title: Az Európai Parlament és a Tanács 2000/40/EK irányelve (2000. június 26.) a gépjárművek elülső aláfutásgátlásával kapcsolatos tagállami jogszabályok közelítéséről és a 70/156/EGK tanácsi irányelv módosításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32000L0040

Hivatalos Lap L 203 , 10/08/2000 o. 0009 - 0028

		Az Európai Parlament és a Tanács 2000/40/EK irányelve(2000. június 26.)a gépjárművek elülső aláfutásgátlásával kapcsolatos tagállami jogszabályok közelítéséről és a 70/156/EGK tanácsi irányelv módosításárólAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó Szerződésre és különösen annak 95. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],a Szerződés 251. cikkében szabályozott eljárásnak megfelelően [3],mivel:(1) A Tanács 97/836/EK [4] határozatával, az Európai Parlament jóváhagyásával, felhatalmazta a Közösséget, hogy csatlakozzon az Egyesült Nemzetek Európai Gazdasági Bizottságának (EGB) a kerekes gépjárművekre és azokba szerelhető, illetve azokon használható berendezésekre és tartozékokra vonatkozó egységes műszaki előírások elfogadásáról, valamint ezen előírások alapján kibocsátott jóváhagyások kölcsönös elismerésének feltételeiről szóló, Genfben, 1958. március 20-án aláírt, és 1995. október 16-án módosított többoldalú nemzetközi egyezményéhez.(2) A felülvizsgált egyezményhez történt csatlakozásával a Közösség elfogadta az egyezmény értelmében összeállított rendeletek jegyzékét. Ebben a jegyzékben szerepel az ENSZ/EGB 93. előírása [5].(3) Az európai közúti baleseti sérülések számának csökkentése érdekében szükséges az ENSZ/EGB 93. előírásában meghatározott intézkedések haladéktalan bevezetése a Tanács 70/156/EGK [6] irányelvében meghatározott EK-típusjóváhagyási eljárásba abból a célból, hogy javuljon a személygépkocsikban és a zárt kisáruszállító gépkocsikban utazók sérülés elleni védelme nehéz-tehergépjárművekkel történő frontális ütközés esetén, és hogy az ilyen szerkezetek és az ilyen szerkezetekkel felszerelt járművek gyártói megkaphassák az EK-típusjóváhagyást, amennyiben az említett előírás műszaki követelményeinek megfelelnek.(4) A Szerződés 5. cikkében megállapított szubszidiaritás és arányosság elvei szerint ennek az irányelvnek a célkitűzéseit a tagállamok nem érhetik el kellő mértékben a szóban forgó témában javasolt intézkedés mértéke és hatása miatt, így ezeket a célkitűzéseket a Közösség jobban meg tudja valósítani. Ez az irányelv nem megy túl a célkitűzése megvalósításához, nevezetesen az EK-típusjóváhagyáshoz szükséges mértéken.(5) Ez az irányelv egyike azoknak a külön irányelveknek, amelyeket teljesíteni kell az EK-típusjóváhagyási eljárásnak való megfelelés érdekében. Erre az irányelvre tehát a járművekre, járműrendszerekre, alkatrészekre és önálló műszaki egységekre vonatkozó 70/156/EGK irányelvben megállapított rendelkezések vonatkoznak.(6) Tekintettel a közúti balesetek jelentős számára, amelyek alanyai 3,5 tonnát meghaladó tömegű haszongépjárművek, a közúti biztonság növelése céljából az e járművekre vonatkozó rendelkezéseket ezzel az irányelvvel szükséges kötelezővé tenni anélkül, hogy meg kellene várni az erre a jármű-kategóriára vonatkozó EK-típusjóváhagyás bármely további kiegészítését.(7) Ennek következtében a 70/156/EGK irányelv módosítása szükséges,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkEnnek az irányelvnek az alkalmazásában:"jármű"  bármilyen gépjármű a 70/156/EGK irányelv II. melléklet A. szakaszában meghatározottak szerint;"elülső aláfutásgátló berendezés"  egy olyan elülső aláfutásgátló berendezés, amely járműre való felszerelés céljából készült, és amelynek jóváhagyása önálló műszaki egységként lehetséges a 70/156/EGK irányelv 2. cikke szerint.2. cikk(1) 2001. augusztus 10-i hatállyal, vagy amennyiben a 3. cikkben említett közzététel 2001. február 10. után következik be, 6 hónappal az említett közzététel napjától számítva, a jármű elülső aláfutásgátlásával kapcsolatos indokolással a tagállamok:a) nem tagadhatják meg egy járműtípus vagy egy önálló műszaki egységet képező elülső aláfutásgátló berendezés típus tekintetében az EK- vagy nemzeti típusjóváhagyás megadását; vagyb) nem tilthatják meg járművek vagy önálló műszaki egységet képező elülső aláfutásgátló berendezések forgalomba helyezését, értékesítését vagy üzembe helyezését;ha a járművek vagy az önálló műszaki egységek megfelelnek ezen irányelv követelményeinek.(2) 2003. augusztus 10-i hatállyal a tagállamok:a) nem bocsáthatnak ki EK-típusjóváhagyást vagy nemzeti típusjóváhagyást egy járműtípusra vagy önálló műszaki egységet képező elülső aláfutásgátló berendezés típusra;b) meg kell tagadniuk új járművek vagy önálló műszaki egységet képező új elülső aláfutásgátló berendezések forgalomba helyezését, értékesítését vagy üzembe helyezését;az elülső aláfutásgátlással kapcsolatos indokolással, ha ezen irányelv követelményei nem teljesülnek.(3) Az EK-típusjóváhagyást szabályozó közigazgatási rendelkezéseknek az I. mellékletben megállapítottaknak kell megfelelniük.Ezen irányelv hatályának és az EK-típusjóváhagyás megadásához teljesítendő műszaki követelményeknek a II. mellékletben foglaltakra kell vonatkoznia.3. cikkAz Egyesült Nemzetek Európai Gazdasági Bizottsága 93. előírását az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában 2001. február 10-e előtt ki kell hirdetni .4. cikk70/156/EGK irányelv a következőképpen módosul:1. Az I. melléklet a következőképpen módosul:a) A 2.3.4 pont helyébe a következő lép:"2.3.4. A legelső tengely szélessége (a gumiabroncsok legkülső részénél mérve, leszámítva a gumiabroncsok kidudorodását a talaj közelében):…";b) A szöveg a következő pontokkal egészül ki:"9.22. Elülső aláfutásgátlás9.22.1. Az elülső aláfutásgátlást szolgáló járműalkatrészek rajza, azaz a jármű és/vagy alváz rajza, feltüntetve a legszélesebb elülső tengely helyzetét és beépítését, az elülső aláfutásgátló beépítésének és/vagy felszerelésének rajza. Amennyiben az aláfutásgátlásra nem külön berendezés szolgál, a rajzon világosan fel kell tüntetni azt, hogy a szükséges méretek teljesülnek:…9.22.2. Külön berendezés esetében az elülső aláfutásgátló teljes leírása és/vagy rajza (ideértve az alkatrészeket és szerelvényeket), vagy önálló műszaki egység esetén a típusjóváhagyási szám:…";2. A V. mellékletet az alábbiak szerint kell kiegészíteni:a) Az I. részben a következőket kell feltüntetni:"A jóváhagyás tárgya | Irányelv száma | Hivatalos Lapra hivatkozás | A következő járművekre kell alkalmazni |M1 | M2 | M3 | N1 | N2 | N3 | O1 | O2 | O3 | O4 |57. Elülső aláfutásgátlás | 2000/40/EK | L 203., 2000.8.10., 9. o. | | | | | X | X" | | | | |b) A II. rész a következő szövegrésszel egészül ki:"A jóváhagyás tárgya | Alaprendelet száma | Felülvizsgált változat száma | Módosítás | Helyesbítés(2) |57. Elülső aláfutásgátlás | 93 | – | – | –" |5. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2001. augusztus 10-e előtt megfeleljenek. Ha azonban a 3. cikkben említett kihirdetésre 2001. február 10. után kerül sor, a tagállamok ezt a kötelezettséget a kihirdetést követő hat hónapon belül teljesítik. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.A tagállamok ezeket a rendelkezéseket 2001. augusztus 10-től alkalmazzák, vagy ha a 3. cikkben említett kihirdetésre 2001. február 10. után kerül sor, az intézkedéseket hat hónappal a kihirdetés után alkalmazzák.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot hazai joguk legfontosabb előírásairól, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadtak el.6. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.7. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 2000. június 26-án.az Európai Parlament részérőlaz elnökN. Fontainea Tanács részérőlaz elnökJ. Coelho[1] HL C 89., 1999.3.30., 11. o.[2] HL C 209., 1999.7.22., 8. o.[3] Az Európai Parlament 1999.10.27-i véleménye (HL C 154., 2000.6.5., 50. o.). A tanács 2000.3.27-i közös álláspontja (HL C 178., 2000.6.27., 1. o.) és az Európai Parlament 2000.5.17-i határozata.[4] HL L 346., 1997.12.17., 78. o.[5] ENSZ Európai Gazdasági Bizottság, E/EGB/324. dokumentum.[6] HL L 42., 1970.2.23., 1. o. A legutóbb az Európai Parlament és a Tanács 98/91/EK irányelvével módosított irányelv (HL L 11., 1999.1.16., 25. o.)--------------------------------------------------A MELLÉKLETEK JEGYZÉKEI. MELLÉKLET | Az EK-típusjóváhagyásra vonatkozó közigazgatási rendelkezések |1. függelék | Az önálló műszaki egységet képező elülső aláfutásgátló berendezés EK-típusjóváhagyására vonatkozó adatközlő lap. |2. függelék | Önálló műszaki egységként típusjóváhagyott elülső aláfutásgátló berendezéssel felszerelt járműtípus EK-típusjóváhagyására vonatkozó adatközlő lap. |3. függelék | Járműtípus EK-típusjóváhagyására vonatkozó adatközlő lap, tekintettel annak elülső aláfutásvédelmére. |4. függelék | EK-típusbizonyítványminta (elülső aláfutásgátlóberendezés-típusra önálló műszaki egységként). |5. függelék | EK-típusbizonyítványminta (önálló műszaki egységként típusjóváhagyott elülső aláfutásgátló berendezéssel felszerelt járműtípusra). |6. függelék | EK-típusbizonyítványminta (járműtípusra, tekintettel annak elülső aláfutásgátlására). |7. függelék | az EK-típusjóváhagyási jel mintája. |II. MELLÉKLET | Hatály és műszaki követelmények. |--------------------------------------------------


title: A Bizottság irányelve (1969. december 22.) a 33. cikk (7) bekezdésének rendelkezései alapján a behozatal mennyiségi korlátozásaival azonos hatású és az EGK-Szerződés értelmében elfogadott egyéb rendelkezések hatálya alá nem tartozó intézkedések megszüntetéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31970L0050

Hivatalos Lap L 013 , 19/01/1970 o. 0029 - 0031 dán különkiadás sorozat I fejezet 1970(I) o. 0010  angol különkiadás sorozat I fejezet 1970(I) o. 0017

		A Bizottság irányelve(1969. december 22.)a 33. cikk (7) bekezdésének rendelkezései alapján a behozatal mennyiségi korlátozásaival azonos hatású és az EGK-Szerződés értelmében elfogadott egyéb rendelkezések hatálya alá nem tartozó intézkedések megszüntetéséről(70/50/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 33. cikke (7) bekezdésére;mivel a 30. és az azt követő cikkek alkalmazásában "intézkedés" alatt törvényeket, rendelkezéseket, közigazgatási rendelkezéseket, közigazgatási gyakorlatokat, valamint a hatóság által kiadott valamennyi jogszabályt kell érteni, beleértve az ajánlásokat is;mivel ennek az irányelvnek az alkalmazásában "közigazgatási gyakorlat" alatt bármely szabványos és egy hatóság által rendszeresen követett eljárást kell érteni; mivel "ajánlás" alatt a hatóság által kiadott olyan jogszabályok értendők, amelyek ugyan jogilag nem kötelezőek a címzettjeikre nézve, mégis arra késztetik őket, hogy bizonyos magatartást tanúsítsanak;mivel az alaki követelmények, amelyeket a behozatalhoz teljesíteni kell, általában nem fejtenek ki a mennyiségi korlátozásokkal azonos hatást, és ennek következtében nem tartoznak ezen irányelv hatálya alá;mivel a tagállamok által elfogadott – a belföldi és a behozott termékekre egyformán alkalmazandó intézkedésektől eltérő – bizonyos intézkedések, amelyek a Szerződés hatálybalépésének napján érvényben voltak, és amelyek nem esnek a Szerződés értelmében elfogadott egyéb rendelkezések hatálya alá, vagy eleve kizárják a behozatalt, vagy pedig a hazai termékek értékesítésénél nehezebbé, illetve költségesebbé teszik;mivel ezek közé tartozónak kell tekinteni azokat az intézkedéseket, amelyek a kereskedelmi folyamat bármely szakaszában olyan feltételtől teszik függővé a behozott termékek hazai piacra való bejutását, amelyet a hazai termékek vonatkozásában nem írnak elő, vagy amely a hazai termékre előírt feltételektől eltérő, és azoknál nehezebben teljesíthető, így ez a teher csak a behozott termékeket sújtja;mivel ezek közé tartozónak kell tekinteni azokat az intézkedéseket is, amelyek a kereskedelmi folyamat bármely szakaszában a támogatástól eltérő más módon előnyben részesítik a hazai termékeket, amelyek lehetnek feltételhez kötöttek vagy feltétel nélküliek, és amely esetben ezek az intézkedések teljes mértékben vagy részben eleve kizárják az behozott termékek értékesítését;mivel az ilyen intézkedések akadályozzák az olyan behozatalt, amelyre egyébként sor kerülhetne, és így a behozatalra vonatkozó mennyiségi korlátozásokkal azonos hatást fejtenek ki;mivel a termékek értékesítésével kapcsolatos, valamint a hazai és a behozott termékekre egyformán vonatkozó intézkedéseknek az áruk szabad mozgására gyakorolt hatásai általában nem egyeznek meg a mennyiségi korlátozások hatásaival, mivel az ilyen hatások rendszerint a tagállamok által e tekintetben alkalmazott szabályok közötti különbségek velejárói;mivel azonban az ilyen intézkedések olyan korlátozó hatást fejthetnek ki az áruk szabad mozgására, amely túllép az ilyen szabályokból következő hatásokon;mivel ez a helyzet áll fenn, ha a behozatalt eleve kizárják, vagy a hazai termékek értékesítésénél nehezebbé vagy költségesebbé teszik, és ha ez a hatás nem szükséges a Szerződés által a tagállamoknak meghagyott kereskedelemszabályozási hatáskörön belül eső célkitűzés eléréséhez; mivel különösen ez a helyzet akkor, ha a nevezett célkitűzés ugyanolyan hatékonyan elérhető más egyéb eszközökkel, amelyek kevésbé akadályozzák a kereskedelmet; mivel szintén ez a helyzet, ha e rendelkezéseknek az áruk szabad mozgására gyakorolt korlátozó hatása nem áll arányban a kitűzött céllal;mivel ennek megfelelően ezek az intézkedések a behozatalra vonatkozó mennyiségi korlátozásokkal azonos hatást idéznek elő;mivel a vámunió nem valósítható meg a behozatalra vonatkozó mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású intézkedések eltörlése nélkül;mivel a tagállamoknak legkésőbb az átmeneti időszak végéig minden ilyen azonos hatású intézkedést el kell törölniük még akkor is, ha ezt kifejezetten nem írja elő számukra semmilyen bizottsági irányelv;mivel a mennyiségi korlátozások és a tagállamok között fennálló, ezzel azonos hatású intézkedések eltörlésével kapcsolatos rendelkezéseket egyformán alkalmazni kell a tagállamokból származó és általuk kivitt termékekre, valamint a harmadik országokból származó és a többi tagállamban szabad forgalomba bocsátott termékekre;mivel a 33. cikk (7) bekezdése nem vonatkozik a fent említett olyan típusú intézkedésekre, amelyek a Szerződés egyéb rendelkezéseinek hatálya alá tartoznak, és különösen amelyek a Szerződés 37. cikke (1) bekezdésének és 44. cikkének hatálya alá tartoznak vagy egy nemzeti agrárpiaci rendtartás szerves részét képezik;mivel a 33. cikk (7) bekezdése nem vonatkozik a 12. cikkben és az azt követő cikkekben, valamint a 95. cikkben és az azt követő cikkekben említett díjakra és adókra, valamint a 92. cikkben említett támogatásokra;mivel a 33. cikk (7) bekezdésének rendelkezései nem akadályozzák meg elsősorban a 36. és a 223. cikk alkalmazását,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkAz irányelv célja a (2) és a (3) bekezdésben említett intézkedések eltörlése, amelyek az EGK-Szerződés hatálybalépésének napján hatályban voltak.2. cikk(1) Az irányelv hatálya alá azok a hazai és behozott termékekre egyformán vonatkozó intézkedésektől eltérő egyéb intézkedések tartoznak, amelyek megakadályozzák azt a behozatalt, amelyre egyébként sor kerülne, ideértve azokat az intézkedéseket, amelyek a behozatalt a hazai termékek értékesítésénél nehezebbé vagy költségesebbé teszik.(2) Az irányelv hatálya alá tartoznak különösen az olyan intézkedések, amelyek a behozatalt vagy a behozott termékek értékesítését a kereskedelmi folyamat bármely szakaszában az alaki kellékektől eltérő egyéb olyan feltételhez kötik, amelyet csak a behozott termékek vonatkozásában írnak elő, vagy amely eltér a hazai termékek vonatkozásában előírt feltételtől, és annál nehezebben teljesíthető. Szintén a hatálya alá tartoznak azok az intézkedések, amelyek előnyben részesítik a hazai termékeket vagy a támogatástól eltérő más egyéb kedvezményt biztosítanak számukra, függetlenül attól, hogy ezt feltételhez kötik-e vagy sem.(3) A fent említett intézkedések közé kell sorolni azokat az intézkedéseket, amelyek:a) kizárólag a behozott termékekre vonatkozóan minimális vagy maximális árakat állapítanak meg, amelyek alatt illetve felett a behozatalt megtiltják, csökkentik vagy olyan feltételektől teszik függővé, amelyek alkalmasak a behozatal akadályozására;b) a behozott termékekre vonatkozóan a hazai termékeknél kedvezőtlenebb árakat állapítanak meg;c) kizárólag a behozott termékekre vonatkozóan rögzítik a nyereséghányadot vagy az ár egyéb összetevőit, vagy ezeket a belföldi és a behozott termékek esetében eltérően rögzítik, ez utóbbiak hátrányára;d) kizárják a behozott termékek árának a behozatalhoz szervesen kapcsolódó többletköltségeknek és díjaknak megfelelő mértékű emelését;e) kizárólag a hazai termékek bekerülési ára vagy minősége alapján, olyan szinten rögzítik az árakat, amely akadályozza a behozatalt;f) leszállítják a behozott termék értékét, különösen a belső értékében előidézett csökkentés vagy bekerülési költségének növelése révén;g) a behozott termékek hazai piacra való bejutását ahhoz a feltételhez kötik, hogy az importáló tagállamban rendelkezik-e a termék megbízottal vagy képviselővel;h) kizárólag a behozott termékekre vonatkozóan fizetési feltételeket írnak elő, vagy a behozott termékeket olyan feltételeknek vetik alá, amelyek eltérnek a hazai termékekre előírt feltételektől és azoknál nehezebben teljesíthetők;i) kizárólag a behozatalra vonatkozóan garancia nyújtását vagy előlegfizetés teljesítését írják elő;j) kizárólag a behozott termékekre vonatkozóan szabnak meg feltételeket, különösen a formát, méretet, súlyt, összetételt, külső megjelenést, azonosítást és kiszerelést illetően, vagy olyan feltételeket szabnak meg a behozott termékekre vonatkozóan, amelyek eltérnek a hazai termékekre előírt feltételektől és azoknál nehezebben teljesíthetők;k) kizárólag a behozott termékek magánszemélyek által történő megvásárlását akadályozzák, vagy kizárólag a hazai termékek megvásárlását ösztönzik, követelik meg vagy részesítik előnyben;l) kizárólag a behozott termékek vonatkozásában, teljes mértékben vagy részben kizárják a nemzeti létesítmények vagy berendezések felhasználását, illetve teljes mértékben vagy részben kizárólag a hazai termékekre korlátozzák az ilyen létesítmények és berendezések használatát;m) kizárólag a behozott termékek vonatkozásában tiltják vagy korlátozzák a reklámot, illetve teljes mértékben vagy részben a hazai termékekre korlátozzák a reklámot;n) kizárólag a behozott termékek vonatkozásában tiltják, korlátozzák vagy követelik meg a készletezést; teljes mértékben vagy részben kizárólag a hazai termékekre korlátozzák a raktárlétesítmények használatát, vagy olyan feltételekhez kötik a behozott termékek készletezését, amelyek eltérnek a hazai termékekre előírt feltételektől és azoknál nehezebben teljesíthetők;o) a behozatalt a viszonosság egy vagy több tagállam által történő biztosításának feltételéhez kötik;p) előírják, hogy a behozott termékeknek teljes mértékben vagy részben az importáló ország szabályaitól eltérő szabályoknak kell megfelelniük;q) a behozott termékek esetében nem elégséges vagy túlzottan hosszú határidőket adnak meg a különböző ügyletek rendes menetére vonatkozóan, amelyekre e határidőket alkalmazni kell;r) a behozott termékeket olyan ellenőrzésnek vagy a vámkezelési eljárástól eltérő vizsgálatoknak vetik alá, amelyek a hazai termékekre nem vonatkoznak, vagy amelyek a behozott termékek tekintetében szigorúbbak, mint a hazai termékek tekintetében, anélkül, hogy erre az azonos védelem biztosítása érdekében szükség lenne;s) kizárólag a hazai termékek számára tartják fenn az olyan elnevezéseket, amelyek nem jelzik a termék származását vagy eredetét.3. cikkEnnek az irányelvnek a hatálya alá tartoznak a termékek értékesítésére nézve irányadó olyan intézkedések is, amelyek főleg a formával, a mérettel, a súllyal, az összetétellel, a külső megjelenéssel, az azonosítással vagy a kiszereléssel foglalkoznak, és amelyek egyformán vonatkoznak a hazai és a behozott termékekre is, ha az ilyen intézkedéseknek az áruk szabad mozgására gyakorolt korlátozó hatása túllép a kereskedelmi szabályozással járó hatások keretein.Ez a helyzet áll fenn különösen akkor, ha:- az áruk szabad mozgására gyakorolt korlátozó hatás nem áll arányban az intézkedés céljával,- ugyanezek a célkitűzések más olyan eszközökkel is elérhetők, amelyek kevésbé akadályozzák a kereskedelmet.4. cikk(1) A tagállamok megtesznek valamennyi szükséges intézkedést az olyan termékek tekintetében, amelyek szabad mozgását a Szerződés 9. és 10. cikke alapján lehetővé kell tenni, annak érdekében, hogy eltöröljék a behozatalra vonatkozó mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású és ezen irányelv hatálya alá eső intézkedéseket.(2) A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot az ezen irányelv alapján meghozott intézkedésekről.5. cikk(1) Ez az irányelv nem vonatkozik az olyan intézkedésekre,a) amelyek az EGK-Szerződés 37. cikkének (1) bekezdése alá tartoznak;b) amelyek az EGK-Szerződés 44. cikke alá tartoznak, vagy amelyek egy olyan nemzeti agrárpiaci rendtartás szerves részét képezik, amelyet még nem váltottak fel közös piacszervezéssel.(2) Ezt az irányelvet különösen az EGK-Szerződés 36. és 223. cikke alkalmazásának sérelme nélkül kell alkalmazni.6. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1969. december 22-én.a Bizottság részérőlaz elnökJean Rey--------------------------------------------------


title: A Tanács irányelve (1969. december 8.) a burgonyarák elleni védekezésről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31969L0464

Hivatalos Lap L 323 , 24/12/1969 o. 0001 - 0002 finn különkiadás fejezet 3 kötet 2 o. 0249  dán különkiadás sorozat I fejezet 1969(II) o. 0545  svéd különkiadás fejezet 3 kötet 2 o. 0249  angol különkiadás sorozat I fejezet 1969(II) o. 0561  görög különkiadás: fejezet 03 kötet 5 o. 0019  spanyol különkiadás fejezet 03 kötet 3 o. 0170  portugál különkiadás fejezet 03 kötet 3 o. 0170

		A Tanács irányelve(1969. december 8.)a burgonyarák elleni védekezésről(69/464/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó Szerződésre és különösen annak 43. és 100. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére,mivel a burgonyatermelés fontos helyet foglal el a Közösség mezőgazdaságában;mivel a burgonyahozamot állandóan fenyegetik a károsító szervezetek;mivel a burgonyatermesztés során az ilyen károsító szervezetek elleni védekezésnek nemcsak a termelési kapacitás fenntartását kell biztosítania, hanem a mezőgazdasági termelékenység növelését is;mivel azok a védőintézkedések, amelyek célja a károsító szervezetek egyes tagállamokba történő bevitelének megakadályozása, csak korlátozott eredményt érnének el akkor, ha e szervezetek ellen nem védekeznének egyszerre és tervszerűen a Közösség egész területén, és terjedésüket nem akadályoznák meg;mivel a burgonyát leginkább károsító szervezetek egyike a Synchytrium endobioticum (Schilb.) Perc., a "burgonyarák" gombabetegség kórokozója;mivel ez a betegség több tagállamban előfordult, és található néhány körülhatárolt fertőzési forrás a Közösségen belül;mivel ha nem születnek hatékony intézkedések a betegség elleni védekezés és a betegség terjedésének megakadályozása érdekében, a burgonyatermesztés a Közösség egész területén állandó veszélynek van kitéve;mivel ahhoz, hogy ki lehessen irtani e károsító szervezetet, minimális rendelkezéseket kell elfogadni a Közösség számára; mivel a tagállamoknak képeseknek kell lenniük arra, hogy szükség esetén kiegészítő vagy szigorúbb rendelkezéseket fogadjanak el;mivel fontos szerepet játszanak azok a burgonyaváltozatok, amelyek ellenállóak e károsító szervezet bizonyos fajtáival szemben; mivel e burgonyaváltozatok termesztése, különösen a fertőzött parcellákat körülvevő biztonsági övezetekben, elsődleges fontosságú; mivel ezért általános érdek, hogy időközönként kihirdessék e burgonyaváltozatok listáját;mivel a fertőzés jelenlétének és a változatok ellenálló képességének megállapítása érdekében szükségesnek tűnik olyan megfelelő módszerek alkalmazása, amelyek ellen a tagállamok nem emelnek kifogást,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkEz az irányelv a burgonyarák elleni védekezés és e gombabetegség terjedésének megakadályozása érdekében a tagállamokban teendő minimális intézkedésekre vonatkozik.2. cikk(1) A Synchytrium endobioticum (Schilb.) Perc., azaz a burgonyarák kórokozója előfordulásának megállapítása esetén a tagállamok elhatárolják a fertőzött parcellát, valamint egy olyan biztonsági övezetet, amely elég nagy ahhoz, hogy a környező területek védelmét biztosítsa.(2) Egy parcellát akkor kell fertőzöttnek tekinteni, ha a burgonyarák tüneteit az adott parcellának legalább egy növényén tapasztalták.3. cikkA tagállamok előírják, hogy a fertőzött parcellákból származó burgonyagumókat és -szárakat olyan eljárásnak kell alávetni, amely a károsító szervezetet megsemmisíti. Ha már nem lehetséges megállapítani, hogy a fertőzött gumók és szárak honnan származnak, a teljes tételt, amelyben a fertőzött gumókat és szárakat találták, ilyen eljárásnak kell alávetni.4. cikkA tagállamok előírják, hogy a fertőzött parcellákon:a) nem termeszthető burgonya;b) semmilyen, átültetésre szánt növény nem termeszthető és a talajban vagy más módon nem tárolható.5. cikk(1) A tagállamok előírják, hogy a biztonsági övezetben csak olyan burgonyaváltozat termeszthető, amely ellenálló a Synchytrium endobioticum-nak a fertőzött parcellán talált fajtáival szemben.(2) Valamely burgonyaváltozatot akkor kell a Synchytrium endobioticum valamely fajtájával szemben ellenállónak tekinteni, ha az az adott fajta kórokozója által okozott fertőzésre oly módon reagál, hogy a másodlagos fertőzés veszélye nem áll fenn.6. cikkA tagállamok csak akkor vonják vissza a burgonyarák elleni védekezés illetve e betegség elterjedésének megakadályozása érdekében hozott intézkedéseket, ha a Synchytrium endobioticum előfordulása már nem tapasztalható.7. cikkA tagállamok tiltják Synchytrium endobioticum tenyészetek birtoklását.8. cikkA tagállamok tudományos célból, vizsgálat és szelekciós tevékenység céljából engedélyezhetnek eltéréseket a 3., 4., 5. és 7. cikkben említett intézkedésektől azzal a feltétellel, hogy az ilyen eltérések nem befolyásolják károsan a burgonyarák elleni védekezést és nem idézik elő e betegség elterjedésének veszélyét.9. cikkAmennyiben szükségesnek bizonyul, a tagállamok a burgonyarák elleni védekezés, illetve a betegség elterjedésének megakadályozása érdekében elfogadhatnak kiegészítő vagy szigorúbb rendelkezéseket.10. cikk(1) A tagállamok minden év január 1-je előtt közlik a Bizottsággal azoknak a burgonyaváltozatoknak a listáját, amelyeket értékesítésre elfogadtak, és amelyeket hivatalos vizsgálat alapján a Synchytrium endobioticum-mal szemben ellenállónak találtak. A tagállamok közlik, mely fajtákkal szemben ellenállóak a burgonyaváltozatok.(2) A Bizottság biztosítja, hogy a tagállamok közlése alapján az ellenálló burgonyaváltozatok listáját minden évben, lehetőleg február 1-je előtt, közzétegyék.11. cikkA tagállamok biztosítják, hogy a Synchytrium endobioticum által okozott fertőzésnek és a burgonyaváltozatok e szervezettel szembeni ellenálló képességének a megállapítása olyan megfelelő módszerekkel történjen, amelyek ellen a tagállamok nem emelnek kifogást.12. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az értesítéstől számított két éven belül megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.13. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1969. december 8-án.a Tanács részérőlaz elnökJ. M. A. H. Luns[1] HL 28., 1967.2.17., 454/67. o.--------------------------------------------------


title: A Tanács 2006/106/EK irányelve ( 2006. november 20. ) az állampolgárságuktól eltérő tagállamban lakóhellyel rendelkező uniós polgárok aktív és passzív választójogának a helyhatósági választásokon történő gyakorlására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 94/80/EK irányelvnek Bulgária és Románia csatlakozására tekintettel történő kiigazításáról

text:
               20.12.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 363/409

         A TANÁCS 2006/106/EK IRÁNYELVE
   (2006. november 20.)
   az állampolgárságuktól eltérő tagállamban lakóhellyel rendelkező uniós polgárok aktív és passzív választójogának a helyhatósági választásokon történő gyakorlására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 94/80/EK irányelvnek Bulgária és Románia csatlakozására tekintettel történő kiigazításáról
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel Bulgária és Románia csatlakozási szerződésére (1) és különösen annak 4. cikke (3) bekezdésére,
   tekintettel Bulgária és Románia csatlakozási okmányára és különösen annak 56. cikkére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   mivel:

               (1)

               A csatlakozási okmány 56. cikke értelmében, amennyiben az intézmények jogi aktusai 2007. január 1. után hatályban maradnak, és azokat a csatlakozás miatt ki kell igazítani, és a csatlakozási okmány vagy annak mellékletei a szükséges kiigazításokról nem rendelkeznek, a szükséges jogi aktusokat a Tanácsnak kell elfogadnia, kivéve, ha az eredeti jogi aktust a Bizottság fogadta el.

               (2)

               A csatlakozási szerződést elfogadó konferencia záróokmánya jelezte, hogy a Magas Szerződő Felek politikai megállapodásra jutottak az intézmények által elfogadott jogi aktusoknak a csatlakozás miatt szükségessé váló kiigazításait illetően, és felkérték a Tanácsot és a Bizottságot, hogy e kiigazításokat a csatlakozást megelőzően fogadják el, amennyiben szükséges az uniós jog fejlődésének figyelembevételével kiegészítve és naprakésszé téve azokat.

               (3)

               Az állampolgárságuktól eltérő tagállamban lakóhellyel rendelkező uniós polgárok aktív és passzív választójogának a helyhatósági választásokon történő gyakorlására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1994. december 19-i 94/80/EK tanácsi irányelvet (2) ennek megfelelően módosítani kell,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   A 94/80/EK irányelv a mellékletnek megfelelően módosul.
   2. cikk
   (1)   A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb Bulgária és Románia Európai Unióhoz történő csatlakozásának napjáig megfeleljenek. Haladéktalanul eljuttatják a Bizottsághoz a fenti rendelkezések szövegét, valamint egy táblázatot az említett rendelkezések és ezen irányelv közötti megfelelésről.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   3. cikk
   Ez az irányelv Bulgária és Románia csatlakozási szerződése hatálybalépésétől függően, annak hatálybalépése napján lép hatályba.
   4. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2006. november 20-án.

            a Tanács részéről

            az elnök

         J. KORKEAOJA

      (1)  HL L 157., 2005.6.21., 11. o.

      (2)  HL L 368., 1994.12.31., 38. o.

   MELLÉKLET
   A SZEMÉLYEK SZABAD MOZGÁSA
   A POLGÁROK JOGAI
   31994 L 0080: A Tanács 1994. december 19-i 94/80/EK irányelve az állampolgárságuktól eltérő tagállamban lakóhellyel rendelkező uniós polgárok aktív és passzív választójogának a helyhatósági választásokon történő gyakorlására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról (HL L 368., 1994.12.31., 38. o.), az alábbi módosításokkal:

               —

               31996 L 0030: A Tanács 1996.5.13-i 96/30/EK irányelve (HL L 122., 1996.5.22., 14. o.),

               —

               12003 T: A csatlakozás feltételeiről és a szerződések kiigazításáról szóló okmány – A Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Magyar Köztársaság, a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság csatlakozása (HL magyar nyelvű különkiadás, 2003.9.23-i különszám, 33. o.).

         A melléklet a következőkkel egészül ki a Belgiumra és a Cseh Köztársaságra vonatkozó szövegrészek között:

      „Bulgáriában:
      община/кметство/Общината е основната административно-териториална единица, в която се осъществява местното самоуправление”;

   valamint a Portugáliára és Szlovéniára vonatkozó szövegrészek között:

      „Romániában:
      comuna, oraşul, municipiul, sectorul (numai în municipiul Bucureşti) şi judeţul”.


Fontos jogi nyilatkozat

|

31975L0440

A Tanács irányelve (1975. június 16.) a tagállamokban ivóvízkivételre szánt felszíni víz minőségi követelményeiről

Hivatalos Lap L 194 , 25/07/1975 o. 0026 - 0031 görög különkiadás: fejezet 15 kötet 1 o. 0080  spanyol különkiadás fejezet 15 kötet 1 o. 0123  portugál különkiadás fejezet 15 kötet 1 o. 0123  finn különkiadás fejezet 15 kötet 1 o. 0232  svéd különkiadás fejezet 15 kötet 1 o. 0232  CS.ES fejezet 15 kötet 01 o. 17  - 22 ET.ES fejezet 15 kötet 01 o. 17  - 22 HU.ES fejezet 15 kötet 01 o. 17  - 22 LT.ES fejezet 15 kötet 01 o. 17  - 22 LV.ES fejezet 15 kötet 01 o. 17  - 22 MT.ES fejezet 15 kötet 01 o. 17  - 22 PL.ES fejezet 15 kötet 01 o. 17  - 22 SK.ES fejezet 15 kötet 01 o. 17  - 22 SL.ES fejezet 15 kötet 01 o. 17  - 22 DE L 328 25/07/1975 P. 0034-0039

		A Tanács irányelve(1975. június 16.)a tagállamokban ivóvízkivételre szánt felszíni víz minőségi követelményeiről(75/440/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. és 235. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],mivel a vízkészletek növekvő mértékű használata emberi fogyasztás céljából történő vízkivételre szükségessé teszi a vízszennyezés csökkentését és a későbbi vízminőségromlás elleni védelmet;mivel szükséges a közegészség védelme, és e célból szükséges az ivóvíz kivételére szánt felszíni víz és az ilyen vizek kezelési eljárásai felett felügyeletet gyakorolni;mivel a különböző tagállamokban érvényes vagy előkészület alatt álló, az ivóvíz kivételére szánt felszíni víz minőségi követelményeire vonatkozó rendelkezések közötti bármilyen különbség egyenlőtlen versenyfeltételeket teremthet és így közvetlenül befolyásolhatja a közös piac működését; mivel ezért szükséges ezen a területen a jogszabályok közelítése a Szerződés 100. cikke szerint;mivel szükségesnek látszik, hogy a jogszabályok közelítését olyan közösségi fellépés kísérje, amely lehetővé teszi, hogy szélesebb körű szabályozáson keresztül megvalósuljon a Közösségnek a környezetvédelem és az életminőség javítása terén kitűzött egyik célja; mivel bizonyos különleges rendelkezéseket kell megállapítani e célból; mivel a Szerződés az ehhez szükséges hatáskörökről nem rendelkezik, a Szerződés 235. cikkét kell segítségül hívni;mivel az Európai Közösségek környezetvédelmi cselekvési programja [3] előírja, hogy minőségi célkitűzéseket kell közösen kidolgozni azon követelmények megállapítása céljából, amelyeknek egy környezeti elemnek meg kell felelni, ilyen különösen a vízre vonatkozó paraméterek meghatározása, ideértve az ivóvíz kivételére szánt felszíni vizet is;mivel az ivóvíz kivételére szánt víz minimális minőségi követelményeinek közös rögzítése nem zárja ki sem a víz egyéb használata miatti szigorúbb követelményeket, sem a vízi élővilág által támasztott követelményeket;mivel az új műszaki és tudományos ismeretek fényében szükséges lesz felülvizsgálni az ivóvíz kivételére szánt felszíni víz minőségére vonatkozó paraméterek értékeit;mivel a jelenleg kidolgozás alatt álló, a vízmintavételre, és az ivóvíz kivételére szánt felszíni víz fizikai, kémiai és mikrobiológiai jellemzőit meghatározó paraméterek mérésére szolgáló módszerek egy minél előbb elfogadandó irányelv tárgyát fogják képezni,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikk(1) Ez az irányelv azokat a minőségi követelményeket érinti, amelyeknek a megfelelő kezelés után ivóvíz kivételére használt vagy szánt felszíni édesvíz, a továbbiakban "felszíni víz", meg kell, hogy feleljen. A felszín alatti vízre, a brakkvízre és a víztartók feltölté sére használt vízre ez az irányelv nem vonatkozik.(2) Ezen irányelv alkalmazásában ivóvíz az emberi fogyasztásra szánt felszíni víz, amelyet közüzemi elosztóhálózaton keresztül használnak fel.2. cikkEnnek az irányelvnek az alkalmazásában a határértékek szerint a felszíni vizet három - A1, A2 és A3 – kategóriába sorolják, amelyek az I. mellékletben megadott szabványos kezelési módszereknek felelnek meg. Ezek a csoportok három különböző felszíni vízminőségnek felelnek meg, amelyek fizikai, kémiai és mikrobiológiai jellemzőit a II. mellékletben megadott táblázat tartalmazza.3. cikk(1) A tagállamok az összes mintavételi pontra, vagy egyenként minden egyes mintavételi pontra előírják a felszíni vízre alkalmazandó, a II. mellékletben megadott valamennyi paraméterre vonatkozó értékeket.A tagállamoknak az első albekezdésben leírt kötelezettségnek nem kell eleget tenniük olyan paraméterek esetén, amelyekre a II. melléklet táblázatában nem szerepel semmilyen érték, azoknak a 9. cikkben leírt eljárással összhangban való meghatározásáig.(2) Az (1) bekezdés alapján előírt értékek nem lehetnek kevésbé szigorúak, mint a II. melléket "I" oszlopaiban megadott értékek.(3) Ha a II. melléklet "G" oszlopaiban szerepel érték, a tagállamok a 6. cikkben leírtak alapján irányértékeknek tekintik őket függetlenül attól, hogy a melléklet "I" oszlopaiban van-e vagy nincs megfelelő érték megadva.4. cikk(1) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy a felszíni víz megfeleljen a 3. cikk alapján megállapított értékeknek. Ezen irányelvet mindegyik tagállam megkülönböztetés nélkül alkalmazza mind a határain belül található, mind a határait átlépő vizekre.(2) Ezen irányelv célkitűzéseivel összhangban, a tagállamok minden szükséges intézkedést meghoznak annak érdekében, hogy a környezet folyamatos javulását biztosítsák. E célból rendszerezett cselekvési tervet készítenek, amely tartalmazza a felszíni víz, különösen az A3 kategóriába eső víz minőségjavításának ütemtervét. Ebben az összefüggésben, az elkövetkező 10 évben jelentős javulást kell elérni a nemzeti programok keretében.Az első albekezdésben meghatározott ütemterv megállapításakor figyelembe kell venni a környezet, különösen a víz minőségének javításának igényét, valamint számításba kell venni, hogy léteznek-e vagy felléphetnek-e gazdasági és műszaki kényszerek a Közösség különböző régióiban.A Bizottság alaposan megvizsgálja az első albekezdésben meghatározott terveket, ide értve az ütemterveket is, és szükség esetén megfelelő javaslatokat nyújt be a Tanácsnak.(3) Az a felszíni víz, amelynek fizikai, kémiai és mikrobiológiai jellemzői nem érik el az A3 típusú kezelésnek megfelelő kötelező határértékeket, nem használhatók ivóvíz kivételére. Azonban az ilyen, rosszabb minőségű víz kivételes körülmények között felhasználható, ha alkalmas eljárásokkal – ide értve az elegyítést – a víz minőségi jellemzői az ivóvíz minőségi szabványának szintjére hozhatók. A Bizottságot értesíteni kell az ilyen kivételek indokairól, az érintett terület vízgazdálkodási tervének bemutatásával, a meglévő létesítmények esetén minél előbb, új létesítmények esetén pedig előre. A Bizottság ezeket az indokokat részletesen megvizsgálja, és szükség esetén megfelelő javaslatokat nyújt be a Tanácsnak.5. cikk(1) A 4. cikk alkalmazásában a felszíni víz akkor tekinthető úgy, hogy megfelel a vonatkozó paramétereknek, ha az ezen ivóvíz kivételére használt vízből ugyanazon a mintavételi ponton rendszeres időközönként vett minták megfelelnek a szóban forgó vízminőség-paraméterek értékeinek az alábbi arányban:- a II. melléklet "I" oszlopaiban szereplő paraméterekre megadott értékeknek a minták 95 %-a,- minden más esetben a minták 90 %-a,valamint ha a minták nem megfelelő 5, illetve 10 %-áról elmondható, hogy:a) a víz a szóban forgó paraméterértékektől nem tér el 50 %-nál jobban, kivéve a hőmérséklet, pH, oldott oxigén és mikrobio lógiai paramétereket;b) nem lehet a közegészségre nézve veszélyes;c) a statisztikailag megfelelő időközönként vett egymást követő minták nem térnek el a vonatkozó paraméterértékektől.(2) A közösségi politika kidolgozásáig a mintavétel módját és minden paraméter elemzésének gyakoriságát a mérési módszerekkel együtt az illetékes nemzeti hatóságok határozzák meg, figyelembe véve a kivett víz térfogatát, a mintavétel kiterjedését, az ellátott lakosság számát, a víz minősége által okozott veszélyeket és a minőség évszakos változásait.(3) Az (1) bekezdésben meghatározott százalékok számításánál nem veszik figyelembe a (2) bekezdésben meghatározott értékeknél magasabbakat, ha azok árvizek vagy természeti katasztrófák vagy rendhagyó időjárási viszonyok következményei.(4) A mintavétel helye az a hely, ahol a felszíni vizet kiveszik, mielőtt tisztítási folyamatba kerülne.6. cikkA tagállamok bármikor megállapíthatnak a felszíni vízre az ezen irányelvben megadottnál szigorúbb értékeket.7. cikkAz ezen irányelv alapján végrehajtott intézkedések nem vezethetnek sem közvetve, sem közvetlenül a felszíni víz jelenlegi minőségének romlásához.8. cikkEz az irányelv ideiglenesen felfüggeszthető:a) árvizek vagy egyéb természeti katasztrófák esetén;b) a II. mellékletben bizonyos, (O)-val jelölt paramétereknél kivételes időjárási vagy földrajzi körülmények miatt;c) ha a felszíni víz bizonyos anyagokban természetes úton feldúsul, amelynek eredményeképpen a II. melléklet táblázatában az A1, A2 és A3 kategóriákra megállapított határértékeket túllépi;d) a sekély tavakban levő víz vagy láthatóan stagnáló felszíni víz esetében a II. melléklet táblázatában csillaggal jelölt paraméterek esetén, azzal, hogy ez az eltérési lehetőség csak a 20 m-nél nem mélyebb tavakra vonatkozik, amelyek vízcseréje meghaladja az egy évet, és amelynek víztömegébe nem történik szennyvíz bevezetés.A természetes feldúsulás olyan folyamatot jelöl, ahol emberi beavatkozás nélkül az adott víztömeg a talajból annak bizonyos anyagait felveszi.Az első albekezdésben előírt kivételek egyetlen esetben sem hagyhatják figyelmen kívül a közegészség védelemének követelményeit.Ha egy tagállam ideiglenesen eltér ezen irányelv rendelkezéseitől, haladéktalanul értesíti erről a Bizottságot, megadva indokait és az eltérés várható időtartamát.9. cikkA II. melléklet táblázatában megadott számszerű értékeket és a felszíni víz fizikai, kémiai és mikrobiológiai jellemzőit meghatározó paramétereket felülvizsgálhatják egy tagállam kérésére vagy a Bizottság javaslatára, ha a kezelési módszerekre vonatkozó műszaki és tudományos ismeretek bővülnek, vagy az ivóvízre vonatkozó szabványok módosulnak.10. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az értesítésétől számított két éven belül megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.11. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 1975. június 16-án.a Tanács részérőlaz elnökR. Ryan[1] HL C 62., 1974.5.30., 7. o.[2] HL C 109., 1974.9.19., 41. o.[3] HL C 112., 1973.12.20., 3. o.--------------------------------------------------I. MELLÉKLETAz A1, A2 és A3 kategóriákba tartozó felszíni vizek ivóvízzé alakításához szükséges kezelések szabványos módszereinek meghatározásaA1 kategóriaEgyszerű fizikai kezelés és fertőtlenítés, pl. gyorsszűrés és fertőtlenítés.A2 kategóriaNormál fizikai kezelés, kémiai kezelés és fertőtlenítés, pl. előklórozás, koagulálás, flokkulálás, dekantálás, szűrés, fertőtlenítés (végső klórozás).A3 kategóriaIntenzív fizikai és kémiai kezelés, további kezelés és fertőtlenítés pl. törésponti klórozás, koagulálás, flokkulálás, dekantálás, szűrés, adszorpció (aktív szén), oxidálás, fertőtlenítés (ózon, végső klórozás).--------------------------------------------------II. MELLÉKLETAz ivóvíz kivételre szánt felszíni víz jellemzőiI = kötelező.G = irányérték.O = kivételes éghajlati vagy földrajzi viszonyok* = lásd 8. cikk d) pontját.[1] [2]| Paraméterek | A1 G | A1 I | A2 G | A2 I | A3 G | A3 I || |1 | pH | | 6,5–8,5 | 5,5–9 | 5,5–9 |2 | Szín (egyszerű szűrést követően) | mg/l Pt skála | 10 | 20 (O) | 50 | 100 (O) | 50 | 200 (O) |3 | Összes lebegő szilárd anyag | mg/l lebegő sz.a. | 25 | | | | | |4 | Hőmérséklet | °C | 22 | 25 (O) | 22 | 25 (O) | 22 | 25 (O) |5 | Vezetőképesség | μs/cm-1 20 °C-on | 1000 | | 1000 | | 1000 | |6 | Szag | (hígítási faktor 25 °C-on) | 3 | | 10 | | 20 | |7* | Nitrátok | mg/l NO3 | 25 | 50 (O) | | 50 (O) | | 50 (O) |8 [1] | Fluoridok | mg/l F | 0,7–1 | 1,5 | 0,7–1,7 | | 0,7–1,7 | |9 | Összes extrahálható szerves klór | mg/l Cl | | | | | | |10* | Oldott vas | mg/l Fe | 0,1 | 0,3 | 1 | 2 | 1 | |11* | Mangán | mg/l Mn | 0,05 | | 0,1 | | 1 | |12 | Réz | mg/l Cu | 0,02 | 0,05 (O) | 0,05 | | 1 | |13 | Cink | mg/l Zn | 0,5 | 3 | 1 | 5 | 1 | 5 |14 | Bór | mg/l B | 1 | | 1 | | 1 | |15 | Berillium | mg/l Be | | | | | | |16 | Kobalt | mg/l Co | | | | | | |17 | Nikkel | mg/l Ni | | | | | | |18 | Vanádium | mg/l V | | | | | | |19 | Arzén | mg/l As | 0,01 | 0,05 | | 0,05 | 0,05 | 0,1 |20 | Kadmium | mg/l Cd | 0,001 | 0,005 | 0,001 | 0,005 | 0,001 | 0,005 |21 | Összes króm | mg/l Cr | | 0,05 | | 0,05 | | 0,05 |22 | Ólom | mg/l Pb | | 0,05 | | 0,05 | | 0,05 |23 | Szelén | mg/l Se | | 0,01 | | 0,01 | | 0,01 |24 | Higany | mg/l Hg | 0,0005 | 0,001 | 0,0005 | 0,001 | 0,0005 | 0,001 |25 | Bárium | mg/l Ba | | 0,1 | | 1 | | 1 |26 | Cianid | mg/l Cn | | 0,05 | | 0,05 | | 0,05 |27 | Szulfátok | mg/l SO4 | 150 | 250 | 150 | 250 (O) | 150 | 250 (O) |28 | Kloridok | mg/l Cl | 200 | | 200 | | 200 | |29 | Felületaktív anyagok (metilénkékkel reagálók) | mg/l (lauril-szulfát) | 0,2 | | 0,2 | | 0,5 | |30* [2] | Foszfátok | mg/l P2O5 | 0,4 | | 0,7 | | 0,7 | |31 | Fenolok (fenol-index) para-nitranilin, 4-amino-antipirin | mg/l C6H5OH | | 0,001 | 0,001 | 0,005 | 0,01 | 0,1 |32 | Oldott vagy emulgeált szénhidrogének (petroléteres extrakciót követően) | mg/l | | 0,05 | | 0,2 | 0,5 | 1 |33 | Policiklusos aromás szénhidrogének (PAH) | mg/l | | 0,0002 | | 0,0002 | | 0,001 |34 | Összes peszticid (paration, BHC, dieldrin) | mg/l | | 0,001 | | 0,0025 | | 0,005 |35* | Kémiai oxigénigény (KOI) | mg/l O2 | | | | | 30 | |36* | Oldottoxigén-telítettség | % O2 | > 70 | | > 50 | | > 30 | |37* | Biológiai oxigénigény (BOI5) (20 °C-on, nitrifikálás nélkül) | mg/l O2 | < 3 | | < 5 | | < 7 | |38 | Nitrogén Kjeldahl-módszerrel (NO3 nélkül) | mg/l N | 1 | | 2 | | 3 | |39 | Ammónia | mg/l NH4 | 0,05 | | 1 | 1,5 | 2 | 4 (O) |40 | Kloroformmal extrahálható anyagok | mg/l k.e.a. | 0,1 | | 0,2 | | 0,5 | |41 | Összes szerves szén | mg/l C | | | | | | |42 | Maradék szerves szén flokkulálás és membránszűrés után (5 μm) TOC | mg/l C | | | | | | |43 | Összes kóliform 37 °C | /100 ml | 50 | | 5000 | | 50000 | |44 | Fekál kóliformok | /100 ml | 20 | | 2000 | | 20000 | |45 | Fekál sztreptokokkuszok | /100 ml | 20 | | 1000 | | 10000 | |46 | Szalmonella | | Nincs jelen 5000 ml-ben | | Nincs jelen 1000 ml-ben | | | |[1] A megadott értékek felső határok az éves középhőmérséklethez képest megállapítva (magas és alacsony).[2] Ezt a paramétert azért tartalmazza a táblázat, hogy bizonyos típusú ökológiai környezetek követelményeit kielégítse.--------------------------------------------------


title: A Tanács irányelve (1989. április 17.) A Tanács 1989. április 17-i 89/298/EGK irányelve az átruházható értékpapírok nyilvános ajánlattételekor közzéteendő tájékoztató összeállítására, vizsgálatára és terjesztésére vonatkozó követelmények összehangolásáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31989L0298

Hivatalos Lap L 124 , 05/05/1989 o. 0008 - 0015 finn különkiadás fejezet 6 kötet 2 o. 0203  svéd különkiadás fejezet 6 kötet 2 o. 0203

		A Tanács irányelve(1989. április 17.)A Tanács 1989. április 17-i 89/298/EGK irányelve az átruházható értékpapírok nyilvános ajánlattételekor közzéteendő tájékoztató összeállítására, vizsgálatára és terjesztésére vonatkozó követelmények összehangolásáról(89/298/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 54. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],az Európai Parlamenttel együttműködve [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel a befektetések egyéb formáihoz hasonlóan az átruházható értékpapírokba történő befektetés is kockázatokat foglal magában; mivel a befektetők védelme megkívánja, hogy a helyzetüknél fogva helyesen mérhessék fel ezeket a kockázatokat azért, hogy a tények teljes ismeretében hozhassák meg befektetési döntéseiket;mivel a befektetők védelmét elősegíti az átruházható értékpapírokra és az ilyen értékpapírok kibocsátóira vonatkozó teljes és megfelelő információ nyújtása;mivel ezen felül az ilyen információk az átruházható értékpapírokba vetett bizalom növelésének hatékony eszközei is, és így hozzájárulnak az átruházható értékpapírok piacának megfelelő működéséhez és fejlődéséhez;mivel ezért saját közösségi információs politikát kell bevezetni az átruházható értékpapírokra vonatkozóan; mivel a befektetőknek kínált biztosítékok és azon hatás által, amelyet az átruházható értékpapírok piacának megfelelő működésére gyakorol, egy ilyen információs politika alkalmas az átruházható értékpapírok nemzeti piacai összekapcsolódásának elősegítésére, így ösztönözve az egységes európai tőkepiac létrehozását;mivel a legutóbb a 87/345/EGK irányelvvel [4] módosított, az értékpapírok hivatalos árfolyamjegyzésre történő elfogadásához kihirdetendő jegyzési adatok megállapítására, vizsgálatára és terjesztésére vonatkozó követelmények összehangolásáról szóló, 1980. március 17-i 80/390/EGK tanácsi irányelv [5] lényeges lépést képvisel egy ilyen közösségi információs politika megvalósításában; mivel az az irányelv abból a célból hangolja össze az értékpapírok tőzsdei bevezetésekor megjelentetett, a felkínált értékpapírok típusára és az értékpapírok kibocsátóira vonatkozó információkat, hogy lehetővé tegye a befektetők számára, hogy információkra alapozva becsüljék fel a kibocsátók eszközeit és forrásait, pénzügyi helyzetét, nyereségét és veszteségét és jövőbeli kilátásait, valamint az ilyen értékpapírokhoz kapcsolódó jogokat;mivel egy ilyen információs politika azt is megköveteli, hogy amikor az értékpapírokat egy tagállamban először jegyzik nyilvánosan, a kibocsátó által vagy az ő képviseletében vagy harmadik személy által, akár pótlólag kerültek jegyzésre, akár nem, a befektetők rendelkezésére kell bocsátani egy tájékoztatót, amely ilyen természetű adatokat tartalmaz; mivel e tájékoztatók tartalmát is össze kell hangolni annak érdekében, hogy a befektetőknek az egyes tagállamokban nyújtott minimális biztosítékok egyenértékűségét elérjék;mivel mindezidáig lehetetlennek bizonyult közös meghatározást találni a "nyilvános ajánlattétel" kifejezésre és annak alkotóelemeire;mivel azon esetekben, amikor a nyilvános ajánlat olyan átruházható értékpapírokra vonatkozik, amelyeket egy értékpapírtőzsdére hivatalosan bevezetnek, a 80/390/EGK irányelv által megkövetelt információhoz hasonló, de a nyilvános ajánlattétel körülményeinek megfelelő adatokat kell biztosítani; mivel azoknak az átruházható értékpapíroknak a nyilvános ajánlattételekor, amelyeket nem vezetnek be hivatalosan az értékpapírtőzsdére, kevésbé részletes információnyújtást követelhetnek annak érdekében, hogy ne terheljék indokolatlanul a kis- és középméretű kibocsátókat; mivel az értékpapírtőzsdére hivatalosan bevezetendő, átruházható értékpapírok nyilvános ajánlattételekor az összehangoltság elért szintje olyan, hogy a kölcsönös elismerés alapján az egyik tagállam illetékes hatóságai által jóváhagyott tájékoztató ugyanannak az értékpapírnak egy másik tagállamban történő nyilvános ajánlattételéhez is felhasználható; mivel a kölcsönös elismerésnek ott is érvényesülnie kell, ahol a nyilvános tájékoztatók megfelelnek a 80/390/EGK irányelvben megállapított követelményeknek és azokat az illetékes hatóságok a hivatalos tőzsdei bevezetési kérelem hiányában is jóváhagyták;mivel annak érdekében, hogy ennek az irányelvnek a céljai teljes mértékben megvalósuljanak, az irányelv hatálya alá kell vonni a harmadik országok jogszabályai által szabályozott társaságok által kibocsátott átruházható értékpapírokat is;mivel a Közösség harmadik országokkal kötött megállapodásai útján célszerű kiterjeszteni az irányelvet viszonossági alapon a harmadik országok tájékoztatóinak elismerésére,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:I. SZAKASZÁltalános rendelkezések1. cikk(1) Ezen irányelv hatálya alá azon átruházható értékpapírok tartoznak, amelyeket egy tagállamban először bocsátanak nyilvános ajánlattételre, feltéve, hogy ezeket az értékpapírokat nem jegyzik az adott tagállamban található vagy működő értékpapírtőzsdén.(2) Amennyiben az azonos kibocsátású átruházható értékpapíroknak csak egy részére vonatkozik a nyilvános ajánlat, a tagállamoknak nem kell másik tájékoztató megjelentetését megkövetelniük, amennyiben a másik részt később nyilvános ajánlattételre bocsátják.2. cikkEz az irányelv nem alkalmazandó:(1) a következő ajánlati típusokra:a) amennyiben az átruházható értékpapírt bizonyos személyeknek szakmájukkal vagy foglalkozásukkal összefüggésben ajánlják fel; és/vagyb) amennyiben az átruházható értékpapírt személyek egy korlátozott körének ajánlják fel; és/vagyc) amennyiben az ajánlat tárgyát képező összes átruházható értékpapír eladási ára nem haladja meg a 40000 ECU-t; és/vagyd) amennyiben az ajánlat tárgyát képező átruházható értékpapírt befektetőnként legalább 40000 ECU ellenértékért lehet megszerezni;(2) a következő típusú átruházható értékpapírokra:a) a legalább 40000 ECU-s egyedi névértékben felkínált átruházható értékpapírok;b) a nem zártvégű, kollektív befektetési formák által kibocsátott befektetési jegyek;c) olyan átruházható értékpapírok, amelyeket egy állam, vagy egy állam regionális vagy helyi hatósága bocsátott ki, illetve nemzetközi szervezetek, amelyeknek egy vagy több tagállam is tagja;d) felvásárlási ajánlattal kapcsolatban felkínált átruházható értékpapírok;e) vállalategyesüléssel kapcsolatban felkínált átruházható értékpapírok;f) részvények tulajdonosainak ingyenesen juttatott részvények;g) részvények vagy átruházható értékpapírok, amelyek egyenértékűek azokkal a részvényekkel, amelyeket ugyanannak a társaságnak a részvényeiért cserébe kínáltak fel, ha az ilyen új értékpapírok felajánlása nem eredményezi a társaság tőkéjének emelését;h) átruházható értékpapírok, amelyeket a munkáltatók, vagy egy kapcsolt vállalkozás kínál fel az alkalmazottaknak vagy korábbi alkalmazottaknak vagy azok javára;i) átruházható értékpapírok, amelyek az átváltoztatható hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok átváltásából vagy az opciós utalványok által átruházott jogok gyakorlásából erednek, vagy olyan részvények, amelyeket az átváltható hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokért cserébe kínáltak fel feltéve, hogy az ilyen átváltható vagy átváltoztatható hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokra vagy opciós utalványokra vonatkozó tájékoztató vagy a tőzsdei tájékoztató ugyanabban a tagállamban került kibocsátásra;j) az állam által elismert, meghatározott jogállással rendelkező egyesületek vagy nonprofit testületek által kibocsátott átruházható értékpapírok, amelyek abból a célból kerültek kibocsátásra, hogy önzetlen célkitűzéseik eléréséhez a szükséges eszközöket megszerezzék;k) részvények vagy részvényekkel egyenértékű átruházható értékpapírok, amelyek tulajdonosukat felhatalmazzák arra, hogy igényt tartson az olyan testületek által nyújtott szolgáltatásokra, mint a "building societies", "Crédits populaires", "Genossenschaftsbanken", vagy "Industrial and Provident Societies" vagy arra, hogy egy ilyen testület tagja legyen;l) Euro-értékpapírok, amelyek nem tartoznak egy általánosított hirdetési kampányhoz vagy megrendelések gyűjtéséhez.3. cikkEnnek az irányelvnek az alkalmazásában:a) "a nem zártvégű kollektív befektetési vállalkozások" olyan befektetési alapok és befektetési társaságok:- amelyek célja nem meghatározott befektetői kör tőkéjének közös befektetése, és amelyek a kockázat megosztásának elvén működnek, és- amelyek befektetési jegyei a jogosultak kérésére ezen vállalkozások eszközeiből közvetve vagy közvetlenül visszavásárlásra vagy visszaváltásra kerülnek. Az ilyen vállalkozások intézkedéseit annak biztosítására, hogy befektetési jegyeik tőzsdei értéke ne térjen el lényegesen azok nettó eszközértékétől, a visszavásárlással vagy visszaváltással egyenértékűnek kell tekinteni;b) "kollektív befektetési vállalkozás befektetési jegyei": a kollektív befektetési vállalkozás által kibocsátott átruházható értékpapírok, amelyek a tulajdonosainak a vállalkozás eszközeire vonatkozó jogait testesítik meg;c) "kibocsátók": olyan társaságok és egyéb jogi személyek és vállalkozások, amelyek átruházható értékpapírjai nyilvános ajánlattételre kerültek;d) "hitelintézet": olyan vállalkozás, amelynek üzleti tevékenysége során betéteket vagy egyéb visszafizetendő forrásokat gyűjt nem meghatározott befektetői körtől és amely saját számlájára hiteleket nyújt, ideértve a legutóbb a 86/524/EGK irányelvvel [6] módosított 77/780/EGK irányelv [7] 2. cikkében említett hitelintézeteket is;e) "átruházható értékpapírok": társasági részvények vagy a társasági részvényekkel egyenértékű átruházható értékpapírok, legalább egyéves lejáratú hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok, a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokkal egyenértékű egyéb átruházható értékpapírok, és egyéb átruházható értékpapírok, amelyek jogot biztosítanak az ilyen átruházható értékpapírok megszerzésére jegyzéssel vagy cserével;f) "Euro-értékpapírok" az olyan átruházható értékpapírok:- amelyekre egy szindikátus jegyzési garanciát vállal, és amelyet ez oszt el, és ahol e tagok közül legalább kettőnek a létesítő okirat szerinti székhelye különböző államokban van, és- amelyeket jelentős mértékben kínálnak fel egy vagy több olyan tagállamban, amely nem egyezik meg a kibocsátók létesítő okirat szerinti székhelye szerinti állammal, és- amelyeket csak egy hitelintézeten vagy más pénzügyi intézményen keresztül lehet jegyezni vagy először megvásárolni.4. cikkA tagállamok biztosítják, hogy az átruházható értékpapírok területükön történő bármely nyilvános ajánlattételének feltétele az legyen, hogy az ajánlattevő tájékoztatót tegyen közzé.5. cikkA tagállamok részleges vagy teljes mentességet adhatnak a tájékoztató közzétételének kötelezettsége alól, amennyiben a nyilvános ajánlattételre kerülő átruházható értékpapírok:a) olyan hitelintézetek vagy a hitelintézetekkel egyenértékű más pénzügyi intézmények által folyamatosan vagy ismételten kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok vagy a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokkal egyenértékű átruházható értékpapírok, amely intézmények rendszeresen megjelentetik éves beszámolójukat, és amelyeket a Közösségen belül külön törvények szerint hoznak létre, vagy amelyeket külön törvény szabályoz, vagy amelyek a megtakarítások védelmét célzó állami felügyelet alá esnek;b) hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok vagy a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokkal egyenértékű átruházható értékpapírok, amelyeket olyan társaságok és egyéb jogi személyek bocsátottak ki, akik egy tagállamban honosak és:- akik üzleti tevékenységük folytatása során állami monopóliumok kedvezményezettjei, és- amelyeket külön törvény szerint hoznak létre, vagy ilyen törvény szabályoz, vagy amelyek kölcsöneit egy tagállam vagy egy tagállam regionális kormánya vagy helyi önkormányzata feltétel nélkül és visszavonhatatlanul garantál;c) olyan jogi személyek által kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok, amelyek nem társaságok, és amelyek egy tagállamban honosak, és- külön törvény szerint kerültek létrehozásra, és- i. hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok állami ellenőrzés melletti kibocsátása útján történő tőkebevonásból áll; ésii. termelés finanszírozásából áll, amelyet maguk által előteremtett és egy tagállam által nyújtott forrásokból és/vagy az adott termelésben szerzett tőkerészesedés útján hajtanak végre, és- amelyek hitelviszonyt megtestesítő értékpapírjait az értékpapírtőzsdére történő hivatalos bevezetés céljából a nemzeti jog az állam által kibocsátott és garantált hitelviszonyt megtestesítő értékpapírnak tekint.6. cikkAmennyiben egy tagállamban a megelőző 12 hónapban egy teljes tájékoztató került közzétételre, az azonos kibocsátó által ugyanabban az államban összeállított, de más átruházható értékpapírokra vonatkozó, következő tájékoztatónak csak azokat a változásokat kell jeleznie, amelyek a teljes tájékoztató megjelenése óta következtek be, és valószínűleg befolyásolják az értékpapírok értékét.Az ilyen tájékoztató azonban csak a teljes tájékoztatóval együtt vagy az arra való hivatkozással tehető közzé.II. SZAKASZOlyan átruházható értékpapírok tájékoztatójára vonatkozó vizsgálat és terjesztés tartalma és folyamata, amelyeket hivatalosan be kívánnak vezetni értékpapírtőzsdére7. cikkAmennyiben a nyilvános ajánlattétel olyan átruházható értékpapírokra vonatkozik, amelyek a jegyzés időpontjában az ugyanabban a tagállamban található vagy működő értékpapírtőzsdére történő hivatalos bevezetésre vonatkozó kérelem tárgyát képezik, a tájékoztató tartalma és az annak vizsgálatára és terjesztésére vonatkozó eljárások a nyilvános ajánlattétel körülményeinek megfelelő módosítások szerint a 80/390/EGK irányelv értelmében kerülnek meghatározásra.8. cikk(1) Amennyiben egy nyilvános ajánlattétel az egyik tagállamban történik és egy másik tagállamban található értékpapírtőzsdére kívánják bevezetni az értékpapírokat, a nyilvános ajánlattételt végző személynek lehetősége van arra, hogy abban a tagállamban, ahol a nyilvános ajánlattétel történik, összeállítson egy olyan tájékoztatót, amelynek vizsgálatára és terjesztésére vonatkozó eljárások a nyilvános ajánlattétel körülményeinek megfelelő módosítások szerint a 80/390/EGK irányelv értelmében kerülnek meghatározásra.(2) Az első bekezdés csak azokban a tagállamokban alkalmazandó, amelyekben általában rendelkeznek a tájékoztató előzetes vizsgálatáról.9. cikkA tájékoztatót legkésőbb a nyilvános ajánlattétellel egyidejűleg kell megjelentetni vagy a nyilvánosság rendelkezésére bocsátani.10. cikk(1) Amennyiben a tájékoztató a 7. vagy 8. cikknek megfelelően jelenik meg vagy fog megjelenni, a nyilvános ajánlattételt meghirdető reklámokat, értesítéseket, plakátokat és dokumentumokat előzetesen be kell mutatni az illetékes hatóságoknak. Az előbb említett dokumentumoknak utalniuk kell a tájékoztatóra, és közölniük kell a megjelentetés helyét.(2) Amennyiben a tagállamok engedélyezik az (1) bekezdésben említett anyagok terjesztését mielőtt a tájékoztató megjelenik, ezeknek az anyagoknak tartalmazniuk kell, hogy a tájékoztató meg fog jelenni, és jelezniük kell, hogy az a nyilvánosság számára hol lesz hozzáférhető.(3) A tájékoztatót vagy:- egy vagy több, a nyilvános ajánlattétel helyszínéül szolgáló tagállamban megjelenő újságban elhelyezett hirdetés formájában, vagy- egy olyan kiadvány formájában kell megjelentetni, amely annak a a tagállamnak a befektetői számára, amelyben a nyilvános ajánlattétel történik, költségmentesen hozzáférhető a nyilvános ajánlattételt végző személy létesítő okirat szerinti székhelyén és azoknak a pénzintézeteknek az irodáiban, amelyek ez utóbbi személy által megbízott fizetési meghatalmazottként járnak el abban a tagállamban, ahol a jegyzést végzik.(4) Emellett a nyilvános ajánlattétel szerinti tagállam által kijelölt kiadványba el kell helyezni a teljes tájékoztatót vagy egy olyan értesítést, amely közli, hogy a tájékoztató hol jelent meg és hogy a nyilvánosság számára hol hozzáférhető.III. SZAKASZOlyan átruházható értékpapírok tájékoztatójának tartalmára és terjesztésére vonatkozó rendelkezések, amelyeket nem szándékoznak értékpapírtőzsdére hivatalosan bevezetni11. cikk(1) Amennyiben a nyilvános ajánlattétel nem a 7. és 8. cikkben említett átruházható értékpapírokra vonatkozik, a tájékoztatónak a kibocsátó és a nyilvános ajánlattételre szánt átruházható értékpapírok sajátos természetének megfelelően tartalmaznia kell azt az információt, amely lehetővé teszi a befektetők számára, hogy megalapozottan becsüljék fel a kibocsátók eszközeit és forrásait, pénzügyi helyzetét, nyereségét és veszteségét és jövőbeli kilátásait, valamint az ilyen értékpapírokhoz kapcsolódó jogokat.(2) Annak érdekében, hogy teljesítse az első bekezdésben említett kötelezettséget, a tájékoztató az 5. és 13. cikkben biztosított kivételektől függően, a lehető legkönnyebben elemezhető és legátfogóbb formában legalább a következő információkat tartalmazza:a) a tájékoztatóért felelős személyek (név, beosztás és nyilatkozatuk arról, hogy a tájékoztatóban található információk legjobb tudásuk szerint megfelelnek a tényeknek és a tájékoztatóból nem maradt ki semmi olyan adat, amely valószínűleg hatással volna a benne foglaltakra);b) a nyilvános ajánlattétel és az ajánlattal érintett átruházható értékpapírok (az ajánlattal érintett értékpapírok típusa, a kibocsátás összege és célja, a kibocsátott értékpapírok száma és a hozzájuk kapcsolódó jogok; a forrásnál levont jövedelemadó; az ajánlatra fennálló időtartam az osztalékra vagy kamatra vonatkozó jogosultság időpontja; az ajánlatot jegyző vagy garantáló személyek; az ajánlattal érintett értékpapírok átruházhatóságára és arra a piacra vonatkozó korlátozások, amelyen kereskedelmük folyhat; a fizetési meghatalmazottként megbízott intézmény; amennyiben az értékpapír ajánlati ára ismert vagy amennyiben a nemzeti jogszabályok úgy rendelkeznek, az ár meghatározására és ennek ütemezésére vonatkozó eljárás, amennyiben az nem ismeretes a tájékoztató összeállításakor; fizetési mód; az elővételi jog gyakorlására vonatkozó eljárás és az értékpapírok átadásának módjai és az átadás határideje);c) a kibocsátó (név, létesítő okirat szerinti székhely; a nyilvántartásba vétel időpontja, a kibocsátóra vonatkozó jogszabályok és a kibocsátó jogi formája, céljai, a nyilvántartásba vétel helye és a bejegyzés száma) és tőkéje (a jegyzett tőke összege, az értékpapírok száma és adatai, amelyekből a tőke áll, és a tőkének az a része, amelyet még be kell fizetni; az átváltoztatható hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok, az átváltható hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok és az opciós utalvánnyal ellátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok összege és az átváltásra, a cserére és a jegyzésre vonatkozó eljárás; adott esetben azoknak a vállalkozásoknak a csoportja, amelyhez a kibocsátó tartozik; részvények esetén a következő kiegészítő információkat kell megadni: bármely, nem tőkét képviselő részvény, az engedélyezett részvénytőke összege és az engedély időtartama; amennyire ismeretes, azoknak a részvényeseknek a feltüntetése, akik közvetlenül vagy közvetve meghatározó szerepet játszanak vagy játszhatnak a kibocsátó cég irányításában);d) a kibocsátó fő tevékenysége (fő tevékenységének leírása, és adott esetben minden olyan kivételes tényező, amely a tevékenységét befolyásolta; bármilyen szabadalomra, licenciára vagy szerződésre vonatkozó kötelezettség, amennyiben ezek alapvető fontosságúak; a folyamatban lévő befektetésekre vonatkozó információ, amennyiben jelentős befektetésekről van szó; minden olyan jogi eljárás, amelynek lényeges hatása van a kibocsátó pénzügyi helyzetére);e) a kibocsátó eszközei és forrásai, pénzügyi helyzete, eredménykimutatása (saját elszámolás, és adott esetben az összevont [konszolidált] beszámoló; amennyiben a kibocsátó csak éves összevont [konszolidált] beszámolót készít, ezek a beszámolók szerepeljenek a tájékoztatóban; amennyiben a kibocsátó saját és összevont [konszolidált] beszámolót is készít, mindkettőt belefoglalja a tájékoztatóba; a kibocsátó dönthet azonban úgy, hogy csak az egyik beszámolót szerepelteti a tájékoztatóban, feltéve hogy a másik beszámoló nem tartalmaz jelentős további információt); évközi beszámoló, amennyiben az előző pénzügyi év végét követően kiadásra került; a könyvvizsgálatért felelős személy neve; amennyiben ez a személy minősítette azokat, vagy visszautasított egy könyvvizsgálati jelentést, ezt és annak okait közölni kell;f) a kibocsátó igazgatása, vezetése és felügyelete (nevek, címek, beosztások; amennyiben egy korlátolt felelősségű társaság részvényei kerülnek nyilvános ajánlattételre, a kibocsátó igazgatási, vezetési és felügyeleti testületei tagjainak díjazása);g) a legutóbbi fejlesztések a kibocsátó üzleti tevékenységében és kilátásai, amennyiben ezek jelentős hatást gyakorolnak a kibocsátóval kapcsolatos bármely becslésre (a megelőző pénzügyi év vége előtt tapasztalható legjelentősebb új tendenciák a kibocsátó üzleti tevékenységének fejlődésével kapcsolatban, a kibocsátó kilátásai legalább az aktuális pénzügyi évre).(3) Amennyiben a nyilvános ajánlattétel egy vagy több jogi személy által garantált hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokra vonatkozik, a (2) bekezdés c)–g) pontjában meghatározott információt a garanciát vállaló(k) tekintetében is meg kell adni.(4) Amennyiben a nyilvános ajánlattétel átváltoztatható hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokra, átváltható hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokra, opciós utalvánnyal ellátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapírokra vagy az opciós utalványra magára vonatkozik, információt kell adni azoknak a részvényeknek vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapíroknak a típusára vonatkozóan, amelyekre jogosultságot ruháznak át és az átváltás, csere vagy jegyzés feltételeire és eljárásaira vonatkozóan. Amennyiben a részvények vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok kibocsátója nem azonos a hitelviszonyt megtestesítő értékpapírok vagy opciós utalványok kibocsátójával a (2) bekezdés c)–g) pontjában meghatározott információt a részvény vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír kibocsátója tekintetében is meg kell adni.(5) Ha a kibocsátó fennállásának időtartama rövidebb, mint a (2) bekezdésben említett bármelyik időszak, az információnak csak a kibocsátó fennállásának időszakára kell vonatkoznia.(6) Amennyiben a (2) bekezdésben meghatározott információról kiderül, hogy az nem felel meg a kibocsátó tevékenységi körének vagy jogi formájának, illetőleg a felajánlott átruházható értékpapíroknak, össze kell állítani egy olyan tájékoztatót, amely megfelelő információt tartalmaz.(7) Amennyiben a részvényeket elővásárlási jog alapján kínálják fel a kibocsátó részvényeseinek abból az alkalomból, hogy bevezették azokat az értékpapírtőzsdére, a tagállamok vagy az általuk kijelölt testületek engedélyezik a (2) bekezdés d), e) és f) pontjában meghatározott információk bizonyos részének elhagyását, feltéve hogy a befektetők az értéktőzsdei közzétételi követelmények eredményeként naprakész, a III. szakaszban kért információkkal egyenértékű információkkal rendelkeznek a kibocsátóra vonatkozóan.(8) Amennyiben a részvények egy osztálya bevezetésre került az értéktőzsdei kereskedésbe, a tagállamok vagy az általuk kijelölt testületek engedélyezhetik a tájékoztató kibocsátásának kötelezettsége alóli részleges vagy teljes mentesítést, ha a felajánlott részvények száma vagy becsült piaci értéke vagy névértéke vagy a névérték hiányában a könyv szerinti értéke kevesebb mint 10 %-a az azonos részvényosztályba tartozó és a tőzsdei kereskedésben már résztvevő részvények számának vagy megfelelő értékének, feltéve hogy a befektetők az értékpapírtőzsdei közlési követelmények eredményeként naprakész, a III. szakaszban meghatározott információknak megfelelő naprakész információkkal rendelkeznek a kibocsátóra vonatkozóan.12. cikk(1) Egy tagállam azonban rendelkezhet arról, hogy a nyilvános ajánlattételt végző személynek lehetősége van olyan tájékoztató kiadására, amelynek tartalma a nyilvános ajánlattétel körülményeinek megfelelő kiigazításokkal a 80/390/EGK irányelvnek megfelelően kerül meghatározásra.(2) Az (1) bekezdésben említett tájékoztató előzetes vizsgálatát a tagállamok által kijelölt testületnek kell végrehajtania még akkor is, ha nem érkezett kérelem értékpapírtőzsdére történő bevezetésre.13. cikk(1) A tagállamok vagy az általuk kijelölt hatóságok engedélyezhetik, hogy a 11. cikkben említett tájékoztatóból elhagyjanak bizonyos, ebben az irányelvben előírt információkat:a) ha az információk csak kevéssé fontosak és valószínűleg nem befolyásolják a kibocsátók eszközeinek és forrásainak, pénzügyi helyzetének, nyereségének és veszteségének és jövőbeli kilátásainak megítélését; vagyb) amennyiben ezeknek az információknak a közlése ellentétes volna a közérdekkel vagy különösen hátrányos lenne a kibocsátó számára, feltéve, hogy ez utóbbi esetben az elhagyás nem vezetné félre a nyilvánosságot az átruházható értékpapírok megítélése szempontjából alapvető tények és körülmények tekintetében.(2) Amennyiben egy ajánlattevő nem a kibocsátó és nem a kibocsátó nevében eljáró harmadik fél, a tagállamok vagy az általuk kijelölt hatóságok felhatalmazást adhatnak olyan információknak a tájékoztatóból való elhagyására, amelyek általában nincsenek az ajánlattevő birtokában.(3) A tagállamok vagy az általuk kijelölt szervek részleges vagy teljes mentesítést adhatnak a tájékoztató kibocsátásának kötelezettsége alól, amennyiben azok az információk, amelyeket az ajánlattevők törvény, rendelet vagy a nemzeti jog által arra felhatalmazott szervek által hozott szabályok alapján biztosítani kötelesek, kiadásra kerülnek, vagy a befektetők számára legkésőbb addigra rendelkezésre állnak, amikor a tájékoztatót meg kell vagy meg kellett volna jelentetni, vagy a nyilvánosság rendelkezésére kellett volna bocsátani ezen irányelv értelmében olyan dokumentumok formájában, amelyek legalább a III. szakaszban kért információknak megfelelő adatokat szolgáltatnak.14. cikkMinden olyan tagállamban, ahol az átruházható értékpapírok először kerülnek nyilvános ajánlattételre, a tájékoztatót annak megjelenése előtt be kell mutatni az ebből a célból kijelölt hatóságoknak.15. cikkA nyilvános ajánlattétel szerinti tagállamban a tagállam által megállapított eljárás szerint tájékoztatót kell megjelentetni vagy a nyilvánosság rendelkezésére bocsátani.16. cikkA tájékoztatót legkésőbb a nyilvános ajánlattétel időpontjáig kell megjelenteni vagy a nyilvánosság rendelkezésére bocsátani.17. cikk(1) Amennyiben a 11. vagy 12. cikknek megfelelő tájékoztatót jelentetnek meg vagy kell megjelentetni, a nyilvános ajánlatot tevő személy által terjesztett vagy a nyilvánosság rendelkezésére bocsátott, a nyilvános ajánlattételt hirdető reklámokat, értesítéseket, plakátokat és dokumentumokat előzetesen be kell mutatni a 14. cikk szerint kijelölt hatóságoknak, amennyiben ezek a nyilvános ajánlattételre vonatkozó tájékoztató előzetes vizsgálatával foglalkoznak. Ilyen esetben ez utóbbi határoz arról, hogy a megjelentetés előtt ezeket a dokumentumokat ellenőrizni kell-e. Ezeknek a dokumentumoknak tartalmazniuk kell, hogy a tájékoztató létezik, és jelezniük kell, hogy hol jelentették meg.(2) Amennyiben a tagállamok engedélyezik az (1) bekezdésben említett dokumentumok terjesztését mielőtt a tájékoztató megjelenik, a dokumentumoknak tartalmazniuk kell, hogy a tájékoztató meg fog jelenni és azt is jelezniük kell, hogy a nyilvánosság számára hol lesz hozzáférhető.18. cikkMinden jelentős új tényezőt vagy a tájékoztatóban szereplő jelentős pontatlanságot, amely hatással lehet az átruházható értékpapír megítélésére, és amely a tájékoztató megjelenése és a nyilvános ajánlattétel végleges lezárása között merül fel, vagy amelyet akkor észlelnek, meg kell említeni vagy helyesbíteni kell a tájékoztató mellékletében, amelyet legalább az eredeti tájékoztató terjesztésekor alkalmazott eljárás, vagy a tagállamok, illetve az általuk kijelölt hatóságok által megállapított eljárás szerint kell megjelentetni vagy a nyilvánosság rendelkezésére bocsátani.IV. SZAKASZA tagállamok közötti együttműködés19. cikkA tagállamok kijelölik azokat a hatóságokat, amelyek megegyezhetnek a 14. cikkben említett hatóságokkal, amelyek ennek az irányelvnek a megfelelő alkalmazása érdekében egymással együttműködnek és hatáskörükön belül arra törekszenek, hogy az ehhez szükséges valamennyi információt átadják egymás számára. A tagállamok értesítik a Bizottságot az így kijelölt hatóságokról. A Bizottság közli ezeket az információkat a többi tagállammal.A tagállamok biztosítják, hogy a kijelölt hatóságok rendelkezzenek a feladatuk ellátásához szükséges hatáskörrel.20. cikk(1) Amennyiben ugyanazoknak az átruházható értékpapíroknak a nyilvános ajánlattétele egymással párhuzamosan vagy rövid időtartamon belül történik két vagy több tagállamban, és amenynyiben a tájékoztató összeállítása a 7., 8. vagy 12. cikk szerint történik, a tájékoztató jóváhagyásáért felelős illetékes hatóság annak a tagállamnak a hatósága, amelyben a kibocsátó létesítő okirat szerinti székhelye található, amennyiben abban a tagállamban történt a nyilvános ajánlattétel vagy az értékpapírtőzsdére történő bevezetésre vonatkozó kérelmének benyújtása.(2) Amennyiben az (1) bekezdésben említett tagállam nem rendelkezik a nyilvános ajánlattételekre vonatkozó tájékoztatók előzetes vizsgálatáról, és ha csak a nyilvános ajánlattétel vagy a tőzsdei bevezetésre vonatkozó kérelem benyújtása történt az adott tagállamban, csakúgy, mint minden más esetben, a nyilvános ajánlattételt végző személynek kell kiválasztania a felügyeleti hatóságot abban a tagállamban, amelyben a nyilvános ajánlattétel történik, és amely rendelkezik a nyilvános ajánlattételekre vonatkozó tájékoztatók előzetes vizsgálatáról.V. SZAKASZKölcsönös elismerés21. cikk(1) Amennyiben a 20. cikk szerint hagyják jóvá, a tájékoztatóról, az esetleg szükséges fordítástól függően, el kell ismerni, hogy az megfelel vagy úgy tekinthető, hogy megfelel egy olyan tagállam törvényeinek, amelyben ugyanazok az átruházható értékpapírok párhuzamosan vagy rövid időtartamon belül kerülnek nyilvános ajánlattételre anélkül, hogy ott bármilyen módon jóvá kellene hagyni azokat, és anélkül, hogy az ilyen államok megkövetelhetnék, hogy a tájékoztatóba bármilyen kiegészítő információt foglaljanak bele. Ezek a tagállamok azt azonban megkövetelhetik, hogy a tájékoztató tartalmazza a nyilvános ajánlattétel szerinti ország piacára jellemző információkat, különösen a jövedelemadó rendszerére, az országban a kibocsátó által fizetési meghatalmazottként eljáró pénzügyi intézményre és arra vonatkozóan, hogy a befektetőknek szóló értesítések hogyan kerülnek kiadásra.(2) A 80/390/EGK irányelv 24a. cikke értelmében az illetékes hatóságok által jóváhagyott tájékoztatóról el kell ismerni, hogy az megfelel vagy úgy tekinthető, hogy megfelel egy olyan tagállam jogszabályainak, amelyben a nyilvános ajánlattétel történik még akkor is, ha ennek az irányelvnek az értelmében részleges mentesítés vagy részleges eltérés lehetőségének megadására került sor feltéve, hogy:a) a kérdéses részleges mentesítés vagy részleges eltérés olyan típusú, amelyet a többi tagállam jogszabályai is elismernek; ésb) a többi érintett tagállamban is fennállnak azok a körülmények, amelyek a részleges mentesítést vagy részleges eltérést indokolják.Az érintett tagállam akkor is úgy tekintheti, hogy a 20. cikk szerinti illetékes hatóságok által jóváhagyott tájékoztató megfelel jogszabályainak, ha az első pont a) és b) részében megállapított feltételek nem teljesülnek.(3) A nyilvános ajánlatot tevő személy az adott államban felhasználni kívánt tájékoztatót bemutatja azoknak a hatóságoknak, amelyeket a nyilvános ajánlattétel szerinti tagállamok jelöltek ki. A tájékoztatónak azonosnak kell lennie azzal, amelyet a 20. cikkben említett hatóság jóváhagyott.(4) A tagállamok ennek a cikknek az alkalmazását korlátozhatják olyan átruházható értékpapírok tájékoztatóira, amelyek kibocsátóinak létesítő okirat szerinti székhelye a tagállamban van.VI. SZAKASZEgyüttműködés22. cikk(1) Az illetékes hatóságok együttműködnek, amikor erre feladataik teljesítéséhez szükség van és az e célból szükséges valamenynyi információt egymás rendelkezésére bocsátják.(2) Amennyiben az adott társaság tőkéjében való részesedésre azonnal vagy a lejáratot követően jogot biztosító átruházható értékpapírra vonatkozó nyilvános ajánlattétel egy vagy több olyan tagállamban történik, amelyekben azoknak a részvényeknek a kibocsátója, amelyekre az értékpapírok jogosultságot adnak, nem rendelkezik létesítő okirat szerinti székhellyel, de a kibocsátó részvényeit már bevezették az adott tagállam értékpapírtőzsdéjére, a jegyzés helyszínéül szolgáló tagállam illetékes hatóságai csak akkor járhatnak el, ha a nyilvános ajánlattételi felhívás vizsgálata esetén konzultálnak annak a tagállamnak az illetékes hatóságaival, amelyben a részvények kibocsátójának létesítő okirat szerinti székhelye van, ha a nyilvános ajánlattételkor kiadott tájékoztató ellenőrzése megtörtént.23. cikk(1) A tagállamok rendelkeznek arról, hogy a 20. cikkben említett hatóságoknál akkor vagy korábban alkalmazott személyeket kösse a hivatali titoktartás. Ez azt jelenti, hogy sem magánszemélyeknek, sem hatóságoknak nem bocsáthatnak a rendelkezésére olyan bizalmas információt, amely tevékenységük során került a birtokukba, kivéve a jogszabályban meghatározott eseteket.(2) Az (1) bekezdés nem akadályozza a tagállamok 20. cikkben említett különböző hatóságait abban, hogy az ezen irányelvben előírtak szerint információkat továbbítsanak. Az átadott információkra vonatkozik a hivatali titoktartási kötelezettség az ilyen információt fogadó hatóságnál akkor és korábban alkalmazott személyek vonatkozásában.(3) A büntetőjog hatálya alá tartozó esetek sérelme nélkül a 20. cikkben említett hatóságok, amelyek a 21. cikk szerint jutnak információhoz, az információkat csak feladataik ellátása vagy közigazgatási eljárás esetén vagy a tevékenységük ellátásához kapcsolódó peres eljárás során használhatják fel.VII. SZAKASZA harmadik országokkal folytatott tárgyalások24. cikkEgy vagy több harmadik országgal a Szerződésnek megfelelően kötött megállapodás útján a Közösség a viszonosság alapján elismeri azokat a nyilvános ajánlattételre vonatkozó tájékoztatókat, amelyek egy harmadik ország vagy országok olyan jogszabályai értelmében kerülnek összeállításra és vizsgálatra, amelyek úgy tekinthetők, hogy az ezen irányelvben megfogalmazott követelményeknek megfelelnek, feltéve hogy az adott jogszabályok az ezen irányelvben biztosítottal egyenértékű védelmet biztosítanak a befektetőknek még akkor is, ha ezek a jogszabályok különböznek ennek az irányelvnek a rendelkezéseitől.VIII. SZAKASZKapcsolattartó bizottság25. cikk(1) A legutóbb a 82/148/EGK irányelvvel [8] módosított, az átruházható értékpapírok hivatalos tőzsdei bevezetése feltételeinek összehangolásáról szóló, 1979. március 5-i 79/279/EGK tanácsi irányelv [9] 20. cikkével létrehozott kapcsolattartó bizottság tevékenysége körébe tartozik, hogy:a) a Szerződés 169. és 170. cikkének sérelme nélkül elősegítse ennek az irányelvnek az összehangolt végrehajtását úgy, hogy az alkalmazás során felmerülő olyan gyakorlati problémákról, amelyekről a véleménycsere hasznosnak tűnik, rendszeres konzultációt folytasson;b) elősegítse a tagállamok közötti konzultációt a tájékoztatók mellékleteivel és fejlesztésével kapcsolatban, amelyeket a tagállamok jogosultak megkövetelni, vagy amelyre jogosultak nemzeti szinten javaslatot tenni;c) amennyiben szükséges tájékoztassa a Bizottságot minden olyan kiegészítésről és módosításról, amelyet ezen az irányelven kell végrehajtani.(2) Nem tartozik a kapcsolattartó bizottság tevékenységi körébe, hogy az egyes esetekben meghozott határozatok indokait értékelje.IX. SZAKASZZáró rendelkezések26. cikk(1) A tagállamok 1989. április 17-ig meghozzák azokat az intézkedéseket, amelyek ahhoz szükségesek, hogy ennek az irányelvnek 1989. április 17-e előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadtak el.27. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxemburgban, 1989. április 17-én.a Tanács részérőlaz elnökC. Solchaga Catalan[1] HL C 226., 1982.8.31., 4. o.[2] HL C 125., 1982.5.17., 176. o. és HL C 69., 1989.3.20.[3] HL C 310., 1981.11.30., 50. o.[4] HL L 185., 1987.7.4., 81. o.[5] HL L 100., 1980.4.17., 1. o.[6] HL L 309., 1986.11.4., 15. o.[7] HL L 322., 1977.12.17., 30. o.[8] HL L 62., 1982.3.5., 22. o.[9] HL L 66., 1979.3.16., 1. o.--------------------------------------------------


title: A Tanács irányelve (1988. december 21.) a nemzetközi utazás során alkalmazott import forgalmi és jövedéki adó alól nyújtott mentességre vonatkozó törvényi, rendeleti vagy közigazgatási intézkedés által megállapított rendelkezések összehangolásáról szóló 69/169/EGK irányelv kilencedik alkalommal történő módosításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31988L0664

Hivatalos Lap L 382 , 31/12/1988 o. 0041 - 0041 finn különkiadás fejezet 9 kötet 2 o. 0007  svéd különkiadás fejezet 9 kötet 2 o. 0007

		A Tanács irányelve(1988. december 21.)a nemzetközi utazás során alkalmazott import forgalmi és jövedéki adó alól nyújtott mentességre vonatkozó törvényi, rendeleti vagy közigazgatási intézkedés által megállapított rendelkezések összehangolásáról szóló 69/169/EGK irányelv kilencedik alkalommal történő módosításáról(88/664/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 99. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel a legutóbb a 87/198/EGK irányelvvel [4] módosított 69/169/EGK tanácsi irányelv [5] 2. cikkének (6) bekezdése és 7b. cikkének (4) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a Tanács kétévente és első alkalommal legkésőbb 1987. október 31-ig a Szerződésben meghatározott eljárásokkal összhangban helyesbíti a fenti cikkek (1) és (2) bekezdésében említett mentességek összegét, azok valódi értékének fenntartása érdekében;mivel a Bizottság által végzett felmérés szerint az 1985. október 1. és az 1988. december 31. közötti időszakban a tagállamok árindexe súlyozott átlagának növekedése 11,3 %;mivel az eredményként jelentkező összegeket kerekíteni kell;mivel abban az esetben, ha a közösségi mentesség helyesbítése 5 %-nál kevesebb változást vagy csökkenést eredményez a valamely tagállam nemzeti pénznemében kifejezett mentességben, az érintett tagállamnak engedélyezni kell, hogy a változtatás előtt nemzeti pénznemében kifejezett összeget fenntartsa,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 69/169/EGK irányelv a következőképpen módosul:1. a 2. cikkben:a) az (1) bekezdésben a "350 ECU" kifejezés helyébe a "390 ECU" kifejezés lép;b) a (2) bekezdésben a "90 ECU" kifejezés helyébe a "100 ECU" kifejezés lép;2. a 7. cikk a következő bekezdéssel egészül ki:"(5) A tagállamok fenntarthatják a mentesség meglévő összegét, ha a 2. cikk (6) bekezdésében, valamint a 7b. cikk (4) bekezdésében említett helyesbítések során elfogadott, ECU-ben kifejezett mentességi összegek átváltása a nemzeti pénznemben kifejezett mentesség 5 %-nál kevesebb változását vagy a mentesség csökkenését eredményezné";3. a 7b. cikkben:a) az (1) bekezdés a) pontjában a "280 ECU" kifejezés helyébe a "310 ECU" kifejezés lép;b) az (1) bekezdés b) pontjában a "77 ECU" kifejezés helyébe a "85 ECU" kifejezés lép;c) a (2) bekezdésben a "77 ECU" kifejezés helyébe a "85 ECU" kifejezés lép.2. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1989. július 1-jéig megfeleljenek.(2) A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot ezen irányelv végrehajtása érdekében elfogadott nemzeti törvényi rendelkezéseikről.3. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1988. december 21-én.a Tanács részérőlaz elnökV. Papandreou[1] HL C 102., 1988.4.16., 4. o. ésHL C 272., 1988.10.21., 6. o.[2] HL C 235., 1988.9.12., 138. o.[3] HL C 95., 1988.4.11., 11. o.[4] HL L 78., 1987.3.20., 53. o.[5] HL L 133., 1969.6.4., 6. o.--------------------------------------------------