title: A Tanács irányelve (1977. április 5.) a folyadékmérőkre (kivéve a vízmérőkre) vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31977L0313

Hivatalos Lap L 105 , 28/04/1977 o. 0018 - 0036 finn különkiadás fejezet 13 kötet 7 o. 0025  görög különkiadás: fejezet 13 kötet 6 o. 0031  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 7 o. 0025  spanyol különkiadás fejezet 13 kötet 7 o. 0035  portugál különkiadás fejezet 13 kötet 7 o. 0035

		A Tanács irányelve(1977. április 5.)a folyadékmérőkre (kivéve a vízmérőkre) vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről(77/313/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],mivel a tagállamokban kötelező rendelkezések határozzák meg a folyadékmérő műszerek felépítését és ellenőrzési módszereit, amelyek tagállamonként különböznek, és következésképpen akadályozzák e műszerek kereskedelmét; mivel ezért szükséges e rendelkezéseknek a közelítése;mivel a legutóbb a 72/427/EGK irányelvvel [3] módosított, a mérőműszerekkel és a metrológiai ellenőrzés módszereivel kapcsolatos közös rendelkezésekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1971. július 26-i 71/316/EGK tanácsi irányelv [4] megállapította az EGK-típusjóváhagyási és az EGK-elsőhitelesítési eljárásokat a mérőműszerek tekintetében; mivel az említett irányelvvel összhangban meg kell határozni a folyadékok (kivéve a víz) mérőrendszereinek tervezésére és működésére vonatkozó műszaki követelményeket;mivel a folyadékmérőkre (kivéve a vízmérőkre) vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1971. július 26-i 71/319/EGK tanácsi irányelv [5] és a folyadékmérők (kivéve a vízmérők) segédkészülékeire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1971. október 12-i 71/348/EGK tanácsi irányelv [6] megállapította azokat a műszaki tervezési és működési követelményeket, amelyeket e mérőóráknak ki kell elégíteni; mivel a 71/319/EGK irányelv megállapítja azt, hogy egy vagy több folyadékmérő órát (kivéve a vízmérőket) tartalmazó mérőrendszerek külön irányelv tárgyát képezik,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkEz az irányelv olyan folyadékok (a víz kivételével) térfogatmérő műszereire vonatkozik, amelyeknél a folyadékáramlás a mérőkamrák mozgó falainak elmozdulását idézi elő.2. cikkAz EGK-jelekkel és -jelzésekkel ellátható mérőrendszerek leírása ezen irányelv mellékletében található. Ezek EGK-típusjóváhagyási eljárás tárgyát képezik, ha a melléklet rendelkezései ezt előírják, és EGK-elsőhitelesítés tárgyát képezik az ezen irányelv mellékletében megadott feltételek mellett.A mellékletben megadott feltételek mellett az EGK-típusjóváhagyás megadható mérőrendszerek alkatrészeinek és részegységeinek is.3. cikkA tagállamok mérésügyi tulajdonságok alapján nem tagadhatják meg, nem tilthatják és nem korlátozhatják a folyadékok (kivéve a vizet) olyan mérőrendszereinek a forgalomba hozatalát és használatát, amelyek az ezen irányelvben és a 71/316/EGK irányelvben meghatározott jelekkel és jelzésekkel vannak ellátva.A tagállamok mérésügyi tulajdonságok alapján nem tagadhatják meg, nem tilthatják és nem korlátozhatják a mérőrendszerek olyan alkatrészeinek és részegységeinek a forgalomba hozatalát, amelyek EGK-típusjóváhagyási jellel vannak ellátva.4. cikk1. A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az értesítést követő 18 hónapon belül megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.2. A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.5. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 1977. április 5-én.a Tanács részérőlaz elnökD. Owen[1] HL C 125., 1976.6.8., 43. o.[2] HL C 131., 1976.6.12., 53. o.[3] HL L 291., 1972.12.28., 156. o.[4] HL L 202., 1971.9.6., 1. o.[5] HL L 202., 1971.9.6., 32. o.[6] HL L 239., 1971.10.25., 9. o.--------------------------------------------------MELLÉKLET1. MÉRŐRENDSZEREKRE VONATKOZÓ ÁLTALÁNOS KÖVETELMÉNYEK1.1. Fogalommeghatározások1.1.1. MérőrendszerA folyadékok (kivéve a vizet) mérőrendszerei a 71/319/EGK irányelvnek megfelelő mérőórán és az esetlegesen ahhoz kapcsolódó, a 71/348/EGK irányelvnek megfelelő segédkészüléken kívül magukban foglalják az összes felszerelést, amelyek a megbízható mérést biztosítják, vagy amelyeket a működés elősegítésére szántak, és minden egyéb felszerelést, amely bármely módon befolyásolhatja a mérést.Ha több, külön mérési műveletet végző mérőóra működik egy közös részegységben, akkor minden mérőórát úgy kell tekinteni, mint amely a közös részegységgel együtt egy mérőrendszert alkot.Ha több mérőórát egyetlen mérési műveletre szántak, akkor a mérőórákat úgy kell tekinteni, hogy azok egyetlen mérőrendszert alkotnak.1.1.2. Legkisebb kiadható mennyiségA mérőrendszerekre vonatkozó legkisebb kiadható mennyiséget a 71/319/EGK és a 71/348/EGK irányelv követelményeinek megfelelően határozzák meg, tekintetbe véve ezen irányelv előírásait.Folyadék fogadásának mérésére tervezett mérőrendszerekben a legkisebb folyadéktérfogatot, amelynek mérése engedélyezhető, legkisebb befogadásnak hívják. A legkisebb kiadható mennyiségre fent meghatározott követelmények hasonló módon alkalmazandóak a legkisebb befogadásra is.1.1.3. GázleválasztóA gázleválasztó a folyadékban lévő levegőnek vagy gáznak megfelelő szerkezettel történő folyamatos leválasztására és eltávolítására szolgáló berendezés.A gázeltávolító eszköz alapvetően automatikus működésű. E követelménytől el lehet tekinteni, amennyiben rendelkezésre áll egy, a folyadék áramlását automatikusan leállító mechanizmus, abban az esetben, ha fennáll annak a kockázata, hogy levegő vagy gáz kerül a mérőbe. Ebben az esetben a mérés folytatása csak akkor lehetséges, ha a levegőt vagy a gázt, akár automatikusan, akár kézi megoldással eltávolították.1.1.4. GázelszívóA gázelszívó olyan készülék, amelyet arra terveztek, hogy elszívja a csövekben a mérő előtt felhalmozódott, a folyadékkal csak kevéssé keveredett levegőt vagy gázokat.A gázleválasztóhoz tartozó gázeltávolító eszközre vonatkozó fenti követelmények a gázelszívóra is vonatkoznak.1.1.5. Különleges gázelszívóA különleges gázelszívó olyan készülék, amely a gázleválasztóhoz hasonlóan, de kevésbé szigorú működési feltételek mellett folyamatosan kiválasztja a folyadékban lévő levegőt vagy gázokat, és automatikusan leállítja a folyadék áramlását, ha fennáll annak a kockázata, hogy a folyadékkal gyengén keveredett levegő- vagy gázfelhalmozódások bejutnak a mérőbe.1.1.6. KondenzedényA kondenzedény egy zárt tartály, amelyet arra terveztek, hogy a nyomás alatt lévő, cseppfolyósított gáz mérésére szolgáló mérőrendszerekben összegyűjtse a mérendő folyadékban lévő gázokat, és sűrítse azokat a mérés előtt.1.1.7. GázjelzőA gázjelző egy olyan eszköz, amely a folyadékáramban esetlegesen jelen lévő levegő- vagy gázbuborékok egyszerű észlelését teszi lehetővé.1.1.8. FigyelőüvegA figyelőüveg olyan eszköz, amelyen át ellenőrizni lehet, hogy a mérőrendszer vagy annak egy része teljesen megtelt-e folyadékkal.1.2. HatályAz 1. szakasz általános követelményei minden típusú mérőrendszer esetében alkalmazandók, kivéve, ha a 2. szakasz másképpen rendelkezik.1.3. Mérőórák, a térfogatáram határaiMérőrendszerbe épített mérőórákra az összes segédkészülékkel együtt EGK-típusjóváhagyást kell szerezni az adott folyadék normál üzemi körülmények közötti működésére vonatkozóan.Ezekre a mérőórákra külön EGK-típusjóváhagyást kell adni, vagy be kell vonni azokat annak a mérőrendszernek az EGK-típusjóváhagyásba, amelybe be vannak építve. Egy mérőrendszer térfogatáramra vonatkozó határértékei (legnagyobb és legkisebb térfogatáram) különbözhetnek a beépített mérőórák határértékeitől. Ezekben az esetekben ellenőrizni kell, hogy a mérőrendszer legnagyobb és legkisebb térfogatárama összeegyeztethető-e a mérőóra összetartozó adataival. Egy mérőórának minden esetben teljesítenie kell a 71/319/EGK irányelv követelményeit, akkor is, ha rendelkezik jóváhagyással a mérőrendszerekben történő beépítéssel kapcsolatosan. Ha egy mérőrendszerbe egymással párhuzamosan több mérőórát építenek be, akkor az egyes mérőórák legnagyobb és legkisebb térfogatáramának összegét – az ebben a mellékletben meghatározott különleges esetek kivételével – figyelembe kell venni a mérőrendszer térfogatáramra vonatkozó határértékeinek megállapítása során. A mérőrendszer legnagyobb térfogatáramának legalább kétszer akkorának kell lennie, mint a mérőórájának vagy mérőóráinak a teljes legkisebb térfogatárama.1.4. Átadás-átvételi pont1.4.1. A mérőrendszereknek tartalmazniuk kell egy pontot a szállított vagy fogadott folyadék mennyiségének meghatározására, amelynek neve átadás-átvételi pont. Ez az átadás-átvételi pont a szállítási rendszerekben a mérőóra után helyezkedik el, fogadórendszerekben pedig a mérőóra előtt.1.4.2. A mérőrendszereket két típusba lehet sorolni: "üres tömlős" rendszerek és "teli tömlős" rendszerek, ahol a tömlő elnevezés tartalmazza a merev csővezetékeket is.1.4.2.1. Az üres tömlős rendszerek szállítóberendezés esetében olyan mérőrendszerek, amelyekben az átadás-átvételi pont a szállítási tömlő előtt helyezkedik el. Az átadás-átvételi pont formája vagy figyelőüveg, vagy zárószerkezet, mindkét esetben olyan rendszerrel kombinálva, amely biztosítja a szállítótömlő kiürítését minden mérési művelet után.1.4.2.2. A teli tömlős rendszerek szállítóberendezés esetében olyan mérőrendszerek, amelyek átadás-átvételi pontja egy, a szállítási csővezetékben elhelyezett zárószerkezetből áll. Ha a csővezeték szabad véggel rendelkezik, akkor a zárószerkezetet ehhez a véghez a lehető legközelebb kell elhelyezni.1.4.2.3. Fogadóberendezés esetében ugyanezek a követelmények értelemszerűen vonatkoznak a fogadócsövekre a mérőeszköz előtt.1.5. SzűrőkA mérőrendszereknek a mérőóra előtt tartalmazniuk kell egy eszközt, amelynek feladata a folyadékban lévő szilárd szennyeződések összegyűjtése (szűrő). A szűrőket, amennyire lehetséges, úgy kell elhelyezni, hogy könnyen hozzáférhetőek legyenek.1.6. A levegő vagy a gázok eltávolítása1.6.1. Általános követelményA mérőrendszereket olyan módon kell szerelni, hogy szokásos üzemi működés közben ne tegyék lehetővé a levegő bejutását vagy a gázok kibocsátását a folyadékba a mérőóra előtt. Ha kétség merül fel ennek a követelménynek a teljesülésével kapcsolatosan, akkor a mérőrendszernek tartalmaznia kell egy gázleválasztót, ami lehetővé teszi a folyadékban esetlegesen jelen lévő levegő vagy nem feloldott gázok megfelelő elvezetését a mérőórán való áthaladás előtt.A gázeltávolító berendezésnek megfelelőnek kell lennie az adagolási feltételekhez, és olyan módon kell azt kialakítani, hogy a levegő és a gázok hatására a mérési eredményben jelentkező további hiba ne haladja meg a következőket:- nem folyékony élelmiszerek esetében, amelyek viszkozitása 1mPa·s-nál nem nagyobb, a mért mennyiség 0,5 %-át,- folyékony élelmiszerek és 1mPa·s-nál nagyobb viszkozitású folyadékok esetében a mért mennyiség 1 %-át.Mindazonáltal nem szükséges, hogy a hiba a legkisebb kiadható mennyiség 1 %-a alatt maradjon.1.6.2. Szivattyúzott áramlás1.6.2.1. Figyelemmel az 1.6.6. pontra, ha a szivattyúnál a bemeneti nyomás – akár csak ideiglenesen – az atmoszferikus nyomás alá vagy a folyadék telített gőznyomása alá süllyed, akkor gázleválasztót kell alkalmazni.1.6.2.1.1. 100 m3/h-t meg nem haladó legnagyobb térfogatáram melletti üzemelésre szánt gázleválasztókra külön EGK-típusjóváhagyás vonatkozhat, vagy a jóváhagyása benne lehet annak a mérőrendszernek az EGK-típusjóváhagyásában, amelynek részét képezi, ha e melléklet az adott rendszer jóváhagyását kötelezővé teszi. A 100 m3/h-t meghaladó legnagyobb térfogatáram-érték mellett működő gázleválasztók esetében azonban a típusjóváhagyást meg lehet adni egy azonos tervezésű, de kisebb méretekben készített típus jóváhagyása alapján. Azok a gázleválasztók, amelyek önálló EGK-típusjóváhagyással rendelkeznek, gázjelző nélküli mérőrendszerekben is alkalmazhatók.1.6.2.1.2. A gázleválasztót alapvetően a szivattyú után kell elhelyezni. Ezt az eszközt mindazonáltal egybe lehet építeni a szivattyúval.A gázleválasztót mindig a lehető legközelebb kell elhelyezni a mérőórához úgy, hogy az áramlás miatti nyomásesés a két részegység között elhanyagolható legyen.1.6.2.1.3. A gázleválasztó működési határai a következők:a) legnagyobb térfogatáram vagy térfogatáramok egy vagy több meghatározott folyadékra;b) a gázleválasztó készülék megfelelő működésével összeegyeztethető legnagyobb és legkisebb nyomáshatárok.1.6.2.1.4. Ha egy gázleválasztónak 100 m3/h-t meg nem haladó legnagyobb térfogatáramon kell működnie, és arra külön EGK-típusjóváhagyás vonatkozik, akkor annak az 1.6.1. pontban rögzített hibahatárokon belül biztosítania kell a mérendő folyadékba keveredett levegő vagy gázok kiküszöbölését a következő vizsgálati feltételek mellett:a) a mérőrendszernek a gázleválasztóra előírt legnagyobb térfogatáramon és legkisebb nyomáson kell üzemelnie;b) a folyadékhoz képest a levegő vagy a gázok bármely aránya megengedhető, ha a gázleválasztót olyan térfogatáramra tervezték, amely 20 m3/h vagy alacsonyabb, 30 %-ra kell korlátozni, ha a gázleválasztót olyan legnagyobb térfogatáramra tervezték, amely magasabb, mint 20 m3/h. (A levegőt és a gázokat légköri nyomáson kell mérni, hogy meghatározható legyen azok százaléka.)Ezenkívül az automatikus gázleválasztónak megfelelően kell működnie a gázleválasztóra előírt legnagyobb nyomáson.1.6.2.1.5. Ha a gázleválasztót úgy hagyták jóvá, mint egy jóváhagyott mérőrendszerbe épített részegységet, az 1.6.2.1.4. pont követelményeit lehet rá alkalmazni. Ebben az esetben gázjelző nem szükséges.Ha a mérőrendszer magában foglalja az 1.1.7. pontban meghatározott gázjelzőt, akkor a gázleválasztónak az 1.6.1. pontban rögzített hibahatárokon belül biztosítania kell a mérendő folyadékba keveredett levegő vagy gázok leválasztását a következő vizsgálati feltételek mellett:a) a mérőrendszernek a legnagyobb térfogatáramon és a legkisebb nyomáson kell működnie;b) a levegőnek vagy a gázoknak a folyadékhoz viszonyított aránya ne haladja meg:- a 20 %-ot a nem folyékony élelmiszerekre és olyan folyadékokra vonatkozóan, amelyek viszkozitása nem haladja meg 1 mPa·s-t,- a 10 %-ot az folyékony élelmiszerekre és egyéb olyan folyadékokra vonatkozóan, amelyek viszkozitása 1 mPa·s felett van [1].Ha a levegőnek vagy a gázoknak a folyadékhoz viszonyított aránya meghaladja a fenti százalékokat és a gázleválasztó a legnagyobb megengedett hibák tekintetében nem tesz eleget a követelményeknek, akkor a gáz- vagy levegőbuborékoknak világosan láthatóaknak kell lenniük a gázjelzőben.1.6.2.2. Ha a szivattyúbemenetnél a nyomás mindig nagyobb, mint a légköri nyomás és a folyadék telített gőznyomása, és ha nincs gázleválasztó, akkor gázelszívó vagy különleges gázelszívó válik szükségessé akkor, ha fennáll a lehetősége annak, hogy gázok keletkezzenek a szivattyú és a mérőeszköz között, amikor nincs áramlás, vagy ha gázfelhalmozódások juthatnak be a csövekbe (pl. amikor az ellátótartály teljesen üres) úgy, hogy a legkisebb kiadható mennyiség 1 %-át meghaladó speciális hibát okoznak.1.6.2.2.1. A 100 m3-t meg nem haladó legnagyobb térfogatáramon működő gázelszívóra, valamint a különleges gázelszívóra vagy külön EGK-típusjóváhagyás vonatkozik, vagy a jóváhagyás benne lehet annak a mérőrendszernek az EGK-jóváhagyásában, amelyiknek a részét képezi, amennyiben e melléklet a mérőrendszer típusjóváhagyását írja elő.A 100 m3-t meghaladó legnagyobb térfogatáramon működő gázelszívók esetén azonban a típusjóváhagyást meg lehet adni azonos tervezésű és kisebb méretű jóváhagyott típus alapján.A külön EGK-típusjóváhagyással rendelkező gázelszívókat és különleges gázelszívókat lehet használni a gázjelző nélküli mérőrendszerekhez.1.6.2.2.2. A gázelszívót vagy különleges gázelszívót elvileg a szivattyú után kell szerelni. A szivattyúval azonban egybe is építhető.Mindkét esetben lehetőleg a csővezeték legmagasabb pontjára kell szerelni, lehetőleg a mérő elé és ahhoz a lehető legközelebb. Ha a mérő szintje alá szerelik, egy – ha szükséges, nyomáshatároló szeleppel ellátott – visszacsapó szerkezetet kell beépíteni, amely megakadályozza, hogy a szelep és a mérő közötti csövek kiürüljenek.Ha a mérő előtti csővezetékben több magas pont van, több gázelszívóra is szükség lehet.1.6.2.2.3. A gázelszívó vagy különleges gázelszívó működési határai ugyanazok, mint a gázleválasztóra az 1.6.2.1.3. pontban meghatározottak, ideértve a legkisebb kiadható mennyiséget, amelyre ezeket a szerkezeteket gyártották.1.6.2.2.4. Egy gázelszívónak vagy különleges gázelszívónak a mérőrendszer legnagyobb térfogatáramán biztosítania kell a gáz- vagy levegőfelhalmozódás kiküszöbölését, amelynek mértéke, légköri nyomáson mérve, legalább egyenlő a legkisebb kiadható mennyiséggel, anélkül, hogy a járulékos hiba nagyobb lenne, mint a legkisebb kiadható mennyiség 1 %-a. A különleges gázelszívónak ezenkívül arra is képesnek kell lennie, hogy folyamatosan leválassza azt a gáz- vagy levegőmennyiséget, amely a szállított folyadék 5 %-ával egyenlő a legnagyobb térfogatáramon anélkül, hogy az ebből eredő járulékos hiba meghaladná az 1.6.1. pontban rögzített határokat.1.6.2.3. Az 1.6.2.1. és 1.6.2.2. pontok követelményei nem tiltják meg a kézi vagy automatikus elszívóberendezések jelenlétét a nagyméretű, helyhez kötött létesítményekben.1.6.2.4. Ha a folyadék szállításáról úgy gondoskodnak, hogy a használati feltételektől függetlenül sem gáz, sem levegő nem keletkezhet, és nem hatolhat be a felvevőcsövekbe mérés közben a mérő előtt, akkor nincs szükség gázleválasztó szerkezetre, amennyiben az a gázképződés, amely esetleg előfordulhat az olyan időszak alatt, amikor nincs áramlás, nem okoz a legkisebb kiadható mennyiség 1 %-át meghaladó specifikus hibát.1.6.3. Nem szivattyúzott áramlás1.6.3.1. Nem szükséges gázleválasztó olyan esetekben, amikor a mérőrendszert a gravitáció működteti szivattyú használata nélkül, és ha a mérőeszköz előtt a csővezeték valamennyi részében a folyadék nyomása és magában a mérőrendszerben a nyomás nagyobb, mint a telített gőznyomás, vagy a légköri nyomás. A mérőrendszer üzembe helyezése után olyan kialakítás szükséges, amely biztosítja, hogy a rendszer helyesen feltöltött állapotban maradjon.1.6.3.2. Ha a folyadék nyomása feltehetően kisebb, mint a légköri nyomás, de nagyobb, mint a telített gőznyomás, egy arra alkalmas szerkezettel meg kell gátolni a levegőnek a mérőbe jutását.1.6.3.3. Ha a mérőrendszert gáznyomás működteti, a gáznak a mérőbe jutását meg kell akadályozni egy megfelelő szerkezettel.1.6.3.4. A mérő és az átadás-átvételi pont között a folyadék nyomásának minden körülmények között magasabbnak kell lennie, mint a folyadék telített gőznyomása.1.6.4. A gáz eltávolításaA gázleválasztó gázeltávolító csöve nem tartalmazhat olyan kézzel állítható szelepet, amelynek a lezárása megakadályozza a gázleválasztó működését. Ha biztonsági okból szükség van ilyen szelepre, akkor biztosítani kell a karbantartás lehetőségét nyitott helyzetben, egy záróberendezés segítségével.1.6.5. Örvénylésgátló szerkezetHa általános követelmény, hogy a mérőrendszer tartálya teljesen kiüríthető legyen, akkor a tartály kimenő nyílását örvénylésgátló szerkezettel kell ellátni, kivéve azt az esetet, amikor a rendszerbe gázleválasztót építettek be.1.6.6. Viszkózus folyadékMivel a gázleválasztó és gázelszívó hatékonysága a folyadék viszkozitásának növekedésével csökken, ezeket a szerkezeteket nem kell felszerelni olyan folyadékok esetén, amelyek dinamikus viszkozitása 20 °C-on meghaladja a 20 mPa·s-ot. A szivattyút úgy kell kialakítani, hogy a bemeneti nyomás mindig nagyobb legyen, mint a légköri nyomás. Ha ez a feltétel bármilyen okból valószínűleg nem teljesül, akkor egy eszközt kell elhelyezni, amely automatikusan megállítja a folyadék áramlását, amint a bemeneti nyomás a külső légköri nyomás alá süllyed. Nyomásmérőt kell használni ennek a nyomásnak a figyelésére. Ezekre a feltételekre nincs szükség, ha a mérőrendszerbe beépítettek olyan szerkezeteket, amelyek biztosítják, hogy nem juthat be levegő a csökkentett nyomásnak kitett csőszakaszok csatlakozási pontjain.Amikor a mérőrendszert nem használják, a csöveket az átadás-átvételi pontig folyadékkal feltöltve kell tartani.1.7. Gázjelző1.7.1. A mérőrendszereket el lehet látni gázjelzővel. A gázjelzőt kötelezővé lehet tenni a 2. szakaszban előírt esetekben.1.7.2. A gázjelzőt úgy kell tervezni, hogy kielégítően mutassa a gáz vagy a levegő jelenlétét a folyadékban.1.7.3. A gázjelzőt a mérőóra után kell elhelyezni.1.7.4. Üres tömlős mérőrendszerben a gázjelző figyelőüveg is lehet és átadás-átvételi pontként is használható.1.7.5. A gázjelzőt el kell látni leeresztőcsavarral vagy más lefúvatószerkezettel, ha az a csővezeték magas pontján van. A csöveket nem szabad a lefúvatószerkezethez kötni. Áramlásjelzőket (pl. pörgettyű) is be lehet építeni a gázjelzőbe, amennyiben az nem akadályozza, hogy láthatóvá váljanak a gázképződmények a folyadékban.1.8. A mérőrendszer teljes feltöltése1.8.1. A szokásos üzemi működés közben a mérőeszközt és a csöveket a mérőtől az átadás-átvételi pontig automatikusan folyadékkal feltöltve kell tartani, továbbá akkor is, amikor a rendszer használaton kívül van.Ha ennek a feltételnek nem tesznek eleget, különösen olyan esetben, amikor helyhez kötött a telepítés, akkor lehetővé kell tenni a mérőrendszer teljes feltöltésének kézi elvégzését, egészen az átadás-átvételi pontig, és annak figyelemmel kísérését a mérés alatt, valamint akkor, amikor a rendszer használaton kívül áll. A levegőnek és a gázoknak a mérőrendszerből történő teljes leválasztása érdekében a megfelelő helyeken, ha lehetséges, kis nézőablakokkal ellátott lefúvatószerkezeteket kell elhelyezni.1.8.2. A mérő és az átadás-átvételi pont közötti csövek a hőmérséklet-változás hatására általában nem eredményezhetnek nagyobb hibát, mint a legkisebb kiadható mennyiség 1 %-a.A 2. szakasz írja elő, hogy milyen műszaki feltételeket kell teljesíteni bizonyos különleges esetekben, hogy ennek a követelménynek eleget lehessen tenni.1.8.3. Szükség esetén a mérő után elhelyezett nyomást fenntartó szerkezetet kell beszerelni, amely biztosítja, hogy a gázleválasztóban és a mérőeszközben a nyomás mindig nagyobb legyen, mint a légköri nyomás és a folyadék telített gáznyomása.1.8.4. Visszacsapó szeleppel kell ellátni azokat a mérőrendszereket, amelyekben fennáll annak a lehetősége, hogy a szivattyú leállításakor a folyadék az üzemi áramlási irány ellenében folyik. A visszacsapó szelepben szükség esetén nyomáskorlátozó szerkezet van.1.8.5. Üres tömlős mérőrendszerekben a mérő utáni, és ha szükséges, a mérő előtti csöveknek legyen egy magas pontjuk úgy, hogy a mérőrendszer valamennyi része állandóan feltöltve maradjon. Az 1.4.2.1. pontban említett szállítási tömlő ürítését légtelenítéssel kell biztosítani. Bizonyos esetekben ezt egyedi szerkezettel – segédszivattyú vagy sűrítettgáz-befecskendező – lehet helyettesíteni. A 10 m3-nél kevesebb legkisebb kiadható mennyiségre tervezett mérőrendszerekben e szerkezeteknek automatikusan kell működniük.1.8.6. Teli tömlős mérőrendszerekben a tömlő szabad végébe beépített szerkezetnek kell biztosítania, hogy a tömlőt ne lehessen kiüríteni olyan időszakban, amikor a rendszert nem használják. Ennek a követelménynek cseppfolyósított gázra nem kell vonatkoznia.Amikor e beépített szerkezet után zárószerkezetet helyeznek el, a köztük lévő csőszakasz térfogatának a lehető legkisebbnek kell lennie, és semmi esetre sem lehet több, mint a legnagyobb megengedett hiba a mérőrendszer legkisebb kiadható mennyiségére.Olyan rendszerek esetében, amelyekkel viszkózus folyadékokat szándékoznak mérni, a szórófej végét úgy kell megtervezni, hogy ne maradjon benne több folyadék, mint a mérőrendszer legkisebb kiadható mennyisége legnagyobb megengedett hibájának 0,4-szerese.1.8.7. Ha a tömlő több részegységből áll, ezeket vagy egy speciális csatlakozóval kell egyesíteni, hogy a tömlőt telt állapotban lehessen tartani, vagy olyan összekötő rendszert kell alkalmazni, amely vagy zárt, vagy biztosítja, hogy a részegységeket speciális szerszám nélkül gyakorlatilag lehetetlen legyen szétválasztani.1.9. A feltöltött tömlő belső térfogatának megváltozásaTömlőcsévével ellátott mérőrendszerben, feltöltött tömlők esetén, a belső térfogatnak a feltekercselt és nyomásmentes állapotból a fel nem tekercselt és nyomás alatti, de folyadékáramlás nélküli állapot közötti változásból eredő megnövekedése nem lehet több, mint a legkisebb kiadható mennyiségre vonatkozó legnagyobb megengedett hiba kétszerese.Ha a mérőrendszernek nincs tömlődobja, akkor a belső térfogat növekedése nem haladhatja meg a legkisebb kiadható mennyiségre vonatkozó legnagyobb megengedett hibát.1.10. Elágazások1.10.1. Folyadékot szállító mérőrendszerekben a mérőeszköz után csak akkor engedhetők leágazások, ha azokat úgy alakították ki, hogy biztosítsák: egyszerre csak egy nyílásból folyik ki a folyadék. Olyan mérőrendszerekben, amelyek folyadékot vesznek fel, a mérő előtt csak akkor engedhetők meg leágazások, ha a kialakításuk biztosítja, hogy a folyadék felvétele egyszerre csak egy csövön keresztül történik.Ezektől a követelményektől csak akkor megengedett az eltérés, ha a szállítórendszereket specifikusan úgy szerelték, hogy egyszerre csak egy felhasználót lássanak el, és ha a felvevő rendszerek egyszerre csak egy szállítótól tudnak felvenni.1.10.2. Azokban a mérőrendszerekben, amelyek vagy üres vagy teli tömlővel működnek, és amelyekben hajlékony csövek vannak, visszacsapó szelepet kell beépíteni a merev csővezetékbe, amely a teli tömlőhöz vezet, közvetlenül a szelektor szelep alatt. Ezenkívül a szelektor szelep egyetlen állásban sem teheti lehetővé az üres tömlőként működő adagoló tömlővel való összeköttetést, továbbá a teli tömlőhöz vezető csövekkel való összeköttetést.1.11. Megkerülő ágakA mérőt megkerülő ágakat vakkarimákkal kell lezárni. Ha a működési körülmények a mérő megkerülését szükségessé teszik, akkor azt le kell zárni, vagy egy közbülső figyelőszeleppel ellátott zárókoronggal vagy egy kettős lezárószerkezettel. Lehetővé kell tenni plombák alkalmazását.1.12. Szelepek és ellenőrző rendszerek1.12.1. Ha fennáll a kockázata, hogy a szállítási feltételek a mérő túlterheléséhez vezethetnek, biztosítani kell egy áramláskorlátozó szerkezetet. Ezt a mérő után kell elhelyezni, ha nyomásveszteséget okoz. Lehetővé kell tenni plombák alkalmazását.1.12.2. A többutú szelepek működő részegységei különböző helyzeteinek láthatóaknak és azonosíthatóaknak kell lenniük, és azokat bevágásokkal, ütközőkkel vagy más rögzítő szerkezetekkel ellátni. Ettől a követelménytől akkor lehet eltérni, ha a kezelőkar szomszédos helyzetei 90 o-os, vagy annál nagyobb szöget zárnak be.1.12.3. A visszatartó szelepeket és a nem a mért mennyiség meghatározására használt lezárásokat szükség esetén el kell látni leeresztőszelepekkel, amelyek levezetik a mérőrendszeren belül keletkező, rendellenesen nagy nyomásokat.1.13. Mérőrendszerek elrendezéseA mérőrendszereket olyan módon kell szerelni, hogy a jelzőberendezés a szokásos használati körülmények között világosan látható legyen. Lehetőséget kell biztosítani a jelzőberendezésnek, és ha van, a gázleválasztó gázjelzőjének ugyanabból a helyzetből történő megfigyelésére. A leplombált szerkezeteknek könnyen hozzáférhetőeknek kell lenni, az adattáblákat eltávolíthatatlanul rögzíteni kell, továbbá a jogszabály szerinti jelöléseknek tisztán olvashatóaknak és letörölhetetleneknek kell lenniük.1.14. Helyszíni hitelesítési eszközökA 3.2. pontban meghatározott telepítési hitelesítés lehetőségét biztosítani kell. Szükség esetén csővezetéket kell biztosítani a megmért folyadék visszavezetésére egy tárolótartályba. Szükség szerint a telepített rendszert fel kell szerelni hőmérséklet- és nyomáskiegyenlítőkkel, különösen akkor, ha a mérőrendszer működése vagy ellenőrzése megköveteli ezeknek a tényezőknek az ismeretét.1.15. A mérőrendszer jellemzőiA mérőrendszer jellemzői a következők:- legnagyobb és legkisebb térfogatáram,- legnagyobb üzemi nyomás,- ha szükséges, a legkisebb üzemi nyomás,- a megmérendő folyadék vagy folyadékok és a kinematikus vagy dinamikus viszkozitási határértékek, amikor a folyadékok természetének jelzése nem elegendő a viszkozitásuk megállapítására,- a legkisebb kiadható mennyiség,- a hőmérsékleti tartomány olyan esetben, amikor a folyadékot –10 C alatti vagy +50 C feletti hőmérsékleten lehet mérni.1.16. JelölésekA mérőrendszeren vagy a részegységen, amelyre kiadták a típusjóváhagyást, világosan és olvasható módon, a kijelző szerkezet számlapján vagy egy külön adattáblán fel kell tüntetni a következő információkat:a) az EGK-típusjóváhagyás jele;b) a gyártó azonosító jele vagy neve;c) a gyártó megnevezése, ha van ilyen;d) a sorszám és a gyártás éve;e) a mérőrendszer jellemzői az 1.15. pontban meghatározottak szerint;f) a típus-jóváhagyási igazolásban meghatározott minden kiegészítő tájékoztatás.Ha egy mérőrendszerben több mérőeszköz működik közös részegységek igénybevételével, akkor a rendszer valamennyi részéhez szükséges jelöléseket együtt, egy adattáblán lehet megadni.A mérőrendszer részét képező mérőeszköz kijelzőszerkezetének számlapján lévő jelölések nem állhatnak ellentétben a mérőrendszer adattábláján megadottakkal.Ha a mérőrendszer szétszerelés nélkül szállítható, az egyes részekre vonatkozó jelölések egyetlen adattáblán, együttesen is feltüntethetők.1.17. LezárásokA lezárások lehetőleg ólomzárak legyenek. Bizonyos csípőfogóval alkalmazott lezárások azonban megengedettek törékeny műszereken, vagy ahol ezek a lezárások kielégítően védve vannak a véletlen letörés veszélyétől.A lezárásoknak minden esetben hozzáférhetőeknek kell lenniük.Lezárást kell biztosítani a mérőrendszer valamennyi, a mérés pontosságát befolyásoló művelet elvégzésére alkalmas részén. Nem kell lezárást biztosítani olyan összeköttetéseken, amelyeket csak egyedi szerszám segítségével lehet szétszerelni.A tervezés során helyet kell biztosítani a részleges EGK-elsőhitelesítési jel elhelyezésére.A 71/316/EGK irányelv II. mellékletében a 3.3.2.1. pontban meghatározott bélyegzőtábla mérőrendszerhez történő lezárhatóságát biztosítani kell. Ezt össze lehet vonni az 1.16. pontban meghatározott, a mérőrendszeren lévő minősítési táblával.Folyékony élelmiszerek esetében alkalmazott mérőrendszereknél a lezárást nem szabad úgy rögzíteni, hogy a rendszert tisztítás céljából szét ne lehessen szedni.2. A KÜLÖNBÖZŐ TÍPUSÚ MÉRŐRENDSZEREKRE VONATKOZÓ KÜLÖNLEGES KÖVETELMÉNYEKFolyékony üzemanyag mérőrendszerei [2]2.1.1. A folyékony üzemanyag mérőrendszerével a folyékony üzemanyagok közúti járművek üzemanyagtartályaiba történő bejuttatását mérik.A sétahajók és kisrepülőgépek üzemanyag-feltöltő mérőrendszereit folyékonyüzemanyag-mérő rendszereknek kell tekinteni.Rendelkezhetnek saját ellátórendszerrel, vagy a tervezés szerint részei lehetnek egy központi ellátórendszernek.E mérőrendszerek legnagyobb és legkisebb térfogatáram-aránya legalább 10:1 kell, hogy legyen.2.1.2. Ha a mérőrendszernek saját ellátórendszere van, akkor a gázleválasztót, amennyiben lehetséges, közvetlenül a mérő bemenete elé kell szerelni.Ez a gázleválasztó meg kell, hogy feleljen az 1.6.2.1.4. vagy az 1.6.2.1.5. pontban [3] meghatározott követelményeknek.Ez utóbbi esetben nem megengedett az 1.7.5. pontban meghatározott lefúvatószerkezet.2.1.3. Ha a mérőrendszert arra tervezték, hogy egy központi ellátórendszerhez csatlakozzék, vagy ha az üzemanyag-feltöltés távolról történik, akkor az 1.6. pont általános szabályait kell alkalmazni.2.1.4. A folyékonyüzemanyag-mérő rendszer térfogatjelzőjét a 71/348/EGK irányelv melléklete 1.1., 1.2., 1.3. és 1.5. pontjának megfelelően nullázószerkezettel, valamint összegzőszámlálóval is el kell látni.Ahol ezekben a mérőrendszerekben árjelző is van, az árjelzőt is el kell látni nullázószerkezettel.Az árjelző és térfogatjelző visszaállító szerkezeteit olyan módon kell beépíteni, hogy ezek bármelyikének a nullázása automatikusan nullázza a másikat is.2.1.5. Ha a mérőrendszernek saját, villanymotorral üzemeltetett ellátórendszere van, akkor fel kell szerelni egy szerkezetet, amely azután, hogy a motort leállították, megakadályozza a folyadék további szállítását mindaddig, amíg a jelző vissza nem állt nullára.A folyadékkibocsátás alatt semmilyen körülmények között nem lehet lehetséges a nullázás.2.1.6. Az 1.8.4. pontban meghatározott visszacsapó szerkezet kötelező. A szerkezetet a gázleválasztó és a mérő közé kell szerelni. El lehet helyezni azonban közvetlenül a mérő után is, ha a gázleválasztót a mérő szintje fölé szerelték. Ebben az esetben egyesíteni lehet az 1.8.3. pontban meghatározott, a nyomást fenntartó szerkezettel. Ha a visszacsapót a gázleválasztó és a mérő közé szerelik, az ebből eredő nyomásveszteségnek elég alacsonynak kell lenni ahhoz, hogy elhanyagolhatónak lehessen tekinteni.2.1.7. A teli tömlős mérőrendszer tömlőinek tartalmazniuk kell egy kézzel zárható szerkezetet, amely eleget tesz az 1.8.6. pont követelményeinek.A kizárólag kézzel működtetett szivattyúval ellátott teli tömlős mérőrendszerbe csak az 1.8.6. pontban meghatározott zárószerkezetet kell beépíteni.2.1.8. A 60 liter/perc legnagyobb térfogatáramú, vagy ennél kisebb térfogatáramú mérőrendszerek legkisebb kiadható mennyisége nem haladhatja meg az 5 litert.2.1.9. Ha a mérőeszközbe nyomtatót szereltek, akkor azt össze kell kötni a térfogatjelzőt nullázó szerkezettel. Ennek az elrendezésnek lehetővé kell tennie, hogy a nyomtatványt a kinyomtatás után, a mutatott kijelzéssel összehasonlítva ellenőrizni lehessen.2.1.10 A 3.2. pontnak megfelelően a folyékonyüzemanyag-mérő rendszerek első hitelesítését egy vagy két szakaszban kell elvégezni attól függően, hogy van vagy nincs saját ellátórendszerük.2.2. Közúti tartálykocsikra szerelt mérőrendszerek alacsony viszkozitású (viszkozitás 20 mPa·s) és légköri nyomáson tárolt folyadék szállítására, kivéve a folyékony élelmiszereket2.2.1. A 2.2. pont követelményei a közúti tartálykocsikra vagy szállítható tartályokra szerelt mérőrendszerekre vonatkoznak.A mérőrendszereket fel lehet szerelni egy vagy több rekeszt tartalmazó közúti tartálykocsikra, ebben az esetben minden rekeszt el kell látni saját (kézi vagy automatikus) zárószeleppel.2.2.2. Minden mérőrendszert vagy a más jogszabályokban előírt termékre kell használni, vagy a termékek azon kategóriájára, amelyre megadták a mérő EGK-típusjóváhagyását.A csöveket úgy kell tervezni, hogy könnyen megakadályozható legyen a mérőrendszerben a termékek keveredése.2.2.3. Ha a tartályt pótkocsira vagy félpótkocsira szerelik, akkor a mérőrendszert el lehet helyezni magán a vontatón vagy a vontatott pótkocsin.2.2.4. A közúti tartálykocsira szerelt mérőrendszer lehet üres vagy teli tömlős típusú. Lehet egy üres és egy teli tömlője, vagy két eltérő méretű teli tömlője, amelyek elrendezése olyan, hogy azok váltakozva működnek.Az átváltás nem lehet lehetséges egy mérési ciklus alatt.2.2.5. Ha a mérőeszközt felszerelték nyomtatóval, a nyomtatvány kinyomtatását össze lehet kapcsolni a térfogatjelző nullázásával.2.2.6. A közúti tartálykocsira szerelt mérőrendszert lehet úgy tervezni, hogy csak szivattyúval, csak a gravitáció által, szivattyúval vagy gravitáció által, vagy gáznyomás mellett működjön.2.2.6.1. A kizárólag szivattyúval ellátott mérőrendszer üzemeltethető teli vagy üres tömlős rendszerként.2.2.6.1.1. Ha fennáll a kockázata annak, hogy az 1.6.2.4. pont követelményei nem teljesülnek, a mérőeszköz elé gázkiküszöbölőt kell tenni, mint például:a) megfelelő gázleválasztó, amely kielégíti a 21.6.2.1.4. vagy az 1.6.2.1.5. pont [4] követelményeit;b) gázelszívó;c) különleges gázelszívó.Ha mérőrendszerben a mérő kimeneti nyomása a légköri nyomás alá eshet, de magasabb marad, mint a mért folyadék telített gőznyomása, akkor a fent említett szerkezeteket egyesíteni kell egy automatikus szerkezettel, amely lelassítja és leállítja az áramlást, hogy megakadályozza a levegő bejutását a mérőbe.Ha nem áll fenn a kockázata annak, hogy a mérőeszköz kimeneti nyomása a légköri nyomás alá eshet (különösen így van ez a csak teli tömlős rendszereknél), nincs szükség az áramlást lelassító és leállító automatikus szerkezetre.2.2.6.1.2. Az automatikus leállítószerkezettel ellátott speciális gázelszívót az 1.1.8. pontnak megfelelően figyelőüveggel kell ellátni.2.2.6.1.3. A közúti tartálykocsik rekeszeit el kell látni örvénylésgátlóval, kivéve ha a mérőrendszernek van az 1.6.2.1.4. pont követelményeit kielégítő gázleválasztója.2.2.6.2. A kizárólag a gravitáció által működő mérőrendszereknek meg kell felelniük a következő követelményeknek:2.2.6.2.1. A mérőrendszert úgy kell megtervezni, hogy a rekesz vagy a rekeszek teljes tartalmát olyan térfogatáramon lehessen mérni, amely nagyobb vagy egyenlő a mérőrendszer legkisebb térfogatáramával.2.2.6.2.2. Ha fennáll a kapcsolat a mérő és a tartályban lévő gázfázis között, akkor megfelelő szerkezettel meg kell akadályozni, hogy gáz jusson a mérőbe.2.2.6.2.3. A tartály rekeszeit örvénylésgátlóval kell ellátni.2.2.6.2.4. Az 1.6.3.1., az 1.6.3.2. és az 1.6.3.4. pont követelményeit alkalmazni kell. Gyorsítószivattyú alkalmazható az átadás-átvételi pont alatt, ha a fenti követelményeknek eleget tettek. A szivattyú nem okozhat nyomásesést a mérőben.2.2.6.2.5. Nincs szükség gázjelzőre azokban a mérőrendszerekben, amelyekben közvetlenül az átadás-átvételi pont után speciális gázelszívó van egy automatikus leállítószerkezettel, és amelyeknek állandó légtelenítési összeköttetésük van a légkörrel.Kötelező azonban a gázjelző az olyan mérőrendszerekben, amelyekben kézi légtelenítés van közvetlenül az átadás-átvételi pont után, kivéve azokat a rendszereket, amelyekben a nyomás nem eshet a légköri nyomás alá.2.2.6.3. A szivattyúval vagy gravitációval működő mérőrendszereknek eleget kell tenniük a 2.2.6.1. és a 2.2.6.2. pont követelményeinek.2.2.6.4. A gáznyomással táplált mérőrendszerek működhetnek üres vagy teli tömlős rendszerekként. A gáznak a mérőbe történő belépését megakadályozó, az 1.6.3.3. pontban előírt készüléket a mérővel összekötő szerkezetben nem lehet olyan szűkület vagy részegység, amely valószínűleg nyomásveszteséget okozhat, és a folyadékban oldott gázok kiszabadításával gázképződményeket hozhat létre.Az ilyen rendszerekben a tartályon belüli nyomást jelző nyomásmérőnek kell lennie. A nyomásmérő számlapján fel kell tüntetni a megengedett nyomástartományt.2.3. A tengeri, a vasúti és a közúti tartálykocsikból történő lefejtésnél alkalmazott fogadó mérőrendszerek2.3.1. Tengeri, vasúti és közúti tartálykocsikból lefejtett folyadékok térfogatának mérésére szánt mérőrendszereknél be kell építeni egy közbenső tartályt, amelyben a folyadék szintje határozza meg az átadás-átvételi pontot.Ezt a közbenső tartályt meg lehet tervezni úgy, hogy elvégezze a gáz kiküszöbölését.2.3.1.1. Vasúti és közúti tartálykocsik esetében a közbenső tartálynak automatikusan fenn kell tartania egy állandó szintet, amely látható, vagy egyébként más módon észlelhető egy mérési ciklus indításakor és befejezésekor. Az állandó szint megengedett eltérései egy olyan térfogatnak kell, hogy megfeleljenek, amely nem több, mint a legkisebb kiadható mennyiségre legnagyobb megengedett hiba.2.3.1.2. Tengeri tartályhajók esetében az állandó szint automatikus fenntartását nem szükséges biztosítani; ha nincs ilyen előírás, akkor a tartalom változásának mérhetőnek kell lennie.Ha a tengeri tartályt a tartály aljában elhelyezett szivattyúval ürítik ki, akkor a közbenső tartályt csak a feltöltés kezdetén és végén kell használni.2.3.1.3. A 2.3.1.1. és a 2.3.1.2. pontok szerinti esetekben a közbenső tartály átmérője olyan kell, hogy legyen, hogy a legkisebb kiadható mennyiség mellett a legnagyobb megengedett hibával egyenlő mennyiség legalább 2 mm szintkülönbségnek feleljen meg.2.4. Helyhez kötött vagy közúti tartálykocsira szerelt mérőrendszerek cseppfolyósított gáz (kivéve hűtőfolyadék) mérésére2.4.1. E mérőrendszerek esetében állandó, merev csöves összeköttetésnek kell lennie a mérőrendszer és a betáplálótartály között. Visszacsapó szelepet kell szerelni a betáplálótartály és a mérő közé.2.4.2. A mérő után elhelyezett, a nyomást fenntartó szerkezetnek kell biztosítania a termék folyékony halmazállapotát a mérőn belül a mérési folyamat alatt. A kívánt nyomást állandó értéken vagy a mérési feltételekhez hozzáigazított értéken lehet fenntartani.2.4.2.1. Ha a nyomást állandó értéken tartják, akkor ez az érték legalább a termék gőznyomásával egyenlő kell, hogy legyen olyan hőmérsékleten, amely 15 oC-kal magasabb, mint a lehető legnagyobb üzemi hőmérséklet. Lehetőséget kell biztosítani a nyomásfenntartó eszköz leplombálására.2.4.2.2. Ha a nyomást hozzáigazítják a mérési feltételekhez, akkor az a mérés alatt legalább 100 kPa-lal (1 bar) haladja meg a folyadék gőznyomását. Ennek a működésnek automatikusnak kell lennie.2.4.2.3. Ipari használatú, helyhez kötött mérőrendszerek esetében az illetékes mérésügyi szolgálat engedélyezheti kézi szabályozású nyomásfenntartó használatát, ebben az esetben a mérőeszköz kimenetén a nyomás ne legyen kevesebb, mint a termék gőznyomása olyan hőmérsékleten, amely 15 oC-kal magasabb, mint a folyadék hőmérséklete mérés közben. A mérőrendszeren egy diagramot kell elhelyezni, amely a termék gőznyomását a hőmérséklet függvényében mérve ábrázolja. Ha várható, hogy ezeknek a mérőrendszereknek hosszabb időn át felügyelet nélkül kell üzemelniük, a hőmérsékletet és a nyomást regisztráló készülékkel folyamatosan fel kell jegyezni.2.4.3. Gázkiküszöbölő szerkezetet kell biztosítani a mérőeszköz előtt, ami gázleválasztóból vagy kondenzedényből áll.2.4.3.1. A gázleválasztónak meg kell felelnie az 1. szakaszban meghatározott általános követelményeknek, vagy magának a cseppfolyósított gáznak a tekintetében, vagy a nagy viszkozitású folyadékok tekintetében.A hitelesítés nehézségére tekintettel azonban jóvá lehet hagyni egy olyan gázleválasztót, amelynek a térfogata nem kevesebb, mint az 1 perc alatt szállított térfogat 1,5 %-a a legnagyobb térfogatáramon, ha a mérőeszközt a tárolótartállyal összekötő cső nem hosszabb 25 m-nél. Ha a cső hossza meghaladja a 25 m-t, a gázleválasztó tényleges térfogata nem lehet kevesebb, mint a legnagyobb térfogatáramon 1 perc alatt szállított térfogat 3 %-a.Nem szükséges gázjelzőt vagy figyelőüveget felszerelni a cseppfolyósított gáz mérőrendszerére.A gázkiürítő csövet össze lehet kötni a betáplálótartályban a gázfázist tartalmazó térrel vagy egy önálló nyomásfenntartó eszközzel, amely a mérő kimenetén lévő nyomásnál 50–100 kPa-lal (0,5–1 barral) alacsonyabb nyomásra van beállítva. A csőben lehet egy lezárószelep, de annak nem szabad a mérési folyamat alatt zárhatónak lennie.2.4.3.2. A kondenzedény térfogata attól függ, mekkora a csövek térfogata az ellátótartály szelepe és a mérő utáni nyomásfenntartónak a szelepe között. A térfogat nem lehet kevesebb, mint annak a csökkenésnek a kétszerese, amely előfordulhat a folyadék térfogatában, ha a hőmérséklet olyan értékkel csökken, amelyet hagyományosan 10 °C-ban rögzítenek a légkörrel érintkező csövek esetében, és 2 °C-ban a föld alatti vagy hőszigetelt csövek esetében. A térfogat értékeléséhez a következő hőtágulási együtthatókat kell használni a tényleges értékek helyett: 3×10–3/fok Celsius propán és propilén esetében, és 2×10–3/fok Celsius bután és butadién esetében. Egyéb, nagy gőznyomású termékeknél az alkalmazandó együttható értékeit az illetékes mérésügyi szolgálatnak kell előírnia.A kondenzedényt kézi működtetésű lefúvatószerkezettel kell ellátni.A kondenzedényt a mérőrendszerben a csővezeték legmagasabb pontján kell elhelyezni.Az előző módszerrel kiszámított térfogatot a csővezeték legmagasabb pontjain elhelyezett több kondenzedény között meg lehet osztani.2.4.4. Hőmérő zsákokat kell biztosítani a mérő közvetlen közelében. Az alkalmazott hőmérőnek olyan kell, hogy legyen a skálaosztása, amely nem haladja meg a 0,5 oC-ot, és a hőmérőt ellenőrizni kell.Nyomásmérőt kell szerelni a mérő és a nyomásfenntartó eszköz közé.Közúti tartálykocsira szerelt mérőrendszerben egy nyomásmérő aljzat is elegendő.2.4.5. Amikor a mérési eljárást közúti tartálykocsira szerelt mérőrendszeren végzik el, akkor nem lehet összeköttetés a szállítótartályban lévő gázfázisok és a felvevőtartály között.2.4.6. Biztonsági szelepet lehet beépíteni a mérőrendszerbe a rendellenesen nagy nyomás megakadályozása céljából. A mérő után elhelyezett biztonsági szelep a légkörbe kell, hogy nyíljon, vagy össze kell kötni a felvevőtartállyal.A mérő előtt elhelyezett biztonsági szelepet semmi esetre sem szabad összekötni a mérőt a megkerülő ágakon keresztül a mérő után elhelyezett szelepekkel.2.4.7. Ha a működési feltételek szükségessé teszik a levehető tömlők használatát, akkor a tömlőknek töltve kell maradniuk, ha a térfogatuk nagyobb, mint a legkisebb kiadható mennyiségre vonatkozó legnagyobb megengedett hiba.A levehető teli tömlőket különleges, a teli tömlőkhöz való "csatlakozókkal" kell ellátni. Ha szükséges, kézi működtetésű lefúvatószerkezetet kell biztosítani e tömlők végein.2.4.8. Az 1.11. pontban bármely, a mérőt megkerülő ágakra előírt, közbülső figyelőszeleppel ellátott kettős zárószerkezetet biztonsági okból le kell tudni zárni. Ilyen esetekben a két lezárószelep között és a rendszer bármely más, ezzel egyenértékű helyén nyomásmérőknek kell figyelemmel kísérniük az esetleges szivárgásokat.2.5. Tejre alkalmazott mérőrendszerek2.5.1. A 2.5. pont követelményei vonatkoznak azokra a hordozható mérőrendszerekre, amelyekkel azt ellenőrzik, hogy a gyűjtőtartályok mennyi tejet vesznek fel, vonatkoznak továbbá a felvételhez használt helyhez kötött mérőrendszerekre és a leadáshoz használt hordozható vagy helyhez kötött mérőrendszerekre.2.5.2. A felvevőberendezésnél az átadás-átvételi pont az állandó szint abban a tartályban, amelyet a mérő előtt helyeznek el. Ennek az állandó szintnek minden egyes mérési művelet előtt és után láthatónak kell lennie, és automatikusan vissza kell állnia.2.5.2.1. Ha a mérőt szivattyú látja el, akkor az állandó szintű tartályt a szivattyú elé vagy a szivattyú és a mérő közé lehet szerelni.2.5.2.1.1. Az első esetben magát a tartályt fel lehet tölteni a gravitáció segítségével a keverők kiürítése által, vagy egy külső segédszivattyú vagy vákuumrendszer segítségével.Ha a tejet szivattyúval vagy vákuumrendszerrel juttatják a tartályba, akkor gázkiküszöbölőre van szükség, mely állandó szintű tartállyal kombinálható.2.5.2.1.2. A második esetben az állandó szintű tartály gázkiküszöbölőként működik.2.5.2.2. Az 1.8.3. pontban meghatározott követelmények ellenére a mérő működhet vákuumrendszer segítségével. Ebben az esetben, mivel az állandó szintű tartály és a mérő közötti csövek belsejében a nyomás alacsonyabb, mint a légköri nyomás, a csővezeték csatlakozásainak tökéletesen szivárgásmenteseknek kell lenniük. Ennek a szivárgásmentességnek az ellenőrzésére lehetőséget kell biztosítani.2.5.2.3. A felvétel valamennyi esetében az állandó szint feletti csöveket szokásos üzemi működési feltételek esetén automatikus szerkezettel teljesen ki kell üríteni.2.5.2.4. Az állandó szintet figyelőüvegen keresztül vagy szintjelzővel kell figyelemmel kísérni. A szint állandónak minősül, amikor két vonal közötti olyan sávban van, amely térfogatban nem jelent nagyobb különbséget, mint a legkisebb kiadható mennyiségre vonatkozó legnagyobb megengedett hiba kétszerese. A két vonal közötti távolságnak legalább 15 mm-nek kell lennie.2.5.2.5. Ha a 2.5.2.4. pont követelményeinek kielégítése érdekében lassítószerkezetet építenek be a mérőrendszerbe, a lassítás időtartama alatt a térfogatáram nem süllyedhet a legkisebb térfogatáram alá.2.5.2.6. Ha a felvevőberendezésben a mért folyadékot olyan szinten szállítják, amely alacsonyabban van, mint a mérő, akkor automatikus szerkezetnek kell biztosítania a légkörnél magasabb nyomást a mérő kimeneténél.2.5.3. A tejhez használt mérőrendszereknek eleget kell tenniük az 1. szakasz követelményeinek.2.5.4. Az 1. szakasznak a levegő vagy gázok eltávolítására vonatkozó általános követelményei ellenére a gázkiküszöbölő berendezésnek csak a működési feltételek esetén kell eleget tennie az 1.6.1. pont követelményeinek, azaz akkor, amikor levegő áramlik be minden mérési ciklus elején és végén.Felvevőberendezésnél a felhasználónak képesnek kell lennie megbizonyosodni az összeillesztések szivárgásmentességéről, hogy a mérés közben ne juthasson be levegő a mérő előtt. Szállítóberendezésnél a rendszert úgy kell összeállítani, hogy az ellátótartálytól haladó összekötő csövekben a folyadéknyomás mindig pozitív legyen.3. EGK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁS ÉS EGK-ELSŐHITELESÍTÉS3.1. EGK-típusjóváhagyás3.1.1. A következő rendszereket EGK-típusjóváhagyásnak vetik alá:- a 2.1. pontban meghatározott folyékony üzemanyagok mérőrendszerei. Ha az ilyen rendszereket egy központi ellátórendszerben történő felállításra tervezték, akkor a típus-jóváhagyási igazoláshoz egy vagy több mintarajzot is csatolnak, amelyek a használat helyén történő felállítás feltételeit mutatják be,- a 2.2. pontban meghatározott közúti tartálykocsikra szerelt mérőrendszerek alacsony viszkozitású (viszkozitás 20 mPa·s) és légköri nyomáson tárolt folyadék szállítására, kivéve az folyékony élelmiszereket,- a 2.4. pontban meghatározott helyhez kötött vagy közúti tartálykocsira szerelt mérőrendszerek cseppfolyósított gáz (kivéve hűtőfolyadék) mérésére,- a 2.5. pontban meghatározott tejnél alkalmazott mérőrendszerek.3.1.2. Vizsgálatok3.1.2.1. A vizsgálatok elvégzése során a használati szabványokat és azok alkalmazását úgy kell megállapítani, hogy a kalibrálási módszer mérési bizonytalansága lehetőleg ne haladja meg a vizsgált mérőrendszerre vonatkozó legnagyobb megengedett hiba egyötödét.3.1.2.2. A mérő vizsgálataElőször meg kell határozni a hibagörbét a térfogatáram függvényében, kellő számú mérési pontot használva a legkisebb és a legnagyobb térfogatáram között. Különösen ellenőrizni kell a mérő hibasávjának szélességét a mérési tartományban, kisebb jelentőségű a hibagörbe helyzete a nulla vonalhoz képest.Szükség lehet vizsgálatok végzésére a térfogatáram-tartományokon túl is.Amennyiben lehetséges, a vizsgálatokat a működési határértékeken is célszerű elvégezni, vagyis a legnagyobb és a legkisebb hőmérsékletre, az előírt viszkozitásra és a legkisebb kiadható mennyiségre.A legkisebb kiadható mennyiség vizsgálatainak esetét kivéve, a vizsgálati adagot úgy kell kiválasztani, hogy az elég nagy legyen annak biztosításához, hogy az értékmutató szerkezet felbontása soha ne legyen kisebb, mint a legnagyobb megengedett hiba egyharmada.Amikor az EGK-típusjóváhagyást már megadták a mérőeszközre és a segédberendezésekre, igazolni kell, hogy a mérő és a mérőrendszer jellemzői összhangban vannak-e. Ha igen, akkor a mérőt nem kell további vizsgálatoknak alávetni, de meg kell határozni a mérőrendszer legkisebb kiadható mennyiségét a 71/319/EGK irányelv melléklete I. fejezetének 4.2. pontja szerint.Ha a mérőeszköz jellemzői nem összeegyeztethetők a mérőrendszerével, vagy ha nem adták volna meg a típusjóváhagyást a mérőeszközre (és a segédberendezésekre), akkor a teljes mérőrendszert ezen irányelvnek, valamint a 71/319/EGK irányelvnek és 71/348/EGK irányelvnek megfelelően meg kell vizsgálni.3.1.2.3. Levegő, illetve gáz eltávolításának vizsgálataiA vizsgálatoknak ki kell mutatniuk, hogy a levegő- vagy gázkiküszöbölő eleget tesz az 1.6.2.1.4., az 1.6.2.1.5. és az 1.6.2.2.4. pont követelményeinek.Ha gázelszívókat és különleges gázelszívókat szereltek fel, a folyamatos kiküszöbölést az elfolyási oldalon elhelyezett megfelelő térfogatmérő mérési eredményeivel történő összehasonlítással, levegő vagy gáz hozzáadásával és anélkül kell ellenőrizni.Amennyiben különleges gázelszívókat szerelnek fel, vizsgálni kell a tartály teljes kiürítését is. Ha lehet, a vizsgálatokat a legkedvezőtlenebb folyadékkal kell elvégezni. Amennyiben modellen vagy a tényleges berendezés lekicsinyített modelljén történik a vizsgálat, akkor figyelembe kell venni a hasonlósági törvényeket a viszkozitásra (Reynolds), a gravitációra (Froude) és felületi feszültségre (Weber) vonatkozóan. Általános szabályként a modelleken csak indokolt esetben végezhető vizsgálat.3.1.2.4. Különleges mérőrendszerek vizsgálata3.1.2.4.1. Folyékony üzemanyag mérőrendszereiA vizsgálat összetevői:a) a mérő ellenőrzése, a segédberendezés ellenőrzése és az ilyen berendezés (árjelző, nyomtató, nullázószerkezet stb.) befolyásának dokumentálása;b) a gázkiküszöbölő ellenőrzése;c) a tömlőtérfogat állandóságának ellenőrzése;d) az árjelző szabályos előrehaladását igazoló különleges ellenőrzés (az árjelző első részegységében szabálytalan előrehaladást válthat ki a szállítószelep hirtelen zárása).3.1.2.4.2. Cseppfolyósított gáz mérőrendszere.A vizsgálat összetevői:a) ellenőrzés a hatékonysági tartomány rajzai és a gázleválasztók tervei alapján;b) a gázleválasztóba beépíthető gázkiküszöbölő (szintszabályozó) működésének vizsgálata.A nyomásfenntartó szerkezetet is ellenőrizni kell a rajzon. A hitelesítő szervezet különleges esetekben modellvizsgálatot is előírhat.3.2. EGK-elsőhitelesítés3.2.1. Általános rendelkezések3.2.1.1. Az EGK-elsőhitelesítést egy vagy két szakaszban lehet végrehajtani.3.2.1.1.1. Egy szakaszban lehet elvégezni abban az esetben, ha az egész rendszert teljességében egy gyártó állította elő, szétszerelés nélkül lehet szállítani, és olyan feltételek mellett lehet ellenőrizni, amelyek szerint üzemeltetni szándékozzák.3.2.1.1.2. Minden egyéb esetben két szakaszban kell elvégezni.Az első szakasz csak a mérőre vonatkozik, vagy a hozzá tartozó segédberendezéssel együtt szerelt mérőre, függetlenül attól, hogy azok egy részegységbe tartoznak, vagy sem.Az első szakasz vizsgálatát próbapadon végzik (lehetőleg a gyártó üzemében), vagy beüzemelt mérőrendszerben. Ebben a lépésben a mérésügyi vizsgálatok más folyadékkal is elvégezhetők, mint amelyekre a rendszert szánják.A második szakasz a mérőrendszert a szokásos működési feltételek mellett vizsgálja. Ezt a telepítés helyén kell elvégezni, a szokásos működési feltételek mellett, és azzal a folyadékkal, amelyre szánták a mérőrendszert.A második szakaszt azonban el lehet végezni egy, az érintett hitelesítő szervezet által kiválasztott helyen, ha a mérőrendszer szétszerelés nélkül szállítható és a vizsgálatok olyan feltételek mellett végezhetők el, mint amelyekkel a mérőrendszert üzemeltetni szándékozzák.3.2.2. Vizsgálatok3.2.2.1. Ha az EGK-elsőhitelesítést egy lépésben hajtják végre, akkor a 3.2.2.2. pontban meghatározott minden vizsgálatot el kell végezni.3.2.2.2. Ha a vizsgálatokat két szakaszban hajtják végre:Az első lépés a következőkből áll:- a mérő jóváhagyott típusnak való megfelelőségének vizsgálata, ideértve a kisegítő berendezést is (a vonatkozó típusnak való megfelelőség),- a mérőeszköz metrológiai vizsgálata, ideértve a kisegítő berendezést is.A második szakasz a következőkből áll:- a mérőrendszer jóváhagyott típusnak való megfelelőségének vizsgálata, ideértve a mérőeszközt és annak kisegítő berendezését is,- a mérőeszköznek és a kisegítő berendezésnek a mérőrendszeren belüli metrológiai vizsgálata,- a gázkiküszöbölő működési vizsgálata, ha van ilyen; nem szükséges ellenőrizni, hogy az 1.6. pont szerint a szerkezetre megállapított legnagyobb megengedett hibákat túllépték-e,- a szükséges nyomásfenntartó szerkezetek beállításának ellenőrzése,- a tömlők belső térfogateltéréseinek ellenőrzése teli tömlős rendszerben,- az üledéki mennyiségek meghatározása üres tömlős rendszerben.[1] A tapasztalat szerint az a) és b) albekezdésben meghatározott követelmény egy helyesen felszerelt gázleválasztó esetén teljesül, ha a hatásos térfogata a mérőrendszeren jelzett legnagyobb térfogatáram mellett a percenkénti szállítás térfogatának legalább 8 %-a.[2] További rendelkezések lépnek később hatályba a folyékony tüzelőanyagok mérőrendszereivel kapcsolatosan, amelyek tartalmazzák a következőket:- motorbenzinek keverési mérőórái,- motorbenzinek és kenőolajok keverési mérőórái,- elektromos vagy elektronikus kijelzők és kiegészítő eszközök,- automatikus eszközök és- cseppfolyósított gázokhoz szánt mérőrendszerek.[3] Azoknak a gázleválasztóknak az esetében, amelyek az 1.6.2.1.5. pontnak felelnek meg, a tapasztalat szerint a követelmény általában teljesül, ha a gázleválasztó hatásos térfogata a mérőrendszer tábláján jelzett legnagyobb térfogatáram mellett a percenkénti szállítás térfogatának legalább 5 %-a.[4] Azoknak a gázleválasztóknak az esetében, amelyek az 1.6.2.1.5. pontnak felelnek meg, a tapasztalat szerint a követelmény általában teljesül, ha a gázleválasztó hatásos térfogata a mérőrendszer tábláján jelzett legnagyobb térfogatáram mellett a percenkénti szállítás térfogatának legalább 5 %-a.--------------------------------------------------


title: A Bizottság 2002/42/EK irányelve (2002. május 17.) a gabonafélékben, az állati eredetű élelmiszerekben, illetőleg az egyes növényi eredetű termékekben – többek között a gyümölcsökben és zöldségekben –, illetve azok felületén található (bentazon és piridát) peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározására tekintettel a 86/362/EGK, 86/363/EGK, illetőleg 90/642/EGK tanácsi irányelv mellékleteinek módosításárólEGT vonatkozású szöveg

text:
Avis juridique important

|

32002L0042

Official Journal L 134 , 22/05/2002 P. 0029 - 0036

A BIZOTTSÁG 2002/42/EK IRÁNYELVE(2002. május 17.)a gabonafélékben, az állati eredetű élelmiszerekben, illetőleg az egyes növényi eredetű termékekben - többek között a gyümölcsökben és zöldségekben -, illetve azok felületén található (bentazon és piridát) peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározására tekintettel a 86/362/EGK, 86/363/EGK, illetőleg 90/642/EGK tanácsi irányelv mellékleteinek módosításáról(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a legutóbb a 2002/23/EK irányelvvel1 módosított, a gabonafélékben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1986. július 24-i 86/362/EGK tanácsi irányelvre2 és különösen annak 10. cikkére,tekintettel a legutóbb a 2002/23/EK irányelvvel módosított, az állati eredetű élelmiszerekben, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1986. július 24-i 86/363/EGK tanácsi irányelvre3 és különösen annak 10. cikkére,tekintettel a legutóbb a 2002/23/EK irányelvvel módosított, az egyes növényi eredetű termékekben - többek között a gyümölcsökben és zöldségekben -, illetve azok felületén található peszticid-szermaradványok megengedett legmagasabb mértékének meghatározásáról szóló, 1990. november 27-i 90/642/EGK tanácsi irányelvre4 és különösen annak 7. cikkére,tekintettel a legutóbb a 2002/37/EK bizottsági irányelvvel5 módosított, a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 1991. július 15-i 91/414/EGK tanácsi irányelvre6 és különösen annak 4. cikke (1) bekezdésének f) pontjára,mivel:(1) A létező hatóanyagokat, a bentazont és a piridátot a 2000/68/EK7, illetve a 2001/21/EK8 bizottsági irányelv iktatta be a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe, gyomirtó szerként gabonákon, zöldségeken és takarmányokon.(2) A 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe való felvétel a hatóanyagok tervezett felhasználására vonatkozó információk értékelésén alapult. Bizonyos tagállamok már benyújtottak egyéb felhasználásokra vonatkozó információkat a 91/414/EGK irányelv 4. cikke (1) bekezdések f) pontjával összhangban. A rendelkezésre álló információt megvizsgálták, és az elégséges egyes maximális szermaradványértékek megállapításához.(3) Amennyiben nem állapítottak meg közösségi maximális szermaradványértéket, illetve ideiglenes maximális értéket, a tagállamok a 91/414/EGK irányelv 4. cikke (1) bekezdése f) pontjának megfelelően ideiglenes nemzeti maximális szermaradványértéket állapítanak meg, mielőtt ezen hatóanyagokat tartalmazó növényvédő szereket engedélyeznének.(4) Az érintett hatóanyagoknak a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe történő felvételére tekintettel a vonatkozó műszaki és tudományos értékelést bizottsági felülvizsgálati jelentések formájában véglegesítették. A jelentéseket a bentazon esetében 2000. július 13-án, a piridát esetében 2000. december 12-én véglegesítették. Ebben a felülvizsgálati jelentésben a megengedhető napi bevitelt (acceptable daily intake, ADI) a bentazonra vonatkozóan 0,1 mg/testtömegkilogramm/nap, a piridátra vonatkozóan 0,036 mg/testtömegkilogramm/nap mértékben határozták meg. Az érintett hatóanyagokkal kezelt élelmiszer-ipari termékek fogyasztóinak életük során való expozícióját a Közösségben használt eljárásoknak és gyakorlatnak megfelelően vizsgálták és értékelték. Ugyancsak figyelembe vették az Egészségügyi Világszervezet (WHO) által kiadott iránymutatásokat9, valamint a Növényügyi Tudományos Bizottságnak a felhasznált módszerre vonatkozó véleményét10. Azt a következtetést vonták le, hogy a javasolt maximális szermaradványértékek nem eredményezik ezen ADI-k túllépését.(5) Az akut tüneteket kiváltó adag megállapítását szükségessé tevő akut mérgező hatást a piridátnak a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe történő felvételét megelőző értékelés és vita során nem észleltek; a bentazon akut referenciadózisát 0,25 mg/testtömegkilogramm/napban határozták meg. A kitettségre vonatkozó értékelés szerint a javasolt maximális szermaradványértékek nem eredményezik a fogyasztók elfogadhatatlan akut kitettségét.(6) Annak érdekében, hogy a fogyasztókat az olyan, a termékeken vagy azokban található szermaradványokkal szemben megfelelően megvédjék, amelyekre nem adtak ki engedélyt, célszerű az ideiglenes maximális szermaradványértékeket az analitikai meghatározás legalacsonyabb határértékénél megválasztani minden ilyen készítményre, amely a 86/362/EGK, 86/363/EGK és 90/642/EGK irányelvek hatálya alá esik.(7) Ezeknek az ideiglenes maximális szermaradványértékeknek a közösségi szintű megállapítása nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy a 91/414/EGK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének f) pontja, valamint VI. melléklete alapján a bentazonra és a piridátra vonatkozóan ideiglenes maximális szermaradványértékeket állapítsanak meg. Egy négyéves időszak elegendőnek tűnik az érintett hatóanyagok további felhasználásának megállapításához. Az ideiglenes maximális szermaradványértékek ekkortól fogva véglegessé válnak.(8) A 86/362/EGK, a 86/363/EGK és a 90/642/EGK irányelvek mellékleteit ezért megfelelően módosítani kell.(9) A Közösség értesítette a bizottsági irányelv tervezetéről a Kereskedelmi Világszervezetet, és nem kapott észrevételeket. A behozatal tekintetében elfogadható maximális szermaradványértékek megállapításának lehetőségét meghatározott peszticid/növénykultúra kombinációkra vonatkozóan a Bizottság a megfelelő adatok benyújtása alapján fogja megvizsgálni.(10) Ezen irányelv összhangban van a Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 86/362/EGK irányelv II. mellékletének A. része az alábbi maximális peszticid-szermaradvány értékekkel egészül ki:Peszticid-szermaradvány Maximális érték (mg/kg)"Bentazon (bentazon és a 6-OH- és 8-OH-bentazon konjugátai összesen, bentazonban kifejezve) 0,1P, * gabonafélékPiridát (piridát, annak hidrolízis terméke, a CL 9673 (6-kloro-4-hidroxi-3-fenilpiridazin) és a CL 9673 hidrolizálható konjugátai összesen, piridátban kifejezve) 0,05P, * gabonafélékP Az ideiglenes maximális szermaradványérték a 91/414/EGK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének f) pontjával összhangban; ha módosításra nem kerül sor, ez az érték válik véglegessé ezen módosítást bevezető irányelv hatálybalépésének napjától számított 4 év elteltével. * Az analitikailag kimutatható legalacsonyabb érték."2. cikkA 86/363/EGK irányelv II. mellékletének B. része az alábbi maximális peszticid-szermaradvány értékekkel egészül ki:Peszticid-szermaradvány Maximális érték (mg/kg)az I. melléklet ex 0201, 0202, 0203, 0204, 0205 00 00, 0206, 0207, ex 0208, 0209 00, 0210, 1601 00 és 1602 fejlécű rovataiban felsorolt zsíros hús, a húskészítmények, belsőségek és állati zsírok esetében az I. melléklet 0401 0402, 0405 00 és 0406 fejlécű rovataiban felsorolt tej és tejtermékek esetében Az I. melléklet 0407 00 és 0408 fejlécű rovataiban felsorolt hámozott friss tojás, madártojás és tojássárgája esetében"Bentazon 0,05P, * 0,02P, * 0,05P, *Piridát (piridát és annak hidrolízis terméke CL 9673 (6-kloro-4-hidroxi-3-fenilpiridazin) összesen, piridátban kifejezve) Vese kivéve baromfi 0,4P Egyéb termékekP, * 0,05P, * 0,05P, *P Az ideiglenes maximális szermaradványérték a 91/414/EGK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének f) pontjával összhangban; ha módosításra nem kerül sor, ez az érték válik véglegessé ezen módosítást bevezető irányelv hatálybalépésének napjától számított 4 év elteltével. * Az analitikailag kimutatható legalacsonyabb érték."3. cikkA 90/642/EGK irányelv II. mellékletét a bentazonra és piridátra vonatkozó, ezen irányelv mellékletében szereplő maximális peszticid-szermaradványértékekkel egészül ki.4. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2002. december 31-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Ezeket az intézkedéseket 2003. január 1-jétől alkalmazzák.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.5. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.6. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2002. május 17-én.a Bizottság részérőlDavid BYRNEa Bizottság tagjaMELLÉKLETAz érintett növénycsoportok és növényi termékek, amelyekre a SZMÉ vonatkozik Peszticid-szermaradványok és a szermaradványok maximális értéke (mg/kg)Bentazon (bentazon és a 6-OH- és 8-OH-bentazon konjugátai összesen, bentazonban kifejezve) Piridát (piridát, annak hidrolízis terméke, a CL 9673 (6-kloro-4-hidroxi-3-fenilpiridazin) és a CL 9673 hidrolizálható konjugátai összesen, piridátban kifejezve)1. Hozzáadott cukor nélküli friss, szárított vagy nyers, fagyasztással tartósított gyümölcs; héjas gyümölcsűek 0,1P, * 0,05P, *i. CITRUSFÉLÉKGrépfrútCitromZöld citromMandarin (beleértve a klementint és az egyéb hibrideket)NarancsPomeloEgyébii. HÉJAS GYÜMÖLCSŰEK (héjjal vagy héj nélkül)MandulaBrazil dióKesudióGesztenyeKókuszdióMogyoróMakadámdióPekándióPíniamagPisztáciaDióEgyébiii. ALMATERMÉSŰEKAlmaKörteBirsalmaEgyébiv. CSONTHÉJASOKKajszibarackCseresznyeŐszibarack (beleértve a nektarint és hasonló hibrideket)SzilvaEgyébv. BOGYÓS GYÜMÖLCSÖKa) Csemege- és borszőlőCsemegeszőlőBorszőlőb) Eper (termesztett)Az érintett növénycsoportok és növényi termékek, amelyekre a SZMÉ vonatkozik Peszticid-szermaradványok és a szermaradványok maximális értéke (mg/kg)Bentazon (bentazon és a 6-OH- és 8-OH-bentazon konjugátai összesen, bentazonban kifejezve) Piridát (piridát, annak hidrolízis terméke, a CL 9673 (6-kloro-4-hidroxi-3-fenilpiridazin) és a CL 9673 hidrolizálható konjugátai összesen, piridátban kifejezve)c) Félcserjén termő bogyósok (termesztett)Fekete szederHamvas szederKaliforniai málnaMálnaEgyébd) Egyéb bogyós gyümölcsök (termesztett)Fekete áfonyaTőzegáfonyaRibizli (piros, fekete és fehér)PöszméteEgyébe) Vadon termő bogyósok és vadon termő gyümölcsvi. EGYÉBAvokádóBanánDatolyaFügeKiviKamkvatLicsiszilvaMangóOlajbogyóGolgotavirágAnanászGránátalmaEgyéb2. Friss vagy nyers, fagyasztott vagy száraz zöldségeki. GYÖKÉR- ÉS GUMÓS ZÖLDSÉGEK 0,1P, * 0,05P, *CéklaSárgarépaGumós zellerTormaCsicsókaPaszternákPetrezselyemgyökérRetekSaláta bakszakállÉdesburgonyaKarórépaTarlórépaJamszgyökérEgyébAz érintett növénycsoportok és növényi termékek, amelyekre a SZMÉ vonatkozik Peszticid-szermaradványok és a szermaradványok maximális értéke (mg/kg)Bentazon (bentazon és a 6-OH- és 8-OH-bentazon konjugátai összesen, bentazonban kifejezve) Piridát (piridát, annak hidrolízis terméke, a CL 9673 (6-kloro-4-hidroxi-3-fenilpiridazin) és a CL 9673 hidrolizálható konjugátai összesen, piridátban kifejezve)ii. HAGYMAFÉLÉK 0,1P, * 0,05P, *FokhagymaVöröshagymaMogyoróhagymaÚjhagymaEgyébiii. TERMÉSÜKÉRT TERMESZTETT ZÖLDSÉGEK 0,1P, * 0,05P, *a) BurgonyafélékParadicsomPaprikaPadlizsánEgyébb) Kabakosok - ehető héjúakUborkaApró uborkaCukkiniEgyébc) Kabakosok - nem ehető héjúakSárgadinnyeTökGörögdinnyeEgyébd) Csemegekukoricaiv. KÁPOSZTAFÉLÉK 0,1P, *a) Virágjukért termesztett káposztafélék 0,05P, *BrokkoliKarfiolEgyébb) Fejesedő káposztafélék 0,05P, *KelbimbóFejes káposztaEgyébc) Leveles káposztafélékKínai kelKelkáposzta 0,2PEgyéb 0,05P, *d) Kalarábé 0,05P, *v. LEVELES ZÖLDSÉGEK ÉS FRISS FŰSZERNÖVÉNYEK 0,05P, *a) Salátafélék 0,1P, *ZsázsaGalambbegy salátaFejes salátaEndíviaEgyébAz érintett növénycsoportok és növényi termékek, amelyekre a SZMÉ vonatkozik Peszticid-szermaradványok és a szermaradványok maximális értéke (mg/kg)Bentazon (bentazon és a 6-OH- és 8-OH-bentazon konjugátai összesen, bentazonban kifejezve) Piridát (piridát, annak hidrolízis terméke, a CL 9673 (6-kloro-4-hidroxi-3-fenilpiridazin) és a CL 9673 hidrolizálható konjugátai összesen, piridátban kifejezve)b) Spenótfélék 0,1P, *SpenótMangoldEgyébc) Vízitorma 0,1P, *d) Cikóriasaláta 0,1P, *e) Fűszernövények 0,1P, *TurbolyaMetélőhagymaPetrezselyemZellerlevélEgyébvi. HÜVELYES ZÖLDSÉGEK (friss) 0,05P, *Bab (hüvellyel)Bab (hüvely nélkül)Borsó (hüvellyel) 0,5PBorsó (hüvely nélkül) 0,2PEgyéb 0,1P, *vii. SZÁRUKÉRT TERMESZTETT ZÖLDSÉGEK (friss) 0,1P, *SpárgaKardonnaZellerÉdesköményArticsókaPóréhagyma 1PRebarbaraEgyéb 0,05P, *viii. GOMBA 0,1P, * 0,05P, *a) Termesztett gombákb) Vadon termő gombák3. Hüvelyesek 0,1P, * 0,05P, *BabLencseBorsóEgyéb4. Olajos magvak 0,05P, *LenmagFöldimogyoróMákSzezámmagNapraforgómagRepcemagSzójabab 0,1PMustármagGyapotmagEgyéb 0,1P, *Az érintett növénycsoportok és növényi termékek, amelyekre a SZMÉ vonatkozik Peszticid-szermaradványok és a szermaradványok maximális értéke (mg/kg)Bentazon (bentazon és a 6-OH- és 8-OH-bentazon konjugátai összesen, bentazonban kifejezve) Piridát (piridát, annak hidrolízis terméke, a CL 9673 (6-kloro-4-hidroxi-3-fenilpiridazin) és a CL 9673 hidrolizálható konjugátai összesen, piridátban kifejezve)5. Burgonya 0,1P, * 0,05P, *ÚjburgonyaÁruburgonya6. Tea (levelek és szárak, fermentálva vagy máshogyan, a Camellia sinensis leveleiből) 0,1P 0,1P, *7. Komló (szárított), beleértve a granulált és a be nem sűrített port 0,1P, * 0,1P, *P Az ideiglenes maximális szermaradványérték a 91/414/EGK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének f) pontjával összhangban; ha módosításra nem kerül sor, ez az érték válik véglegessé az e módosítást bevezető irányelv hatálybalépésének napjától számított 4 év elteltével. * Az analitikailag kimutatható legalacsonyabb érték.1 HL L 64., 2002.3.7., 13. o.2 HL L 221., 1986.8.7., 37. o.3 HL L 221., 1986.8.7., 43. o.4 HL L 350., 1990.12.14., 71. o.5 HL L 117., 2002.5.4., 10. o.6 HL L 230., 1991.8.19., 1. o.7 HL L 276., 2000.10.28., 41. o.8 HL L 69., 2001.3.10., 17. o.9 Iránymutatások a peszticid-szermaradványok élelmiszerrel történő bevitelének előrejelzéséhez (átdolgozott), készítette a GEMS/Food program a Peszticidmaradványok Kódex Bizottságával együttműködésben, kiadta az Egészségügyi Világszervezet, 1997 (WHO/FSF/FOS/97.7).10 A Növényügyi Tudományos Bizottság véleménye a 86/362/EGK, 86/363/EGK és a 90/642/EGK bizottsági irányelv mellékleteinek módosítására vonatkozó kérdésekről (a Növényügyi Tudományos Bizottság 1998. július 14-i véleménye). (http://europa.eu.int/comm/dg24/health/sc/scp/out21_en.html).


title: A Bizottság 2006/136/EK irányelve ( 2006. december 11. ) a 91/414/EGK tanácsi irányelvnek a dinokap hatóanyagként való felvétele céljából történő módosításáról   (EGT vonatkozású szöveg)

text:
               12.12.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 349/42

      A BIZOTTSÁG 2006/136/EK IRÁNYELVE

   (2006. december 11.)
   a 91/414/EGK tanácsi irányelvnek a dinokap hatóanyagként való felvétele céljából történő módosításáról
   (EGT vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 1991. július 15-i 91/414/EGK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló 91/414/EGK tanácsi irányelv 8. cikkének (2) bekezdésében említett munkaprogram első szakaszának végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1992. december 11-i 3600/92/EGK bizottsági rendelet (2) megállapítja azon hatóanyagok jegyzékét, amelyeket a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe történő lehetséges felvétel céljából értékelni kell. E jegyzékben szerepel a dinokap.

               (2)

               A dinokap esetében az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt hatások értékelése a 3600/92/EGK rendeletben meghatározott rendelkezésekkel összhangban megtörtént, a felhasználási céloknak a bejelentők által javasolt körét illetően. Az 1995. március 3-i 491/95/EK rendelettel (3) módosított 3600/92/EGK bizottsági rendelet végrehajtása céljából a növényvédő szerek hatóanyagainak megállapításáról és a referens tagállamok kijelöléséről szóló, 1994. április 27-i 933/94/EK bizottsági rendelet (4) értelmében Ausztria a kijelölt referens tagállam. Ausztria a 3600/92/EGK rendelet 7. cikke (1) bekezdésének c) pontjával összhangban 2000. május 18-án benyújtotta a vonatkozó értékelő jelentést és ajánlásokat a Bizottságnak.

               (3)

               Az értékelő jelentést a tagállamok és a Bizottság az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság keretében felülvizsgálták.

               (4)

               A dinokap tekintetében két kérdést tettek fel az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatóság (EFSA) növény-egészségügyi, növényvédelmi termékek és szermaradványaik tudományos testületének (a továbbiakban tudományos testület). Az első kérdés az volt, hogy mennyire érvényes emberekre a hatóanyagnak a kutyáknál megfigyelt, a szemre gyakorolt hatása, a második pedig a bőrön át történő felvételre a bejelentő által rendelkezésre bocsátott különböző tanulmányokból levezethető megfelelő értékre vonatkozott. Az első kérdés esetében a tudományos testület úgy vélte, hogy nincs elegendő információ annak megállapításához, hogy a kutyáknál megfigyelt, a szemre gyakorolt hatások specifikusak lennének erre a fajra, és hogy a szóban forgó mechanizmusokról további kutatásra lehet szükség. Következésképpen a tudományos tanács arra a következtetésre jutott, hogy a kutyáknál megfigyelt ilyen hatások nem tekinthetők irrelevánsnak az emberek szempontjából. A második kérdés esetében a tudományos testület úgy vélte, hogy a bőrön át történő felvételre a 10 %-os érték megfelelő az értékelés céljaira. A tudományos bizottság ajánlásait (5) mindkét esetben figyelembe vették az ezen irányelv és a vonatkozó felülvizsgálati jelentés elkészítése során.

               (5)

               A 91/414/EGK irányelv 5. cikkének (4) bekezdése és 6. cikkének (1) bekezdése szerint valamely hatóanyagnak az I. mellékletbe való felvételét feltételekhez lehet kötni, illetve korlátozásokat lehet kikötni. Ebben az esetben a jegyzéken szereplés időtartamára és az engedélyezett célnövényekre vonatkozó korlátozások tekinthetők úgy, mint szükséges intézkedések. Az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottsághoz benyújtott eredeti intézkedések a jegyzéken szereplés időtartamának hét évre történő korlátozását javasolták, hogy a tagállamok elsőbbséget biztosítsanak a már forgalomban lévő, dinokapot tartalmazó növényvédő szerek vizsgálatának. A védelem kívánt magas színvonalától való eltéréseket elkerülendő, a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe történő felvételt a dinokap olyan felhasználásaira kívánták korlátozni, amelynek közösségi értékelése már ténylegesen megtörtént, és amelyekre a javasolt felhasználást illetően megállapították, hogy az megfelel a 91/414/EGK irányelv feltételeinek. Ez azt is jelenti, hogy olyan más felhasználás esetén, amelyre a fenti értékelés nem, vagy csak részben terjedt ki, teljes körű értékelést kell végezni, mielőtt mérlegelni lehetne a felvételt a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe. Végül, a dinokap veszélyes jellege miatt szükségesnek ítélték, hogy legalább minimális szinten megtörténjen azoknak az egyes kockázatcsökkentő intézkedéseknek a közösségi összehangolása, amelyeket a tagállamoknak az engedélyek kiadásakor alkalmazniuk kellett.

               (6)

               A 91/414/EGK irányelvben megállapított eljárások szerint a Bizottság dönt a hatóanyagok jóváhagyásáról, beleértve a kockázatkezelési intézkedéseket is. A tagállamok felelősségi körébe tartozik a növényvédő szerek által keltett kockázatokat csökkentő intézkedések végrehajtása, alkalmazása és ellenőrzése. A több tagállam által is megfogalmazott aggályok azt a megítélésüket tükrözik, hogy további korlátozások szükségesek ahhoz, hogy a kockázat elfogadható, és a Közösségben elérni kívánt magas szintű védelemmel összhangban lévő szintre csökkenjen. A megfelelő biztonsági és védelmi szint meghatározása a dinokap további gyártásának, forgalmazásának és használatának tekintetében jelenleg a kockázatkezelés témakörébe tartozik.

               (7)

               Ennek következtében a Bizottság felülvizsgálta álláspontját. Az emberi és az állati egészség, illetve a környezet magas szintű közösségi védelmének kellő tükrözése érdekében indokoltnak ítélték, hogy az (5) preambulumbekezdésben meghatározott elveken túl tovább csökkentsék a jegyzéken szereplés időtartamát, hét évről három évre. Ez tovább csökkenti a kockázatokat azzal, hogy elsőbbséget ad a hatóanyag újbóli értékelésének.

               (8)

               A dinokapot tartalmazó növényvédő szerek várhatóan megfelelnek a 91/414/EGK irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontjában meghatározott követelményeknek azon felhasználási célokat illetően, amelyeket a Bizottság felülvizsgálati jelentésében megvizsgáltak és részleteztek, feltéve, hogy megfelelő kockázatcsökkentő intézkedéseket alkalmaznak.

               (9)

               Függetlenül attól a megállapítástól, hogy a dinokaptartalmú növényvédő szerek várhatóan kielégítik a 91/414/EGK irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontjában lefektetett követelményeket, indokolt további információkat szerezni egyes konkrét kérdésekről. A tagállamoknak célszerű az engedélyek jogosultjaitól információkat kérniük a dinokap használatáról, beleértve a kezelők egészségével kapcsolatos eseményekre vonatkozó információkat is.

               (10)

               Mint a 91/414/EGK irányelv I. mellékletében szereplő összes többi anyag esetében, a dinokap helyzetét is felül lehet vizsgálni az említett irányelv 5. cikkének (5) bekezdése értelmében az esetleg felmerülő új adatok fényében. Hasonlóképpen, az, hogy ez az anyag az I. mellékletben konkrét lejárati dátummal szerepel, nem jelenti azt, hogy szereplését a jegyzéken, az irányelvben lefektetett eljárások szerint, ne lehetne megújítani.

               (11)

               A 3600/92/EGK rendelet keretében értékelt hatóanyagoknak a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe történő felvételével kapcsolatos korábbi tapasztalatok szerint nehézségek támadhatnak annak értelmezésében, hogy a már kiadott engedélyek jogosultjainak milyen kötelességei vannak az adatokhoz való hozzáférést illetően. A további nehézségek elkerülése végett szükségesnek látszik ezért pontosítani a tagállamok kötelességeit, különösen azt, hogy meg kell győződniük arról, hogy az engedély jogosultja megfelelően igazolja-e, hogy hozzáfér olyan dossziéhoz, amely megfelel az említett irányelv II. mellékletében leírt követelményeknek. Ez a pontosítás azonban az I. mellékletet módosító eddigi irányelvekhez képest nem ró új kötelezettségeket a tagállamokra vagy az engedélyek jogosultjaira.

               (12)

               Egy hatóanyagnak az I. mellékletbe történő felvétele előtt megfelelő időnek kell eltelnie ahhoz, hogy a tagállamoknak és az érdekelt feleknek lehetősége legyen felkészülni a hatóanyag felvételéből adódó új követelmények teljesítésére.

               (13)

               Azon kötelezettségek sérelme nélkül, amelyek a 91/414/EGK irányelv alapján következnek abból, ha egy hatóanyagot felvesznek az I. mellékletbe, indokolt a felvétel után hat hónapot hagyni, hogy a tagállamok felülvizsgálhassák a dinokapot tartalmazó növényvédő szerekre már kiadott engedélyeket, ezáltal teljesülhessenek a 91/414/EGK irányelvben és különösen annak 13. cikkében előírt követelmények, valamint az I. mellékletben meghatározott vonatkozó feltételek. A tagállamoknak célszerű az érvényes engedélyeket szükség szerint módosítani, újakkal helyettesíteni vagy visszavonni, a 91/414/EGK irányelv rendelkezéseivel összhangban. A fenti határidőtől eltérve hosszabb időt kell hagyni az egyes növényvédő szerek egyes felhasználási céljaira vonatkozó, a III. melléklet szerinti teljes dosszié benyújtására és értékelésére, a 91/414/EGK irányelvben meghatározott egységes alapelveknek megfelelően. Figyelembe véve a dinokap veszélyes tulajdonságait, a tagállamok számára legfeljebb három éves időszakot célszerű nyitva tartani annak ellenőrzésére, hogy a hatóanyagként csak dinokapot tartalmazó, vagy más engedélyezett hatóanyagokat is tartalmazó növényvédő szerek megfelelnek-e a VI. melléklet rendelkezéseinek.

               (14)

               Ezért helyénvaló a 91/414/EGK irányelv ennek megfelelő módosítása.

               (15)

               Az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság az elnöke által kitűzött határidőn belül nem nyilvánított véleményt, ezért a Bizottság az említett intézkedésekre vonatkozóan javaslatot nyújtott be a Tanácshoz. A 91/414/EGK irányelv 19. cikke (2) bekezdésének második albekezdésében meghatározott időtartam lejártáig a Tanács egyfelől nem fogadta el a javasolt végrehajtási jogi aktust, másfelől nem nyilvánított ellenvéleményt az intézkedések végrehajtását célzó javaslattal szemben, és ezzel a Bizottság hatáskörébe került ezen intézkedések elfogadása,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   A 91/414/EGK irányelv I. melléklete az ezen irányelv mellékletében meghatározottak szerint módosul.
   2. cikk
   A tagállamok meghozzák és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2007. június 30-ig megfeleljenek. A tagállamok továbbá haladéktalanul eljuttatják a Bizottsághoz az említett rendelkezések szövegét, valamint az említett rendelkezések és ezen irányelv közötti megfelelést bemutató táblázatot.
   Ezeket a rendelkezéseket 2007. július 1-jétől kell alkalmazni.
   A tagállamok által elfogadott rendelkezéseknek hivatkozniuk kell erre az irányelvre, vagy hivatalos kihirdetésükkor ilyen hivatkozással együtt kell megjelenniük. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   3. cikk
   (1)   A dinokapot hatóanyagként tartalmazó növényvédő szerekre kiadott engedélyeknek a 91/414/EGK irányelvvel összhangban történő szükséges módosítását, illetve visszavonását a tagállamok 2007. június 30-ig elvégzik. Az említett időpontig különösen arról kell meggyőződniük, hogy az említett irányelv I. mellékletének dinokappal kapcsolatos feltételei teljesülnek-e, az e hatóanyagra vonatkozó bejegyzés B. részében megjelöltek kivételével, és hogy az engedély jogosultja rendelkezik-e az említett irányelv II. mellékletében szereplő követelményeknek megfelelő dossziéval, vagy ilyenhez hozzáférhet-e, az irányelv 13. cikkében meghatározott feltételekkel összhangban.
   (2)   Eltérve az (1) bekezdésben leírtaktól, minden dinokaptartalmú engedélyezett növényvédő szerre a tagállamok újraértékelik a terméket a 91/414/EGK irányelv VI. mellékletében foglalt egységes alapelvek szerint, az említett irányelv III. mellékletének megfelelő dosszié alapján és figyelembe véve az említett irányelv I. mellékletében a dinokapra vonatkozó bejegyzés B. részét. Az értékelés alapján meghatározzák, hogy a szer megfelel-e a 91/414/EGK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b), c), d) és e) pontjában megállapított feltételeknek.
   Ezt követően a tagállamok a dinokaptartalmú szerekre 2009. december 31-ig szükség szerint módosítják vagy visszavonják az engedélyt.
   4. cikk
   Ez az irányelv 2007. január 1-jén lép hatályba.
   5. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2006. december 11-én.

            a Bizottság részéről

         Markos KYPRIANOU

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 230., 1991.8.19., 1. o. A legutóbb a 2006/85/EK bizottsági irányelvvel (HL L 293., 2006.10.24., 3. o.) módosított irányelv.

      (2)  HL L 366., 1992.12.15., 10. o. A legutóbb a 2266/2000/EK rendelettel (HL L 259., 2000.10.13., 10. o.) módosított rendelet.

      (3)  HL L 49., 1995.3.4., 50. o.

      (4)  HL L 107., 1994.4.28., 8. o. A legutóbb a 2230/95/EK rendelettel (HL L 225., 1995.9.22., 1. o.) módosított rendelet.

      (5)  A növény-egészségügyi, növényvédelmi termékek és szermaradványaik tudományos testülete (PPR) véleménye a Bizottságnak a dinokap 91/414/EGK tanácsi irányelv szempontjából való értékelésével kapcsolatban benyújtott kérelmére (EFSA-Q-2004-26 számú kérdés. Vélemény elfogadva 2004. június 30-án).

      MELLÉKLET
      A 91/414/EGK irányelv I. mellékletében a táblázat vége a következő bejegyzésekkel egészül ki:

                     Szám

                     Közhasználatú név, Azonosító szám

                     IUPAC-név

                     Tisztaság (1)

                     Hatálybalépés

                     A jegyzéken szereplés lejárata

                     Külön rendelkezések

                     „150

                     Dinokap
                     CAS-szám: 39300-45-3 (az izomerkeverékre)
                     CIPAC-szám: 98

                     2,6-dinitro-4-oktilfenil-krotonátok és 2,4-dinitro-6-oktilfenil-krotonátok, ahol az «oktil» az 1-metilheptil, 1-etilhexil és 1-propilpentil csoportok keveréke

                     920 g/kg

                     2007. január 1.

                     2009. december 31.

                     A.   RÉSZ
                     Csak gombaölő szerként engedélyezhető a következő növényhez:

                                 —

                                 szőlő,

                           legfeljebb 0,21 kg hatóanyag/hektár/kijuttatás mértékben.
                     A következő használatokat tilos engedélyezni:

                                 —

                                 légi kijuttatás,

                                 —

                                 háti permetező vagy kézi permetező használata nem szakemberek által,

                                 —

                                 házi kert.

                           A tagállamok biztosítják, hogy minden megfelelő kockázatcsökkentő intézkedés megtörténjen. Külön figyelmet kell fordítani a következők védelmére:

                                 —

                                 Vízi élőlények. A kezelt területek és a felszíni vizek között megfelelő távolságot kell tartani. Ez a távolság annak függvénye lehet, hogy alkalmaznak-e a permet terjedését gátló eljárásokat vagy eszközöket.

                                 —

                                 Madarak és emlősök. Az engedélyezés feltételei között szerepelniük kell kockázatcsökkentő intézkedéseknek, mint például a kijuttatás ütemezésének gondos megválasztása, és olyan készítmények kiválasztása, amelyek fizikai megjelenésük vagy megfelelő elriasztást biztosító szerek jelenléte eredményeként a lehető legkisebbre csökkentik az érintett fajok veszélyeztetését.

                                 —

                                 A kezelők, akiknek megfelelő védőruházatot kell viselniük, különösen kesztyűt, overallt, gumicsizmát és arcvédőt vagy védőszemüveget a keverés, betöltés, kijuttatás és a felszerelés tisztítása során, kivéve, ha az anyag által jelentett veszélyek megfelelően ki vannak küszöbölve a felszerelés kialakításának, vagy annak köszönhetően, hogy a felszerelés el van látva meghatározott védőeszközökkel.

                                 —

                                 A dolgozók, akiknek megfelelő védőruházatot kell hordaniuk, különösen kesztyűt, ha be kell lépniük a kezelt területre a permetezés utáni belépési tilalom alatt. A belépési tilalomnak legalább 24 óráig kell fennállnia.

                           B.   RÉSZ
                     A VI. mellékletbe foglalt egységes alapelvek megvalósítása érdekében figyelembe kell venni a dinokapról szóló felülvizsgálati jelentés következtetéseit, és különösen annak I. és II. függelékét.
                     A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az engedélyek jogosultjai minden évben legkésőbb december 31-ig bejelentsék a kezelők egészségével kapcsolatos eseményeket. A tagállamok előírhatnak adatszolgáltatási kötelezettséget (mint például értékesítési adatok és a használati szokások felmérése), hogy reális kép alakuljon ki a dinokap használatának körülményeiről és lehetséges toxikológiai hatásáról.”

         (1)  A hatóanyag azonosításával és leírásával kapcsolatos további részletek a felülvizsgálati jelentésben találhatók.