title: A Bizottság első irányelve (1981. július 28.) az élelmiszerekben használt bizonyos adalékanyagok tisztasági követelményeknek való megfelelésének ellenőrzésére vonatkozó közösségi vizsgálati módszerek megállapításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31981L0712

Hivatalos Lap L 257 , 10/09/1981 o. 0001 - 0027 finn különkiadás fejezet 13 kötet 11 o. 0154  spanyol különkiadás fejezet 13 kötet 11 o. 0220  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 11 o. 0154  portugál különkiadás fejezet 13 kötet 11 o. 0220

		A Bizottság első irányelve(1981. július 28.)az élelmiszerekben használt bizonyos adalékanyagok tisztasági követelményeknek való megfelelésének ellenőrzésére vonatkozó közösségi vizsgálati módszerek megállapításáról(81/712/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a legutóbb a 78/144/EGK irányelvvel [1] módosított, az emberi fogyasztásra szánt élelmiszerekben történő felhasználásra engedélyezett színezőanyagokra vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1962. október 23-i tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 11. cikke (2) bekezdésére,tekintettel a legutóbb a 79/40/EGK irányelvvel [3] módosított, az emberi fogyasztásra szánt élelmiszerekben történő felhasználásra engedélyezett tartósítószerekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1963. november 5-i 64/54/EGK tanácsi irányelvre [4] és különösen annak 8. cikke (2) bekezdésére,tekintettel a legutóbb a 78/143/EGK irányelvvel [5] módosított, az emberi fogyasztásra szánt élelmiszerekben történő felhasználásra engedélyezett antioxidánsokra vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. július 13-i 70/357/EGK tanácsi irányelvre [6] és különösen annak 5. cikke (2) bekezdésére,mivel ezek a rendelkezések előírják, hogy közösségi vizsgálati módszerekkel kell ellenőrizni azt, hogy ezek az adalékanyagok megfelelnek-e az általános és különleges tisztasági követelményeknek;mivel el kell fogadni azoknak a módszereknek az első sorozatát, amelyek esetében a vizsgálatok befejeződtek;mivel az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak az Élelmiszügyi Állandó Bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA tagállamoknak előírják, hogy az élelmiszerekben használt bizonyos adalékanyagok általános és különleges tisztasági követelményeknek való megfelelésének ellenőrzéséhez szükséges vizsgálatokat a II. mellékletben megadott módszerek szerint, az I. mellékletben meghatározott alkalmazási területeken kell végrehajtani.2. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1983. február 20-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.3. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1981. július 28-án.a Bizottság részérőlKarl-Heinz Narjesa Bizottság tagja[1] HL L 44., 1978.2.15., 20. o.[2] HL L 115., 1962.11.11., 2645/62. o.[3] HL L 13., 1979.1.19., 50. o.[4] HL L 12., 1964.1.27., 161/64. o.[5] HL L 44., 1978.2.15., 18. o.[6] HL L 157., 1970.7.18, 31. o.--------------------------------------------------I. MELLÉKLETAZ ÉLELMISZEREKBEN HASZNÁLT BIZONYOS ADALÉKANYAGOK TISZTASÁGI KÖVETELMÉNYEKNEK VALÓ MEGFELELÉSÉNEK ELLENŐRZÉSÉRE VONATKOZÓ KÖZÖSSÉGI VIZSGÁLATI MÓDSZEREK ALKALMAZÁSI TERÜLETEI. BEVEZETŐ…II. SZÍNEZŐANYAGOKII.1. Az emberi fogyasztásra szánt élelmiszerekben használt vízoldható, szulfonált szerves színezőanyagokból etiléterrel kivonható anyagok meghatározása a II. melléklet 1. módszerének alkalmazásával.III. TARTÓSÍTÓSZEREKIII.1. A hangyasav, annak származékai és egyéb oxidálható szennyeződések meghatározása ecetsavban (E 260), kálium-acetátban (E 261), nátrium-acetátban (E 262) és kalcium-acetátban (E 263) a II. melléklet 2. módszerének alkalmazásával.III.2. Nem illékony anyagok meghatározása propionsavban (E 280) a II. melléklet 3. módszerének alkalmazásával.III.3. A nátrium-nitrit (E 250) szárítási tömegveszteségének meghatározása a II. melléklet 4. módszerének alkalmazásával.III.4. A szalicilsavra vonatkozó határérték-vizsgálat p-hidroxi-benzoesav-etilészterben (E 214), p-hidroxi-benzoesav-etilészter nátriumvegyületében (E 215), p-hidroxi-benzoesav-n-propilészterben (E 216), p-hidroxi-benzoesav-propilészter nátriumvegyületében (E 217), p-hidroxi-benzoesav-metilészterben (E 218) és p-hidroxi-benzoesav-metilészter nátriumvegyületében (E 219) a II. melléklet 5. módszerének alkalmazásával.III.5. A szabad ecetsav meghatározása nátrium-diacetátban (E 262) a II. melléklet 6. módszerének alkalmazásával.III.6. A nátrium-acetát meghatározása nátrium-diacetátban (E 262) a II. melléklet 7. módszerének alkalmazásával.III.7. Az aldehidekre vonatkozó határérték-vizsgálat szorbinsavban (E 200), nátrium-, kálium- és kalcium-szorbátban (E 201, E 202, E 203) és propionsavban (E 280) a II. melléklet 8. módszerének alkalmazásával.IV. ANTIOXIDÁNSOKIV.1. A lecitinek (E 322) peroxidszámának meghatározása a II. melléklet 9. módszerének alkalmazásával.IV.2. A toluolban nem oldható anyagok meghatározása lecitinben (E 322) a II. melléklet 10. módszerének alkalmazásával.IV.3. Redukálóanyagok határérték-vizsgálata nátrium-, kálium- és kalcium-laktátban (E 325, E 326 és E 327) a II. melléklet 11. módszerének alkalmazásával.IV.4. Az illékony savak meghatározása ortofoszforsavban (E 338) a II. melléklet 12. módszerének alkalmazásával.IV.5. A nitrátra vonatkozó határérték-vizsgálat az ortofoszforsavban (E 338) a II. melléklet 13. módszerének alkalmazásával.IV.6. A vízben oldhatatlan anyagok meghatározása mono-, di- és trinátrium-ortofoszfátban és mono-, di- és trikálium-ortofoszfátban (E 339i., E 339ii., E 339iii., E 340i., E 340ii., E 340iii.) a II. melléklet 14. módszerének alkalmazásával.V. ÁLTALÁNOS VIZSGÁLATOKV.1. Élelmiszer-adalékanyagok pH-értékének meghatározása a II. melléklet 15. módszerének alkalmazásával.--------------------------------------------------II. MELLÉKLETAZ ÉLELMISZER-ADALÉKANYAGOK TISZTASÁGI KÖVETELMÉNYEIRE VONATKOZÓ VIZSGÁLATI MÓDSZEREKBEVEZETŐ1. A vizsgálati minta elkészítése1.1. Általános előírásokA vizsgálatra szánt minta tömege általában 50 gramm, kivéve, ha nagyobb mennyiség szükséges egy adott vizsgálat elvégzéséhez.1.2. A minta előkészítéseA mintát vizsgálat előtt homogenizálni kell.1.3. TárolásAz előkészített mintát mindig légmentesen záródó edényben kell tárolni, hogy megelőzzék a minta változását.2. Reagensek2.1. Víz2.1.1. Amikor oldás, hígítás vagy mosás céljára szánt vízről van szó, akkor desztillált vizet vagy legalább azonos tisztaságú ioncserélt vizet kell használni.2.1.2. Amikor "oldásra" vagy "hígításra" történik hivatkozás a reagens megadása nélkül, akkor vizes oldatról van szó.2.2. Kémiai anyagokEltérő meghatározás hiányában az összes vegyszernek analitikai tisztaságúnak kell lennie.3. Eszközök3.1. Az eszközök listájaAz eszközök listája a különleges műveletekhez használt olyan berendezéseket tartalmazza, amelyekre sajátos előírások vonatkoznak.3.2. Analitikai mérlegLegalább 0,1 mg pontosságú analitikai mérleg.4. Az eredmények kiszámítása4.1. EredményekA hivatalos elemzési jelentésben szereplő eredmény a legalább két meghatározásból kapott, megismételhető eredmények középértéke.4.2. A százalékos értékek kiszámításaKülönleges rendelkezések hiányában az eredményeket a laboratóriumi minta tömegének százalékában (m/m) kell megadni.4.3. A tizedesjegyek számaAz eredményben a tizedesjegyek számát a módszer pontossága határozza meg.1. MÓDSZERAZ EMBERI FOGYASZTÁSRA SZÁNT ÉLELMISZEREKBEN HASZNÁLT VÍZOLDHATÓ SZULFONÁLT SZERVES SZÍNEZŐANYAGOKBÓL ETILÉTERREL KIVONHATÓ ANYAGOK MEGHATÁROZÁSA1. Tárgy és alkalmazási területA módszer lehetővé teszi az etiléterben oldható anyagok meghatározását a hordozóanyagoktól mentes, vízoldható szulfonált szerves színezőanyagokból.2. LeírásAz etiléterrel kivonható anyagok mennyisége az alábbiakban leírt módszerrel határozható meg.3. Vizsgálati alapelvA színezőanyag etiléterrel történő kivonása és az éter elpárologtatása után lemérjük a maradék mennyiségét.4. Reagensek4.1. Vízmentes, peroxidmentes (víztelenített kalcium-kloriddal frissen szárított) etiléter.5. Eszközök5.1. Soxhlet-készülék lombikkal.5.2. Exszikkátor frissen aktivált szilikagéllel vagy azzal egyenértékű szárítóanyaggal és nedvességindikátorral.5.3. Analitikai mérleg.5.4. Termosztáttal 85 ± 2 °C hőfokra szabályozott szárítószekrény.6. A vizsgálat módjaEgy darab szűrőpapírra pontosan mérjünk ki körülbelül 10 g ± 10 mg-ot a színezőanyag-mintából. Hajtsuk össze a papírt, helyezzük extrakciós hüvelybe és zárjuk le zsírmentes vattával. Extraháljuk hat órán át dietil-éterrel (4.1.) Soxhlet-készülékben (5.1). Párologtassuk el az étert a lehető legalacsonyabb hőmérsékleten. Az előzőleg lemért Soxhlet-lombikot a maradékkal együtt helyezzük a szárítószekrénybe (5.4.). Szárítsuk 20 percen át 85 ± 2 °C fokon. Helyezzük át a lombikot a exszikkátorba (5.2), fedjük le és hagyjuk kihűlni, majd mérjük le a lombikot és a maradékot.Ismételjük meg a szárítást és a mérést addig, amíg két egymást követő mérés eredménye közötti különbség 0,5 mg-nál kevesebb lesz. Amennyiben a tömeg növekedést mutat, a számításhoz a mért legalacsonyabb értéket kell figyelembe venni.7. Az eredmények kiszámítása7.1. A számítás képlete és módszereAz éterrel kivonható anyagoknak a minta tömegének százalékában megadott mennyisége a következő képlettel számítható ki:m× 100mahol:m1 = a maradék tömege a párologtatás után, grammban kifejezve,m0 = a bemért minta kiindulási tömege grammban.7.2. IsmételhetőségAz ugyanazon a mintán, egyazon vizsgáló által, azonos feltételek mellett, párhuzamosan végzett két meghatározás eredménye közötti különbség 100 g mintára vonatkoztatva nem haladhatja meg a 20 mg-ot.2. MÓDSZERA HANGYASAV, ANNAK SZÁRMAZÉKAI ÉS EGYÉB OXIDÁLHATÓ SZENNYEZŐDÉSEK MEGHATÁROZÁSA ECETSAVBAN (E 260), KÁLIUM-ACETÁTBAN (E 261), NÁTRIUM-ACETÁTBAN (E 262) ÉS KALCIUM-ACETÁTBAN (E 263)1. Tárgy és alkalmazási területA módszer lehetővé teszi a hangyasav, a formiátok és más oxidálható szennyeződések hangyasavban kifejezettt mennyiségének meghatározását a következő anyagokban:- ecetsav (E 260),- kálium-acetát (E 261),- nátrium-diacetát (E 262),- kalcium-acetát (E 263).2. MeghatározásA hangyasav-, hangyasavszármazék- és egyéb oxidálhatószennyeződés-tartalom az alábbiakban leírt módszerrel adható meg.3. Vizsgálati alapelvA vizsgálandó minta kezelése lúgos közegben káliumpermanganát-fölösleggel történik, mangán-dioxid képzése céljából. A mangán-dioxidot és a fölösleges kálium-permanganátot savanyítás után jodometriásan titráljuk, és az oxidálható szennyeződések koncentrációját hangyasavban adjuk meg.4. Reagensek4.1. Kálium-jodid.4.2. 0,02 mol/l kálium-permanganát.4.3. Nátrium-karbonát (vízmentes).4.4. 0,1 mol/l nátrium-tioszulfát.4.5. Keményítőoldat (körülbelül 1g/100ml).4.6. Hígított kénsav: 90 ml kénsav (ρ20 = 1,84 g/ml) 1 l vizes oldatra hígítva.5. Eszközök5.1. Forrásban lévő vízfürdő.5.2. Analitikai mérleg.6. A vizsgálat módjaHa a vizsgált minta szabad sav, akkor kimérünk 10 g ± 10 mg mintát, amelyet 70 ml vízzel felhígítunk és hozzáadunk 10 g vízmentes nátrium-karbonátból (4.3.) 30 ml vízzel készült oldatot. Ha a minta só, akkor kimérünk 10 g ± 10 mg mintát és feloldjuk 100 ml vízben; ehhez 1 g vízmentes nátrium-karbonátot (4.3.) adunk és feloldódásig rázzuk. Hozzáadunk 20 ml 0,02 mol/l-es kálium-permanganátot (4.2.) és forrásban lévő vízfürdőn melegítjük 15 percig. Az elegyet lehűtjük. Hozzáadunk 50 ml hígított kénsavat (4.6.) és 0,5 g kálium-jodidot (4.1.). Az elegyet addig keverjük, amíg az összes kivált mangán-dioxid újra fel nem oldódott. Ezt követően 0,1 mol/l-es nátrium-tioszulfáttal (4.4.) titráljuk, amíg az oldat halványsárga színűvé válik. Néhány csepp keményítőoldat (4.5.) hozzáadása után a titrálást addig folytatjuk, amíg az oldat színtelenné nem válik.7. Az eredmények kiszámítása7.1. A számítás képlete és módszereA hangyasav, a formiátok és más oxidálható szennyeződések hangyasavban kifejezett mennyisége a következő képlettel számítható ki:2,3b×b− Vahol:a = a kálium-permanganát molaritása,b = a nátrium-tioszulfát molaritása,m0 = a minta kiindulási tömege grammban,V = a titráláskor elhasznált 0,1 mol/l-es nátrium-tioszulfát térfogata milliliterben.7.2. IsmételhetőségAz ugyanazon a mintán, egyazon vizsgáló által, azonos feltételek mellett, párhuzamosan elvégzett két meghatározás eredménye közötti különbség 100 g mintára vonatkoztatva nem haladhatja meg az 5 mg-ot.8. Megjegyzések8.1. A 11,3 ml térfogatú, 0,1 mol/l-es nátrium-tioszulfát 10 g mintánál 0,2 % hangyasavnak felel meg.8.2. Ha nincs jelen formiát, akkor a szükséges térfogat 20 ml, de ha több, mint 0,27 % hangyasav van jelen, akkor a káliumpermanganát-fölösleg elégtelen lesz, és elérjük a 8 ml-es rögzített térfogatot. Ebben az esetben a meghatározást kisebb mintával meg kell ismételni.3. MÓDSZERNEM ILLÉKONY ANYAGOK MEGHATÁROZÁSA PROPIONSAVBAN (E 280)1. Tárgy és alkalmazási területA módszer lehetővé teszi a propionsav (E 280) nem illékony anyagainak meghatározását.2. MeghatározásA propionsavban lévő nem illékony anyagok mennyisége az alábbiakban megadott módszerrel határozható meg.3. Vizsgálati alapelvA mintát 103 ± 2 °C-on bepároljuk és szárítjuk, a maradékot gravimetriásan határozzuk meg.4. Eszközök4.1. 100 g minta befogadására alkalmas méretű, porcelán vagy platina csésze.4.2. Elektromos fűtésű, termosztáttal 103 ± 2 °C hőfokra szabályozott szárítószekrény.4.3. Analitikai mérleg.4.4. Forrásban lévő vízfürdő.4.5. Exszikkátor frissen aktivált szilikagéllel vagy azzal egyenértékű szárítószerrel és nedvességindikátorral.5. A vizsgálat módjaMérjünk ki 100 g ± 0,1 g propionsav mintát egy előzetesen kiszárított és lemért csészébe (4.1.). Párologtassuk el forrásban lévő vízfürdőn (4.4.). Amikor az összes propionsav elpárolgott, helyezzük az edényt egy órára a 103 ± 2 °C-os szárítószekrénybe (4.2.). Helyezzük át az exszikkátorba és hagyjuk lehűlni, majd mérjük le. A folyamatot addig ismételjük, amíg két egymást követő mérés eredménye közötti különbség nem haladja meg a 0,5 mg-ot. Amennyiben a tömeg növekedést mutat, a számításhoz a mért legalacsonyabb értéket kell figyelembe venni.6. Az eredmény kiszámítása6.1. A számítás képlete és módszereA mintában a nem illékony anyagok százalékos mennyisége a következő képlet alapján számolható ki:100 × mmahol:m1 = a bepárlási maradék tömege grammban,m2 = a bemért minta kiindulási tömege grammban.6.2. IsmételhetőségAz ugyanazon a mintán, egyazon vizsgáló által, azonos feltételek mellett, párhuzamosan végzett két meghatározás eredménye közötti különbség 100 g mintára vonatkoztatva nem haladhatja meg az 5 mg-ot.4. MÓDSZERA NÁTRIUM-NITRIT (E 250) SZÁRÍTÁSI TÖMEGVESZTESÉGÉNEK MEGHATÁROZÁSA1. Tárgy és alkalmazási területA módszer lehetővé teszi a nátrium-nitrit (E 250) szárítási tömegveszteségének a meghatározását.2. MeghatározásA nátrium-nitrit nedvességtartalma az alábbiakban megadott módszerrel meghatározott szárítási tömegveszteség.3. Vizsgálati alapelvA szárítási tömegveszteség meghatározása 103 ± 2 °C-on történő szárítással.4. Eszközök4.1. Elektromos fűtésű, termosztáttal 103 ± 2 °C fokra szabályozott szárítószekrény.4.2. Lapos fenekű üvegből készült, 60–80 mm átmérőjű és legalább 25 mm mély bemérőedény levehető fedéllel.4.3. Exszikkátor frissen aktivált szilikagéllel, vagy azzal egyenértékű szárítószerrel és víztartalomjelzővel.4.4. Analitikai mérleg5. A vizsgálat módjaVegyük le a fedőt a bemérőedényről (4.2.) és tegyük az edényt és a fedőt (4.1.) egy órára a 103 ± 2 °C-ra melegített szárítószekrénybe. Helyezzük vissza a fedőt, tegyük az edényt (4.2.) az exszikkátorba (4.3.) és hagyjuk szobahőmérsékletre hűlni. Mérjük le a lefedett edényt (4.2.) 10 mg pontossággal. Mérjünk le 10 g ± 10 mg mintát a lefedett edénybe. Vegyük le a fedőt, majd az edényt és a fedőt helyezzük egy órára a 103 ± 2 °C-os szárítószekrénybe (4.1.). Helyezzük vissza a fedőt és hagyjuk a lefedett edényt az exszikkátorban (4.3.) szobahőmérsékletre lehűlni. Mérjük le 10 mg pontossággal. Ismételjük az utolsó három (a hevítési, a hűtési és a mérési) műveletet addig, amíg két egymást követő mérés különbsége nem haladja meg a 10 mg-ot. Amennyiben a tömeg növekedést mutat, a számításhoz a mért legalacsonyabb értéket kell figyelembe venni.6. Az eredmény kiszámítása6.1. A számítás képlete és módszereA minta százalékban kifejezett szárítási tömegvesztesége a következő képlettel számítható ki:100 ×m− m1ahol:m1 = a bemérőedény tömege grammban,m2 = a bemérőedény és a minta szárítás előtti tömege grammban,m3 = a bemérőedény és a minta szárítás utáni tömege grammban.6.2. IsmételhetőségAz ugyanazon a mintán, egyazon vizsgáló által, azonos feltételek mellett, párhuzamosan végzett két meghatározás eredménye közötti különbség 100 g mintára vonatkoztatva nem haladhatja meg a 100 mg-t.5. MÓDSZERA SZALICILSAVRA VONATKOZÓ HATÁRÉRTÉK-VIZSGÁLAT P-HIDROXI-BENZOESAV-ETILÉSZTERBEN (E 214), P-HIDROXI-BENZOESAV-ETILÉSZTER NÁTRIUMVEGYÜLETÉBEN (E 215), P-HIDROXI-BENZOESAV-N-PROPILÉSZTERBEN (E 216), P-HIDROXI-BENZOESAV-PROPILÉSZTER NÁTRIUMVEGYÜLETÉBEN (E 217), P-HIDROXI-BENZOESAV-METILÉSZTERBEN (E 218) ÉS P-HIDROXI-BENZOESAV-METILÉSZTER NÁTRIUMVEGYÜLETÉBEN (E 219)1. Tárgy és alkalmazási területA módszer lehetővé teszi a szalicilsav kimutatását p-hidroxi-benzoesav-etilészterben (E 214), p-hidroxi-benzoesav-n-propilészterben (E 216), p-hidroxi-benzoesav-metilészterben (E 218) és nátriumsóikban (E 215, E 217, E 219).2. MeghatározásA szalicilsav vizsgálati határértéke az alábbiakban megadott módszerrel határozható meg.3. Vizsgálati alapelvA vas(III)-ammónium-szulfát és a mintaoldat reakciója során ibolya szín keletkezik, amely intenzitását egy referenciaoldat intenzitásával kell összehasonlítani.4. Reagensek4.1. 0,2 % g/100 ml vas(III)-ammónium-szulfát oldat: 0,2 g 12 molekula kristályvizet tartalmazó vas(III)-ammónium-szulfátot 50 ml vízben feloldunk, hozzáadunk 10 ml 10 (v/v) %-os salétromsavat és vízzel 100 ml-re feltöltjük.4.2. 95 (v/v) %-os etanol.4.3. 0,1 g/l-es szalicilsav-oldat.4.4. 1 mol/l–es kénsav.5. Eszközök5.1. Kb. 60 ml össztérfogatú, 50 ml-es beosztású Nessler-hengerek.6. A vizsgálat módja6.1. A p-hidroxi-benzoesav-etilészter, p-hidroxi-benzoesav-n-propilészter és p-hidroxi-benzoesav-metilészter minták6.1.1. Mérjünk ki 100 ± 1mg mintát és oldjuk fel 10 ml 95 (v/v) %-os etanolban (4.2.). Öntsük át az oldatot az osztott Nessler-hengerbe (5.1.) és öntsük fel vízzel 50 ml-re. Keverjük össze és közben adjunk hozzá 1 ml vasIII-ammónium-szulfát oldatot (4.1.). Keverjük össze újra, majd hagyjuk állni egy percig.6.1.2. Készítsünk egy referenciaoldatot a 6.1.1. pontban leírt eljárás megismétlésével, a mintát 1 ml szalicilsav-oldattal (4.3.) helyettesítve.6.1.3. Hasonlítsuk össze a mintaoldat színét a referenciaoldat színével.6.2. A p-hidroxi-benzoesav metil-, etil- és n propilészterének nátriumvegyületéből készített minták6.2.1. Ismételjük meg a 6.1.1. pontban leírt eljárást úgy, hogy a mintát az 50 ml-re történő hígítás előtt 1 mol/l-es kénsavval (4.4.) 5 pH-értékre savanyítjuk.6.2.2. Ismételjük meg a 6.1.2. pontban leírt eljárást.6.2.3. Ismételjük meg a 6.1.3. pontban leírt eljárást.7. Az eredmény kiszámítása7.1. A határérték-vizsgálat értékeléseHa a mintaoldatot tartalmazó kémcső színe intenzívebb az összehasonlító oldatot tartalmazó kémcső színénél, akkor az eredmény pozitív, és a minta 0,1 %-nál több szalicilsavat tartalmaz.7.2. ÉrzékenységA vizsgálat kimutatási határa 30 mg szalicilsav 100 g-os mintában.7.3. MegjegyzésAz ugyanazon a mintán, egyazon vizsgáló által, azonos feltételek mellett, párhuzamosan végzett két meghatározás eredményének azonosnak kell lennie.6. MÓDSZERA SZABAD ECETSAV MEGHATÁROZÁSA NÁTRIUM-DIACETÁTBAN (E 262)1. Tárgy és alkalmazási területA módszer segítségével meghatározható a nátrium-diacetát (E 262) ecetsavtartalma.2. MeghatározásAz ecetsavtartalom az alábbiakban megadott módszerrel határozható meg.3. Vizsgálati alapelvAz ecetsavat fenolftalein jelenlétében nátrium-hidroxiddal közömbösítjük.4. Reagensek4.1. 1g/100ml fenolftalein oldat etanolban.4.2. 1 mol/l-es nátrium-hidroxid.5. Eszközök5.1. Analitikai mérleg.6. A vizsgálat módja3g ± 1 mg vizsgálandó mintát pontosan bemérünk és 50 ml vízben oldjuk. Adjunk hozzá két-három csepp fenolftalein oldatot (4.1.) és titráljuk 1 mol/l-es nátrium-hidroxiddal (4.2.) addig, amíg a fenoftalein átcsapását jelző vörös szín öt másodpercig megmarad.7. Az eredmény kiszámítása7.1. A számítás képlete és módszereA minta tömegének százalékban kifejezett ecetsavtartalma a következő képlettel számítható ki:mahol:V = a felhasznált nátrium-hidroxid (4.2.) térfogata ml-ben,c = a nátrium-hidroxid oldat molaritása,m0 = az adott minta kiindulási tömege grammban.7.2. IsmételhetőségAz ugyanazon a mintán, egyazon vizsgáló által, azonos feltételek mellett, párhuzamosan elvégzett két meghatározás eredménye közötti különbség 100 g mintára vonatkoztatva nem haladhatja meg az 500 mg-ot.8. Megjegyzés3 g 40 %-os ecetsavat tartalmazó minta titrálásához 20 ml 1 mol/l-es nátrium-hidroxid szükséges.7. MÓDSZERA NÁTRIUM-ACETÁT MEGHATÁROZÁSA NÁTRIUM-DIACETÁTBAN (E 262)1. Tárgy és alkalmazási területA módszer segítségével a nátrium-acetát és a víz meghatározható a nátrium-diacetátban, nátrium-acetátban (E 262) kifejezve.2. MeghatározásNátriumacetát-tartalomnak tekintjük az alábbiakban megadott módszerrel meghatározott nátrium-acetátot és vizet, nátrium-acetátban kifejezve.3. Vizsgálati alapelvA mintát jégecetben kell feloldani kristályibolya indikátor jelenlétében a perklórsavval történő titrálás előtt.4. Reagensek4.1. Jégecetsav ρ20 °C = 1,049 g/ml (nem vizes közegben történő titrálás esetében).4.2. Kristályibolya (színindex: 42555) indikátor oldat, 0,2 g/100 ml jégecetben.4.3. Savanyú kálium-ftalát, C8H5KO4.4.4. Vízmentes ecetsav, (CH3CO)2O.4.5. 0,1 mol/l perklórsav jégecetben. Ezt a következők szerint kell elkészíteni és faktorozni:bemérünk P gramm perklórsav-oldatot egy 1000 ml-es térfogatú, csiszolt dugóval ellátott mérőlombikba. A P mennyiséget a következő képletből számítható ki:P =1004,6mahol m = a perklórsav alkalimetriás titrálással (70–72 %-os sav a legalkalmasabb) meghatározott koncentrációja (m/m százalék). Adjunk hozzá körülbelül 100 ml jégecetet, azután – a keverék folyamatos keverése és hűtése mellett – egymást követő kis mennyiségekben adjunk hozzá Q gramm mennyiségű vízmentes ecetsavat. Ezalatt a keveréket megszakítás nélkül rázogatjuk és hűtjük. A Q mennyiséget a következő képletből számítható ki:Q =− 5695aahol P = a perklórsav grammban mért mennyisége, a = a vízmentes ecetsav koncentrációja (m/m százalék). Dugaszoljuk be a lombikot és sötét helyen hagyjuk állni 24 óráig, majd adjunk hozzá megfelelő mennyiségű jégecetet, hogy az oldat 1000 ml térfogatú legyen. Az így kapott oldat gyakorlatilag vízmentes. Állítsuk be az oldat faktorát kálium-hidroxid-ftaláttal a következők szerint:Mérjünk ki 0,2 g ± 1mg-ot a korábban két órán át 110 °C-on szárított savanyú kálium-ftalátból és titráló lombikban enyhén melegítve oldjuk fel 25 ml jégecetben. Hűtsük le és adjunk hozzá két csepp jégecetben oldott 0,2 (m/m) %-os kristályibolya oldatot (4.2.) és titráljuk perklórsavval, amíg az indikátor színe halványzölddé válik. Végezzünk vakpróbát azonos térfogatú oldószer felhasználásával és vonjuk le a vakpróbánál kapott értéket a tényleges meghatározás során kapott értékből. A 20,42 mg savanyú kálium-ftalát minden mg mennyisége 1 ml 0,1 mol/l–es perklórsavnak felel meg.5. Eszközök5.1. Analitikai mérleg.6. A vizsgálat módjaMérjünk ki körülbelül 0,2 g ± 0,5 mg mintát és oldjuk fel 50 ml jégecetben (4.1.). Adjunk hozzá néhány csepp kristályibolya indikátort (4.2.) és titráljuk 0,1 mol/l perklórsav-oldattal (4.5.) az indikátor halványzöld színének megjelenéséig.7. Az eredmény kiszámítása7.1. A számítás képlete és módszereA 2. (Meghatározás) szakaszban meghatározott, a minta tömegének százalékarányában kifejezett nátriumacetát-tartalom a következő képlettel számítható ki:mahol:V = a titráláshoz használt perklórsav-oldat (4.5.) térfogata ml-ben,c = a perklórsav-oldat (4.5.) molaritása,m0 = adott minta kiindulási tömege grammban.7.2. IsmételhetőségAz ugyanazon a mintán, egyazon vizsgáló által, azonos feltételek mellett, párhuzamosan végzett két meghatározás eredménye közötti különbség 100 g mintára vonatkoztatva nem haladhatja meg az 1,5 g-t.8. MegjegyzésA módszerhez használt reagensek mérgezőek és robbanásveszélyesek, így elővigyázatos kezelést igényelnek.8. MÓDSZERAZ ALDEHIDEKRE VONATKOZÓ HATÁRÉRTÉK-VIZSGÁLAT SZORBINSAVBAN (E 200), NÁTRIUM-, KÁLIUM- ÉS KALCIUM-SZORBÁTBAN (E 201, E 202, E 203) ÉS PROPIONSAVBAN (E 280)1. Tárgy és alkalmazási területA módszer segítségével formaldehidként megadható az aldehidek mennyisége:- szorbinsavban (E 200),- nátrium-, kálium- és kalcium-szorbátban (E 201, E 202, E 203),- propionsavban (E 280).2. MeghatározásA megadott módszer segítségével meghatározható az aldehidek formaldehidként megadott határértéke.3. Vizsgálati alapelvA vizsgált oldatban lévő aldehidek és az összehasonlító oldatban lévő formaldehid vörös színű komplexet képezve reakcióba lép a Schiff-reagenssel: ezek intenzitását kell összehasonlítani.4. Reagensek4.1. Összehasonlító oldat 0,01 mg/ml formaldehid-tartalommal, amelyet koncentrált formaldehid-oldatból (400 mg/ml) hígításával állítunk elő.4.2. Schiff-reagens.5. A vizsgálat módja5.1. Mérjünk ki 1 g ± 1 mg mintát, adjunk hozzá 100 ml vizet és rázzuk össze. Ha szükséges szűrjük le az oldatot és a referenciaoldatot milliliterenként 1 ml Schiff- reagenssel (4.2.) kezeljük. Ugyanakkor kezeljük a formaldehid referenciaoldatot (4.1.) milliliterenként 1 ml Schiff-reagenssel (4.2.).5.2. Hasonlítsuk össze a mintaoldat színét a referenciaoldat színével.6. Az eredmény kiszámítása6.1. A határérték-vizsgálat értékeléseHa a mintaoldat kémcsövében megjelenő vörös szín intenzívebb az referenciaoldat kémcsövében megjelenő színnél, akkor a vizsgálat pozitív, és a minta 0,1 %-nál több formaldehidben kifejezett aldehidet tartalmaz.6.2. ÉrzékenységA vizsgálat kimutatási határa 30 mg formaldehid 100 g mintában.6.3. MegjegyzésAz ugyanazon a mintán, egyazon vizsgáló által, azonos feltételek mellett, párhuzamosan végzett két határérték-vizsgálat eredményének azonosnak kell lennie.9. MÓDSZERA LECITIN (E 322) PEROXIDSZÁMÁNAK MEGHATÁROZÁSA1. Tárgy és alkalmazási területA módszer lehetővé teszi a lecitinek (E 322) peroxidszámának meghatározását.2. MeghatározásAz itt megadott módszer segítségével meghatározható a lecitinben található peroxidok száma.3. Vizsgálati alapelvA lecitin peroxidtartalma oxidálja a kálium-jodidot és a felszabadult jódot nátrium-tioszulfáttal megtitráljuk.4. Reagensek4.1. Jégecet.4.2. Kloroform.4.3. Kálium-jodid.4.4. 0,1 mol/l vagy 0,01 mol/l koncentrációjú nátrium-tioszulfát.4.5. Keményítőoldat (körülbelül 1 g/100 ml).5. Eszközök5.1. Analitikai mérleg.5.2. Az ábra szerinti készülék, amely a következőkből áll:5.2.1. 100 ml-es gömblombik;5.2.2. Visszafolyó hűtő;5.2.3. 250 mm hosszú és 22 mm belső átmérőjű üvegcső csiszolatos üveg csatlakozásokkal;5.2.4. Mikroedény a következő méretekkel: 20 mm átmérő és 35–50 mm magasság.6. A vizsgálat módja6.1.1. Öntsünk 10 ml jégecetet (4.1.) és 10 ml kloroformot (4.2.) a 100 ml-es gömblombikba (5.2.1.). Tegyük fel az üvegcsövet (5.2.3.) és a visszafolyó hűtőt (5.2.2.) és két percig enyhén forraljuk a keveréket, hogy az összes oldott levegőt kihajtsuk. Oldjunk fel 1 g kálium-jodidot (4.3.) 1,3 ml vízben és adjuk hozzá ezt az oldatot a lombikban (5.2.1.) lévő keverékhez, figyelve arra, hogy a forrás ne álljon le.Ha ebben a szakaszban sárga szín jelenik meg, akkor a meghatározást hagyjuk abba és frissen készített reagensekkel ismételjük meg.6.2. Mérjünk ki 1 g ± 1mg mintát, és további két perc forralás után adjuk hozzá a kimért mintát a lombik (5.2.1.) tartalmához, továbbra is figyelve arra, hogy a forrás ne szakadjon meg. Ebből a célból tegyük a mintát egy megfelelően kialakított fenekű mikroedénybe (5.2.4.), amelyet egy üvegbot segítségével az üvegcsövön keresztül (5.2.3.) leeresztünk. A hűtő (5.2.2.) ehhez a művelethez rövid időre eltávolítható. Folytassuk a forralást három-négy percig. Hagyjuk abba a fűtést és a hűtőt (5.2.2.) azonnal kapcsoljuk ki. Gyorsan adjunk hozzá az üvegcsövön át (5.2.3.) 50 ml vizet. Vegyük le az üvegcsövet (5.2.3.) és vízcsap alatt hűtsük le a lombikot (5.2.1.) szobahőmérsékletre. Titráljuk addig nátrium-tioszulfáttal (0,1 mol/l vagy 0,01 mol/l) (4.4.), amíg a vizes réteg elszíntelenedik. Adjunk hozzá röviddel a titrálás befejezése előtt 1 ml keményítőoldatot (4.5.) és folytassuk a titrálást, amíg a kék szín eltűnik. A titrálás közben erősen rázzuk a lombikot (5.2.1.), hogy az összes jód kiváljon a nemvizes rétegből.6.3. Végezzünk vakpróbát a 6.1. és 6.2. pontban ismertetett eljárás megismétlésével.7. Az eredmény kiszámítása7.1. A számítás képlete és módszereA minta peroxidcsoportjainak száma milliegyenérték/kg-ban a következő képlettel számítható ki:1000 × a ×mahol:V1 = a minta (6.2.) titrálásához szükséges tioszulfát-oldat térfogata ml-ben,V2 = a vakpróba (6.3.) elvégzéséhez szükséges tioszulfát-oldat térfogata ml-ben,a = a nátrium-tioszulfát oldat mol/l-ben kifejezett koncentrációja,m0 = az adott minta kiindulási tömege grammban.7.2. IsmételhetőségAz ugyanazon a mintán, egyazon vizsgáló által, azonos feltételek mellett, párhuzamosan végzett két meghatározás eredménye közötti különbség nem haladhatja meg a 0,5 %-os peroxidszámot, milliegyenérték/kg-ban kifejezve.8. Megjegyzések8.1. A használandó nátrium-tioszulfát molaritása a várható titrálási értéktől függ. Ha kevesebb, mint 0,5 ml 0,1 mol/l–es nátrium-tioszulfát szükséges, a meghatározást a 0,01 mol/l-es nátrium-tioszulfáttal meg kell ismételni.8.2. A meghatározást nem szabad erős fény jelenléte mellett végrehajtani.+++++ TIFF +++++10. MÓDSZERA TOLUOLBAN NEM OLDHATÓ ANYAGOK MEGHATÁROZÁSA LECITINBEN (E 322)1. Tárgy és alkalmazási területA módszerrel meghatározható a toluolban oldhatatlan anyagok mennyisége a lecitinekben (E 322).2. MeghatározásA toluolban oldhatatlan anyagok mennyisége az itt megadott módszerrel határozható meg.3. Vizsgálati alapelvA mintát toluolban feloldjuk és szűrjük, majd a szárított maradékot lemérjük.4. Reagensek4.1. Toluol.5. Eszközök5.1. G 3 jelű vagy azzal egyenértékű 30 ml űrtartalmú üvegtégely.5.2. Elektromos fűtésű, termosztáttal 103 ± 2 °C-ra szabályozott szárítószekrény.5.3. Legfeljebb 60 °C-os vízfürdő.5.4. Exszikkátor frissen aktivált szilikagéllel vagy azzal egyenértékű szárítóanyaggal és nedvességindikátorral.5.5. 500 ml térfogatú Erlenmeyer lombik.5.6. Vákuumszivattyú.5.7. Analitikai mérleg.6. A vizsgálat módja6.1. Szárítsuk az üvegtégelyt (5.1.) 103 ± 2 °C fokon a szárítószekrényben (5.2.). Helyezzük a tégelyt az exszikkátorba (5.4.), hagyjuk kihűlni és mérjük le.6.2. Alaposan keverjük össze a lecitinmintát, szükség esetén a vízfürdőn (5.3.) történő melegítést követően. Mérjünk ki a lombikba (5.5.) 10 g ± 1 mg mintát. Adjunk hozzá 100 ml toluolt (4.1.) és addig rázogassuk a keveréket, amíg a lecitin feloldódik. Szűrjük át az oldatot az üvegtégelybe (5.1.). Mossuk ki a lombikot (5.5.) 25 ml toluollal (4.1.) és eresszük át a mosófolyadékot a tégelyen (5.1.). Ismételjük meg ezt a műveletet 25 ml toluollal (4.1.). Leszívatással távolítsuk el a felesleges toluolt a tégelyből (5.1.).6.3. Szárítsuk a tégelyt (5.1.) 103 ± 2 °C-os szárítószekrényben (5.2.) két órán át. Helyezzük át az exszikkátorba (5.4.), hagyjuk kihűlni, majd mérjük le.6.4. Ismételjük a 6.3. pontban leírt eljárást addig, amíg két egymást követő mérés különbsége nem haladja meg a 0,5 mg-ot.Amennyiben a tömeg növekedést mutat, a számításhoz a mért legalacsonyabb értéket kell figyelembe venni.7. Az eredmény kiszámítása7.1. A számítás képlete és módszereA toluolban oldhatatlan anyag mennyisége a következő képlettel számítható ki:100mahol:m1 = az üres tégely (6.1.) tömege grammban,m2 = a tégely és a maradék tömege grammban (6.4.),m0 = az adott minta kiindulási tömege.7.2. IsmételhetőségAz ugyanazon a mintán, egyazon vizsgáló által, azonos feltételek mellett, párhuzamosan végzett két meghatározás eredménye közötti különbség 100 g mintára vonatkoztatva nem haladhatja meg a 30 mg-ot.11. MÓDSZERA REDUKÁLÓANYAGOK HATÁRÉRTÉK-VIZSGÁLATAI NÁTRIUM-, KÁLIUM- ÉS KALCIUM-LAKTÁTBAN (E 325, E 326 ÉS E 327)1. Tárgy és alkalmazási területA módszer lehetővé teszi a redukálóanyagok kimutatását:- nátrium-laktátban (E 325),- kálium-laktátban (E 326),- kalcium-laktátban (E 327).2. MeghatározásA minta redukáló akotórészeinek kimutatása Fehling-oldattal adott reakció alapján az itt megadott módszerrel történik.3. Vizsgálati alapelvA redukálóanyagok – amelyek általában cukrok – redukálják a Fehling-oldatot.4. Reagensek4.1. Fehling A oldat (6,93 g réz-szulfát-pentahidrát vízben oldva, és 100 ml-re kiegészítve).4.2. Fehling B oldat (34,6 g kálium-nátrium-tartarát és 10 g nátrium-hidroxid vízben oldva, és 100 ml-re kiegészítve).5. A vizsgálat módjaMérjünk ki 1 g ± 1 mg mintát és oldjuk fel 10 ml meleg vízben. Adjunk hozzá 2 ml Fehling A oldatot (4.1.) és 2 ml Fehling B oldatot (4.2.), majd forraljuk a keveréket egy percig és figyeljük meg, hogy történik-e színváltozás. Az esetleg keletkező kalcium-szulfát csapadéknak nincs jelentősége.6. Az eredmény kiszámítása6.1. A határérték-vizsgálat értékeléseHa a forralás (5) után színváltozás történik, akkor a vizsgálat pozitív, azaz sikerült kimutatni a redukálóanyagok jelenlétét.6.2. ÉrzékenységA redukálóanyagok kimutatási határa 100 mg glükóznak felel meg, 100 g mintában.6.3. Megjegyzések6.3.1. Az ugyanazon a mintán, ugyanazon vizsgáló által, azonos feltételek mellett, párhuzamosan végzett két meghatározás értékének azonosnak kell lennie.6.3.2. Az összes Fehling-oldat reagál, ha a mintában 2 % glükóz van jelen.12. MÓDSZERILLÉKONY SAVAK MEGHATÁROZÁSA AZ ORTOFOSZFORSAVBAN (E 338)1. Tárgy és alkalmazási területA módszer lehetővé teszi, hogy az ortofoszforsavban (E 338) lévő illósavakat ecetsavban kifejezve meghatározzuk.2. MeghatározásAz ecetsavban kifejezett illékonysav-tartalom az alábbiakban megadott módszerrel állapítható meg.3. Vizsgálati alapelvA mintához vizet adunk és az oldatot desztilláljuk. A desztillátumot nátrium-hidroxiddal titráljuk, majd a savasságot ecetsavban számítjuk és fejezzük ki.4. Reagensek4.1. 1 g/100 ml-es fenolftalein oldat etanolban.4.2. 0,01 mol/l-es nátrium-hidroxid.5. Eszközök5.1. Desztilláló készülék cseppleválasztóval.6. A vizsgálat módjaMérjünk ki 60 g ± 50 mg mintát és 75 ml frissen felforralt majd lehűtött vízzel tegyük a desztilláló lombikba (5.1.). Keverjük össze és desztilláljunk le 50 ml-t.Adjunk a desztillátumhoz fenolftalein oldatot (4.1.) és titráljuk 0,01 mol/l koncentrációjú nátrium-hidroxiddal (4.2.). Addig folytassuk a titrálást, amíg az oldat vörös színe 10 másodpercig megmarad.7. Az eredmény kiszámítása7.1. A számítás képlete és módszereAz illósavak ecetsav %-ban (m/m) kifejezett mennyisége a következő képlettel számítható ki:mahol:V = a semlegesítéshez felhasznált 0,01 mol/l-es nátrium-hidroxid oldat térfogata ml-ben,m0 = az ortofoszforsav-minta tömege grammban.7.2. IsmételhetőségAz ugyanazon a mintán, egyazon vizsgáló által, azonos feltételek mellett, párhuzamosan végzett két meghatározás eredménye közötti különbség 100 g mintára vonatkoztatva nem haladhatja meg az 1 mg-ot.13. MÓDSZERNITRÁTRA VONATKOZÓ HATÁRÉRTÉK-VIZSGÁLAT AZ ORTOFOSZFORSAVBAN (E 338)1. Tárgy és alkalmazási területA módszer segítségével kimutatható az ortofoszforsav (E 338) nitráttartalma.2. MeghatározásA nátrium-nitrátban kifejezett nitrát határértékének kimutatása az alábbiakban megadott módszerrel történik.3. Vizsgálati alapelvA mintához koncentrált kénsavas közegben indigókármin oldatot adunk. A kék színt a nitrátokat is tartalmazó oxidáló anyagok bocsátják ki.4. Reagensek4.1. 0,18 g/100 ml indigókármin oldat: 0,18 g nátrium-indigókék-diszulfonát vízben feloldva és vízzel 100 ml-re kiegészítve.4.2. 0,05 g/100 ml nátrium-klorid oldat.4.3. Koncentrált kénsav (ρ20 = 1,84 g/ml).5. A vizsgálat módjaMérjünk ki 2 ml mintát és hígítsuk 10 ml-re a nátrium-klorid oldattal (4.2.). Adjunk hozzá hűtés közben lassan 0,1 ml indigókármin oldatot (4.1.) és 10 ml koncentrált kénsavat (4.3.). Figyeljük meg, hogy a kék szín fennmarad-e öt percig.6. Az eredmény kiszámítása6.1. A határérték-vizsgálat értékeléseHa a kék szín öt percen belül eltűnik, akkor az eredmény pozitív, azaz a nátrium-nitrátban kifejezett oxidálóanyag-tartalom 5 mg/kg-nál magasabb.6.2. Megjegyzések6.2.1. Végezzünk vakpróbát.6.2.2. Az ugyanazon a mintán, egyazon vizsgáló által, azonos feltételek mellett, párhuzamosan végzett két határérték-vizsgálat eredményének azonosnak kell lennie.6.2.3. Az indigókármin oldat nem használható fel, ha 60 napnál régebben készült.6.2.4. Ha a vizsgálat eredménye pozitív, akkor a minta nitrátokat és egyéb oxidáló hatóanyagokat tartalmazhat és a vizsgálatot meg kell ismételni a "Foszforsav ipari célra (élelmiszereket is beleértve) – nitrogén-oxidok meghatározása 3,4-xilenollal való spektrofotometriás módszer" című 3709-1976 ISO-módszerrel.14. MÓDSZERVÍZBEN OLDHATATLAN ANYAGOK MEGHATÁROZÁSA MONO-, DI- ÉS TRINÁTRIUM-ORTOFOSZFÁTBAN ÉS MONO-, DI- ÉS TRIKÁLIUM-ORTOFOSZFÁTBAN (E 339i., E 339ii., E 339iii., E 340i., E 340ii., E 340iii.)1. Tárgy és alkalmazási területA módszer lehetővé teszi a- a mononátrium-ortofoszfát (E 339i.),- a dinonátrium-ortofoszfát (E 339ii.),- a trinátrium-ortofoszfát (E 339iii.),- a monokálium-ortofoszfát (E 340i.),- a dikálium-ortofoszfát (E 340ii.),- a trikálium-ortofoszfát (E 340iii.)vízben oldhatatlan anyagainak a meghatározását.2. MeghatározásAz itt megadott módszerrel meghatározható a vízben oldhatatlan anyag mennyisége.3. Vizsgálati alapelvA mintát vízben oldjuk és átszűrjük egy megfelelő porcelán tégelyen. A maradékot mosás és szárítás után lemérjük.4. Eszközök4.1. G 3 típusú vagy azzal egyenértékű kitárázott porcelán szűrőtégely.4.2. Exszikkátor frissen aktivált szilikagéllel vagy azzal egyenértékű szárítóanyaggal és nedvességindikátorral.4.3. Termosztáttal 103 ± 2 °C-ra szabályozott szárítószekrény.4.4. 400 ml űrtartalmú polipropilén edény.4.5. Forró vízfürdő.5. A vizsgálat módjaMérjünk ki 10 g ± 10 mg foszfátot, oldjuk fel 100 ml forró vízben a polipropilén edényben (4.4.) és tartsuk forró vízfürdőn (4.5.) 15 percig. Szűrjük át az oldatot az előzőleg megtisztított, kiszárított és lemért tégelybe (4.1.). Mossuk ki az oldhatatlan maradékot forró vízzel és a maradékot tartalmazó tégelyt a szárítószekrényben (4.3.) szárítsuk 103 ± 2 °C-on két óráig.Tegyük a tégelyt az exszikkátorba, hagyjuk lehűlni, majd mérjük le.Ismételjük a hevítést, a hűtést és a mérést addig, amíg két egymást követő mérés eredménye közötti különbség nem haladja meg a 0,5 mg-ot. Amennyiben a tömeg növekedést mutat, a számításhoz a mért legalacsonyabb értéket kell figyelembe venni.6. Az eredmény kiszámítása6.1. A számítás képlete és módszereA minta vízbenoldhatatlananyag-tartalmát a következő képlettel lehet kiszámítani:× 100ahol:m1 = a maradék szárítás utáni tömege grammban,m2 = az adott minta kiindulási tömege grammban.6.2. IsmételhetőségAz ugyanazon a mintán, egyazon vizsgáló által, azonos feltételek mellett, párhuzamosan végzett két meghatározás eredménye közötti különbség 100 g mintára vonatkoztatva nem haladhatja meg az 10 mg-ot.15. MÓDSZERAZ ÉLELMISZER-ADALÉKANYAGOK PH-ÉRTÉKÉNEK MEGHATÁROZÁSA1. Tárgy és alkalmazási területA módszer általános útmutatást ad az élelmiszer-adalékanyagok pH-értékének meghatározásához.2. MeghatározásAz itt megadott módszerrel meghatározható az élelmiszer-adalékanyagok pH-értéke.3. Vizsgálati alapelvA minta vizes oldatának vagy szuszpenziójának pH-értékét üvegelektród, vonatkoztatási elektród és pH-mérő segítségével határozzuk meg.4. Reagensek4.1. A készüléket a következő pufferoldattal hitelesítjük:4.1.1. 20 °C-on 6,88 pH-értékű pufferoldat, amely egyenlő mennyiségű 0,05 mol/l-es monokálium-ortofoszfátból (KH2PO4) és 0,05 mol/l-es dinátrium-ortofoszfát-dihidrátból (Na2HPO4 × 2H2O) áll;4.1.2. 20 °C-on 4 pH-értékű pufferoldat, amely 0,05 mol/l-es kálium-hidrogén-ftalátból (C8H5KO4) áll;4.1.3. 20°C-on 9,22 pH-értékű pufferoldat, amely 0,05 mol/l–es dinátrium-tetraborát-dekahidrátból (Na2B4O7 × 10H2O) áll.4.2. Telített vagy 3 mol/l-es kálium-klorid oldat vagy egyéb, az elektród gyártója által előírt, a vonatkoztatási elektród utántöltésére szolgáló megfelelő oldat.4.3. Szén-dioxid-mentes, 5 és 6 közötti pH-értékű desztillált víz.5. Eszközök5.1. 0,01 pH pontosságú pH-mérő.5.2. Elektródok: kombinált üvegelektród, vagy üveg- és vonatkoztatási elektród, megfelelő csipeszekkel ellátva.5.3. Mágneses keverő fűtőszállal.5.4. 0–100 °C között beosztott hőmérő.6. A vizsgálat módja6.1. A pH-mérő hitelesítéseAz üvegelektródákat a gyártó előírásai szerint kell rögzíteni. Az üvegelektródák hitelesítése a pontosan ismert pH-értékű pufferoldattal történik, a mérőműszer skálájának a kiigazításával.Az elektródokat vízzel mossuk, majd óvatosan letöröljük puha anyaggal vagy vízzel leöblítjük, majd kétszer átmossuk a mérőoldattal vagy a hitelesítő oldattal, végül belehelyezzük a mérőoldatba vagy a hitelesítő oldatba.Ha a minta savas pH-értékű, akkor a pH-érték ellenőrzésére használt pufferoldatoknak 4 pH- (4.1.2.) és 6,88 pH-értékűnek kell lenni (4.1.1.). Ha a vizsgálandó minta lúgos pH-értékű, akkor a pH-érték ellenőrzésére használt pufferoldatoknak 9,22 pH- (4.1.3.) és 6,88 pH-értékűnek kell lenniük.6.2. A mintaoldat meghatározásaAz alkalmazandó minta koncentrációjának és a megtartandó minta előkészítési eljárásának meg kell felelnie az élelmiszer-adalékanyagokra vonatkozó közösségi irányelv előírásainak.A mintát az utasítások szerint desztillált vizzel (4.3.) előkészítjük, majd keverés közben 20 °C-ra állítjuk be. Hagyjuk abba a keverést, helyezzük az oldatba az üvegelektródákat és két perc múlva olvassuk le a pH-mérő (5.1.) által jelzett értéket.7. Az eredmény kiszámítása7.1. IsmételhetőségAz ugyanazon a mintán, egyazon vizsgáló által, azonos feltételek mellett, párhuzamosan végzett két meghatározás eredménye közötti különbség nem haladhatja meg a 0,05 pH-egységet.8. MegjegyzésekEzt a módszert az élelmiszer-adalékanyagokra vonatkozó közösségi irányelveknek csak azon pH-előírásai esetében lehet alkalmazni, ahol az élelmiszer-adalékanyagot vízben feloldották vagy szuszpendálták.--------------------------------------------------


title: A Bizottság irányelve (1979. június 27.) a takarmánynövény-vetőmagok, a gabonavetőmagok, az olaj- és rostnövények vetőmagjának és a zöldségvetőmag forgalmazásáról szóló 66/401/EGK, 66/402/EGK, 69/208/EGK és 70/458/EGK tanácsi irányelvek módosításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31979L0641

Hivatalos Lap L 183 , 19/07/1979 o. 0013 - 0016 görög különkiadás: fejezet 03 kötet 25 o. 0230  spanyol különkiadás fejezet 03 kötet 16 o. 0163  portugál különkiadás fejezet 03 kötet 16 o. 0163  finn különkiadás fejezet 3 kötet 11 o. 0032  svéd különkiadás fejezet 3 kötet 11 o. 0032

		A Bizottság irányelve(1979. június 27.)a takarmánynövény-vetőmagok, a gabonavetőmagok, az olaj- és rostnövények vetőmagjának és a zöldségvetőmag forgalmazásáról szóló 66/401/EGK, 66/402/EGK, 69/208/EGK és 70/458/EGK tanácsi irányelvek módosításáról(79/641/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a legutóbb a 78/1020/EGK irányelvvel [1] módosított, a takarmánynövény- vetőmagok forgalmazásáról szóló, 1966. június 14-i 66/401/EGK tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 2. cikke (1a) bekezdésére és 21a. cikkére,tekintettel a legutóbb a 78/1020/EGK irányelvvel módosított, a gabonavetőmagok forgalmazásáról szóló, 1966. június 14-i 66/402/EGK tanácsi irányelvre [3] és különösen annak 2. cikke (1a) bekezdésére és 21a. cikkére,tekintettel a legutóbb a 78/1020/EGK irányelvvel módosított, az olaj- és rostnövények vetőmagjának forgalmazásáról szóló, 1969. június 30-i 69/208/EGK tanácsi irányelvre [4] és különösen annak 2. cikke (1a) bekezdésére és 40a. cikkére,tekintettel a legutóbb a 78/692/EGK irányelvvel [5] módosított, a zöldségvetőmag forgalmazásáról szóló, 1970. szeptember 29-i 70/458/EGK tanácsi irányelvre [6] és különösen annak 2. cikke (1a) bekezdésére és 40a. cikkére,mivel a tudományos ismeretek fejlődésének fényében a vetőmagok forgalmazásáról szóló irányelvekben használt számos növénytani név helytelennek, vagy hitelességét tekintve kétségesnek bizonyult;mivel az ilyen neveket a nemzetközileg rendesen elfogadott nevekhez kell igazítani;mivel a takarmánynövény-vetőmagok, a gabonavetőmagok, az olaj- és rostnövények vetőmagjának és a zöldségvetőmag forgalmazásáról szóló 66/401/EGK, 66/402/EGK, 69/208/EGK és 70/458/EGK irányelveket ezért módosítani kell;mivel a fent említett irányelvek és legutóbb a 78/55/EGK irányelvvel [7] módosított, a mezőgazdasági növényfajok közös fajtajegyzékéről szóló [8], 1970. szeptember 29-i 70/457/EGK tanácsi irányelv bizonyos rendelkezései használják a fajok fogalmát, meghatározva ezáltal az ilyen rendelkezések hatályát; mivel a nómenklatúrában az ebből az irányelvből fakadó változások nem befolyásolhatják a fenti rendelkezések értelmezését;mivel az ebben az irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a Mezőgazdasági, Kertészeti és Erdészeti Vetőmagok és Szaporítóanyagok Állandó Bizottsága véleményének,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA takarmánynövény-vetőmagok forgalmazásáról szóló 66/401/EGK tanácsi irányelv a következőképpen módosul:1. A 2. cikk (1) bekezdése A. részének a) pontjában a következő fajok:Agrostis canina L. ssp. canina Hwd. – Ebtippan,Arrhenatherum elatius (L.) J. et C. Presl. – Francia perje,Phleum bertolinii DC – Komócsin,Trisetum flavescens (L.) Pal. Beauv. – Aranyzabnevei helyébe a következők lépnek:Agrostis canina L. – Ebtippan,Arrhenatherum elatius (L.) Beauv. ex J. et K. Presl. – Francia perje,Phleum bertolinii DC – Komócsin,Trisetum flavescens (L.) Beauv. – Aranyzab.2. A 2. cikk (1) bekezdése A. pontjának b) alpontjában a következő fajok:Medicago varia Martyn – Tarkavirágú lucerna,Onobrychis sativa Lam. – Takarmánybaltacim,Pisum arvense L. – Mezei borsó,Trigonella foenumgraecum L. – Görögszénanevei helyébe a következők lépnek:Medicago x varia Martyn – Tarkavirágú lucerna,Onobrychis viciifolia Scop. – Takarmánybaltacim,Pisum sativum L. (partim) – Zöldborsó,Trigonella foenum-graecum L. – Görögszéna.3. A 2. cikk (1) bekezdése A. pontjának b) pontjában a következő fajok:Vicia faba L. ssp. faba var. equina Pers. – Lóbab,Vicia faba L. var. minor (Peterm) Bull – Lóbabnevei helyébe a következő lép:Vicia faba L. (partim) – Lóbab.4. A 3 cikk (1) bekezdésében a következő fajok:Medicago varia Martyn,Pisum arvense L.nevei helyébe a következők lépnek:Medicago x varia Martyn,Pisum sativum L.5. Az I. melléklet 2. pontjában, a I. melléklet 4. pontjában, a II. melléklet I. részének 1. pontjában és a II. melléklet II. részének 1. pontjában a következő faj:Pisum arvenseneve helyébe a következő lép:Pisum sativum.6. A II. melléklet I. 2. A. pontjában, a II melléklet II. 2. A. pontjában és a III. mellékletben a következő fajok:Agrostis canina ssp. canina,Medicago varia,Onobrychis sativa,Pisum arvensenevei helyébe a következők lépnek:Agrostis canina,Medicago x varia,Onobrychis viciifolia,Pisum sativum.7. A II. melléklet I. 2. A. pontjában, a II. melléklet II. 2. A. pontjában és a III. mellékletben a következő fajok:Vicia faba ssp. var. equina,Vicia faba var. minornevei helyébe a következő lép:Vicia faba.8. A II melléklet I. 2. B. e) pontjában a következő fajok:Pisum arvense,Vicia faba spp.nevei helyébe a következők lépnek:Pisum sativum,Vicia faba.2. cikkA gabonavetőmagok forgalmazásáról szóló 66/402/EGK tanácsi irányelv a következőképpen módosul:1. A 2. cikk (1) bekezdésének A. pontjában a következő két faj:Hordeum distichum L. – Kétsoros árpa,Hordeum polystichum L. – Hatsoros árpanevei helyébe a következő lép:Hordeum vulgare L. – Takarmányárpa.2. A 2 cikk (1) bekedzésének A. pontjában a következő fajok:Triticum aestivum L. – Tavaszi búza,Triticum durum L. – Durumbúzanevei helyébe a következők lépnek:Triticum aestivum L. emend. Fiori et Paol. – Búza,Triticum durum Desf. – Durumbúza.3. Az I. melléklet 5. B. a) pontjában, a II. melléklet 1. A. pontjában, a II. melléklet 1. A. pontjában és a III. mellékletben a következő fajok:Hordeum distichum,Hordeum polystichumnevei helyébe a következő lép:Hordeum vulgare.3. cikkAz olaj- és rostnövények vetőmagjának forgalmazásáról szóló 69/208/EGK tanácsi irányelv a következőképpen módosul:1. A 2. cikk (1) bekezdésének A. részében felsorolt nevek helyébe a következő nevek lépnek:Arachis hypogaea L. – Földimogyoró,Brassica juncea (L.) Czern. et Coss. in Czern. – Barna mustár,Brassica napus L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk. – Olajrepce,Brassica nigra (L.) W. Koch – Fekete mustár,Brassica rapa L. (partim) – Tarlórépa,Cannabis sativa L. – Kender,Carum carvi L. – Konyhakömény,Glycine max (L.) Merr. – Szója,Gossypium spp. – Gyapot,Helianthus annuus L. – Napraforgó,Linum usitatissimum L. – Len,Papaver somniferum L. – Mák,Sinapis alba L. – Fehér mustár.2. A 3. cikk (1) bekezdésében a Brassica campestris L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk. nevet el kell hagyni.A Brassica napus L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk. név után a Brassica rapa L. (partim) névvel egészül ki.3. Az I. melléklet (2) bekezdésében a Brassica napus oleifera nevet a Brassica napus ssp. oleifera váltja fel.4. A II. melléklet I. része (3) bekezdése A. pontjában a Brassica campestris ssp. oleifera nevet el kell hagyni.A Brassica napus ssp. oleifera név után a Brassica rapa névvel egészül ki.5. A III. mellékletben a Brassica campestris spp. oleifera név helyébe a Brassica rapa lép.4. cikkA zöldségvetőmag forgalmazásáról szóló 70/458/EGK tanácsi irányelv a következőképpen módosul:1. A 2. cikk (1) bekezdésének A. pontjában a következő fajok:Citrullus vulgaris L. – Görögdinnye,Daucus carota L. ssp. sativus (Hoffm.) Hayek – Sárgarépa,Petroselinum hortense Hoffm. – Petrezselyem,Pisum sativum L. (excl. P. arvense L.) – Borsó,Valerianella locusta (L.) Betcke (V. olitoria Polt.) – Salátagalambbegy,Vicia faba major L. – Lóbabnevei helyébe a következők lépnek:Citrullus lanatus (Thunb.) Matsum. et Nakai – Görögdinnye,Daucus carota L. – Sárgarépa,Petroselinum crispum (Mill.) Nym. ex A. W. Hill – Petrezselyem,Pisum sativum L. (partim) – Borsó, kivéve a mezei borsó,Valerianella locusta (L.) Laterr. – Salátagalambbegy,Vicia faba L. (partim) – Lóbab.2. A 2. cikk (1) bekezdésének A. pontjában a Solanum lycopersicum L. (Lycopersicum esculentum Mill.) – Paradicsom nevet el kell hagyni.A Lactuca sativa L. – Fejes saláta név után a Lycopersicon lycopersicum (L.) Karst. ex Farwell – Paradicsom névvel egészül ki.3. A II. melléklet 3. a) pontjában és a III. melléklet 2. pontjában a következő fajok:Citrullus vulgaris,Petroselinum hortense,Solanum lycopersicumnevei helyébe a következők lépnek:Citrullus lanatus,Petroselinum crispum,Lycopersicon lycopersicum.5. cikkEz az irányelv nem befolyásolja a 66/401/EGK, a 66/402/EGK, a 69/208/EGK és a 70/458/EGK irányelvek egyéb rendelkezéseinek alkalmazását vagy a 70/457/EGK irányelv rendelkezéseit.6. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ezen irányelv rendelkezéseinek legkésőbb 1980. július 1-jéig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.7. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1979. június 27-én.a Tanács részérőlFinn Gundelachalelnök[1] HL L 350., 1978.12.14., 27. o.[2] HL L 125., 1966.7.11., 2298/66. o.[3] HL L 125., 1966.7.11., 2309/66. o.[4] HL L 169., 1969.7.10., 3. o.[5] HL L 236., 1978.8.26., 13. o.[6] HL L 225., 1970.10.12., 7. o.[7] HL L 16., 1978.1.20., 23. o.[8] HL L 225., 1970.10.12., 1. o.--------------------------------------------------


title: A Tanács irányelve (1971. július 26.) az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződésekkel kapcsolatos, a szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó korlátozások megszüntetéséről és az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződéseknek képviseleteken vagy fióktelepeken keresztül eljáró ajánlattevők számára történő odaítéléséről (C 71/304/EGK)

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31971L0304

Hivatalos Lap L 185 , 16/08/1971 o. 0001 - 0004 finn különkiadás fejezet 6 kötet 1 o. 0107  dán különkiadás sorozat I fejezet 1971(II) o. 0610  svéd különkiadás fejezet 6 kötet 1 o. 0107  angol különkiadás sorozat I fejezet 1971(II) o. 0678  görög különkiadás: fejezet 17 kötet 1 o. 0003  spanyol különkiadás fejezet 06 kötet 1 o. 0129  portugál különkiadás fejezet 06 kötet 1 o. 0129

		A Tanács irányelve(1971. július 26.)az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződésekkel kapcsolatos, a szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó korlátozások megszüntetéséről és az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződéseknek képviseleteken vagy fióktelepeken keresztül eljáró ajánlattevők számára történő odaítéléséről(C 71/304/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 54. cikke (2) bekezdésére és 63. cikke (2) bekezdésére,tekintettel a letelepedés szabadságára vonatkozó korlátozások megszüntetését célzó általános programra [1] és különösen annak IV. B. címére,tekintettel a szolgáltatásnyújtás szabadságára vonatkozó korlátozások megszüntetését célzó általános programra [2] és különösen annak V. C. címe e) pontjának 1. alpontjára,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére [3],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [4],mivel az 1964. július 7-i 64/427/EGK és 64/429/EGK tanácsi irányelv [5] az önálló vállalkozók 40. ISIC főcsoportba tartozó tevékenységei vonatkozásában a letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságának megvalósítása érdekében, valamint az átmeneti intézkedésekre vonatkozóan részletes rendelkezéseket állapított meg; mivel az említett irányelvekkel összhangban a szerződések odaítéléséről döntést hozó hatóságok az alvállalkozók nemzetisége alapján a szerződéseket elnyerő, a magánjog hatálya alá tartozó természetes vagy jogi személyekkel szemben semmiféle megkülönböztetéssel nem élhetnek; mivel korlátozásokra ideiglenesen kizárólag az olyan építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélésekor van lehetőség, amelyeknél az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződésben való részvételre szolgáltatások nyújtása formájában, illetve képviseleteken vagy fióktelepeken keresztül kerül sor; mivel ennek következtében a fent említett irányelvek rendelkezéseit általános érvénynyel kell alkalmazni, ami azok megismétlését fölöslegessé teszi;mivel a 40. ISIC főcsoportba tartozó, építési beruházásra irányuló szerződéseket kizárólag azoknak a szervezeteknek lehet odaítélni, illetve ezeknek a szerződéseknek a végrehajtására kizárólag azok a szervezetek jogosultak, amelyek állami, regionális vagy helyi hatóságok, illetve egyéb, a közjog hatálya alá tartozó jogi személyek által odaítélt koncessziókkal rendelkeznek; mivel ezen irányelv hatályának ennek megfelelően ki kell terjednie a jelentős számú építési beruházást képviselő szerződésekre is; mivel annak hatálya egyébként jelentős mértékben csökkenne;mivel az Európai Atomenergia Közösséget létrehozó szerződés 97. cikke a tudományos, illetve az ipari jellegű nukleáris létesítmények építésére vonatkozó különleges rendelkezést tartalmaz; mivel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződés 232. cikkével összhangban ezeket az eseteket ezen irányelv hatálya alól ki kell zárni;mivel az általános programok elfogadása óta az Európai Gazdasági Közösség összeállította az ipari tevékenységeket tartalmazó saját nómenklatúráját, hivatalos nevén a "Tevékenységek Ágazati Osztályozása az Európai Közösségben" (NICE); mivel ez a nómenklatúra, amelyben hivatkozások találhatók a nemzeti nómenklatúrákra, ennek megfelelően az ISIC ("International Standard Industrial Classification of all Economic Activities") nómenklatúránál jobban igazodik a tagállamok igényeihez; mivel ennek megfelelően a NICE nómenklatúrát kell használni, azzal a feltétellel, hogy ennek hatására nem módosul az általános programokban meghatározott, az ISIC nómenklatúrára vonatkozó ütemterv; mivel a NICE nómenklatúra ezen irányelvben való használatának nem lehet ilyen hatása;mivel az építkezési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések gyakran tartalmaznak a műszaki leírásra vonatkozó utalásokat; mivel a Tanács az általános programok elfogadása alkalmával közzétett nyilatkozatában megállapította, hogy a műszaki leírások nem tartalmazhatnak semmiféle megkülönböztető záradékot; mivel ennek következtében ennek az irányelvnek tartalmaznia kell bizonyos, erre vonatkozó részletes szabályokat;mivel az önálló vállalkozók valamennyi tevékenységére, valamint a letelepedés szabadságát és a szolgáltatásnyújtás szabadságát élvező személyek mozgására és lakóhelyére alkalmazandó rendelkezések külön irányelvek tárgyát képezik, illetve fogják képezni; mivel a szolgáltatásokat végző személyhez tartozó, illetve annak nevében eljáró fizetett alkalmazottakra alkalmazandó rendszer tekintetében a Szerződés 48. és 49. cikke értelmében megállapított rendelkezések az irányadók,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA tagállamok az általános programok I. címének hatálya alá tartozó és szolgáltató tevékenységet végző, illetve képviseleteken vagy fióktelepeken keresztül eljáró természetes személyek és gazdasági társaságok (a továbbiakban "kedvezményezettek") tekintetében eltörlik az általános programok III. címében említett, az állam, a regionális vagy helyi hatóságok, illetve a közjog hatálya alá tartozó jogi személyek nevében az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések megkötése, odaítélése, teljesítése, illetve az azokban való részvétel jogát érintő korlátozást.2. cikk(1) Az ebben az irányelvben foglalt rendelkezéseket a letelepedés szabadságára vonatkozó korlátozások megszüntetésére irányuló általános program I. mellékletének 40. főcsoportjába tartozó önálló vállalkozók tevékenységeire kell alkalmazni. Ezek a tevékenységek megegyeznek a "Tevékenységek Ágazati Osztályozása az Európai Közösségben" (NICE) 40. főcsoportjába tartozó tevékenységekkel; felsorolásukat ennek az irányelvnek a melléklete tartalmazza.(2) Ezt az irányelvet nem kell alkalmazni a következőkre:a) gépészeti, elektromos vagy energiatermelő ipari létesítmények, kivéve ezeknek a létesítményeknek a mély- és a magasépítés körébe tartozó részeit;b) tudományos vagy ipari jellegű nukleáris létesítmények építése;c) ásványkitermeléssel (bányászattal vagy külszíni fejtéssel) összefüggésben végzett külfejtés, aknamélyítés, víz alatti kotrás, illetve hulladékelhelyezés.3. cikk(1) A tagállamok különösen a következő korlátozásokat törlik el:a) amelyek megakadályozzák, hogy a kedvezményezettek az adott ország állampolgáraival megegyező feltételek és velük azonos jogok birtokában végezzék a szolgáltató tevékenységet; az eltörlendő korlátozások magukban foglalják különösen a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezésekben megfogalmazott rendelkezéseket, valamint azokat a közigazgatási eljárásokat, amelyek a kedvezményezetteket hátrányosan megkülönböztető eljárás alkalmazását írják elő, illetve teszik lehetővé az építési beruházások kivitelezésére, illetve irányítására vagy a közszolgáltatások irányítására vonatkozó szerződéseket elnyerő természetes vagy jogi személyek részére, olyan különleges vagy kizárólagos jogok révén, amelyek birtokában ezek a személyek dönthetnek az említett építési beruházások kivitelezésére vonatkozó szerződések odaítéléséről;b) amelyek olyan közigazgatási gyakorlat következtében állnak fenn, amely az adott ország állampolgárai esetében alkalmazott gyakorlathoz képest a kedvezményezettekre nézve megkülönböztető elbánást eredményeznek;c) amelyek ugyan a nemzeti hovatartozástól függetlenül alkalmazott, ám más tagállamok polgárainak szakmai tevékenységét teljesen vagy jelentős mértékben megakadályozó rendelkezések, illetve gyakorlat eredményeképpen állnak fenn; az eltörlendő korlátozások közé tartoznak különösen a megkülönböztető jellegű műszaki leírások; ezek mindazonáltal nem minősülnek megkülönböztető jellegűnek abban az esetben, ha a szerződés tárgya indokolja alkalmazásukat.(2) A tagállamok biztosítják különösen, hogy:a) a kedvezményezettek az adott ország állampolgáraival megegyező feltételekkel megkaphassák a közigazgatási szervek által az építési beruházásoknak az ország területén történő elvégzéséhez nyújtott különféle hiteleket és támogatásokat;b) a kedvezményezettek korlátozásoktól mentesen és minden esetben az ország állampolgáraival azonos feltételek mellett férhessenek hozzá az állam által ellenőrzött és a számukra a szerződésük teljesítéséhez szükséges piaci kínálati lehetőségekhez.4. cikkA tagállamok az erről az irányelvről szóló értesítéstől számított tizenkét hónapon belül elfogadják azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.5. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1971. július 26-án.a Tanács részérőlaz elnökA. Moro[1] HL 2., 1962.1.15., 36/62. o.[2] HL 2., 1962.1.15., 36/62. o.[3] HL 62., 1965.4.12., 883/65. o.[4] HL 13., 1965.1.29., 158/65. o.[5] HL 117., 1964.7.23., 1863/64. o. és 1880/64. o.--------------------------------------------------MELLÉKLETA SZAKMAI TEVÉKENYSÉGEK JEGYZÉKEA Tevékenységek Ágazati Osztályozása az Európai Közösségben (NICE) foglaltaknak megfelelően(NICE)Főcsoport | Csoport | |40 | | ÉPÍTŐIPAR |400 | | Építési tevékenység (nem szakipari); bontás |400.1 | Nem szakipari építési tevékenység |400.2. | Bontás |401 | | Épületek (lakások és egyéb épületek) építése |401.1 | Általános építési munka |401.2 | Tetőfedés |401.3 | Kémények és kazánok építése |401.4 | Szigetelés |401.5 | Homlokzatok felújítása és karbantartása |401.6 | Állványozás |401.7 | Egyéb építési tevékenységek (beleértve a szerkezeti munkákat is) |402 | | Építőmérnöki tevékenység; utak, hidak, vasutak stb. építése |402.1 | Általános építőmérnöki tevékenység |402.2 | Felszíni földmunkák |402.3 | Szárazföldi (földfelszíni vagy föld alatti) műtárgyak építése |402.4 | Belvízi úti és tengeri műtárgyak építése |402.5 | Útépítés (beleértve a repülőtéri kifutópályák építését) |402.6 | Szakipari tevékenységek egyéb építőmérnöki területeken (többek között közúti közlekedési és tájékoztató táblák, valamint tengeri jelzések elhelyezése, gáz-, víz- és szénhidrogén-vezetékek és csövek szerelése, továbbá elektromos vezetékek és távközlési vonalak szerelése) |403 | | Szerelési munkák |403.1 | Általános szerelés |403.2 | Szolgáltatások (gáz- víz-, illetve épületgépészeti berendezések szerelése) |403.3 | Fűtő és szellőző berendezések szerelése (központi fűtés, légkondicionáló és szellőző berendezések) |403.4 | Hő-, hang- és rezgésszigetelés |403.5 | Elektromos hálózat telepítése |403.6 | Antennák, villámhárítók, telefonok stb. szerelése |404 | | Kulcsrakész átadás |404.1 | Általános dekorációs és befejező munkák |404.2 | Vakolás |404.3 | Faipari munkák, különös tekintettel a fából készült berendezési tárgyak szerelésére (beleértve a fából készült padlóburkolat fektetését) |404.4 | Festés és mázolás, tapétázás |404.5 | Padló- és falburkolás (csempe és egyéb padlóburkoló anyagok és öntapadó burkolatok szerelése) |404.6 | Egyéb befejező munkák (többek között tűzhelyek és kandallók beszerelése stb.) |--------------------------------------------------


title: A Tanács irányelve (1982. december 21.) az állatbetegségek Közösségen belüli bejelentéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31982L0894

Hivatalos Lap L 378 , 31/12/1982 o. 0058 - 0062 finn különkiadás fejezet 3 kötet 15 o. 0215  spanyol különkiadás fejezet 03 kötet 26 o. 0227  svéd különkiadás fejezet 3 kötet 15 o. 0215  portugál különkiadás fejezet 03 kötet 26 o. 0227

		A Tanács irányelve(1982. december 21.)az állatbetegségek Közösségen belüli bejelentéséről(82/894/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 43. és 100. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],mivel a Közösség rendelkezéseket állapított meg a szarvasmarhafélék és sertések, a friss hús, a friss baromfihús, valamint a húsipari termékek Közösségen belüli kereskedelmére vonatkozó egészségügyi követelmények tekintetében;mivel bizonyos fertőző állatbetegségek előfordulása vagy jelenléte veszélyezteti a Közösség állatállományait, különösen a Közösségen belüli kereskedelem révén történő terjedésével; mivel a közösségi rendelkezésekben meghatározott különböző védőintézkedések alkalmazása szempontjából lényeges a gyors és pontos tájékoztatás;mivel a legutóbb a 80/1274/EGK tanácsi irányelvvel [3] módosított, a szarvasmarhafélék és a sertések Közösségen belüli kereskedelmét érintő állat-egészségügyi problémákról szóló, 1964. június 26-i 64/432/EGK tanácsi irányelv [4] 9. cikkével, a legutóbb a 80/216/EGK tanácsi irányelvvel [5] módosított, a friss baromfihús kereskedelmét érintő egészségügyi problémákról szóló, 1971. február 15-i 71/118/EGK tanácsi irányelv [6] 11. cikkével, a legutóbb a 80/1099/EGK tanácsi irányelvvel [7] módosított, a friss hús Közösségen belüli kereskedelmét érintő egészségügyi problémákról szóló, 1972. december 12-i 72/461/EGK tanácsi irányelv [8] 7. cikkével, valamint a legutóbb a 80/1100/EGK tanácsi irányelvvel [9] módosított, a húsipari termékek Közösségen belüli kereskedelmét érintő állat-egészségügyi problémákról szóló, 1964. június 26-i 80/215/EGK tanácsi irányelv [10] 7. cikkével összhangban minden tagállam köteles jelenteni a többi tagállamnak és a Bizottságnak bizonyos állatbetegségeknek a területükön való kitörését és megszűnését;mivel pontosan meg kell határozni a bejelentés módját, valamint a bejelentendő betegségeket; mivel minden tagállamban rendszeresen meg kell vizsgálni a járványügyi helyzetet;mivel a műszaki követelményekhez a fent említett bejelentések révén szerzett tapasztalatok alapján szükségessé váló igazodást a tagállamok és a Bizottság szoros együttműködését igénylő eljárás keretében kell végezni;ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikk(1) Ezen irányelv a következők bejelentésére vonatkozik:- az I. mellékletben felsorolt betegségek bármelyikének kitörése,- az I. mellékletben felsorolt betegségek bármelyikének kitörésével kapcsolatos korlátozásoknak az utolsó kitörés felszámolását követő feloldása.(2) Ezen irányelvet az állatbetegségek felszámolásának és/vagy megelőzésének összehangolásával kapcsolatos információkra vonatkozó különleges rendelkezések sérelme nélkül kell alkalmazni.2. cikkEzen irányelv alkalmazásában:a) "gazdaság": a tagállam területén lévő (mezőgazdasági vagy egyéb) létesítmény, ahol állatokat nevelnek vagy tartanak;b) "eset": az I. mellékletben felsorolt bármely betegség állatban vagy tetemben történt hivatalos megerősítése;c) "kitörés": a Közösség területén lévő gazdaság vagy hely, ahol állatokat tartanak, és ahol egy vagy több esetet hivatalosan megerősítettek;d) "elsődleges kitörés": a 64/432/EGK irányelv (2) cikkében meghatározottak szerint egy tagállamnak ugyanazon régiójában történt előző kitöréshez járványügyileg nem kapcsolódó kitörés, illetve ugyanazon tagállamnak egy másik régiójában történt első kitörés.3. cikk(1) Minden tagállam 24 órán belül közvetlenül jelenti mind a Bizottságnak, mind a többi tagállamnak:- az I. mellékletben felsorolt betegségek bármelyikének a tagállam területén hivatalosan megerősített elsődleges kitörését,- az I. mellékletben felsorolt betegségek bármelyikének kitörésével kapcsolatos korlátozásoknak az utolsó kitörés felszámolását követő feloldását.(2) Az (1) bekezdésben említett bejelentések tartalmazzák a II. mellékletben meghatározott információkat, és közlésük telex útján történik.(3) Klasszikus sertéspestis esetében a legutóbb a 80/1274/EGK irányelvvel [11] módosított, a klasszikus sertéspestis elleni védekezésre irányuló közösségi intézkedések bevezetéséről szóló, 1980. január 22-i 80/217/EGK tanácsi irányelv [12] értelmében szolgáltatott információt elégségesnek kell tekinteni.4. cikk(1) Az 1. cikk (2) bekezdésében említett rendelkezések sérelme nélkül, minden tagállam – legkésőbb minden hét első munkanapján – közvetlenül jelenti a Bizottságnak az I. mellékletben felsorolt betegségek bármelyikének a területén megerősített másodlagos kitörését.A fent említett bejelentés a bejelentést megelőző vasárnap éjféllel záródó hétre vonatkozik.A Bizottság összeveti a különböző információkat, és továbbítja azokat minden tagállam állat-egészségügyi hatóságainak.(2) Ha a Bizottsághoz nem érkezik bejelentés, úgy kell tekinteni, hogy az (1) bekezdés második albekezdésében említett időszakban nem történt másodlagos kitörés.(3) Az (1) bekezdésben említett bejelentések tartalmazzák a II. mellékletben meghatározott információkat, és közlésük telex útján történik.5. cikk(1) A II. mellékletben meghatározott információk továbbításának kódolt formáját a 6. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően, és az ezen irányelv végrehajtására előírt határidőt megelőzően kell meghatározni.(2) A 6. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően döntés hozható:- a mellékletek kiegészítéséről vagy módosításáról,- a 4. cikk sérelme nélkül, a bejelentések körének, tartalmának és gyakoriságának az érintett betegség, valamint annak sajátos járványügyi alakulása függvényében történő ideiglenes módosításáról.6. cikk(1) Amennyiben az e cikkben megállapított eljárást kell alkalmazni, az ügyet az elnök – saját kezdeményezésére vagy valamely tagállam kérelmére – haladéktalanul a Tanács 1968. október 15-i határozatával létrehozott Állat-egészségügyi Állandó Bizottság (a továbbiakban: bizottság) elé terjeszti.(2) A bizottságban a tagállamok szavazatait a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében megállapítottak szerint kell súlyozni. Az elnök nem szavazhat.(3) A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be a bizottság számára a meghozandó intézkedésekről. A bizottság, az elnöke által a vizsgált kérdések sürgősségére tekintettel megállapított határidőn belül, véleményt nyilvánít ezekről az intézkedésekről. A véleményeket 45 szavazatos többséggel kell meghozni.(4) A Bizottság az intézkedéseket elfogadja, és azonnal végrehajtja, ha azok összhangban vannak a bizottság véleményével. Ha a tervezett intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, vagy a bizottság nem nyilvánított véleményt, a Bizottság a meghozandó intézkedésekről haladéktalanul javaslatot terjeszt a Tanács elé. A Tanács az intézkedéseket minősített többséggel fogadja el.Ha az ügynek a Tanács elé terjesztésétől számított három hónapon belül a Tanács nem fogadott el intézkedést, a javaslatot a Bizottság fogadja el, és haladéktalanul végrehajtja, kivéve, ha a Tanács az említett intézkedéseket egyszerű többséggel elutasította.7. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1984. január 1-jéig megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.8. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1982. december 21-én.a Tanács részérőlaz elnökO. Møller[1] 1982. április 12–13-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).[2] HL C 112., 1982.5.3., 4. o.[3] HL L 375., 1980.12.31., 75. o.[4] HL 121., 1964.7.29., 1977/64. o.[5] HL L 47., 1980.2.21., 8. o.[6] HL L 55., 1971.3.8., 23. o.[7] HL L 325., 1980.12.1., 14. o.[8] HL L 302., 1972.12.31., 24. o.[9] HL L 325., 1980.12.1., 16. o.[10] HL 47., 1980.2.21., 4. o.[11] HL 47., 1980.2.21., 11. o.[12] HL L 375., 1980.12.31., 75. o.--------------------------------------------------I. MELLÉKLETBejelentési kötelezettség alá tartozó betegségekRagadós száj- és körömfájásKeleti marhavészSzarvasmarhák ragadós tüdőlobjaKéknyelv betegségSertések hólyagos betegségeKlasszikus sertéspestisAfrikai sertéspestisTescheni betegség (fertőző sertésbénulás)MadárinfluenzaNewcastle-betegség--------------------------------------------------II. MELLÉKLETA bejelentés kapcsán közlendő információk1. Az I. mellékletben felsorolt betegségek elsődleges kitörésével kapcsolatban a 3. cikkben előírt információk:1. A bejelentés dátuma2. A bejelentés ideje3. A tagállam neve4. a) A betegség neveb) Vírustípus, ha szükséges5. A megerősítés dátuma6. A gazdaság földrajzi meghatározása7. A gazdaságban lévő fogékony állatok száma a) szarvasmarha, b) sertés, c) juh, d) kecske, e) baromfi8. A levágott állatok száma a) szarvasmarha, b) sertés, c) juh, d) kecske, e) baromfi9. A megsemmisített tetemek száma a) szarvasmarha, b) sertés, c) juh, d) kecske, e) baromfi2. Az I. mellékletben felsorolt betegségek másodlagos kitörésével kapcsolatban a 4. cikkben előírt információk:1. A bejelentés dátuma2. A bejelentés ideje3. A tagállam neve4. Minden bejelentett betegség esetében:a) A betegség neveb) A kitörések száma3. A tagállamokban bevezetett korlátozásoknak az I. mellékletben felsorolt betegségek utolsó kitörésének felszámolását követő feloldásával kapcsolatban a 3. cikkben előírt információk:1. A bejelentés dátuma2. A bejelentés ideje3. A tagállam neve4. A betegség neve5. A korlátozások feloldásának dátuma--------------------------------------------------