkozás esetén az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, figyelembe véve az annak 8. cikkében foglalt rendelkezéseket.
   Az 1999/468/EK határozat 5. cikke (6) bekezdésében megállapított időszak három hónap.
   (3)   A bizottság elfogadja eljárási szabályzatát.
   13. cikk
   Végrehajtó rendelkezések
   A Bizottság bármely tagállam kérésére vagy saját kezdeményezésére, a 12. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban végrehajtó rendelkezéseket állapít meg, különösen az alábbi célok valamelyike érdekében:

               a)

               hogy elősegítse az ezen irányelv végrehajtásával kapcsolatos közös megközelítést;

               b)

               hogy ösztönözze a 3820/85/EGK rendeletre vonatkozó, végrehajtó hatóságok általi megközelítések összhangját és annak összehangolt értelmezését;

               c)

               hogy megkönnyítse a szállítási ágazat és a végrehajtó hatóságok közötti párbeszédet.

         14. cikk
   Harmadik országokkal folytatott tárgyalások
   Ezen irányelv hatálybalépését követően, a Közösség tárgyalásokat kezdeményez az érintett harmadik országokkal az ezen irányelvben szereplőkkel egyenértékű szabályok alkalmazása érdekében.
   Ezen tárgyalások lezárásáig a tagállamok a 3820/85/EGK rendelet 16. cikkének (2) bekezdése szerinti, Bizottságnak küldött jelentésükbe a harmadik országokból származó járműveken lefolytatott ellenőrzésekről szóló adatokat is belefoglalják.
   15. cikk
   A mellékletek frissítése
   A mellékleteknek a helyes gyakorlat fejlődéséhez való igazítása érdekében történő módosításait a 12. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban kell elfogadni.
   16. cikk
   Átültetés a nemzeti jogba
   (1)   A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2007. április 1-jéig megfeleljenek. Haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot e rendelkezések szövegéről, valamint az említett rendelkezések és ezen irányelv közötti megfelelési táblázatról.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   17. cikk
   Hatályon kívül helyezés
   (1)   A 88/599/EGK irányelv hatályát veszti.
   (2)   A hatályon kívül helyezett irányelvre vonatkozó utalásokat az ezen irányelvre vonatkozó utalásként kell értelmezni.
   18. cikk
   Hatálybalépés
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   19. cikk
   Az irányelv címzettjei
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Strasbourgban, 2006. március 15-én.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         J. BORRELL FONTELLES

            a Tanács részéről

            az elnök

         H. WINKLER

      (1)  HL C 241., 2004.9.28., 65. o.

      (2)  Az Európai Parlament 2004. április 20-i véleménye (HL C 104. E, 2004.4.30., 385. o.), a Tanács 2004. december 9-i közös álláspontja (HL C 63. E, 2005.3.15., 1. o.) és az Európai Parlament 2005. április 13-i álláspontja (HL C 33. E, 2006.2.9, 415. o.). Az Európai Parlament 2006. február 2-i jogalkotási állásfoglalása és a Tanács 2006. február 2-i határozata.

      (3)  HL L 370., 1985.12.31., 1. o. A 2003/59/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 226., 2003.9.10., 4. o.) módosított rendelet.

      (4)  HL L 370., 1985.12.31., 8. o. A legutóbb a 432/2004/EK bizottsági rendelettel (HL L 71, 2004.3.10., 3. o.) módosított rendelet.

      (5)  HL L 80., 2002.3.23., 35. o.

      (6)  HL L 184., 1999.7.17., 23. o.

      (7)  HL L 102, 2006.4.11., 1. o.

      (8)  HL L 325., 1988.11.29., 55. o. A legutóbb a 2135/98/EK rendelettel (HL L 274., 1998.10.9., 1. o.) módosított irányelv.

      I. MELLÉKLET
      A rész
      KÖZÚTI ELLENŐRZÉSEK
      A közúti ellenőrzések általában az alábbiakra terjednek ki:

                  1.

                  napi és heti vezetési idők, szünetek és napi és heti pihenőidők; továbbá a megelőző napokra vonatkozó adatrögzítő lapok, amelyeket a 3821/85/EGK rendelet 15. cikke (7) bekezdésének megfelelően a jármű fedélzetén kell tartani és/vagy ugyanerről az időszakról a járművezető kártyáján tárolt adatok és/vagy az ezen irányelv II. mellékletével összhangban a menetíró készülék memóriájában tárolt adatok és/vagy ugyanezek a kinyomaton szereplő adatok;

                  2.

                  a 3821/85/EGK rendelet 15. cikke (7) bekezdésében említett időszakra vonatkozóan minden olyan eset, amikor a jármű megengedett sebességét túllépték, amely magában foglal minden olyan, 1 percnél hosszabb időszakot, amely alatt a jármű sebessége N3 kategóriájú járművek esetében meghaladta a 90 km/órát, vagy M3 kategóriájú járművek esetében a 105 km/órát (a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. február 6-i 70/156/EGK tanácsi irányelv (1) II. mellékletének A. részében meghatározott N3 és M3 kategóriák);

                  3.

                  indokolt esetben a jármű által elért, a menetíró készülék által rögzített pillanatnyi sebességek legfeljebb a jármű megelőző 24 órai használatára vonatkozóan;

                  4.

                  a menetíró készülék helyes működése (a készülékkel és/vagy a járművezető kártyájával és/vagy az adatrögzítő lapokkal történt esetleges visszaélés megállapítása), vagy, amennyiben indokolt, a 3820/85/EGK rendelet 14. cikkének (5) bekezdésében felsorolt dokumentumok megléte a járművön.

            B rész
      ELLENŐRZÉSEK A VÁLLALKOZÁSOK TELEPHELYEIN
      A vállalkozások telephelyein végzett ellenőrzések az A. rész elemein túl a következő elemekre terjednek ki:

                  1.

                  a heti pihenők és ezen pihenőidők közötti vezetési idők;

                  2.

                  a két hétre összesen engedélyezett vezetési idők betartása;

                  3.

                  az adatrögzítő lapok, a járműegység és a járművezető kártyájának adatai, továbbá kinyomatok.

            A tagállamok indokolt esetben, amennyiben jogsértést fedeznek fel, ellenőrzik a szállítási lánc egyéb felbujtóinak vagy bűnsegédeinek – pl. a feladók, a szállítmányozók vagy megbízók – közös felelősségét, beleértve azt is, hogy a szállítási szerződés megengedi-e a 3820/85/EGK és a 3821/85/EGK rendeletben foglaltak betartását.

         (1)  HL L 42., 1970.2.23., 1. o. A legutóbb a 2006/28/EK bizottsági irányelvvel (HL L 65., 2006.3.7., 27. o.) módosított irányelv.

      II. MELLÉKLET
      A végrehajtó egységeknek biztosítandó szabványberendezés
      A tagállamok biztosítják, hogy az alábbi szabványberendezés az I. mellékletben meghatározott feladatokat ellátó végrehajtó egység rendelkezésére álljon:

                  1.

                  a jármű fedélzeti egységéről és a digitális menetíró készülék járművezetői kártyájáról adatok letöltésére, leolvasására, elemzésére és/vagy a megállapított tények elemzés céljából egy központi adatbázisba való elküldésére alkalmas berendezés;

                  2.

                  a menetíró készülékek adatrögzítő lapjainak ellenőrzésére szolgáló berendezés.

      III. MELLÉKLET
      Jogsértések
      A 9. cikk (3) bekezdésével összhangban, az alábbi nem teljes lista iránymutatást nyújt azt illetően, hogy mit kell jogsértésnek tekinteni:

                  1.

                  a napi, a heti vagy 14 napos maximális vezetési idők túllépése;

                  2.

                  a napi vagy heti minimális pihenőidő figyelmen kívül hagyása;

                  3.

                  a minimális szünet figyelmen kívül hagyása;

                  4.

                  a 3821/85/EGK rendelet előírásainak nem megfelelően felszerelt digitális menetíró készülék.

         NYILATKOZATOK

      A Bizottság a súlyos jogsértés minősítéssel összefüggésben kijelenti, hogy a közúti fuvarozáshoz kapcsolódó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról szóló rendelet súlyos megsértésének tekinthetők a következők:

                  1.

                  a napi, hatnapi vagy kéthetes maximális vezetési idők határértékének legalább 20 %-kal való túllépése;

                  2.

                  a napi vagy heti minimális pihenőidő 20 %-os vagy annál nagyobb mértékű figyelmen kívül hagyása;

                  3.

                  a minimális megszakítás 33 %-os vagy annál nagyobb mértékű figyelmen kívül hagyása; valamint

                  4.

                  a 3821/85/EGK rendelet előírásaival ellentétesen felszerelt digitális menetíró készülék.

            A Bizottság és a tagállamok megtesznek minden tőlük telhetőt annak érdekében, hogy ezen irányelv hatálybalépése utáni két éven belül az AETR rendelkezései ezen rendelet rendelkezéseivel összhangba kerüljenek. Ha ezen időszak alatt nem hangolják össze a rendelkezéseket, a Bizottság a kérdést rendező, megfelelő intézkedéseket javasol.