title: A Tanács 94/76/EK irányelve (1994. december 22.) az Európai Unió 1995. január 1-jei bővítése kapcsán, a hozzáadottérték-adó tekintetében a 77/388/EGK irányelv átmeneti intézkedések bevezetésével történő módosításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31994L0076

Hivatalos Lap L 365 , 31/12/1994 o. 0053 - 0055 finn különkiadás fejezet 9 kötet 3 o. 0010  svéd különkiadás fejezet 9 kötet 3 o. 0010

		A Tanács 94/76/EK irányelve(1994. december 22.)az Európai Unió 1995. január 1-jei bővítése kapcsán, a hozzáadottérték-adó tekintetében a 77/388/EGK irányelv átmeneti intézkedések bevezetésével történő módosításárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az 1994. évi csatlakozási szerződésre és különösen annak 2. és 3. cikkére, továbbá az 1994. évi csatlakozási okmányra és különösen annak 169. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,mivel a csatlakozási okmány XV. mellékletének IX. fejezetében kifejtett különös rendelkezésekre is figyelemmel, a közös hozzáadottértékadó-rendszert az új tagállamokra azon naptól kell alkalmazni, amelyen a csatlakozási szerződés hatályba lép;mivel a jelenlegi formájában vett Közösség és az új tagállamok közötti, valamint maguk az új tagállamok közötti kereskedelemben e napon megszűntetik az import megadóztatását és az exportálás adómentességét, ennek következtében átmeneti intézkedésekre van szükség a közös hozzáadottértékadó-rendszer semlegességének védelme érdekében és a kettős adóztatás, illetve adóztatás elmaradásának elkerülése érdekében;mivel e tekintetben ezen intézkedéseknek hasonló gondokat kell megoldaniuk, mint amelyek a belső piac 1993. január 1-jei megvalósulásakor elfogadott intézkedésekhez vezettek, és különösen a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapítás – szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK tanácsi irányelv [1] 28n. cikke rendelkezéseihez;mivel a vám tekintetében a termékek a kibővített Közösség területén szabadon mozoghatnak, amennyiben bebizonyítják róluk, hogy azok a csatlakozás időpontjában vagy a jelenlegi Közösségben, vagy valamelyik új tagállamban szabad forgalomban voltak; mivel ebből le kell vonni következtetéseket, nevezetesen a 77/388/EGK irányelv 7. cikkének (1) és (3) bekezdésére és 10. cikkének (3) bekezdésére vonatkozóan;mivel szükséges különösen azon eseteket is szabályozni, amelyekben a csatlakozást megelőzően a termékeket – a 16. cikk (1) bekezdés B. részének a)–d) pontja szerinti intézkedések egyikének alapján – ideiglenes behozatali eljárás során teljes körűen mentesítették az importvámok alól, illetve azokat az új tagállamokban hasonló eljárás alá vetették;mivel szükséges megállapítani különleges intézkedéseket azon különleges eljárás alá tartozó esetekre (behozatal vagy árutovábbítási eljárás), amelyeket a csatlakozási szerződés hatálybalépését megelőzően kezdeményeztek a jelenlegi Közösség és az új tagállamok közötti, valamint maguk az új tagállamok közötti kereskedelem keretében olyan szolgáltatás céljából, amelyet a hatálybalépés időpontja előtt adóalany teljesített, és nem szüntettek meg a csatlakozás időpontjáig,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikk"XVIc. CÍMAusztria, Finnország és Svédország Európai Unióhoz történő csatlakozásával összefüggésben alkalmazandó átmeneti intézkedések28p. cikk(1) E cikk alkalmazásában:- "Közösség": a 3. cikk szerinti Közösség területe a csatlakozás előtt,- "új tagállamok": az 1994. június 24-én aláírt szerződéssel az Európai Unióhoz csatlakozó tagállamok területe az ezen irányelv 3. cikkében az egyes tagállamokra meghatározottak szerint,- "kibővített Közösség": a 3. cikk szerinti Közösség területe a csatlakozás után.(2) Amennyiben a termékek:- a csatlakozás időpontja előtt beléptek a Közösség vagy az új tagállamok egyikének területére, és- a Közösség vagy az egyik új tagállam területére való belépéskor, a 16. cikk (1) bekezdése B. részének a)–d) pontja szerinti rendszerek egyikének alapján ideiglenes behozatali eljárás során, illetve az új tagállamokban egy hasonló rendszer során teljes körűen mentesültek az importvámok alól, és- a csatlakozás időpontja előtt nem léptek ki e rendszerből,azon rendelkezéseket, amelyek hatályban voltak a termékek e rendszer alapján történt besorolásának időpontjában, továbbra is alkalmazni kell, amíg a termékek a csatlakozás időpontja után ki nem lépnek e rendszerből.(3) Amennyiben a termékek- a csatlakozás időpontját megelőzően, az egységes árutovábbítási eljárás vagy egy másik árutovábbítási eljárás alá kerültek, és- a csatlakozás időpontját megelőzően még nem léptek ki ezen eljárásból,azon rendelkezéseket, amelyek hatályban voltak a termékek e rendszer alapján történt besorolásának időpontjában, továbbra is alkalmazni kell, amíg a termékek a csatlakozás időpontja után ki nem lépnek e rendszerből.Az első francia bekezdés alkalmazásában az "egységes árutovábbítási eljárás" a termékek továbbítására vonatkozó intézkedéseket jelenti a Közösség és az Európai Szabadkereskedelmi Társulás (EFTA) országai között, valamint maguk az EFTA-országok között, ahogyan azt az egységes árutovábbítási eljárásról szóló, 1987. május 20-i egyezmény előírja [2].(4) A következőket a 7. cikk (1) bekezdése értelmében termékimportnak kell tekinteni, amennyiben a termékek az egyik új tagállamban vagy a Közösségben szabad forgalomban voltak:a) termékek kitárolása vagy szabálytalan kitárolása olyan ideiglenes behozatali eljárásból, amely alá azt a csatlakozás időpontja előtt a (2) bekezdésben meghatározott feltételek alapján helyezték;b) termékek kitárolása vagy szabálytalan kitárolása a 16. cikk (1) bekezdése B. részének a)–d) pontjában említett rendszerek egyikéből, vagy olyan hasonló rendszerből, amely alá helyezték őket a csatlakozás előtt a (2) bekezdésben meghatározott feltételek alapján;c) a (3) bekezdésben említett eljárások egyikének megszüntetése, amely a csatlakozás időpontja előtt kezdődött az egyik új tagállamban olyan termékértékesítési céllal, amely e tagállamban az említett időpontot megelőzően keletkezett adóalany részéről;d) minden szabálytalanság vagy bűncselekmény, amelyet a (3) bekezdésben említett eljárások egyike során követtek el a c) pontban meghatározott feltételek alapján.(5) A csatlakozás időpontját megelőzően a Közösségen vagy az új tagállamok egyikén belül értékesített termékeknek a tagállam csatlakozása után történő adóalany vagy nem adóalany általi használatát a 7. cikk (1) bekezdésének értelmében szintén behozatalnak kell tekinteni, ha a következő feltételek teljesülnek:- e termékek értékesítése a 15. cikk (1) és (2) bekezdése vagy az új tagállamok hasonló rendelkezései alapján adómentes volt vagy alkalmas volt arra, hogy adómentes legyen,- a termékeket nem a csatlakozás időpontját megelőzően hozták be az új tagállamok valamelyikébe vagy a Közösségbe.(6) A (4) bekezdésben említett esetekben a behozatal helye a 7. cikk (3) bekezdése szerint azon tagállam, amelynek területén belül a termékek már nem tartoznak azon rendszer alá, amely alá azokat a csatlakozás időpontja előtt helyezték.(7) A 10. cikk (3) bekezdésétől eltérve, az e cikk (4) és (5) bekezdése szerinti termékimport befejeződik adóköteles esemény felmerülése nélkül, amennyiben:a) a behozott termékeket a kibővített Közösség területén kívülre feladják vagy szállítják; vagyb) a (4) bekezdés a) pontjának értelmében behozott termékek nem szállítóeszközök, és azokat visszairányítják vagy visszaszállítják azon tagállamba, ahonnan kivitték és annak a személynek, aki kivitte ezeket; vagyc) a (4) bekezdés a) pontja szerint behozott termékek olyan szállítóeszközök, amelyeket a csatlakozás időpontja előtt szereztek be vagy hoztak be az egyik új tagállam vagy a Közösség egyik tagállamának belföldi piacán hatályos adózás általános feltételeivel összhangban, és/vagy a kivitel okán nem tartoznak semmilyen hozzáadottértékadó-mentesség vagy -visszatérítés körébe.E feltételt akkor lehet teljesítettnek tekinteni, ha a szállítóeszközök első használata 1987. január 1-jét megelőzően történt, vagy ha az import esetén fizetendő adó összege jelentéktelen.".2. cikk(1) Az 1994. évi csatlakozási szerződés hatálybalépésétől függően, a tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek a hatálybalépésekor megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.3. cikkEz az irányelv az 1994. évi csatlakozási szerződéssel azonos időpontban lép hatályba.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1994. december 22-én.a Tanács részérőlaz elnökH. Seehofer[1] HL L 145., 1977.6.13., 1. o. A legutóbb a 94/5/EK irányelvvel (HL L 60.,1994.3.3., 16. o.) módosított irányelv.[2] HL L 226., 1987.8.13., 2. o.--------------------------------------------------


title: A Tanács 1999/59/EK irányelve (1999. június 17.) a távközlési szolgáltatásokra alkalmazandó hozzáadottértékadó-szabályok tekintetében a 77/388/EGK irányelv módosításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31999L0059

Hivatalos Lap L 162 , 26/06/1999 o. 0063 - 0064

		A Tanács 1999/59/EK irányelve(1999. június 17.)a távközlési szolgáltatásokra alkalmazandó hozzáadottértékadó-szabályok tekintetében a 77/388/EGK irányelv módosításárólAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 93. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel:(1) A Szerződés 14. cikke a belső piacot úgy határozza meg, mint egy olyan belső határok nélküli térséget, amelyben a Szerződés rendelkezéseivel összhangban biztosított az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgása.(2) A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapítás – szóló, 1977. május 17-i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv [4] 9. cikke szerint a távközlési szolgáltatásokra jelenleg alkalmazandó szabályok nem alkalmasak a Közösségen belül igénybe vett összes ilyen szolgáltatás adóztatására és e területen a verseny torzulásának megelőzésére.(3) A belső piac megfelelő működésének érdekében e torzulásokat ki kell küszöbölni, és új, összehangolt szabályozást kell bevezetni e tevékenységekre vonatkozólag.(4) Intézkedéseket kell tenni, különösen annak biztosítására, hogy a Közösségben letelepedett személyek által igénybe vett távközlési szolgáltatások a Közösségben adózzanak.(5) E célból a Közösségben, illetve harmadik országban letelepedett adóalanyok részére teljesített szolgáltatásokat, elvileg, ott kell adóztatni, ahol a szolgáltatás igénybevevője letelepedett.(6) Az olyan távközlési szolgáltatások egységes adóztatásának biztosítására, amelyeket harmadik országban letelepedett adóalanyok teljesítenek a Közösségben letelepedett adóalanynak nem minősülő személyek részére, amelyeket ténylegesen a Közösségben használnak, illetve élveznek, a tagállamoknak a 77/388/EGK irányelv 9. cikke (3) bekezdése b) pontjának a teljesítési hely megváltoztatásáról szóló rendelkezéseit kell alkalmazniuk; ugyanakkor az említett irányelv 9. cikke (3) bekezdését továbbra is alkalmazni kell akkor, amikor az adott távközlési szolgáltatásokat a Közösségben egyéb igénybevevők részére teljesítik.(7) A távközlési szolgáltatások teljesítési helyének meghatározására vonatkozó különleges szabály bevezetéséhez meg kell határozni e szolgáltatásokat; ehhez a nemzetközileg már elfogadott meghatározásokat kell alapul venni, amelyek elsősorban a nemzetközi telefonhívások hívásirányítási és hívásvégződtetési szolgáltatásaira és a globális információs hálózatokhoz való hozzáférésre vonatkoznak.(8) A szolgáltatás igénybe vevőjének helyén történő adóztatás egyben azt is jelenti, hogy az adóalanyok nem folyamodnak a 79/1072/EGK [5] és 86/560/EGK [6] irányelv szerinti eljárásokhoz; a teljesítési hely meghatározására vonatkozó új szabályok nem jelenthetik azt, hogy a külföldi adóalanyokat adóügyi nyilvántartásba kell venni egy másik államban; ezt úgy érik el, hogy kötelezővé teszik a szolgáltatás igénybe vevője számára az adó megfizetését, feltéve, hogy az igénybe vevő adóalany.(9) A 77/388 irányelvet ennek megfelelően módosítani kell,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 77/388/EGK irányelv a következőképpen módosul:1. A 9. cikk (2) bekezdése e) pontjának végén a pont helyére pontosvessző lép, és a pont a következő új szövegrésszel egészül ki:"– Távközlés. Távközlési szolgáltatásnak kell tekinteni a jelek, az írás, a képek és a hangok, illetve bármilyen formájú adat vezetékes, rádióhullámos, optikai vagy egyéb elektromágneses rendszer útján történő továbbításával, kibocsátásával, illetve vételével kapcsolatos szolgáltatásokat, beleértve az erre alkalmas berendezések használati jogának átruházását, illetve átengedését is. E rendelkezés értelmében vett távközlési szolgáltatásokba beletartozik a globális információs hálózatokhoz való hozzáférés biztosítása is."2. A 9. cikk (3) bekezdése után a következő (4) bekezdéssel egészül ki:"(4) A tagállamok a (3) bekezdés b) pontját alkalmazzák a (2) bekezdés e) pontjában említett olyan távközlési szolgáltatások esetében, amelyeket egy Közösségben letelepedett adóalany teljesít Közösségen kívül letelepedett nem adóalany részére."3. A 21. cikk 1. pont b) alpontja helyébe a következő rendelkezés lép:"b) azon adóalanyok, akik a 9. cikk (2) bekezdésének e) pontja alá tartozó szolgáltatásokban részesülnek, vagy azon személyek, akiket belföldön a hozzáadottérték-adó tekintetében nyilvántartják, és akik részére a 28b. cikk C., D., E. és F. része alá tartozó szolgáltatást nyújtják, amennyiben a szolgáltatásokat külföldön letelepedett adóalany végzi; mindazonáltal a tagállamok megkövetelhetik, hogy a szolgáltatást nyújtó együttesen és egyetemlegesen feleljen az adó megfizetéséért;"2. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2000. január 1-jéig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.3. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetése napján lép hatályba.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 1999. június 17-én.a Tanács részérőlaz elnökF. Müntefering[1] HL C 78., 1997.3.12., 22. o.[2] 1999. május 6-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).[3] HL C 287., 1997.9.22., 28. o.[4] HL L 145., 1977.6.13., 1. o. A legutóbb az 1999/49/EK irányelvvel (HL L 139., 1999.6.2., 27. o.) módosított irányelv.[5] HL L 331., 1979.12.27., 11. o. A legutóbb az 1994. évi csatlakozási okmánnyal módosított irányelv.[6] HL L 326., 1986.11.21., 40. o.--------------------------------------------------


Fontos jogi nyilatkozat

|

31987L0355

A TANÁCS IRÁNYELVE (1987. június 25.) a mérőműszerekkel és a metrológiai ellenőrzés módszereivel kapcsolatos közös rendelkezésekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 71/316/EGK irányelv módosításáról

Hivatalos Lap L 192 , 11/07/1987 o. 0046 - 0047 finn különkiadás fejezet 13 kötet 16 o. 0145  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 16 o. 0145  CS.ES fejezet 13 kötet 008 o. 280  ET.ES fejezet 13 kötet 008 o. 280  HU.ES fejezet 13 kötet 008 o. 280  LT.ES fejezet 13 kötet 008 o. 280  LV.ES fejezet 13 kötet 008 o. 280  MT.ES fejezet 13 kötet 008 o. 280  PL.ES fejezet 13 kötet 008 o. 280  SK.ES fejezet 13 kötet 008 o. 280  SL.ES fejezet 13 kötet 008 o. 280

		A TANÁCS IRÁNYELVE(1987. június 25.)a mérőműszerekkel és a metrológiai ellenőrzés módszereivel kapcsolatos közös rendelkezésekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 71/316/EGK irányelv módosításáról(87/355/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel a legutóbb a 87/354/EGK irányelvvel [4] módosított, a mérőműszerekkel és a metrológiai ellenőrzés módszereivel kapcsolatos közös rendelkezésekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1971. július 26-i 71/316/EGK tanácsi irányelv [5] II. mellékletét ki kell egészíteni Spanyolország E, Görögország EL és Portugália P megkülönböztető betűjelének rajzával;mivel annak érdekében is szükséges módosítani az említett mellékletet, hogy Írország IR megkülönböztető betűjelének rajza helyébe IRL lépjen,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikk(1) A 71/316/EGK irányelv II. mellékletének 3.2.1. pontjában említett rajzok az E, EL és P megkülönböztető betűjelekkel kiegészülnek, és az IR megkülönböztető betűjel helyébe IRL lép.+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++(2) 2. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1987. december 31-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.3. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 1987. június 25-én.a Tanács részérőlaz elnökH. De croo[1] HL C 317., 1986.12.10., 8. o.[2] 1987. június 19-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé)[3] HL C 150., 1987.6.9., 4. o.[4] HL L 202., 1971.9.6., 43. o.[5] HL L 192., 1987.7.11., 43. o.--------------------------------------------------


Fontos jogi nyilatkozat

|

32001L0116

A Bizottság 2001/116/EK irányelve (2001. december 20.) a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 70/156/EGK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításárólEGT vonatkozású szöveg.

Hivatalos Lap L 018 , 21/01/2002 o. 0001 - 0115 CS.ES fejezet 13 kötet 27 o. 199  - 314 ET.ES fejezet 13 kötet 27 o. 199  - 314 HU.ES fejezet 13 kötet 27 o. 199  - 314 LT.ES fejezet 13 kötet 27 o. 199  - 314 LV.ES fejezet 13 kötet 27 o. 199  - 314 MT.ES fejezet 13 kötet 27 o. 199  - 314 PL.ES fejezet 13 kötet 27 o. 199  - 314 SK.ES fejezet 13 kötet 27 o. 199  - 314 SL.ES fejezet 13 kötet 27 o. 199  - 314

		A bizottság 2001/116/EK Irányelve(2001. december 20.)a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 70/156/EGK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításáról(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a legutóbb a 2000/40/EK tanácsi és európai parlamenti irányelvvel [1] módosított, a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. február 6-i 70/156/EGK tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 13. cikkének (2) bekezdésére,mivel:(1) A 70/156/EGK irányelvet és annak mellékleteit többször módosították, és – mivel a mellékletek további módosítására van szükség – az áttekinthetőség érdekében ezeket a módosításokat egységes szerkezetbe kell foglalni.(2) A teljes járművek típusjóváhagyásához szükséges, a mellékletekben szereplő igazgatási dokumentumokra vonatkozó rendelkezéseket az M1 kategóriába tartozó, belső égésű motorral rendelkező járművekre is alkalmazni kell.(3) Az ezen irányelvvel módosított 70/156/EGK irányelv mellékletei a nem az M1 kategóriába tartozó teljes járművek típusjóváhagyásához szükséges igazgatási dokumentumokat is meghatározzák. Ezeket a jóváhagyásokat azonban csak a 70/156/EGK irányelvet hatályon kívül helyező és azt felváltó irányelv hatálybalépésétől, valamint a vonatkozó külön irányelveknek a nem az M1 kategóriába tartozó járművekre történő alkalmazásához szükséges módosítások hatálybalépésétől kezdve lehet megadni.(4) A jóváhagyási számok kiosztására szintén egységes intézkedéseket kell előírni.(5) Ennek megfelelően a 70/156/EGK irányelvet módosítani kell.(6) Az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a 70/156/EGK irányelv által létrehozott, a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazítással foglalkozó bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkAz 1970/156/EGK irányelv a következőképpen módosul:1. a 4. cikk (1) bekezdésének második albekezdésében a következő szöveget el kell hagyni: "a VII. mellékletben foglaltaknak megfelelően különleges számmal ellátni";2. a 8. cikk (2) bekezdése c) pontjának hatodik albekezdésében a következő szöveget el kell hagyni: "és a különleges jóváhagyási számokat rendes jóváhagyási számokkal kell felváltani";3. a 70/156/EGK irányelv mellékletei helyébe ennek az irányelvnek a mellékletei lépnek.2. cikk(1) A gépjárművek típusjóváhagyása tekintetében a tagállamok az ezen irányelvvel módosított 70/156/EGK irányelvet csak az M1 kategóriába tartozó, belső égésű motorral rendelkező járművekre alkalmazzák.(2) Az M1 kategóriába tartozó, különleges célt szolgáló járművek típusjóváhagyása tekintetében a tagállamok az 1998/14/EK irányelvvel [3] módosított 70/156/EGK irányelv 4. cikkének (1) bekezdését csak a gyártó kérésére alkalmazzák.(3) A 87/358/EGK irányelvvel [4] módosított 70/156/EGK irányelv 10. cikkét továbbra is alkalmazni kell az (1) bekezdésben nem említett járművek típusjóváhagyására.3. cikk(1) Az EK-típusjóváhagyást követő megfelelőségi igazolás kiadása tekintetében a meglévő mintákat 2003. június 30-ig lehet használni.(2) Az irányelv nem teszi érvénytelenné a hatálybalépése előtt kiadott jóváhagyásokat, és nem akadályozza meg az azon irányelv alapján történő kiterjesztésüket, amely feltételei szerint azokat kiadták.4. cikk(1) A tagállamok elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2002. július 1. előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot. Ezeket a rendelkezéseket 2002. július 1-jétől alkalmazzák.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.5. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.6. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2001. december 20-án.a Bizottság részérőlErkki Liikanena Bizottság tagja[1] HL L 292., 2001.11.9., 21. o.[2] HL L 42., 1970.2.23., 1. o.[3] HL L 91., 1998.3.25., 1. o.[4] HL L 192., 1987.7.11., 51. o.--------------------------------------------------A MELLÉKLETEK JEGYZÉKEI. melléklet | A járművek EK-típusjóváhagyására vonatkozó adatok teljes jegyzéke |II. melléklet | A jármű-kategóriák és a járműtípusok meghatározása |III. melléklet | Adatközlő lap a járművek EK-típusjóváhagyásához |IV. melléklet | A jármű EK-típusjóváhagyására vonatkozó követelmények jegyzéke |V. melléklet | A jármű EK-típusjóváhagyása során követendő eljárás |VI. melléklet | EK-jármű-típusbizonyítvány |VII. melléklet | Az EK-típusbizonyítvány számozási rendszere |VIII. melléklet | Vizsgálati eredmények |IX. melléklet | EK megfelelőségi igazolás |X. melléklet | A gyártási eljárások megfelelősége |XI. melléklet | Különleges rendeltetésű járművek jellemzője és az azokra vonatkozó rendelkezések |XII. melléklet | A kis- és kifutó sorozatgyártásra megengedett legnagyobb darabszámok |XIII. melléklet | A külön irányelvek szerint megadott EK-típusjóváhagyások jegyzéke |XIV. melléklet | A többlépcsős EK-típusjóváhagyási eljárás |XV. melléklet | A jármű származási igazolása – a gyártó nyilatkozata az M1-től eltérő kategóriájú alap/nem teljes járművekről |--------------------------------------------------


title: A Tanács 98/29/EK irányelve (1998. május 7.) a közép- és hosszú lejáratú fedezettel rendelkező ügyletek exporthitel-biztosításával kapcsolatos főbb rendelkezések összehangolásáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31998L0029

Hivatalos Lap L 148 , 19/05/1998 o. 0022 - 0032

		A Tanács 98/29/EK irányelve(1998. május 7.)a közép- és hosszú lejáratú fedezettel rendelkező ügyletek exporthitel-biztosításával kapcsolatos főbb rendelkezések összehangolásárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 113. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,(1) mivel a közép- és hosszú lejáratú exporthitel-biztosítás a nemzetközi kereskedelemben döntő szerepet játszik, és fontos kereskedelempolitikai eszköz;(2) mivel a közép- és hosszú lejáratú exporthitel-biztosítás fontos szerepet játszik a fejlődő országokkal folytatott kereskedelemben, és így elősegíti azok világgazdasági integrációját, ami a közösségi fejlesztési politika egyik célkitűzése;(3) mivel a tagállamokban jelenleg működő állami közép- és hosszú lejáratú exporthitel-biztosítási rendszerek közötti, a fedezet fő alkotóelemeit, a díjakat és a fedezeti politikát illető különbségek a Közösségen belül a vállalkozások közötti verseny torzulásához vezethetnek;(4) mivel célszerűnek tűnik, hogy az ezen irányelvben előírt intézkedések ne lépjenek túl azon a mértéken, amely az összehangolás célkitűzésének megvalósításához szükséges, annak biztosítására, hogy az exportpolitikát egységes elvekre alapozzák, és hogy a vállalkozások közötti verseny a Közösségen belül ne torzuljon;(5) mivel a versenyben meglévő torzulások mérséklése érdekében ajánlatos, hogy a különböző állami exporthitel-biztosítási rendszereket a Szerződés 112. cikkében előirányzottaknak megfelelőn egységes elvek alapján összehangolják, és ily módon a közös kereskedelempolitika szerves részét alkossa;(6) mivel a kormányok (vagy a kormányok ellenőrzése alatt álló speciális intézmények) által nyújtott exporthitel-garancia vagy biztosítási programok olyan díjtételek mellett, amelyek nem elegendőek ahhoz, hogy fedezzék a programok hosszú távú működési költségeit és veszteségeit, a többoldalú kereskedelmi tárgyalások Uruguay-i Fordulója (1986-1994) keretében megkötött, a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás [1] értelmében tiltott exporttámogatásnak minősülnek, különösen annak 3. cikke (1) bekezdésének a) pontja és az I. mellékletének j) pontja szerint;(7) mivel a hitelbiztosítók által felszámított díj meg kell, hogy feleljen a biztosított kockázatnak;(8) mivel az összehangolás előmozdítaná az állam nevében vagy állami támogatással működő hitelbiztosítók közötti együttműködést és elősegítené a vállalkozások közötti együttműködést a Közösségen belül, ahogyan azt a Szerződés 130. cikke előirányozza;(9) mivel mind az összehangolás, mind az együttműködés kiemelkedő és döntő fontosságú tényező a közösségi exportőrök versenyképességében a nem közösségi piacokon;(10) mivel az Európai Tanács által 1985 júniusában elfogadott bizottsági Fehér könyv a belső piac kiteljesítéséről hangsúlyozza egy, a vállalkozások közötti együttműködést elősegítő környezet fontosságát a Közösségen belül;(11) mivel az 1960. szeptember 27-i keltű határozatával [2] a Tanács felállított egy, a hitelbiztosításra, hitelgaranciákra és pénzügyi hitelekre vonatkozó politikával foglalkozó koordinációs csoportot;(12) mivel 1991. május 15-én az említett koordinációs csoport szakembereket bízott meg minden egyes tagállamból, akik, mint az "Egységes piac 1992" szakértőcsoport, 1992. március 27-én, 1993. június 11-én és 1994. február 9-én egy sor javaslatot tartalmazó jelentést nyújtottak be;(13) mivel a 93/112/EGK határozattal [3] a Tanács átültette a közösségi jogba a hivatalosan támogatott exporthitelek irányelveiről szóló OECD-megállapodást;(14) mivel az állami vevőkkel kötött közép- és hosszú lejáratú ügyletekre vonatkozó közös hitelbiztosítási politika elfogadásáról szóló, 1970. október 27-i70/509/EGK tanácsi irányelv [4], és a magánvevőkkel kötött közép- és hosszú lejáratú ügyletekre vonatkozó közös hitelbiztosítási politika elfogadásáról szóló, 1970. október 27-i 70/510/EGK tanácsi irányelv [5] helyébe ezen irányelv lép;(15) mivel az exporthitel-biztosítás kezdeti összehangolását úgy kell tekinteni, mint egy lépést a tagállamokban működő különböző rendszerek konvergenciája felé,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkHatályEzen irányelv a tagállami származású termékek és/vagy szolgáltatások exportjával kapcsolatos ügyletek biztosítására vonatkozik, annyiban, amennyiben ezt a támogatást közvetlenül vagy közvetve egy vagy több tagállam számlájára vagy annak támogatásával nyújtják, és a teljes kockázati időszak, azaz a gyártási időszakot is tartalmazó törlesztési időszak két év vagy annál hosszabb.Ezen irányelv nem vonatkozik versenytárgyalási ajánlatok, előlegfizetések, teljesítési és visszatartási biztosítékok biztosítására. Nem vonatkozik az építési berendezésekre és anyagokra vonatkozó kockázatok biztosítására sem, ha azokat helyileg a kereskedelmi szerződés teljesítésére használják.2. cikkA tagállamok kötelezettségeiA tagállamok biztosítják, hogy bármely, a kormányt képviselő vagy a garanciát nyújtó kormány által ellenőrzött és/vagy felügyelete alatt álló intézmény (a továbbiakban: biztosító), amely a tagállam számlájára, vagy a tagállam támogatásával közvetlenül vagy közvetve fedezetet nyújt exporthitel-biztosítás, -garancia vagy -refinanszírozás formájában, a mellékletben meghatározott rendelkezéseknek megfelelően fedezi a termékek és szolgáltatások exportjával kapcsolatos ügyleteket, amennyiben ezek az ügyletek a Közösségen kívüli országokba irányulnak, és vevőhitellel vagy szállítói hitellel finanszírozzák vagy készpénzzel fizetik őket.3. cikkVégrehajtási határozatokA Bizottság a 4. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően meghozza a melléklet 46. pontjában említett határozatokat.4. cikkBizottságA Bizottság munkáját egy bizottság segíti, amely a tagállamok képviselőiből áll, és amelynek elnöke a Bizottság képviselője.A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be a bizottság számára a meghozandó intézkedésekről. A bizottság, az elnöke által az ügy sürgősségére tekintettel megállapított határidőn belül, véleményt nyilvánít a tervezetről. A véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében a Tanácsnak a Bizottság javaslata alapján elfogadandó határozataira előírt többséggel kell meghozni. A bizottságban a tagállamok képviselőinek szavazatait az említett cikkben meghatározott módon kell súlyozni. Az elnök nem szavazhat.A Bizottság elfogadja az intézkedéseket, amelyek azonnal hatályba lépnek. Ha azonban ezek az intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, azokat a Bizottság haladéktalanul közli a Tanáccsal. Ebben az esetben:- a Bizottság elhalasztja az elfogadott intézkedések alkalmazását a közléstől számított legfeljebb egy hónapos időtartamra,- a Tanács, minősített többséggel eljárva, az első bekezdésben említett határidőn belül eltérő döntést is hozhat.5. cikkJelentés és felülvizsgálatA Bizottság 2001. december 31-ig az ezen irányelvben meghatározott rendelkezések alkalmazása során szerzett tapasztalatokról és az elért konvergenciáról jelentést nyújt be a Tanácsnak.6. cikkKapcsolat más eljárásokkalAz ezen irányelvben szabályozott eljárások kiegészítik a 73/391/EGK határozatban meghatározottakat [6].7. cikkHatályon kívül helyezésA 70/509/EGK irányelv és a 70/510/EGK irányelv hatályát veszti.8. cikkVégrehajtásA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1999. április 1-jéig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.9. cikkHatálybalépésEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba.10. cikkCímzettekEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1998. május 7-én.a Tanács részérőlaz elnökM. Beckett[1] HL L 336., 1994.12.23., 156. o.[2] HL 66., 1960.10.27., 1339/60. o.[3] HL L 44., 1993.2.22., 1. o. A legutóbb a 97/530/EK határozattal (HL L 216., 1997.8.8., 77. o.) módosított határozat.[4] HL L 254., 1970.11.23., 1. o. A legutóbb az 1994-es csatlakozási okmánnyal módosított irányelv.[5] HL L 254., 1970.11.23., 26. o. A legutóbb az 1994-es csatlakozási okmánnyal módosított irányelv.[6] HL L 346., 1973.12.17., 1. o. A legutóbb a 76/641/EGK határozattal módosított (HL L 223., 1976.8.16., 25. o.) határozat.--------------------------------------------------MELLÉKLETAZ EXPORTHITEL-BIZTOSÍTÁS KÖZÖS ELVEII. FEJEZET: A FEDEZET ALKOTÓELEMEI1. szakasz: Általános elvek és fogalmak1. A közös elvek hatályaa) Az e mellékletben meghatározott közös elvek az állami vagy magánvevőkkel lebonyolított szállítói hitelügyletek biztosítására és az állami vagy magán kölcsönvevőkkel lebonyolított vevőhitelügyletek biztosítására vonatkoznak.b) A közös elvek a 4. pontban meghatározott valamennyi kockázat fedezetére vonatkoznak. Mindamellett a biztosító minden egyes egyedi esetben dönthet úgy, hogy az általa nyújtott fedezetet csak bizonyos kockázatokra korlátozza.c) Amennyiben egy magánadós valamennyi kötelezettségét teljes egészében és feltétel nélkül biztosítja egy olyan szerv, amely e melléklet 5. pontja értelmében államinak tekintendő, az állami adósokra vonatkozó közös elveket kell alkalmazni.E mellékletben az "adós" kifejezés az 1. pont a) alpontjában említett vevőt vagy kölcsönvevőt, illetve a biztosított ügylet tekintetében a kezesüket jelenti.2. A szállítói hitel jellemzőia) A "szállítói hitel" kifejezés olyan, tagállami származású áruk vagy szolgáltatások exportjáról szóló, egy vagy több szállító és egy vagy több vevő közötti kereskedelmi szerződésre vonatkozik, ahol a vevő(k) vállalja (vállalják), hogy a szállító(k)nak készpénzzel vagy hitellel fizet(nek).b) A szállítói hitelre vonatkozó fedezeti rendelkezések abban az esetben alkalmazandók, ha a fedezetet egy – a Szerződés 58. cikkének megfelelően – valamely tagállamban letelepedett vállalkozásnak nyújtják.c) Amennyiben egy kereskedelmi szerződést vevőhitellel vagy bármely más finanszírozási megállapodással finanszíroznak, az exportőr számára magának a kereskedelmi szerződésnek a címén nyújtott fedezetnél a szállítói hitelek fedezetére vonatkozó rendelkezéseket kell követni.3. A vevőhitel jellemzőia) A "vevőhitel" kifejezés olyan kereskedelmi szerződést finanszírozó, egy vagy több pénzügyi intézmény és egy vagy több kölcsönvevő közötti, egy tagállamból származó termékek és szolgáltatások exportjáról szóló hitelszerződésre vonatkozik, ahol a hitelintézet(ek) vállalja (vállalják), hogy a szállító(k)nak a kölcsön alapjául szolgáló ügylet alapján készpénzben fizet(nek) a vevő(k)/kölcsönvevő(k) nevében, míg a vevő(k)/kölcsönvevő(k) lejáratkor visszafizeti(k) azt a hitelintézet(ek)nek.b) A vevőhitelre vonatkozó fedezeti rendelkezéseket kell alkalmazni, ha pénzügyi intézmény számára nyújtanak fedezetet, letelepedési vagy bejegyzési helyüktől függetlenül, feltéve, hogy a vevőhitel a kölcsönvevő feltétel nélküli kötelezettségét jelenti, miszerint a finanszírozandó kereskedelmi szerződés teljesülésétől függetlenül visszafizeti adósságát.c) A vevőhitelre vonatkozó fedezeti rendelkezések érvényesek arra a fedezetre, amelyet egy pénzügyi intézmény számára nyújtanak a jogszerűen nála tartott forgatható értékpapírokra való tekintettel, és amelyet egy vevőnek valamely kereskedelmi szerződés finanszírozására vonatkozó megállapodásnak megfelelően kell megfizetnie.4. A szóban forgó kockázatok meghatározásaa) A magánadósok kereskedelmi kockázatát a 14., 15. és 16. pontok határozzák meg.b) A magánadósok politikai kockázatát a 17.–22. pontok határozzák meg, az állami adósokét a 15-22. pontok.c) A gyártási kockázatot a 6. pont b) alpontja határozza meg.d) A hitelkockázatot a 6. pont c) alpontja határozza meg.5. Az adós státusaa) Bármely szerv, amely bármely formában a közhatalmat képviseli, és amely sem jogi, sem közigazgatási úton nem nyilvánítható fizetésképtelennek, állami adósnak tekintendő. Ez vagy szuverén adós, azaz az állam teljes bizalmát és hitelét képviselő szerv, pl. a pénzügyminisztérium vagy a jegybank vagy bármely más alárendelt állami szerv, mint regionális, helyi önkormányzati vagy félállami hatóságok vagy más állami intézmények.b) Egy adós státusának értékelésekor a biztosító figyelembe veszi:- az adós jogi státusát,- az adós ellen folyó bármely jogi eljárás tényleges hatékonyságát,- az adós finanszírozási és bevételi forrásait; figyelembe kell venni azt a tényt is, hogy az állami adós adósságát olyan források felhasználásával is kiegyenlítheti, amelyek nem kapcsolódnak központi állami pénzeszközökhöz, például a helyi adózással vagy állami szolgáltatások nyújtásával szerzett jövedelmeken keresztül,- az adós feletti befolyás vagy ellenőrzés fokát, amelyet a befogadó ország kormánya gyakorolhat.c) Minden olyan adós, amely az előbbi szempontok szerint nem állami adós, elvileg magánadósnak tekintendő.2. szakasz: A fedezet hatálya6. Biztosított kockázata) A biztosított kockázatok a gyártásból eredő kockázat és a hitelkockázat.b) A gyártási kockázatból származó veszteség akkor következik be, ha a biztosított szerződéses kötelezettségének teljesítését vagy a megrendelt áruk gyártását hat egymást követő hónapra felfüggesztik, feltéve, hogy az ilyen felfüggesztést közvetlenül és kizárólag a 14.–22. pontokban felsorolt biztosított káresemények közül egynek vagy többnek az előfordulása okozza.c) A hitelkockázatból származó veszteség akkor következik be, ha a biztosított az esedékességet követő három hónapig nem tudja megszerezni a vonatkozó kereskedelmi szerződés vagy hitelszerződés alapján neki járó összeget, feltéve, hogy az ilyen nemfizetést közvetlenül és kizárólag a 14.–22. pontokban felsorolt biztosított káresemények közül egynek vagy többnek az előfordulása okozza.d) Amennyiben a vevőhitelre vonatkozó kockázatot feltétel nélkül garantálják, a biztosító a 32., 33. és 47. a) pontokban megállapított elveket és eljárásokat követi.7. A fedezet mértékea) A gyártási kockázatra nyújtott fedezetben a szerződéses összeg keretén belül szerepelnek a biztosítottnál a szerződéses kötelezettsége teljesítése során vagy a szerződés tárgyát képező áruk gyártása során felmerülő költségek, feltéve, hogy az ilyen költségek szigorúan a szerződés teljesítésének tulajdoníthatóak.A gyártási kockázatra nyújtott fedezet nem tartalmazza:- az olyan árukkal és/vagy szolgáltatásokkal kapcsolatban felmerült költségeket, amelyekre a hitelkockázat biztosítása már hatályba lépett,- a biztosított szerződésre vonatkozóan kibocsátott kötvény igénybevételét követően a biztosított által fizetett összegeket; ez nem akadályozza meg a kibocsátót abban, hogy ezen irányelv hatályán kívül biztosítsa az ilyen kockázatokat, és- a biztosított által az adósnak fizetett szankciók és kártérítések összegét.b) A hitelkockázatra nyújtott fedezet tartalmazza a vevőtől a kereskedelmi szerződés alapján vagy a kölcsönvevőtől a hitelszerződés alapján járó összeget (tőkerész és kamat), beleértve az esedékesség után keletkező kamatot (késedelmi kamat).A hitelkockázat fedezete nem tartalmazza a biztosított által az adósnak fizetett büntetések és kártérítések összegét.8. A fedezet százalékaa) A fedezet százalékát és a biztosítót terhelő kártérítés maximális összege meghatározásának alapját, a biztosító által kiállított hitelbiztosítási kötvényben kifejezetten meghatározzák.b) Ha egy biztosító 95 %-nál magasabb százalékú fedezetet nyújt, a 32., 33. és 47. a) pontokban megállapított elveket és eljárásokat kell követnie.9. Nem biztosított százalékA 8. pont b) alpontja rendelkezéseinek sérelme nélkül a biztosított a nem biztosított százalékot maga viseli. A biztosító dönthet úgy, hogy megengedi a biztosítottnak, hogy teljes egészében vagy részben áthárítsa az ilyen fedezetlen százalékot.10. Fedezet külföldi valutában kötött ügyletekreAmennyiben az ügyletek kifizetéséről vagy finanszírozásáról egy vagy több külföldi valutában gondoskodnak, ezek bármelyikében nyújtható fedezet.11. Külföldi szállításA fedezet automatikusan tartalmazza az egy vagy több tagállambeli felet érintő alvállalkozási szerződéseket, az exportgaranciák és az exportfinanszírozás területén az Európai Közösségek más tagállamaiban vagy a tagsággal nem rendelkező országokban lévő felekkel kötött egyes alvállalkozói szerződésekre alkalmazandó szabályokról szóló 1982. december 10-i 82/854/EGK tanácsi határozatnak megfelelően [1].12. A kockázatviselés kezdetea) Vevőhitel esetén a fedezet a hitelszerződés hatálybalépésének napján kezdődik, feltéve, hogy a hitelbiztosítási kötvényben és a hitelmegállapodásban előzetesen kikötött feltételek teljesülnek.b) Szállítói hitel esetén a gyártási kockázat biztosítási fedezete a kereskedelmi szerződés hatálybalépésének napján kezdődik, feltéve, hogy a hitelbiztosítási kötvényben és a kereskedelmi szerződésben előzetesen kikötött feltételek teljesülnek.A hitelkockázat viselésének kezdőnapja az a nap, amikor a biztosított szerződéses kötelezettségeinek teljes körű teljesítése alapján az ellenértékre jogosult, feltéve, hogy a hitelbiztosítási kötvényben és a kereskedelmi szerződésben előzetesen kikötött feltételek teljesülnek. Ugyanakkor a hitelkockázat fedezete az egyes részszállítások vagy részkiszállítások napján is hatályba léphet, feltéve, hogy a biztosított, a szerződés feltételei szerint, a leszállított vagy kiszállított áruk és/vagy szolgáltatások értékének megfelelő fix és meghatározott ellenértékre jogosult.3. szakasz: Káresemények és a felelősség kizárása13. A biztosító felelősségeA biztosító felelősséggel tartozik, ha a kár közvetlenül és kizárólag a 14.–22. pontokban meghatározott egy vagy több biztosított káreseménynek tulajdonítható.14. FizetésképtelenségA magánadós, vagy ha van, kezesének jogi vagy tényleges fizetésképtelensége.15. KésedelemAz adós, vagy ha van, kezese késedelme.16. Önkényes megszüntetés vagy megtagadásA szállítói hitelben részesülő vevő jogalap nélkül felmondja vagy megszünteti a szerződést, vagy megtagadja az áruk és/vagy szolgáltatások átvételét.17. Harmadik ország döntéseA biztosító vagy a biztosított országán kívüli harmadik ország kormányának olyan intézkedése vagy döntése, – beleértve az állami hatóságok kormányzati beavatkozásnak tekinthető intézkedéseit és döntéseit – amely megakadályozza a kölcsönszerződés vagy a kereskedelmi szerződés teljesítését.18. MoratóriumAz adós országának kormánya, vagy egy olyan harmadik ország kormánya által elrendelt általános moratórium, amelyen keresztül a kölcsönszerződésre vagy kereskedelmi szerződésre vonatkozóan a fizetések lebonyolódnak.19. A pénzátutalások megakadályozása vagy késedelmeOlyan politikai események, gazdasági nehézségek, törvényhozási vagy közigazgatási intézkedések, amelyek a biztosító országán kívül merülnek fel, illetve kerülnek meghozatalra, és amelyek megakadályozzák vagy késleltetik a kölcsönszerződésre vagy kereskedelmi szerződésre vonatkozó kifizetések átutalását.20. Jogi rendelkezések az adós országábanAz adós országában elfogadott olyan jogi rendelkezések, amelyek az adós által helyi valutában teljesített fizetéseket a tartozás megfizetésének tekintik annak ellenére, hogy az árfolyamváltozás következtében az ilyen kifizetések a kereskedelmi szerződés vagy a kölcsönszerződés pénznemére történő átváltással az átutalás időpontjában már nem fedezik a követelés összegét.21. A biztosító vagy a biztosított országának döntéseA biztosító vagy a biztosított országa kormányának intézkedés vagy döntése – beleértve az Európai Közösség intézkedéseit és döntéseit –, amely a tagállamok és harmadik országok közötti kereskedelmet érinti, mint például az exporttilalom, amennyiben hatásait az érintett kormány másként nem fedezi.22. Vis majorA biztosító országán kívül bekövetkező vis major esetek, amelyek között szerepelhet háború, beleértve a polgárháborút, forradalom, felkelés, polgári zavargás, ciklon, árvíz, földrengés, vulkánkitörés, szökőár és nukleáris baleset, amennyiben annak hatásait másként nem biztosították.23. Általános felelősségkizárásA biztosítónak jogában kell hogy álljon, hogy visszautasítsa a felelősséget a közvetlenül vagy közvetve a következőknek tulajdonítható károkért:a) a biztosított vagy a nevében eljáró bármely személy cselekedete vagy mulasztása;b) a biztosított jogait korlátozó bármely rendelkezés, amely szerepel a kölcsönszerződésben, a kereskedelmi szerződésben vagy más kapcsolódó okmányban, beleértve a kezesség vagy biztosíték nyújtására vonatkozó bármely dokumentumot;c) a biztosított és az adós között a kölcsönszerződés vagy kereskedelmi szerződés aláírását követően létrejött bármely további megállapodás, amely akadályozza vagy késlelteti az adósság megfizetését;d) szállítói hitel esetén az alvállalkozó, társvállalkozó vagy más szállító bármely kötelezettsége teljesítésének elmulasztása, feltéve, hogy az ilyen mulasztás nem a 17.–22. pontokban káreseményként felsorolt politikai események következménye.4. szakasz: Kárigények megtérítésére vonatkozó rendelkezések24. Kárfizetési türelmi időa) A kárfizetési türelmi idő megfelel a biztosított kockázat bekövetkezésére előírt időtartamnak a 6. pont b) és c) alpontjában meghatározottak szerint.b) Nem kell kárfizetési türelmi időt alkalmazni:- ha magánadós esetében a nemfizetés az adós jogi vagy gyakorlati fizetésképtelenségének tudható be,- kétoldalú kormányközi adósság átütemezési megállapodás esetén.25. A kár megtérítése és engedményezésa) A biztosított a 24. pontban meghatározott kárfizetési türelmi idő végén a kár megtérítésre jogosult, feltéve, hogy a biztosítás és a kárfizetés feltételéül szolgáló körülmények teljesülnek, a kárigény jogilag érvényes, és a biztosított a kockázatot az elvárható gondossággal kezelte.b) A biztosító jogosult az adott biztosított kölcsönszerződésből vagy kereskedelmi szerződésből eredő jogainak engedményezésére.26. Biztosított kötelezettségekAmennyiben az adósnak a biztosítottal szemben fennálló kötelezettségeit kezességgel vagy más biztosítékkal biztosították, a biztosítottnak meg kell tennie a kötvényben előírt minden szükséges intézkedést nemcsak annak érdekében, hogy a kezesség vagy más biztosíték érvényes és érvényesíthető legyen, hanem a biztosíték tényleges érvényesítése érdekében is.27. A kárigény kiszámításaA 31. pont rendelkezéseinek sérelme nélkül a biztosító a kárigény kiszámításakor nem fizet a biztosítottnak a teljes kár tényleges értékét meghaladó és/vagy azt az összeget meghaladó összeget, amelyre a biztosított a kölcsönszerződés alapján a kölcsön felvevőjétől vagy a kereskedelmi szerződés alapján a vevőtől ténylegesen jogosult.28. KárfizetéseA kárt késedelem nélkül, legkésőbb azonban a kárfizetési türelmi idő leteltét követő egy hónapon belül kifizetik, feltéve, hogy a biztosítót a kár bekövetkezéséről azonnal értesítették, és időben megkapott a kárigény érvényességének megállapításához szükséges minden információt, dokumentumot és bizonyítékot.Gyártási kockázatra nyújtott fedezet esetén a kárt a kárfizetési türelmi idő vége, vagy adott esetben, a szakértői jelentés kézhezvétele, vagy a biztosított és a biztosító között a kárigény összegére vonatkozóan létrejött megállapodás időpontja közül a későbbitől számított egy hónapon belül kifizetik.29. A kárigénnyel kapcsolatos vitákAmennyiben a biztosított kárigénye alá tartozó veszteségek vitatott jogokra vonatkoznak, a biztosító mindaddig elhalaszthatja a kár kifizetését, amíg a vitát a bíróság vagy a kölcsönszerződésben, illetőleg a kereskedelmi szerződésben kikötött választott bíróság a biztosított javára el nem dönti.30. Kétoldalú kormányközi adósság átütemezési megállapodása) Amennyiben a biztosított kölcsönszerződés vagy kereskedelmi szerződés kétoldalú kormányközi adósság átütemezési megállapodás tárgyát képezi, a biztosított a kölcsönszerződésnek, illetőleg a kereskedelmi szerződésnek mind a biztosított, mind a nem biztosított része tekintetében az átütemezési megállapodás feltételeit követi. A biztosított minden segítséget megad a biztosítónak az átütemezési megállapodás teljesítéséhez.b) Amennyiben a biztosított összeg kétoldalú kormányközi adósság átütemezési megállapodásban szerepel, a biztosító lemondhat a 28. pontban megállapított egy hónapos időszakról, amint a kétoldalú megállapodás hatályba lép.31. Járulékos költségekA kár minimalizálása vagy elkerülése érdekében tett intézkedésekből eredő járulékos költségeket a hitelbiztosítási kötvény szerinti fedezet százalékának arányában fedezik, feltéve, hogy azokat a biztosító jóváhagyta. A járulékos költségek között szerepelnek a bírósági eljárási költségek és a kár minimalizálása vagy elkerülése érdekében felmerült egyéb jogi költségek, de nem tartoznak ide a kárigény érvényessége megállapításának költségei.Ugyanakkor, ha az ilyen költségek a biztosító által nem fedezett összegekre vagy lejáratokra is vonatkoznak, azokat arányosan ráterhelik a biztosított és nem biztosított összegekre vagy lejáratokra.II. FEJEZET: DÍJ32. A díj megállapításának általános elveiA díjaknak közelíteniük kell egymáshoz. Ebből a célból az exporthitel-biztosításért felszámított díjnak:- meg kell felelnie a biztosított kockázatnak (ország-, szuverén, állami és/vagy magánkockázat),- megfelelően tükröznie kell a nyújtott garancia hatályát és minőségét,- megfelelőnek kell lennie arra, hogy fedezze a hosszú távú működési költségeket és veszteségeket.33. A garancia minőségeA garancia minőségének a 32. pontban említett módon való meghatározásakor a biztosító megfelelően figyelembe veszi a garancia százalékát, a garancia feltételességét és a garancia minőségét érintő egyéb körülményeket.34. Az országkockázat értékeléseAz egyes országokra vagy országkategóriákra alkalmazandó díj szintjének az országkockázat megfelelő értékelésén kell alapulnia.35. Az adós hitelképességeA díjtételek meghatározásakor a biztosító megfelelően figyelembe veszi az adós hitelképességét, beleértve az 5. pontban megállapítottak szerinti státusát is.36. Kockázati időszakA díj kiszámításakor a biztosító figyelembe veszi a teljes kockázati időszakot csakúgy, mint a törlesztési módot és a kamatot.37. Felszámítható összega) A díjat a felszámítható összeg alapján kell megfizetni, és amennyire lehetséges, a minimális díjmértéken kell alapulnia. A díjmértékeket egy referenciaérték százalékában fejezik ki, mintha a díjat teljes egészében a biztosítás vagy garancia napján szednék be; a hitelkockázatra ez a referenciaérték legalább a hitel tőkeösszege, illetőleg a kereskedelmi szerződés (re)finanszírozott része, gyártási kockázatra a teljes szerződési érték az előleg levonásával.b) Gyártási kockázat esetén a felszámítható összeg lecsökkenthető a várható maximális veszteségre.38. Díjfizetésa) A teljes díjösszeg a hitelbiztosítási kötvény kiállításának vagy a kezességvállalás napján esedékes, vagy akkor, amikor a szerződés vagy kölcsönszerződés teljes mértékben hatályossá válik.b) A díj fizethető részletekben vagy a kamatlábhoz különbözet hozzáadásával, feltéve, hogy ez nettó jelenértékben kifejezve megfelel a fenti 38. pont a) alpontjában említett díjösszegnek.III. FEJEZET: ORSZÁGONKÉNTI FEDEZETI POLITIKA39. Az országonkénti fedezeti politika meghatározásaa) A biztosító az országonkénti fedezeti politikáját mérete és a strukturális gazdasági korlátozások fényében a kockázat országonkénti értékelése, az egyes országok vonatkozásában fennálló kinnlevőségei, valamint országkockázati portfoliója összetételére alapozza.b) Országonkénti fedezeti politikája összeállításakor a biztosító figyelembe veszi valamennyi adós ország besorolását.c) A biztosító, tekintet nélkül az ország besorolására, mindemellett szabadon leállíthatja vagy korlátozhatja egy bizonyos országba irányuló ügyletek biztosítását.40. A teljes fennálló kinnlevőség meghatározásaA teljes fennálló kinnlevőséget a garancia százalékának határain belül a közép- és hosszú lejáratú ügyletek összegei alapján határozzák meg az irányelv 1. cikkében előírtak szerint.41. Országkockázata) Ami a legkisebb kockázatot alkotó országok csoportját illeti, a biztosító fedezeti politikájában főszabályként nem alkalmazhat korlátozásokat.b) Más országokra a biztosító a fedezeti politikájában korlátozásokkal élhet.c) Egy biztosító, amely elvben nem nyújt fedezetet egy országra vagy egy adott országcsoportra, kétoldalú politikai vagy nemzeti érdekből, vagy ha elegendő szabadon átváltható valuta áll a szóban forgó ügylethez rendelkezésre, bizonyos ügyleteket kivételesen biztosíthat.d) A fenti b) pontban említett országokat illetően a biztosítók kumulatív vagy alternatív módon kockázati korlátokat állíthatnak fel, mint például:- az adott országra vonatkozó teljes fennálló kinnlevőség,- a fedezeti ajánlatok teljes értéke,- a biztosítandó új szerződések értéke,- az ügyletenként biztosított maximális összeg.A biztosítók növelhetik is az alkalmazandó díjat.Egy adott ország kockázati korlátain belül főszabályként nem alkalmazható megszorítás a fedezeti politikában.42. Az országonkénti fedezet sajátos feltételeiMindenesetre a biztosító a megfelelő országkategóriától függetlenül szokásosan alkalmazhat egy adott országra bizonyos fedezeti feltételeket, mint például:- az adott ország központi bankjának vagy pénzügyminisztériumának fizetési és/vagy átutalási garanciája,- visszavonhatatlan okmányos meghitelezés vagy bankgarancia,- a kárfizetési türelmi idő meghosszabbítása,- a biztosított százalék csökkentése,- bizonyos tevékenységi ágakra vagy a projektek bizonyos fajtáira nyújtott fedezet korlátozása.IV. FEJEZET: ÉRTESÍTÉSI ELJÁRÁSOK43. Az értesítési eljárások hatályaa) A biztosítók az alábbi eljárásokat alkalmazzák az I., II. és III. fejezetben meghatározott közös elvekre.b) Ezek az eljárások kiegészítik a hitelbiztosítással, a hitelgaranciával és a pénzügyi hitelekkel kapcsolatos konzultációs és tájékoztatási eljárásokról szóló 1973. december 3-i 73/391/EGK tanácsi határozatban [2] megállapítottakat.44. Az értesítési eljárások fajtáiA Bizottság és a többi biztosító felé történő értesítés négyféle eljárás szerint történhet:- éves értesítés tájékoztatás céljából,- értesítés döntés céljából,- előzetes értesítés tájékoztatás céljából és- utólagos értesítés tájékoztatás céljából.A szolgáltatott adatokat nem hozzák harmadik fél tudomására.45. Éves értesítés tájékoztatás céljábóla) Minden év végén, de legkésőbb a következő év április 30-áig, minden biztosító visszamenőleges alapon jelentést küld a többi biztosítónak és a Bizottságnak előző évi tevékenységéről. E jelentésnek ki kell terjednie valamennyi adós országra, és tartalmaznia kell ezen országok mindegyikére vonatkozóan:- a biztosító által ajánlott garancia teljes összegét,- a 40. pontban meghatározottak szerinti teljes fennálló kinnlevőségeket,- a beszedett díjat,- a megtérülések összegét és- a kárfizetések összegét.b) Minden év elején legkésőbb január 31-ig minden biztosító jelentést küld a többi biztosítónak és a Bizottságnak a következő évre tervezett, vagy a következő évben alkalmazandó fedezeti politikájáról, beleértve a felső határok fajtáját és szintjét csakúgy, mint azokat a feltételeket, amelyeket a biztosító a következő évben a fedezetet illetően szokásosan megszabni szándékozik.46. Értesítés döntés céljábóla) Közösségi exportőrök vagy bankok egymással versengő ajánlata esetén bármely közreműködő biztosító azonnal válaszol egy másik közreműködő biztosító arra irányuló információkérésére, hogy milyen a szóban forgó ügyletbeli adósnak az 5. pontban meghatározottak szerinti státusa.b) Az adós státusát illető vita esetén a közreműködő biztosítók a rendelkezésre álló információkat a többi biztosító számára hozzáférhetővé teszik, hogy megállapodjanak egy kölcsönösen elfogadott státusban.c) Amennyiben a biztosítók az információkéréstől számított 10 munkanapon belül nem tudnak megállapodni az adós státusáról, a közreműködő biztosítók az ügyet a vonatkozó információval együtt a Bizottság tudomására hozzák, amely az ezen irányelv 4. cikkében szabályozott eljárásnak megfelelően határozatot hoz.47. Előzetes értesítés tájékoztatás céljábóla) Amennyiben valamely biztosító egy bizonyos ügyletre vagy ügyletcsoportra, egy bizonyos ágazatra vagy ágazatokra, egy bizonyos országra vagy országokra, vagy teljes rendszerére vonatkozóan e melléklet rendelkezéseitől kedvezőbb fedezeti feltételek nyújtásával el szándékozik térni, döntése hatálybalépését megelőzően legalább hét munkanappal értesíteni köteles e szándékáról a többi biztosítót és a Bizottságot, megjelölve a tervezett eltérés okát, amely lehet például a nemzetközi versenyhez történő igazodás, és a felszámításra kerülő megfelelő díjmértéket.b) Amennyiben valamely biztosító a 45. pont b) alpontja szerinti éves értesítésében megadottnál alacsonyabb díjat szándékozik felszámítani, döntése hatálybalépését megelőzően legalább hét munkanappal értesíteni köteles e szándékáról a többi biztosítót és a Bizottságot.c) Amennyiben valamely biztosító egy másik biztosítónak a fenti a) és b) pontok szerinti értesítését követően a kezdeményező értesítőénél kedvezőbb feltételeket kíván nyújtani, döntése hatálybalépését megelőzően legalább hét nappal értesíteni köteles e szándékáról a többi biztosítót és a Bizottságot, megjelölve az általa felszámítani szándékozott díjmértéket.d) Amennyiben valamely biztosító a 41. pont c) alpontjának megfelelően olyan országbeli adósokkal kötött ügyletekre kíván fedezetet nyújtani, amelyekre rendes esetben nem nyújt fedezetet, döntése hatálybalépését megelőzően legalább hét munkanappal értesíteni köteles e szándékáról a többi biztosítót és a Bizottságot, megadva az általa felszámítani szándékozott díjmértéket.48. Utólagos értesítés tájékoztatás céljábóla) Amennyiben valamely biztosító úgy dönt, hogy egy bizonyos ügyletre vagy ügyletcsoportra, egy bizonyos ágazatra vagy ágazatokra, egy bizonyos országra, vagy országokra, vagy teljes rendszerére e melléklet rendelkezéseitől kedvezőtlenebb fedezeti feltételek nyújtásával el szándékozik térni, legkésőbb január 31-éig az előző évre vonatkozóan tájékoztatni köteles a többi biztosítót és a Bizottságot.b) Amennyiben valamely biztosító úgy dönt, hogy a 45. pont b) alpontja szerinti éves értesítésében közzétett országonkénti fedezeti politikájának egy vagy több elemét módosítja, erről azonnal értesíti a többi biztosítót és a Bizottságot.c) Amennyiben valamely biztosító a 47. pont a) és/vagy b) alpontja szerinti értesítést követően úgy dönt, hogy ugyanazokat a feltételeket nyújtja, mint a kezdeményező értesítő, erről azonnal értesíti a többi biztosítót és a Bizottságot.d) Minden biztosító azonnal részletes választ küld egy másik biztosítótól vagy a Bizottságtól érkező, a tevékenységére vonatkozó magyarázat vagy tájékoztatás iránti megkeresésre.49. Az elektronikus levelezési rendszer használataMinden értesítés általában elektronikus levelezés útján történik, vagy, ha szükséges, más megfelelő azonnali írásos kommunikációs eszköz útján.[1] HL L 357., 1982.12.18., 20. o.[2] HL L 346., 1973.12.17., 1. o. A legutóbb az 1994-es csatlakozási okmánnyal módosított határozat.--------------------------------------------------


title: A Bizottság irányelve (1984. július 3.) a gépjárművek megengedett zajszintjére és kipufogórendszereire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 70/157/EGK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31984L0372

Hivatalos Lap L 196 , 26/07/1984 o. 0047 - 0049 finn különkiadás fejezet 15 kötet 4 o. 0205  spanyol különkiadás fejezet 13 kötet 16 o. 0032  svéd különkiadás fejezet 15 kötet 4 o. 0205  portugál különkiadás fejezet 13 kötet 16 o. 0032

		A Bizottság irányelve(1984. július 3.)a gépjárművek megengedett zajszintjére és kipufogórendszereire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 70/157/EGK tanácsi irányelvnek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításáról(84/372/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a legutóbb a 80/1267/EGK irányelvvel [1] módosított, a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. február 6-i 70/156/EGK tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 11. cikkére,tekintettel a legutóbb a 81/334/EGK tanácsi irányelvvel [3] módosított, a gépjárművek megengedett zajszintjére és kipufogórendszereire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. február 6-i 70/157/EGK tanácsi irányelvre [4] és különösen annak 3. cikkére,mivel az e téren nyert tapasztalatok alapján, és a technika jelenlegi állása szerint lehetővé vált bizonyos típusú járművek zajkibocsátása mérési eljárására vonatkozó egyes követelmények módosítása annak érdekében, hogy azokat minél inkább közelítsék a tényleges üzemi feltételekhez; mivel az érintett járművek nagy teljesítményűek, valamint automata sebességváltóval és kézi előválasztóval felszerelt járművek;mivel az ilyen nagy teljesítményű járműveket – általában megelőzve ezzel a sorozatgyártásban alkalmazott módszereket – a legfejlettebb technikai megoldások alkalmazásával, az aktív és passzív biztonságot, a légszennyezést, a zajkibocsátást és a tüzelőanyag-fogyasztást befolyásoló alkatrészek és jellemzők optimalizálásával gyártják; mivel az ilyen járművek városi közlekedési viszonyok közötti zajkibocsátására kidolgozott, a megengedett zajszint mérésére jelenleg alkalmazott módszer a legutóbbi vizsgálatok szerint nem mértékadó az ilyen nagyteljesítményű gépjárművek városi forgalomban történő használatára nézve; mivel az ilyen hátrány kiküszöböléséhez, és az ilyen típusú gépjárművek zajkibocsátásának pontosabb méréséhez szükséges módosításokat az Egyesült Nemzetek Európai Gazdasági Bizottsága a módosított 51. előírásában fogadta el;mivel ezen irányelv rendelkezései összhangban állnak a gépjárműágazatban a kereskedelem technikai akadályainak felszámolásáról szóló irányelveknek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításával foglalkozó bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA legutóbb a 81/334/EGK irányelvvel módosított 70/157/EGK irányelv I. melléklete ezen irányelv mellékletének megfelelően módosul.2. cikk(1) A tagállamok 1984. október 1-jétől a megengedett zajszinttel és kipufogórendszerrel kapcsolatos indokkal- nem tagadhatják meg az EGK-típusjóváhagyást, illetve a 70/156/EGK irányelv 10. cikke (1) bekezdésének utolsó francia bekezdésében említett okirat kiállítását, vagy a nemzeti típusjóváhagyás megadását a gépjárműtípusok esetében, vagy- nem tilthatják meg a gépjármű forgalomba helyezését,ha az ilyen járműtípus vagy jármű zajszintje és kipufogórendszere megfelel az ezen irányelvvel módosított 70/157/EGK irányelv rendelkezéseinek.(2) A tagállamok 1985. október 1-jétől:- nem bocsáthatják ki a 70/156/EGK irányelv 10. cikke (1) bekezdésének utolsó francia bekezdésében említett okiratot olyan gépjárműtípusok esetében, amelyek zajszintje és kipufogórendszere nem teljesíti az ezen irányelvvel módosított 70/157/EGK irányelv rendelkezéseit,- megtagadhatják a nemzeti típusjóváhagyás kibocsátását olyan gépjárműtípusok esetében, amelyek zajszintje és kipufogórendszere nem teljesíti az ezen irányelvvel módosított 70/157/EGK irányelv rendelkezéseit.(3) A tagállamok 1986. október 1-jétől megtilthatják az olyan gépjárművek forgalomba helyezését, amelyek zajszintje és kipufogórendszere nem teljesíti az ezzel az irányelvvel módosított 70/157/EGK irányelv rendelkezéseit.3. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1984. október 1-jéig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1984. július 3-án.a Bizottság részérőlKarl-Heinz narjesa Bizottság tagja[1] HL L 375., 1980.12.32., 34. o.[2] HL L 42., 1970.2.23., 1. o.[3] HL L 131., 1981.5.18., 6. o.[4] HL L 42., 1970.2.23., 16. o.--------------------------------------------------MELLÉKLETMódosítások a 70/157/EGK irányelv I. mellékletéhezAz 5.2.2.4.3.2. pont helyébe a következő rendelkezés lép:"5.2.2.4.3.2. Megközelítési sebességA járműnek az AA’ egyenest a következő két sebesség közül az alacsonyabbnak megfelelő egyenletes sebességgel kell megközelítenie:- a névleges teljesítményhez tartozó motorfordulatszám (S) háromnegyedének megfelelő sebesség,- 50 km/h,Ha azonban az automata sebességváltóval felszerelt, több mint két különálló sebességfokozattal rendelkező jármű esetében a vizsgálat során az első fokozatba vissza kell kapcsolni, a gyártó az alábbi két vizsgálati eljárás közül választhat:- a jármű sebességét (V) legfeljebb 60 km/h-ra kell növelni a visszakapcsolás elkerülése érdekében, vagy- a sebesség (V) 50 km/h marad, és a motor tüzelőanyag-ellátását a teljes terheléshez tartozó tüzelőanyag-ellátás 95 %-ára kell korlátozni. Ez a feltétel teljesül, ha:- külső gyújtású motor esetében a pillangószelep nyílásszöge 90 %-os, és- dízelmotor esetében a befecskendező szivattyú szabályozó rúdjának mozgását 90 %-nál lehatárolták.Ha a jármű automata sebességváltóval rendelkezik, előválasztó nélkül, a vizsgálatot 30, 40 és 50 km/h megközelítési sebességeknél kell elvégezni, vagy a legnagyobb sebesség háromnegyedénél, ha ez az érték az alacsonyabb. A vizsgálat eredményét a legnagyobb zajszint melletti sebesség adja."Az 5.2.2.4.3.3.1.1. pont helyébe a következő rendelkezés lép:"5.2.2.4.3.3.1.1. Azokat az M1 és N1 kategóriába tartozó járműveket, amelyeket olyan kézi vezérlésű sebességváltóval szereltek fel, amelynek legfeljebb négy előremeneti sebességfokozata van, kettes sebességfokozatban kell vizsgálni.Az e kategóriákba tartozó járműveket, amelyeket olyan kézi vezérlésű sebességváltóval szereltek fel, amelynek több, mint négy előremeneti fokozata van, egymás után második és harmadik sebességfokozatban kell vizsgálni. Kizárólag a szokásosan közúti használatra szolgáló sebességfokozatokat kell figyelembe venni. Az e két feltétel mellett mért zajszintek számtani középértékét kell számolni.Azonban az M1 kategóriába tartozó járműveket, amelyeket több, mint négy előremeneti fokozattal rendelkező sebességváltóval, és 140 kW-nál nagyobb legnagyobb teljesítményű motorral szereltek fel, és amelyeknek a megengedett legnagyobb teljesítmény/legnagyobb tömeg aránya meghaladja a 75 kw/t-t, csak a harmadik sebességfokozatban kell vizsgálni, feltéve, hogy az a sebesség, amellyel a harmadik fokozatban a jármű hátulja a BB’ egyenest elhagyja, meghaladja a 61 km/h-t."Az 5.2.2.4.3.3.2. pont helyébe a következő rendelkezés lép:"5.2.2.4.3.3.2. Előválasztóval felszerelt automata sebességváltó.A vizsgálatot a gyártó által a "szokásos" közúti használatra ajánlott kapcsolóállás mellett kell elvégezni."--------------------------------------------------