title: A Tanács irányelve (1976. július 27.) a nyomástartó edényekre vonatkozó közös rendelkezésekre és vizsgálati módszerekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31976L0767

Hivatalos Lap L 262 , 27/09/1976 o. 0153 - 0168 finn különkiadás fejezet 13 kötet 5 o. 0182  görög különkiadás: fejezet 13 kötet 4 o. 0127  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 5 o. 0182  spanyol különkiadás fejezet 13 kötet 5 o. 0192  portugál különkiadás fejezet 13 kötet 5 o. 0192

		A Tanács irányelve(1976. július 27.)a nyomástartó edényekre vonatkozó közös rendelkezésekre és vizsgálati módszerekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről(76/767/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 100. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],mivel a tagállamokban kötelező rendelkezések határozzák meg a nyomástartó edények gyártásának, ellenőrzésének és/vagy üzemeltetésének műszaki jellemzőit; mivel ezek a követelmények tagállamonként különböznek; mivel ezek a különbségek akadályozzák a kereskedelmet és egyenlőtlen versenyfeltételeket teremthetnek a Közösségen belül;mivel ezek a közös piac létrehozását és működését gátló akadályok mérsékelhetők vagy valóban meg is szüntethetők, ha a tagállamokban saját létező jogszabályaik mellett vagy azok helyett azonos követelmények érvényesek;mivel az említett műszaki követelmények teljesítésének ellenőrzése feltétele a felhasználó és harmadik fél hatékony védelmének; mivel a létező ellenőrzési eljárások az egyes tagállamokban különböznek; mivel a nyomástartó edények közös piacon belüli szabad mozgásának megvalósulása érdekében, és az edények szabad mozgását akadályozó többszörös ellenőrzés elkerülése céljából intézkedéseket kell hozni az ellenőrzési eljárások tagállamok általi kölcsönös elismerésére;mivel az ellenőrzési eljárások kölcsönös elismerésének elősegítése céljából létre kell hozni edények vonatkozásában az alkalmas EGK-típus-jóváhagyási és EGK-ellenőrzési eljárásokat, és össze kell hangolni az ellenőrzések végrehajtásáért felelős szervezetek kijelölésének kritériumait;mivel a megfelelő ellenőrzések végrehajtását igazoló EGK-jelölések feltüntetése a nyomástartó edényen jelzi, hogy az edény megfelel a vonatkozó műszaki követelményeknek, ily módon behozatala és üzembe helyezése során szükségtelenné válik a már elvégzett ellenőrzések megismétlése;mivel a nyomástartó edényekre vonatkozó nemzeti szabályok széles körben változó rendeltetésű, sokféle űrtartalmú és nyomású nyomástartóedény-kategóriát ölelnek fel; mivel ezen irányelvnek általános rendelkezéseket kell megállapítania, különösen az EGK-típus-jóváhagyási és -ellenőrzési eljárásokra vonatkozóan; mivel minden edénykategóriára külön irányelvek fogják megállapítani az ilyen edények tervezésére és ellenőrzésére vonatkozó műszaki követelményeket, és megfelelő esetben azokat a feltételeket is, amelyek között a közösségi műszaki követelmények a korábbi nemzeti rendelkezések helyébe lépnek;mivel a nyomástartó edényekre vonatkozó irányelvek műszaki követelményeit a műszaki fejlődés eredményeinek figyelembevételével haladéktalanul ki kell igazítani; mivel az ehhez szükséges intézkedések végrehajtásának elősegítése érdekében elő kell írni egy, a tagállamok és a Bizottság közötti szoros együttműködést létrehozó eljárást, a nyomástartóedény-kereskedelem műszaki akadályainak felszámolására vonatkozó irányelveknek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításával foglalkozó bizottság keretén belül;mivel a forgalomba hozott nyomástartó edények, bár a rájuk vonatkozó külön irányelv követelményeinek megfelelnek, bizonyos esetekben biztonsági kockázatot jelenthetnek; mivel ezért rendelkezni kell egy olyan eljárásról, amellyel ez a veszély csökkenthető,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:I. FEJEZETFogalommeghatározások és alapelvek1. cikk(1) Ezen irányelv alkalmazásában "nyomástartó edény" minden helyhez kötött vagy mobil edény vagy tartály, amelyben a töltet (gáz, gőz vagy folyadék) 0,5 bart meghaladó túlnyomása állhat fenn vagy alakulhat ki.(2) Nem tartoznak ide a következők:- azok az edények, amelyeket kifejezetten nukleáris célokra terveztek és amelyek meghibásodása esetén radioaktív anyag szabadulhat ki,- kifejezetten hajóba vagy repülőgépekbe történő beépítésre szánt vagy azok meghajtására szánt edények,- szállításra és elosztásra szolgáló csővezetékek.2. cikk(1) Külön irányelvek állapítják meg a nyomástartó edények egyes kategóriáinak, és adott esetben, az ahhoz kapcsolódó segédberendezések tervezési és kivitelezési követelményeit, ellenőrzését, vizsgálatát és, ha szükséges, üzemeltetési módjait.Minden nyomástartóedény-kategóriára ezek az irányelvek határozzák meg, hogy az edények EGK-típus-jóváhagyási és EGK-ellenőrzési eljárás alá tartoznak-e, csak az eljárások egyike vonatkozik-e rájuk, vagy egyik sem.Meghatározhatják a következőket:- az EGK-típusjóváhagyásra vonatkozó bármely feltételt vagy időbeli korlátozást, és minden olyan jelölést, amelyet ilyen esetben a nyomástartó edényeken fel kell tüntetni,- az egyes nyomástartó edények azonosító jelöléseit,- azokat a feltételeket, amelyeknek egy jóváhagyott edény különböző modelljeinek meg kell felelniük, hogy megkaphassák ugyanazt az EGK-típusjóváhagyást.(2) Ezen irányelv alkalmazásában "EGK-típusú nyomástartó edény" minden olyan edény, amelynek tervezése és gyártása a saját kategóriájára vonatkozó külön irányelv követelményeinek megfelelően történt.3. cikkEzen irányelv és a vonatkozó külön irányelv értelmében vett edény tervezésével vagy ellenőrzésével kapcsolatos okokra hivatkozva egyik tagállam sem tagadhatja meg, nem tilthatja és nem korlátozhatja olyan EGK-típusú nyomástartó edény forgalomba hozatalát vagy üzembe helyezését, amely megfelel ezen irányelv és a rá vonatkozó külön irányelv követelményeinek.4. cikkA tagállamok az EGK-típusjóváhagyást és az EGK-ellenőrzést saját nemzeti eljárásaikkal egyenértékűként kezelik.5. cikkAz EGK-típus-jóváhagyási tanúsítványt kibocsátó hatóság és az edény ellenőrzését végrehajtó ellenőrző szervezet feladatai a vonatkozó külön irányelv követelményeinek megfelelően végrehajtott vizsgálatokra, és az ezen irányelvben számukra előírt tevékenységekre korlátozódnak.II. FEJEZETEGK-típusjóváhagyás6. cikk(1) Amennyiben a külön irányelv úgy rendelkezik, az EGK-típusjóváhagyás megelőzi:- az EGK-ellenőrzést, ha ezt előírták,- a forgalomba hozatalt és üzembe helyezést, ha az EGK-ellenőrzés nincs előírva.(2) A tagállamok a gyártó vagy a Közösségben székhellyel rendelkező meghatalmazott képviselője kérésére megadják az EGK-típusjóváhagyást minden olyan nyomástartóedény-típusra, amely megfelel az adott nyomástartóedény-kategóriára vonatkozó külön irányelv követelményeinek.(3) Egy adott nyomástartóedény-típusra vonatkozó EGK-típus-jóváhagyási kérelem csak egy tagállamban nyújtható be.(4) A tagállamok ezen fejezet és az I. melléklet 1., 2. és 4. pontja rendelkezéseinek megfelelően megadják, elutasítják vagy visszavonják az EGK-típusjóváhagyást.7. cikk(1) Ha az I. melléklet 2. pontjában elrendelt vizsgálat eredményei megfelelőek, a vizsgálatot végrehajtó tagállam kiállítja az EGK-típus-jóváhagyási tanúsítványt, amelyet eljuttat a kérelmezőhöz.Ha ez a jóváhagyás olyan edényre vonatkozik, amely EGK-ellenőrzés alá esik, a gyártónak még az ellenőrzés előtt el kell helyeznie az edényen az I. melléklet 3.1. pontjában említett jóváhagyási jelölést.(2) A tanúsítványra és a jóváhagyási jelölésre vonatkozó követelményeket az I. melléklet 3. és 5. pontja tartalmazza.8. cikkHa egy nyomástartóedény-kategória, amely a külön irányelv követelményeinek megfelel, nem tartozik EGK-típusjóváhagyás alá, de benyújtották az EGK-ellenőrzési kérelmet, a gyártó saját felelősségére még az ellenőrzés előtt elhelyezi az ebbe a kategóriába tartozó nyomástartó edényeken az I. melléklet 3.2. pontjában előírt különleges jelölést.9. cikk(1) Az EGK-típusjóváhagyást megadó tagállam köteles azt visszavonni, ha a 2. cikk (1) bekezdése szerinti külön irányelvben meghatározott feltételek nem teljesülnek.(2) Ha az EGK-típusjóváhagyást megadó tagállam megállapítja, hogy az a nyomástartó edény, amelyre a jóváhagyást megadták, nem felel meg a típusnak:a) fenntarthatja a jóváhagyást, ha a megállapított különbségek minimálisak, vagy ha nincsenek alapvető hatással az edény tervezésére vagy a gyártási eljárásokra, és semmiképpen nem jelentenek biztonsági veszélyt;b) vissza kell vonnia a jóváhagyást, ha a változtatások biztonsági veszélyt jelentenek;c) ha úgy látja, hogy a gyártott tétel nem felel meg a jóváhagyott mintának, felszólítja a gyártót, hogy a lehető leghamarabb végezze el a szükséges gyártási változtatásokat. Vissza kell vonnia a jóváhagyást, ha a gyártó nem tesz eleget a felszólításnak.(3) Az EGK-típusjóváhagyást megadó tagállamnak ugyancsak vissza kell vonnia a jóváhagyást, ha megállapítja, hogy azt nem kellett volna megadnia.(4) Továbbá, ha az említett tagállamot egy másik tagállam az (1), (2) vagy (3) bekezdésben említett esetek valamelyikének előfordulásáról tájékoztatja, a tagállam a másik tagállammal történő konzultációt követően az említett bekezdések rendelkezéseinek megfelelően jár el.(5) Ha az EGK-típusjóváhagyást megadó tagállam és egy másik tagállam illetékes hatóságai között vita van arról, hogy ajánlatos vagy szükséges-e a jóváhagyás visszavonása, erről tájékoztatni kell a Bizottságot. Szükség esetén a Bizottság egyeztetéseket folytat a megoldásra jutás érdekében.(6) Csak az EGK-típusjóváhagyást megadó tagállam vonhatja vissza a jóváhagyást. Ilyen döntés esetén haladéktalanul értesíti a többi tagállamot és a Bizottságot.III. FEJEZETEGK-ellenőrzés10. cikkAz EGK-ellenőrzés célja annak megállapítása, hogy a nyomástartó edény megfelel-e a rá vonatkozó külön irányelv követelményeinek; ennek tanúsítására az EGK-ellenőrzési jelölés szolgál.11. cikk(1) Amikor egy nyomástartó edényt EGK-ellenőrzésre bemutatnak, az ellenőrző szervezet megvizsgálja a következőket:a) - ha a nyomástartó edény EGK-típusjóváhagyás alá esik, megfelel-e a jóváhagyott típusnak és viseli-e az EGK-típus-jóváhagyási jelet;- ha a nyomástartó edény olyan kategóriába tartozik, amely mentes az EGK-típusjóváhagyás alól, teljesíti-e a külön irányelvben meghatározott követelményeket;b) - a vizsgálatok végrehajtása és a kötelező jelölések és feliratok megfelelő elhelyezése tekintetében megfelel-e a nyomástartó edény a külön irányelv követelményeinek.(2) A gyártó nem tagadhatja meg az ellenőrző szervezettől a gyártás helyének bejárását, ha a bejárás nélkülözhetetlen ahhoz, hogy a szervezet megfelelően végre tudja hajtani a rábízott feladatokat.12. cikkA III. melléklet meghatározza azokat a minimális követelményeket, amelyeket a tagállamoknak be kell tartaniuk a 13. cikk szerinti ellenőrző szervezet kijelölésekor, a tagállam arra vonatkozó hatáskörének sérelme nélkül, hogy nemzeti szinten meghozza azokat az intézkedéseket és megállapítsa azokat a feltételeket, amelyeket szükségesnek ítél ahhoz, hogy a kijelölt ellenőrző szervezetek hatékonyan, összehangoltan és feddhetetlen módon működjenek.13. cikk(1) A tagállamok eljuttatják a többi tagállamhoz és a Bizottsághoz az ellenőrzés végrehajtásért felelős ellenőrző szervezetek listáját és ennek a listának minden későbbi módosítását, külön feltüntetve azt, ha ezek a szervezetek csak bizonyos felülvizsgálatok végrehajtására jogosultak.(2) Az ellenőrző szervezetet kijelölő tagállam köteles visszavonni a kijelölést, ha megállapítja, hogy az nem felel meg a III. mellékletben meghatározott követelményeknek vagy alkalmatlanná vált a követelmények teljesítésére. Erről azonnal tájékoztatja a Bizottságot és a többi tagállamot, és jelzi azt is, hogy a kijelölést teljesen vagy csak bizonyos ellenőrzések tekintetében vonták vissza.(3) A kijelölés visszavonására vagy korlátozására csak az ellenőrző szervezetet kijelölő tagállam jogosult.14. cikk(1) Miután a nyomástartó edény EGK-ellenőrzése a 11. cikkben meghatározott feltételekkel és a II. mellékletben leírt módon megtörtént, az ellenőrző szervezet az említett melléklet 3. pontjában megállapított intézkedéseknek megfelelően elhelyezi a részleges vagy teljes EGK-ellenőrzési jelöléseket az edényen.(2) A II. melléklet 3. pontja tartalmazza az EGK-ellenőrzési jelölések alakjára és jellemzőire vonatkozó követelményeket.(3) Amennyiben valamely külön irányelv ilyen rendelkezést tartalmaz, az ellenőrző szervezet tanúsítványt bocsát ki, amely jelzi az elvégzett ellenőrzéseket és azok eredményeit.15. cikkHa valamely nyomástartóedény-kategóriára vonatkozó külön irányelv nem rendelkezik az EGK-ellenőrzésről, a gyártó, miután meggyőződik arról, hogy minden nyomástartó edény megfelel a külön irányelv követelményeinek és, adott esetben, megfelel a jóváhagyott mintának, saját felelősségére elhelyezi:a) vagy az I. melléklet 5.3. pontjában előírt különleges jelölést, ha EGK-típusjóváhagyás szükséges;b) vagy az I. melléklet 5.4. pontjában előírt különleges jelölést, ha azok mentesek az EGK-típusjóváhagyás alól.IV. FEJEZETAz EGK-típusjóváhagyásra és az EGK-ellenőrzésre vonatkozó közös rendelkezések16. cikk(1) Az edényre és annak segédberendezésére vonatkozóan ezen irányelvben és bármely külön irányelvben előírt jelöléseket jól láthatóan, olvashatóan és kitörölhetetlen módon kell elhelyezni minden edényen és annak segédberendezésén.(2) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket, hogy megtiltsák az EGK-jelölésekkel összetéveszthető jelöléseknek és feliratoknak a nyomástartó edényeken történő feltüntetését.V. FEJEZETEltérési záradék17. cikk(1) Anélkül, hogy a 3. cikk érvényessége az adott edényre megszűnne, a nyomástartó edény tervezése és a gyártási eljárása nem kell, hogy megfeleljen a külön irányelvek rendelkezéseinek, ha az elvégzett módosítások az eredetivel egyenértékű biztonságot nyújtanak.(2) Minden külön irányelv egyértelműen meghatározza azokat a rendelkezéseket, amelyeknél engedélyezett az eltérés, vagy azokat a rendelkezéseket, amelyektől eltérni nem lehet.Ebben az esetben a következő eljárást kell követni:a) a tagállam eljuttatja az edény leírását tartalmazó dokumentumokat és az eltérésre irányuló kérelmét alátámasztó dokumentumokat az elvégzett vizsgálatok eredményeivel együtt a többi tagállamhoz, amelyeknek négy hónap áll rendelkezésükre, hogy kifejezzék egyetértésüket vagy véleményeltérésüket, előterjesszék megjegyzéseiket, kérdéseiket, megfogalmazzanak további követelményeket vagy kérjék további vizsgálatok elvégzését, továbbá lehetőségük van arra, hogy az ügyet véleményezés céljából a 20. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően a bizottság elé utalják. A dokumentumok másolatát elküldik a Bizottságnak. Az ilyen levelezés bizalmasnak minősül;b) ha a megállapított határidő végéig egyetlen tagállam sem nyilvánít véleményeltérést és nem kezdeményezi az ügy bizottság elé vitelét, a tagállam az a) pontban meghatározott eljárásban eljuttatott kérések megtárgyalását követően engedélyezi a kérelmezett eltérést, és erről tájékoztatja a többi tagállamot és a Bizottságot;c) ha valamely tagállam nem válaszol a törvényes határidő elteltéig, ezt beleegyezésnek kell tekinteni; ebben az esetben azonban a származási országnak kérnie kell a Bizottságtól annak megerősítését, hogy nem érkezett válasz;d) ha az ügyet a bizottság elé utalják, és a bizottság döntése kedvező, a tagállam a bizottság által javasolt feltételekkel engedélyezheti az eltérést;e) a kapcsolódó dokumentumokat a rendeltetési ország nyelvén vagy nyelvein, vagy általa elfogadott más nyelven terjesztik elő.VI. FEJEZETAz irányelvek műszaki fejlődéshez történő hozzáigazítása18. cikkAzokat a módosításokat, amelyek ahhoz szükségesek, hogy- ezen irányelv I. és II. melléklete, és- a külön irányelveknek azon rendelkezései, amelyeket ezek az irányelvek kifejezetten megjelölnek,lépést tartsanak a műszaki fejlődéssel, a 20. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően kell megvalósítani.19. cikk(1) Megalakul a nyomástartó edények kereskedelme műszaki akadályainak megszüntetéséről szóló irányelveknek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításával foglalkozó bizottság, a továbbiakban "bizottság". A bizottság a tagállamok képviselőiből áll, elnöke a Bizottság képviselője.(2) A bizottság elfogadja saját eljárási szabályzatát.20. cikk(1) Ha az e cikkben megállapított eljárást kell követni, az elnök, saját kezdeményezésére vagy valamelyik tagállam képviselőjének kérelmére, összehívja a bizottságot.(2) A Bizottság képviselője a bizottság elé terjeszti a meghozandó intézkedések tervezetét. A bizottság, az elnöke által az ügy sürgősségére tekintettel megállapított határidőn belül, véleményt nyilvánít a tervezetről. A véleményt 41 szavazatos többséggel kell meghozni, a tagállamok szavazatait a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében előírt módon kell súlyozni. Az elnök nem szavaz.(3) a) A Bizottság a tervezett intézkedéseket elfogadja, ha azok összhangban vannak a bizottság véleményével.b) Ha a tervezett intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, vagy a bizottság nem nyilvánított véleményt, a Bizottság a meghozandó intézkedésekről haladéktalanul javaslatot terjeszt a Tanács elé. A Tanács minősített többséggel határoz.c) Ha a javaslatnak a Tanács elé terjesztésétől számított három hónapon belül a Tanács nem döntött, a javaslatot a Bizottság fogadja el.VII. FEJEZETVédzáradék21. cikk(1) Ha egy tagállam megalapozottan feltételezi, hogy egy vagy több nyomástartó edény, bár megfelel ezen irányelv és a külön irányelvek követelményeinek, biztonsági veszélyt jelent, saját területén ideiglenesen megtilthatja az edény vagy edények forgalomba hozatalát, vagy különleges feltételekhez kötheti azt. A tagállam erről haladéktalanul értesíti a Bizottságot és a többi tagállamot, döntése indokainak megjelölésével.(2) A Bizottság hat héten belül konzultációt folytat az érintett tagállamokkal, majd haladéktalanul véleményt nyilvánít, és meghozza a megfelelő intézkedéseket.(3) Ha a Bizottság szükségesnek látja az irányelv műszaki módosítását, az ilyen módosításokat a Bizottság vagy a Tanács fogadja el a 20. cikkben megállapított eljárásnak megfelelően; ebben az esetben az a tagállam, amely védintézkedéseket fogadott el, ezeket az említett módosítások elfogadásáig fenntarthatja.VIII. FEJEZETKülönös rendelkezések22. cikk(1) Ez a cikk azokra az edényekre vonatkozik, amelyek az 1. cikk értelmében ezen irányelv hatálya alá esnek, ha külön irányelv nem vonatkozik rájuk.(2) Ebben az esetben a következő szabályokat kell alkalmazni:a) a rendeltetési hely szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező közigazgatási hatóságai a IV. mellékletben megállapított eljárásnak megfelelően kiválasztott ellenőrző szervezet által ellenőrzött és vizsgált nyomástartó edényeket úgy tekintik, hogy azok megfelelnek a tervre vonatkozó saját nemzeti törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseiknek;b) ezeket a vizsgálatokat és ellenőrzéseket a IV. mellékletben leírt eljárásnak megfelelően és a rendeltetési országban hatályban levő vagy annak közigazgatási hatóságai által egyenértékűként elismert módszereket alkalmazva kell végrehajtani.A fentiekben említett vizsgálatok és ellenőrzések közé tartoznak mindazok, amelyeket az edények gyártási helyén végre lehet hajtani.(3) A tagállamok a nyomástartó edény származási országának ellenőrző szervezete által kiadott jegyzőkönyveket és tanúsítványokat a megfelelő nemzeti dokumentumokkal egyenértékűként kezelik.IX. FEJEZETZáró rendelkezések23. cikkHa egy tagállam vagy az ezen irányelv és a külön irányelvek értelmében vett ellenőrző szervezet olyan döntést hoz, hogy elutasítja az EGK-típusjóváhagyást vagy az EGK-ellenőrzési jelölés feltüntetését, visszavonja a jóváhagyást, megtiltja az EGK-típusú nyomástartó edények forgalomba hozatalát vagy használatát, pontosan megjelölve a döntése alapjául szolgáló indokokat. Ilyen döntéséről a lehető leghamarabb értesíti az érintett felet, aki egyidejűleg tájékoztatást kap a tagállamban hatályban levő jogszabályok alapján rendelkezésére álló jogorvoslati lehetőségekről és ezek benyújtásának határidejéről.24. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az értesítéstől számított 18 hónapon belül megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.(2) A tagállamok biztosítják, hogy közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.25. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1976. július 27-én.a Tanács részérőlaz elnökM. van der Stoel[1] HL C 2., 1974.1.9., 64. o.[2] HL C 101., 1973.11.23., 25. o.--------------------------------------------------I. MELLÉKLET [1]EGK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁS1. EGK-TÍPUS-JÓVÁHAGYÁSI KÉRELEM1.1. A kérelmet és a vele kapcsolatos levelezést annak az államnak a hivatalos nyelvén kell megfogalmazni, amelyhez a kérelem az állam jogszabályainak megfelelően benyújtásra kerül. A tagállamnak joga van előírni, hogy a mellékelendő dokumentumok ugyancsak a hivatalos nyelven készüljenek.1.2. A kérelem a következő adatokat tartalmazza:- a gyártó vagy a cég neve és címe, meghatalmazott képviselője vagy a kérelmező neve és címe, és az edények gyártási helye vagy helyei,- az edény kategóriája,- rendeltetési cél vagy tiltott használati módok,- műszaki jellemzők,- kereskedelmi név, ha van ilyen, vagy típus.1.3. A kérelemhez az előírt dokumentumokat kell mellékelni két példányban, különös tekintettel a következőkre:1.3.1. leírás, amely tartalmazza:- az anyagok jellemzőit, a gyártási módszereket és az edény szilárdsági számításait,- a beépített biztonsági berendezéseket,- azon helyek leírását, ahova az ezen irányelvben meghatározott jóváhagyási és ellenőrzési jelöléseket és a külön irányelvekben meghatározott egyéb jelöléseket elhelyezik.1.3.2. általános tervek és adott esetben a lényeges tervezési jellemzők részletes rajzai.1.3.3. minden más, a külön irányelvekben előírt információ.1.3.4. olyan nyilatkozat, amely tanúsítja, hogy ugyanarra az edénytípusra nem került benyújtásra más EGK-típus-jóváhagyási kérelem.2. AZ EGK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁSSAL KAPCSOLATOS VIZSGÁLAT2.1. Az EGK-típusjóváhagyással kapcsolatos vizsgálatot a tervek alapján és, adott esetben, edénymintákon hajtják végre.A vizsgálat a következőket foglalja magában:a) a tervezési számítások, a gyártási eljárás, a kivitel és az anyagok ellenőrzése;b) adott esetben, a biztonsági berendezések és mérőeszközök, valamint a telepítés módszereinek ellenőrzése.3. AZ EGK-TÍPUS-JÓVÁHAGYÁSI TANÚSÍTVÁNY ÉS JELÖLÉS3.1. A 7. cikkben említett tanúsítvány tartalmazza a típus-jóváhagyási vizsgálat eredményét, és feltüntet minden olyan feltételt, amely a 2. cikk (1) bekezdésének alapján a jóváhagyásra vonatkozhat. A tanúsítványhoz mellékelik a típus azonosításához és működésének magyarázatához szükséges leírásokat és rajzokat. A 7. cikkben előírt EGK-jóváhagyási jelölés egy stilizált ε betű, amely a következőket tartalmazza:- felső részében a külön irányelv száma, amely az elfogadás időrendi sorrendjének megfelelően kerül kiosztásra, az EGK-típusjóváhagyást megadó állam azonosítására szolgáló nagybetű(k) (B Belgium esetében, D a Németországi Szövetségi Köztársaság esetében, DK Dánia esetében, F Franciaország esetében, I Olaszország esetében, IRL Írország esetében, L Luxemburg esetében, NL Hollandia esetében, UK Egyesült Királyság esetében) és az EGK-típusjóváhagyás éve; a külön irányelvnek a száma, amelyre az EGK-típusjóváhagyás hivatkozik, és amelyet a Tanács állapít meg annak elfogadásakor,- alsó részén az EGK-típus-jóváhagyási szám.E jelölésre példa az 5.1. pontban található.3.2. A 8. cikkben említett jelölés, amely a függőleges tengelyre tükrözött stilizált ε betű, felső részén a 3.1. pont első francia bekezdésében említett adatokat tartalmazza, alsó részében pedig az EGK-típusjóváhagyás alá nem tartozó kategória hivatkozási száma van feltüntetve, ha a külön irányelv így rendelkezik.E jelölésre példa az 5.2. pontban található.3.3. A 15. cikk a) pontjában említett jelölés megegyezik az EGK-típus-jóváhagyási jelöléssel, azzal a különbséggel, hogy egy szabályos hatszögben van elhelyezve.E jelölésre példa az 5.3. pontban található.3.4. A 15. cikk b) pontjában említett jelölés az EGK-típusjóváhagyás alóli mentesség jelével egyezik meg annyi különbséggel, hogy egy szabályos hatszögben van elhelyezve.E jelölésre példa az 5.4. pontban található.4. AZ EGK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁS KÖZZÉTÉTELE4.1. Az EGK-típus-jóváhagyási tanúsítványokat az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában kell közzétenni.4.2. A kérelmező értesítésével egyidejűleg a tagállam elküldi az EGK-típus-jóváhagyási tanúsítványok másolatát a Bizottságnak és a többi tagállamnak, amelyek rendelkezésére áll az edényre vonatkozó végleges műszaki dokumentáció és az elvégzett ellenőrzésekről és vizsgálatokról készült jegyzőkönyvek másolata is.4.3. Az EGK-típusjóváhagyás visszavonását a 4.1. és 4.2. pontban megállapított eljárásnak megfelelően kell közzétenni.4.4. Ha a tagállam elutasítja az EGK-típusjóváhagyást, erről tájékoztatja a többi tagállamot és a Bizottságot.5. AZ EGK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁSRA VONATKOZÓ JELÖLÉSEK5.1. EGK-típus-jóváhagyási jelölés (lásd 3.1. pont)+++++ TIFF +++++Példa: | | A Németországi Szövetségi Köztársaság által, az első külön irányelv értelmében 1979-ben megadott EGK-típusjóváhagyás. EGK-típus-jóváhagyási szám. |5.2. EGK-típusjóváhagyás alóli mentesség jelölése (lásd 3.2. pont)+++++ TIFF +++++Példa: | | A Németországi Szövetségi Köztársaságban 1979-ben gyártott edény, amely az első külön irányelv értelmében nem tartozik EGK-típusjóváhagyás alá. EGK-típusjóváhagyás alá nem tartozó kategória hivatkozási száma a külön irányelv rendelkezésének megfelelően. |5.3. Az EGK-típusjóváhagyás és az EGK-ellenőrzés alóli mentesség együttes jelölése (lásd 3.3. pont)+++++ TIFF +++++Példa: | | A Németországi Szövetségi Köztársaság által, az első külön irányelv értelmében 1979-ben megadott EGK-típusjóváhagyás. EGK-típus-jóváhagyási szám. |5.4. Az EGK-típusjóváhagyás alóli és az EGK-ellenőrzés alóli mentesség jelölése (lásd 3.4. pont)+++++ TIFF +++++Példa: | | A Németországi Szövetségi Köztársaságban 1979-ben gyártott edény, amely az első külön irányelv értelmében nem tartozik EGK-típusjóváhagyás alá. Az EGK-típusjóváhagyás alá nem tartozó kategória hivatkozási száma a külön irányelv rendelkezésének megfelelően. |5.5. A külön irányelvek meghatározhatják az EGK-típusjóváhagyásra vonatkozó jelölések elhelyezését és méreteit.Ha a külön irányelvek másképp nem rendelkeznek, a betűk és számok magasságának minden jelölésben legalább 5 mm-nek kell lennie.[1] Lásd az I. és II. melléklet függelékét.--------------------------------------------------II. MELLÉKLET [1]EGK-ELLENŐRZÉS1. ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK1.1. Az EGK-ellenőrzés egy vagy több szakaszban hajtható végre.1.2. A külön irányelvek követelményeire is figyelemmel:1.2.1. az EGK-ellenőrzés csak olyan edények esetében hajtható végre egy lépésben, amelyek a gyár elhagyásakor egyetlen egészet képeznek, azaz azok az edények tartoznak ide, amelyek elméletileg előzetes szétszerelés nélkül szállíthatók a telepítés helyére;1.2.2. a nem egy darabban szállított edények ellenőrzését két vagy több pontban hajtják végre;1.2.3. az ellenőrzésnek különösen azt kell biztosítania, hogy az edény megfeleljen a jóváhagyott mintának, vagy ha az edény mentességet élvez az EGK-típusjóváhagyás alól, akkor azt, hogy a vonatkozó külön irányelvben megállapított követelményeknek megfeleljen.2. AZ EGK-ELLENŐRZÉS JELLEGE2.1. A külön irányelvekben meghatározott követelményekre is figyelemmel az ellenőrzés a következőket foglalja magában:- az anyagok jellemzőinek vizsgálata,- a tervezési számítások, a gyártási eljárás, a kivitel és a felhasznált anyagok ellenőrzése,- a belső felületek vizsgálata, amely a belső részek és a hegesztés ellenőrzését tartalmazza,- a nyomáspróba,- a felszerelt biztonsági szerelvények és mérőberendezések vizsgálata,- az edény különböző részeinek külső vizsgálata,- ha a külön irányelvek előírják, egy teljesítményvizsgálat.3. EGK-ELLENŐRZÉSI JELÖLÉSEK3.1. Az EGK-ellenőrzési jelölések leírása3.1.1. A külön irányelvek követelményeire is figyelemmel a 3.3. pontnak megfelelően elhelyezett EGK-ellenőrzési jelölések a következők:3.1.1.1. A teljes EGK-ellenőrzési jelölés két jelölésből áll:3.1.1.1.1. Az első egy "e" betű, ami a következőket tartalmazza:- a felső félben annak az államnak az azonosítására szolgáló nagybetű(k), ahol az ellenőrzést elvégezték (B Belgium esetében, D a Németországi Szövetségi Köztársaság esetében, DK Dánia esetében, F Franciaország esetében, I Olaszország esetében, IRL Írország esetében, L Luxemburg esetében, NL Hollandia esetében, UK Egyesült Királyság esetében), és ha szükséges, a területi bontás azonosítására szolgáló egy vagy két számjegy,- az alsó félben az ellenőrző szervezet jele, amelyet az ellenőrzést végző képviselő helyez el, adott esetben saját jelével együtt;3.1.1.1.2. a második jelölés az ellenőrzés időpontját tartalmazza egy hatszögben a külön irányelvekben előírt részletességgel;A részlegesen elvégzett EGK-ellenőrzés jelölése csak az első jelölést tartalmazza [2].3.2. A jelölések alakja és méretei3.2.1. A 3.1.1.1.1. és 3.1.1.1.2. pontban leírt jelekre példát az alább bemutatott 1. és 2. ábra ismertet.A külön irányelvek meghatározhatják az EGK-ellenőrzési jelölések elhelyezését és méreteit.Ha a külön irányelvek másképpen nem rendelkeznek, a számok és betűk magasságának minden jelölésben legalább 5 mm-nek kell lennie.3.2.2. A tagállamok ellenőrző szervezetei kölcsönösen egymás rendelkezésére bocsátják az EGK-ellenőrzési jelölések rajzainak másolatát.3.3. A jelölések elhelyezése3.3.1. A teljes EGK-ellenőrzési jelölést akkor helyezik el az edényen az előírt helyre, amikor megtörtént az edény végleges ellenőrzése, és az EGK követelményeknek történő megfelelőségét elismerték.3.3.2. Ha az ellenőrzés két vagy több szakaszból áll, az ellenőrzési eljárás adott szakaszában az EGK-követelményeknek megfelelő edényre vagy edényrészre a részlegesen elvégzett EGK-ellenőrzés jelölését a gyártás helyszínén helyezik rá az edényen e célra kialakított helyre vagy bármely, a külön irányelvekben meghatározott helyre.+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++[1] Lásd az I. és II. mellékletek függelékét.[2] Magyarázó megjegyzés a teljes EGK-ellenőrzési jelöléssel és a részleges EGK-ellenőrzési jelöléssel kapcsolatbanHa az edény nem szerelhető össze a gyártás helyén, vagy ha valószínűsíthető, hogy a szállítás befolyásolja működési jellemzőit, az EGK-ellenőrzést a következőképpen kell elvégezni:- az edényt a gyártás helyén ellenőrzi a származási ország ellenőrző szervezete, és amennyiben az edény megfelel az EGK-követelményeknek, elhelyezi a 3.1.1.1.1. pontban leírt, részleges ellenőrzési jelölésként azonosított "e" jelet,- az edény végső ellenőrzését a telepítés helyén a rendeltetési ország ellenőrző szervezete hajtja végre, és amennyiben az edény megfelel az EGK-követelményeknek, elhelyezi a 3.1.1.1.2. pontban leírt jelet, amely a részleges EGK-ellenőrzési jellel együtt képezi a teljes EGK-ellenőrzési jelölést.--------------------------------------------------III. MELLÉKLETAz EGK-ellenőrzés elvégzésével megbízott ellenőrző szervezetek tagállamok által történő kijelölésére minimális vonatkozó minimális követelmények1. Az ellenőrző szervezet, annak igazgatója és az ellenőrzések elvégzéséért felelős személyzet nem lehet az ellenőrizendő edények vagy berendezések tervezője, gyártója, szállítója vagy telepítője, sem e felek bármelyikének meghatalmazott képviselője. Nem vehet részt közvetlenül az edények vagy berendezések tervezésében, kivitelezésében, forgalomba hozatalában, eladásra felkínálásában vagy karbantartásában, és nem lehet az ilyen tevékenységekben érdekelt felek képviselője. Ez nem zárja ki a gyártó és az ellenőrző szervezet közötti műszaki információcsere lehetőségét.2. Az ellenőrző szervezet és személyzete az ellenőrző vizsgálatokat a legmagasabb fokú szakmai tisztességgel és műszaki szakértelemmel hajtja végre, és mentes marad mindenféle, különösen pénzügyi jellegű nyomásgyakorlással vagy ösztönzéssel szemben, ami befolyásolhatja ítéletalkotását vagy az ellenőrzés eredményét, különösen olyan személyek vagy csoportok részéről, amelyek érdekeltek az ellenőrzés kimenetelében.3. Az ellenőrző szervezet rendelkezésére áll a szükséges személyzet és birtokában vannak szükséges eszközök az ellenőrzésekkel kapcsolatos adminisztratív és műszaki feladatok megfelelő elvégzéséhez; ugyancsak hozzáfér a különleges ellenőrzésekhez szükséges berendezésekhez.4. Az ellenőrzésért felelős személyzet:- alapos műszaki és szakmai képzettséggel rendelkezik,- az elvégzendő vizsgálatok követelményeit kielégítően ismeri, és megfelelő tapasztalata van az ilyen vizsgálatok végrehajtásában,- képes a vizsgálatok ellenőrzéséhez megkívánt tanúsítványok, jegyzőkönyvek és jelentések elkészítésére.5. Biztosítani kell az ellenőrzést végző személyzet pártatlanságát. Díjazásuk nem függhet az általuk elvégzett ellenőrzések számától, sem az ilyen ellenőrzések eredményeitől.6. Az ellenőrző szervezet felelősségbiztosítást köt, kivéve ha a nemzeti jogszabályoknak megfelelően az adott államban polgári jogi felelősség van érvényben, vagy ha a tagállam közvetlenül felel az ellenőrzésekért.7. Az ellenőrző szervezethez tartozó személyzetet ezen irányelv és a külön irányelvek értelmében, illetve az ezeknek hatályt adó bármely nemzeti jogszabályi rendelkezés értelmében a feladatai végrehajtása során megszerzett valamennyi információ tekintetében szakmai titoktartási kötelezettség terheli (kivéve annak az államnak a hatáskörrel rendelkező közigazgatási hatóságával szemben, amelyben a tevékenységeket végzik).--------------------------------------------------IV. MELLÉKLETFOGALOMMEGHATÁROZÁSOKSzármazási ország: az a tagállam, ahol a nyomástartó edényt gyártották.Rendeltetési ország: Az a tagállam, ahova a nyomástartó edényt importálják, vagy amelyben forgalomba hozzák és/vagy üzembe helyezik.Származási hatóság: A származási ország hatáskörrel rendelkező közigazgatási hatóságai.Rendeltetési hatóság: A rendeltetési ország hatáskörrel rendelkező közigazgatási hatóságai.ELJÁRÁS1. Ha egy gyártó egy vagy több azonos típusú nyomástartó edényt kíván exportálni, közvetlenül vagy a rendeltetési országban levő importőrön keresztül, ő vagy képviselője a 22. cikket idézve elküldi kérelmét a rendeltetési hatósághoz, és kéri az ellenőrzési vizsgálatok végrehajtását a rendeltetési országban meghatározott módszerek szerint, olyan ellenőrző szervezet által, amely nem a rendeltetési ország szervezete.Kérelmében a gyártó vagy képviselője feltünteti az általa kiválasztott ellenőrző szervezetet. A kiválasztás alapja a származási ország által küldött 13. cikk szerinti lista. Ettől az eljárástól eltérően, olyan edények esetén, amelyeket egyetlen megrendelésre nagyon kis számban állítanak elő, vagy a komplex berendezésekhez gyártott, a fogyasztó, illetve az általa kijelölt tanácsadó iroda által rendelkezésre bocsátott információknak és előírásoknak megfelelően gyártott edények esetén a fogyasztó a származási tagállamból választja az ellenőrző szervezetet, függetlenül attól, hogy az szerepel-e a 13. cikkben említett listán, feltéve hogy a rendeltetési hatóság elfogadja a választást.A rendeltetési hatóság az ügyben hozott döntéséről tájékoztatja a származási hatóságot.Ha a fogyasztó vagy az importőr neve ismert, azt feltünteti a kérelemben.A kérelemhez mellékeli az edényre vagy a típusra vonatkozó tervrajzokat és számításokat, az anyagok előírásait, az alkalmazott gyártási eljárásokra vonatkozó információkat, valamint a gyártás közben alkalmazott ellenőrzési módszerek részletezését, továbbá minden olyan információt, amely a gyártó vagy képviselőjének megítélése szerint elősegíti a rendeltetési hatóság számára annak eldöntését, hogy a nyomástartó edény vagy azonos típusú nyomástartó edények megfelelnek-e a tervnek, és a nyomástartó edényekre a rendeltetési országban érvényes hatósági követelményeknek.A dokumentumokat négy példányban, a rendeltetési ország hivatalos nyelvén vagy nyelvein, illetve az általa elfogadott nyelven kell benyújtani.2. 2.1. Beérkezéskor a rendeltetési ország hatósága igazolja a dokumentáció átvételét.2.2. 2.2.1. Ha a rendeltetési hatóság úgy véli, hogy az átvett dokumentáció minden, az 1. pontban előírt információt tartalmaz, a dokumentáció átvételétől számítva három hónap áll rendelkezésére az anyagban szereplő dokumentumok érdemi vizsgálatának elvégzésére.2.2.2. Ha a rendeltetési hatóság úgy véli, hogy az átvett dokumentáció nem tartalmazza az 1. pontban előírt összes információt, a dokumentáció átvételétől számítva egy hónap áll rendelkezésére, hogy tájékoztassa a kérelmezőt a kiegészítésként benyújtandó információkról. A megfelelően kiegészített dokumentáció átvételekor a 2.2.1. pontban leírt eljárást követi.2.3. 2.3.1. Ha a dokumentáció érdemi vizsgálata alapján nyilvánvalóan megállapítható, hogy az edényt vagy az azonos típusú edényeket a vonatkozó dokumentumoknak megfelelően állították elő, illetve azoknak megfelelően szándékoznak előállítani, és azok megfelelnek a rendeltetési országban a nyomástartó edényekre vonatkozó érvényes követelményeknek, vagy elfogadhatók, ha a követelményektől való eltérést engedélyezték, a rendeltetési hatóság a 2.2.1. pontban megállapított időtartamon belül értesíti a kérelmezőt.Ha a kérelemben foglalt edényre vagy azonos típusú edényekre a rendeltetési országban nincsen érvényes szabályok, a rendeltetési hatóság előírhatja, hogy az edények feleljenek meg a származási ország nyomástartó edényekre vonatkozó szabályainak.2.3.2. Ha a dokumentáció érdemi vizsgálata alapján nyilvánvalóan megállapítható, hogy az edényt vagy az azonos típusú edényeket a vonatkozó dokumentumoknak megfelelően állították elő, illetve azoknak megfelelően szándékoznak előállítani, de azok nem felelnek meg a rendeltetési országban a nyomástartó edényekre vonatkozó érvényes követelményeknek, és a követelményektől való eltérés engedélyezése nem lehetséges, a rendeltetési hatóság a 2.2.1. pontban megállapított időtartamon belül ennek megfelelően értesíti a kérelmezőt, és megjelöli azokat a rendelkezéseket, amelyek nem teljesültek, valamint azokat, amelyeknek meg kell felelnie ahhoz, hogy az edényt vagy az azonos típusú edényeket elfogadják. Ugyancsak tájékoztatja a kérelmezőt a rendeltetési országban hatályban levő, a nyomástartó edényekre vonatkozó szabályok által előírt gyártási követelményekről és az elvégzendő ellenőrzésekről, vizsgálatokról és felülvizsgálatokról.Ha a kérelmező a megkívánt feltételek teljesítése céljából kész végrehajtani a nyomástartó edény vagy az azonos típusú nyomástartó edények tervezésére, gyártási eljárására és/vagy ellenőrzési módszereire vonatkozó módosításokat, ennek megfelelően módosítja a dokumentációt. A módosított dokumentáció átvételekor a 2.2.1. pontban leírt eljárás követendő azzal a különbséggel, hogy a vizsgálatra rendelkezésre álló idő két hónapra csökken.2.3.3. A rendeltetési hatóság a 2.3.1. és 2.3.2. pontban említett eltérések engedélyezése vagy elutasítása tekintetében ugyanazokat a feltételeket alkalmazza, mint a rendeltetési országban székhellyel rendelkező gyártók esetében.2.4. A dokumentáció vizsgálata kapcsán a rendeltetési országban érvényes szabályokban megállapított díjak, adók vagy más költségek alkalmazandók.3. Az 1. pontnak megfelelően választott ellenőrző szervezet elvégzi a rendeltetési hatóság által előírt műveleteket.4. Miután elvégezte a rendeltetési ország hatósága által megkívánt ellenőrzéseket, vizsgálatokat és hitelesítéseket, és megállapította, hogy az eredmények kielégítők, az ellenőrző szervezet a gyártó vagy képviselője és a rendeltetési hatóság részére kiadja az ellenőrzésekről, vizsgálatokról és hitelesítésekről készült jelentéseket és azokat a tanúsítványokat, amelyek igazolják, hogy az alkalmazott ellenőrzési, vizsgálati és hitelesítési módszerek, valamint a kapott eredmények megfelelnek a rendeltetési ország követelményeinek.Ha az ellenőrzések eredményei nem kielégítők, az ellenőrző szervezet tájékoztatja a kérelmezőt és a rendeltetési hatóságot.Ezeket a dokumentumokat a rendeltetési ország hivatalos nyelvén vagy más, általa elfogadott nyelven kell kiállítani.5. Az ellenőrzések és vizsgálatok végrehajtásának díjait, adóit vagy költségeit az ellenőrző szervezet szabályainak megfelelően állapítják meg.6. A rendeltetési hatóság biztosítja minden hozzá eljuttatott terv és dokumentum bizalmas jellegének megőrzéséért.--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2008/96/EK irányelve ( 2008. november 19. ) a közúti infrastruktúra közlekedésbiztonsági kezeléséről

text:
               29.11.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 319/59

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2008/96/EK IRÁNYELVE

   (2008. november 19.)
   a közúti infrastruktúra közlekedésbiztonsági kezeléséről
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 71. cikke (1) bekezdése c) pontjára,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
   a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (2),
   mivel:

               (1)

               A transzeurópai közlekedési hálózat fejlesztésére vonatkozó közösségi iránymutatásokról szóló, 1996. július 23-i 1692/96/EK európai parlamenti és tanácsi határozatban (3) meghatározott transzeurópai közlekedési hálózat kiemelten fontos az európai integráció és kohézió támogatásában és a magas szintű jólét biztosításában. Elsősorban a magas közlekedésbiztonsági szintet kell garantálni.

               (2)

               Az „Európai közlekedéspolitika 2010-ig: ideje dönteni” című, 2001. szeptember 12-i fehér könyvében a Bizottság kifejezte, hogy közúti biztonsági hatástanulmányok és közúti biztonsági auditok elvégzésére van szükség a Közösségen belül a magas baleseti koncentrációjú útszakaszok azonosításának és kezelésének érdekében. Kitűzte azt a célt is, hogy 2001 és 2010 között a felére csökkenjen az Európai Unió útjain bekövetkezett halálesetek száma.

               (3)

               Az „Európai közlekedésbiztonsági cselekvési program – a közúti balesetek áldozatai számának felére csökkentése az Európai Unióban 2010-ig: a megosztott felelősség” című 2003. június 2-i közleményben a Bizottság a közúti infrastruktúrát a közlekedésbiztonsági politika harmadik pilléreként határozta meg, amelynek hozzá kell járulnia a Közösség balesetcsökkentési célkitűzéséhez.

               (4)

               Az utóbbi években olyan jelentős előrelépések történtek a járművek kialakításában (biztonsági intézkedések és új technológiák alkalmazása), amelyek segítettek a közúti balesetek halálos áldozatai és sérültjei számának csökkentésében. Ha a 2010-re kitűzött célt el kívánjuk érni, más területeken is intézkedéseket kell tenni. A közúti infrastruktúra közlekedésbiztonsági kezelése sok fejlesztési lehetőséget kínál, amit előnyünkre kell fordítani.

               (5)

               A transzeurópai úthálózaton belül a közúti infrastruktúra közlekedésbiztonsága javításának nélkülözhetetlen eszköze a megfelelő eljárások kialakítása. A közúti biztonsági hatásvizsgálatok stratégiai szinten kell, hogy bemutassák az infrastrukturális beruházások különböző tervezési alternatíváinak közúti biztonságra gyakorolt hatását, és fontos szerepet kell betölteniük az útvonalak kiválasztásakor. A közúti biztonsági hatásvizsgálatok eredményeit több dokumentumban is rögzíteni lehet. Továbbá, közúti biztonsági auditoknak kell részletesen meghatározniuk a közúti infrastrukturális beruházások veszélyes jellemzőit. A transzeurópai úthálózat infrastruktúrájának közlekedésbiztonsági javítása érdekében helyénvaló ezért ezen a két területen eljárásokat kidolgozni, a transzeurópai közúthálózat alagútjaira vonatkozó biztonsági minimumkövetelményekről szóló, 2004. április 29-i 2004/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (4) meghatározott közúti alagutak kizárásával.

               (6)

               Több tagállam már jelenleg is rendelkezik a közúti infrastruktúra közlekedésbiztonsági kezelésére irányuló, jól működő rendszerekkel. Ezen országok számára engedélyezni kell meglévő módszereik további használatát, amennyiben azok összhangban állnak ezen irányelv céljaival.

               (7)

               A kutatás létfontosságú az Európai Unió közútjai közlekedésbiztonságának növeléséhez. Az összetevők, intézkedések és módszerek (beleértve a telematikát is) kialakítása és ismertetése, valamint a kutatás eredményeinek terjesztése fontos szerepet játszik a közúti közlekedés infrastruktúra-elemei biztonságának növelésében.

               (8)

               A meglévő utak közlekedésbiztonságát célzott befektetésekkel kell fokozni a legnagyobb baleseti koncentrációval és/vagy a legnagyobb balesetcsökkentési potenciállal rendelkező útszakaszokon. Annak érdekében, hogy a járművezetők viselkedésüket megfelelően módosíthassák és fokozódjon a közlekedési szabályok, különösen a sebességhatárok betartása, a járművezetők figyelmét fel kell hívni a magas baleseti koncentrációjú útszakaszokra.

               (9)

               Az úthálózat közlekedésbiztonsági besorolása már közvetlenül megvalósítását követően magas potenciállal rendelkezik. A magas baleseti koncentrációjú útszakaszok meghatározását és a javító intézkedések meghozatalát követően a közlekedésbiztonsági ellenőrzéseknek megelőző intézkedésként fontosabb szerepet kell kapniuk. A rendszeres ellenőrzés nélkülözhetetlen eszköze annak, hogy megóvja az összes közúti közlekedőt az esetleges veszélyektől, a veszélyeztetett közlekedőket is ideértve, valamint útjavítási munkák esetén is.

               (10)

               A közlekedésbiztonsági szakemberek képzése és minősítése, amely a tagállamok által hitelesített képzési tantervek és minősítési eszközök révén történik, lehetővé teszi, hogy az ilyen, hivatásukat gyakorló szakemberek megszerezhessék a szükséges naprakész tudást.

               (11)

               Az Európai Unióban található utak közlekedésbiztonságának javítása céljából rendelkezéseket kell hozni a legjobb gyakorlatok tagállamok közötti gyakoribb és rendszeresebb cseréjével kapcsolatban.

               (12)

               Az Európai Unióban található közutak magas közlekedésbiztonsági szintjének biztosítása érdekében a tagállamoknak alkalmazniuk kell az infrastruktúra közlekedésbiztonsági kezelésére vonatkozó iránymutatásokat. Az iránymutatásoknak és a végrehajtásról szóló rendszeres jelentéseknek a Bizottság felé történő közlése utat nyit az infrastruktúra közlekedésbiztonságának szisztematikus, közösségi szintű fejlesztése előtt, és alapot teremt ahhoz, hogy idővel eredményesebb rendszert lehessen kifejleszteni. A végrehajtással kapcsolatos jelentések lehetővé teszik, hogy a többi tagállam megállapítsa a legeredményesebb megoldásokat, a tanulmányok előtti és utáni rendszeres adatgyűjtés pedig lehetővé teszi a jövőbeni cselekvés számára legeredményesebb intézkedés kiválasztását.

               (13)

               Ezen irányelv közlekedésbiztonsági beruházásokra vonatkozó rendelkezéseinek alkalmazása nem sértheti a tagállamok közúthálózati karbantartási beruházásokra vonatkozó hatáskörét.

               (14)

               Mivel az irányelv célját – nevezetesen olyan eljárások kidolgozását, amelyek a transzeurópai úthálózat egységesen magas közlekedésbiztonsági szintjét biztosítják – a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért a fellépés hatásai miatt közösségi szinten az jobban megvalósítható, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célkitűzés eléréséhez szükséges mértéket.

               (15)

               Az irányelv végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozatnak (5) megfelelően kell elfogadni.

               (16)

               A Bizottságot fel kell hatalmazni különösen arra, hogy a közúti közlekedésbiztonság-kezelési gyakorlatok fejlesztéséhez szükséges kritériumokat kiigazíthassa, és a mellékleteket a technikai fejlődéshez igazíthassa. Mivel ezek az intézkedések általános hatályúak és az irányelv nem alapvető fontosságú elemeinek módosítására irányulnak, beleértve annak új, nem alapvető fontosságú elemekkel való kiegészítését, azokat az 1999/468/EK tanácsi határozat 5a. cikkében meghatározott ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással kell elfogadni.

               (17)

               A megfelelő számú pihenőhely nem csak a bűnmegelőzés, de a közlekedés biztonsága érdekében is fontos. A pihenőhelyeken a vezetők a megfelelő időben pihenhetnek, és teljes koncentráció mellett folytathatják útjukat. A megfelelően biztonságos pihenőhely előírásának ezért a közúti infrastruktúra közlekedésbiztonsági kezelésére vonatkozó szabályozás szerves részét kell képeznie.

               (18)

               A jogalkotás minőségének javításáról szóló intézményközi megállapodás (6) 34. pontjával összhangban a tagállamokat ösztönzik arra, hogy – a maguk számára, illetve a Közösség érdekében – készítsenek táblázatokat, amelyekben a lehető legpontosabban bemutatják az irányelv és az azt átültető intézkedéseik közötti megfelelést, és hogy azokat tegyék közzé,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   Tárgy és hatály
   (1)   Ez az irányelv a közúti biztonsági hatásvizsgálatokra, a közúti biztonsági auditokra, a közúti hálózat közlekedésbiztonságának kezelésére és a közlekedésbiztonsági ellenőrzésekre vonatkozó eljárások tagállamok általi létrehozását és végrehajtását írja elő.
   (2)   Az irányelv hatálya a transzeurópai úthálózat részét képező, tervezési stádiumban, építés alatt vagy használatban levő utakra terjed ki.
   (3)   A tagállamok ennek az irányelvnek a rendelkezéseit bevált gyakorlatként alkalmazhatják a transzeurópai úthálózat részét nem képező azon nemzeti közúti közlekedési infrastruktúra tekintetében is, amely részben vagy egészben közösségi finanszírozással épült.
   (4)   Az irányelv hatálya nem terjed ki a 2004/54/EK irányelvben meghatározott közúti alagutakra.
   2. cikk
   Fogalommeghatározások
   Ezen irányelv alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

               1.

               „transzeurópai úthálózat”: az 1692/96/EK határozat I. mellékletének 2. szakaszában meghatározott úthálózat;

               2.

               „illetékes szerv”: bármely nemzeti, regionális vagy helyi szinten létrehozott állami vagy magánszervezet, amely illetékessége folytán részt vesz ezen irányelv végrehajtásában, beleértve azokat az illetékes szervként kijelölt intézményeket is, amelyek már ezen irányelv hatálybalépése előtt léteztek, feltéve hogy eleget tesznek ezen irányelv követelményeinek;

               3.

               „közúti biztonsági hatásvizsgálat”: annak a stratégiai összehasonlító elemzése, hogy az új út vagy a meglévő hálózat jelentős mértékű módosítása milyen hatással van az úthálózat közlekedésbiztonságára;

               4.

               „közúti biztonsági audit”: a közúti infrastrukturális projekt tervezési jellemzőinek független, részletes, módszeres és műszaki biztonsági ellenőrzése a tervezéstől az üzemeltetés korai szakaszáig;

               5.

               „magas baleseti koncentrációjú útszakaszok besorolása”: a közúti hálózat azon szakaszainak azonosítására, elemzésére és besorolására vonatkozó módszer, amelyek több mint három éve használatban vannak, és amelyeken a forgalomáramlás arányában mérve magas a halálos kimenetelű forgalmi balesetek száma;

               6.

               „az úthálózat közlekedésbiztonsági besorolása”: a meglévő úthálózat részeinek biztonsági fejlesztési lehetőségek és a balesetek költségeinek megtakarításai szerinti azonosítására, elemzésére és besorolására szolgáló módszer;

               7.

               „közlekedésbiztonsági ellenőrzés”: a közlekedésbiztonsági okokból karbantartást igénylő jellemzők és hibák szokásos, rendszeres időközönként történő ellenőrzése;

               8.

               „iránymutatások”: a tagállamok által elfogadott intézkedések, amelyek az ezen irányelvben meghatározott közlekedésbiztonsági eljárások alkalmazását illetően meghatározzák a követendő lépéseket és a figyelembe veendő elemeket;

               9.

               „infrastrukturális projekt”: új közúti infrastruktúra építésére vagy a meglévő úthálózat jelentős módosítására irányuló projekt, amely hatással van a forgalomra.

         3. cikk
   Infrastrukturális projektek közúti biztonsági hatásvizsgálata
   (1)   A tagállamok biztosítják, hogy valamennyi infrastrukturális projekthez közúti biztonsági hatásvizsgálat készüljön.
   (2)   A közúti biztonsági hatásvizsgálatot a tervezési fázis elején, az infrastrukturális beruházás jóváhagyása előtt kell elvégezni. Ezzel összefüggésben a tagállamok törekednek az I. mellékletben felsorolt kritériumok betartására.
   (3)   A közúti biztonsági hatásvizsgálat kifejti, hogy milyen útbiztonsági megfontolások járultak hozzá a javasolt megoldás kiválasztásához. Emellett jelentős információkkal szolgál a különböző vizsgált lehetőségek költség-haszon elemzéséhez.
   4. cikk
   Infrastrukturális projektek közúti biztonsági auditja
   (1)   A tagállamok biztosítják, hogy minden infrastrukturális beruházásra vonatkozóan közúti biztonsági audit készüljön.
   (2)   A közúti biztonsági auditok elvégzésekor a tagállamok törekednek a II. mellékletben felsorolt kritériumok betartására.
   A tagállamok biztosítják, hogy megbízott szakértő auditor vizsgálja felül az infrastrukturális beruházás tervezési jellemzőit.
   Az auditort a 9. cikk (4) bekezdésében foglalt rendelkezéseknek megfelelően nevezik ki, és az auditor a 9. cikkben előírt megfelelő képesítéssel és képzéssel rendelkezik. Ha az auditot szakértői csoport végzi, a csoport legalább egy tagja rendelkezik a 9. cikk (3) bekezdésében hivatkozott képesítési bizonyítvánnyal.
   (3)   A közúti biztonsági auditok a projekt tervezési folyamatának szerves részét képezik az engedélyezési tervezés, a kiviteli tervezés szakaszában, a megnyitás előtti szakaszban és az üzemeltetés korai szakaszában.
   (4)   A tagállamok biztosítják, hogy az auditor az infrastrukturális beruházás minden egyes szakaszában vizsgálati jelentésben állapítsa meg a közlekedésbiztonság szempontjából kritikus tervezési elemeket. Ha az audit során veszélyes jellemzőt állapítanak meg, a tervet azonban nem módosítják az adott szakasz végéig a II. melléklet szerint, az illetékes szervezet köteles erre magyarázatot adni a jelentés mellékletében.
   (5)   A tagállamok biztosítják, hogy a (4) bekezdésben hivatkozott jelentés közlekedésbiztonsági szempontból megfelelő ajánlásokat eredményezzen.
   5. cikk
   A működő úthálózat közlekedésbiztonsági besorolása és kezelése
   (1)   A tagállamok biztosítják, hogy a magas baleseti koncentrációjú útszakaszok besorolása és az úthálózat közlekedésbiztonsági besorolása felülvizsgálatok alapján történjen, amelyeket legalább háromévente végeznek el. Ezzel összefüggésben a tagállamok törekednek a III. mellékletben felsorolt kritériumok betartására.
   (2)   A tagállamok biztosítják, hogy azon útszakaszokat, amelyek a magas baleseti koncentrációjú útszakaszok besorolásának és az úthálózat közlekedésbiztonsági besorolásának eredményei alapján kiemeltebb helyen állnak, a III. melléklet 3. pontjában hivatkozott elemeken alapuló helyszíni látogatások során szakértői csoportok értékeljék. A szakértői csoport legalább egy tagjának meg kell felelnie a 9. cikk (4) bekezdésének a) pontjában foglalt követelményeknek.
   (3)   A tagállamok biztosítják, hogy a javító kezelés a (2) bekezdésben említett útszakaszokra irányuljon. A III. melléklet 3. pontjának e) alpontjában említett intézkedések elsőbbséget élveznek, különös figyelemmel azokra, amelyek a legmagasabb haszon-költség arányt mutatják.
   (4)   A tagállamok biztosítják, hogy a javítás alatt álló, és ezért az úthasználók biztonságát veszélyeztető közútiinfrastruktúra-szakaszokra megfelelő jelzéseket helyezzenek ki. E jelzéseknek a nappal és éjszaka egyaránt látható, biztonságos távolságra felállított jelzéseket is magukban kell foglalniuk, továbbá meg kell felelniük a közúti jelzésekről szóló 1968. évi bécsi egyezmény rendelkezéseinek.
   (5)   A tagállamok megfelelő intézkedések útján biztosítják, hogy az úthasználók tájékoztatást kapjanak a magas baleseti koncentrációjú útszakaszokról. Ha a tagállam útjelző tábla használata mellett dönt, annak meg kell felelnie a közúti jelzésekről szóló 1968-as bécsi egyezmény rendelkezéseinek.
   6. cikk
   Közlekedésbiztonsági ellenőrzések
   (1)   A tagállamok biztosítják, hogy az útbiztonsági jellemzők megállapítása és a baleset-megelőzés érdekében a használatban lévő közutakra vonatkozó közlekedésbiztonsági ellenőrzéseket elvégezzék.
   (2)   A közlekedésbiztonsági ellenőrzések kiterjednek a közúthálózat rendszeres időközökben elvégzett ellenőrzésére, valamint az útépítési munkáknak a forgalomáramlás biztonságára gyakorolt lehetséges hatásának felmérésére.
   (3)   A tagállamok biztosítják, hogy az illetékes szervezet rendszeres időközönként ellenőrzéseket végezzen. Az ilyen ellenőrzéseket megfelelő gyakorisággal kell elvégezni annak érdekében, hogy az adott közúti infrastruktúra kielégítő közlekedésbiztonsági szintje biztosítható legyen.
   (4)   A 8. cikk szerint elfogadott iránymutatások sérelme nélkül a tagállamok iránymutatásokat fogadnak el az útépítési munkák ideiglenes közlekedésbiztonsági intézkedéseire vonatkozóan. Emellett megfelelő ellenőrzési rendszert vezetnek be annak biztosítására, hogy azokat az iránymutatásokat megfelelően alkalmazzák.
   7. cikk
   Adatkezelés
   (1)   A tagállamok biztosítják, hogy az illetékes szervezet baleseti jelentést készítsen az 1. cikk (2) bekezdésében meghatározott útszakaszon bekövetkezett minden egyes halálos balesetről. A tagállamok törekednek arra, hogy a baleseti jelentés valamennyi, a IV. mellékletben felsorolt adatelemet tartalmazza.
   (2)   A tagállamok kiszámítják a területükön előforduló halálos kimenetelű, illetve a súlyos sérüléssel járó baleset átlagos szociális költségét. A tagállamok további különbségeket is tehetnek a költségek között, amelyeket legalább ötévente frissítenek.
   8. cikk
   Az iránymutatások elfogadása és közlése
   (1)   Ha még nem léteznek iránymutatások, a tagállamok biztosítják, hogy 2011. december 19-ig iránymutatásokat fogadjanak el annak érdekében, hogy támogassák az illetékes szervezeteket ezen irányelv alkalmazásában.
   (2)   A tagállamok ezeket az iránymutatásokat elfogadásukat vagy módosításukat követő három hónapon belül közlik a Bizottsággal.
   (3)   A Bizottság az iránymutatásokat nyilvános honlapon elérhetővé teszi.
   9. cikk
   Az auditorok kinevezése és képzése
   (1)   Ha ilyen tantervek még nem léteznek, a tagállamok biztosítják, hogy 2011. december 19-ig képzési tanterveket fogadjanak el a közúti biztonsági auditorok számára.
   (2)   A tagállamok biztosítják, hogy amennyiben a közúti biztonsági auditorok ezen irányelv keretében meghatározott feladatokat látnak el, képesítési bizonyítványt adó alapképzésen és rendszeres időközönként továbbképző tanfolyamokon vegyenek részt.
   (3)   A tagállamok biztosítják, hogy az útbiztonsági ellenőrök képesítési bizonyítvánnyal rendelkezzenek. Az irányelv hatálybalépése előtt megszerzett bizonyítványokat el kell ismerni.
   (4)   A tagállamok biztosítják, hogy az auditorokat az alábbi követelményekkel összhangban nevezzék ki:

               a)

               megfelelő tapasztalat vagy képzettség az úttervezés, a közúti biztonság tervezése és a balesetek elemzése terén;

               b)

               a 8. cikk szerinti iránymutatások tagállamok általi elfogadásától számított két évet követően az útbiztonsági ellenőrzéseket kizárólag a (2) és (3) bekezdésben foglalt követelményeknek megfelelő auditorok vagy ilyen auditorokat magukban foglaló szakértői csoportok végezhetik;

               c)

               az auditor az audit időpontjában nem vehet részt az érintett infrastrukturális beruházás tervezésében vagy üzemeltetésében.

         10. cikk
   A legjobb gyakorlatok cseréje
   Az Európai Unió területén található, a transzeurópai hálózatba nem tartozó utak biztonságának javítása érdekében a Bizottság koherens rendszert hoz létre a legjobb gyakorlatok tagállamok közötti cseréje érdekében, amelybe beletartoznak többek között a meglévő közúti infrastruktúra-közlekedésbiztonsági projektek, valamint a bevált közúti biztonsági technológiák.
   11. cikk
   A közlekedésbiztonság-kezelési gyakorlatok folyamatos javítása
   (1)   A Bizottság a megfelelő meglévő nemzetközi fórumokon szerzett tapasztalatára építve elősegíti és strukturálja a tudás és a bevált gyakorlatok tagállamok közötti cseréjét az Európai Unió közúti infrastruktúráját érintő biztonságkezelési gyakorlatok folyamatos javítása érdekében.
   (2)   A Bizottságot a 13. cikkben említett bizottság segíti. Ha konkrét intézkedések elfogadására van szükség, azokat a 13. cikk (3) bekezdésében említett, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással kell elfogadni.
   (3)   A műszaki biztonsági vonatkozásokkal kapcsolatos kérdésekben adott esetben konzultálni lehet a közúti infrastruktúrák közlekedésbiztonsága és kezelése terén tevékenykedő nem kormányzati szervezetekkel.
   12. cikk
   A műszaki fejlődéshez való hozzáigazítás
   Ezen irányelv mellékleteit a 13. cikk (3) bekezdésében említett, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárásnak megfelelően hozzáigazítják a műszaki fejlődéshez.
   13. cikk
   A bizottság eljárása
   (1)   A Bizottság munkáját egy bizottság segíti.
   (2)   Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, 8. cikkének rendelkezéseire is figyelemmel.
   Az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében meghatározott határidő három hónap.
   (3)   Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 5a. cikkének (1)–(4) bekezdését, valamint 7. cikkét kell alkalmazni, 8. cikkének rendelkezéseire is figyelemmel.
   14. cikk
   Átültetés
   (1)   A tagállamok 2010. december 19-ig hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul továbbítják a Bizottsághoz.
   (2)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által érintett területen fogadnak el.
   15. cikk
   Hatálybalépés
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   16. cikk
   Címzettek
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Strasbourgban, 2008. november 19-én.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         H.-G. PÖTTERING

            a Tanács részéről

            az elnök

         J.-P. JOUYET

      (1)  HL C 168., 2007.7.20., 71. o.

      (2)  Az Európai Parlament 2008. június 19-i álláspontja (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé), és a Tanács 2008. október 20-i határozata.

      (3)  HL L 228., 1996.9.9., 1. o.

      (4)  HL L 167., 2004.4.30., 39. o.

      (5)  HL L 184., 1999.7.17., 23. o.

      (6)  HL C 321., 2003.12.31., 1. o.

      I. MELLÉKLET
      INFRASTRUKTURÁLIS PROJEKTEK KÖZÚTI BIZTONSÁGI HATÁSVIZSGÁLATA

                  1.

                  A közúti biztonsági hatásvizsgálat elemei:

                              a)

                              probléma-meghatározás;

                              b)

                              a jelenlegi helyzet és a „semmit nem teszünk” forgatókönyv;

                              c)

                              közlekedésbiztonsági célok;

                              d)

                              a javasolt alternatívák közlekedésbiztonságra gyakorolt hatásának elemzése;

                              e)

                              az alternatívák összehasonlítása, beleértve a költség-haszon elemzést is;

                              f)

                              a lehetséges megoldások felsorolása.

                  2.

                  Figyelembe veendő elemek

                              a)

                              halálesetek és balesetek, csökkentési célkitűzések a „semmit nem teszünk” forgatókönyvhöz képest;

                              b)

                              útkiválasztási és utazási módok;

                              c)

                              a meglévő hálózatra kifejtett lehetséges hatás (pl. kijáratok, elágazások, vasúti átjárók);

                              d)

                              úthasználók, ideértve a veszélyeztetett úthasználókat is (pl. gyalogosok, kerékpárosok és motorkerékpárosok);

                              e)

                              forgalom (pl. forgalom mértéke, a forgalom típus szerinti besorolása);

                              f)

                              évszakhoz kapcsolódó és éghajlati feltételek;

                              g)

                              elegendő számú, a közlekedés szempontjából biztonságos pihenőhely megléte;

                              h)

                              szeizmikus tevékenységek.

      II. MELLÉKLET
      INFRASTRUKTURÁLIS PROJEKTEK KÖZÚTI BIZTONSÁGI AUDITJA

                  1.

                  Kritériumok az engedélyezési tervezés szakaszában:

                              a)

                              földrajzi hely (pl. földcsuszamlás-, árvíz- vagy lavinaveszély), évszakhoz kapcsolódó és éghajlati feltételek, valamint szeizmikus tevékenységek;

                              b)

                              a csomópontok típusai és a közöttük lévő távolság;

                              c)

                              a sávok száma és típusa;

                              d)

                              az új útra felengedhető forgalom fajtái;

                              e)

                              az út funkciója a hálózaton belül;

                              f)

                              az időjárási viszonyok;

                              g)

                              a tényleges sebességek;

                              h)

                              keresztmetszetek (pl. az útpálya szélessége, kerékpáros sávok, gyalogutak);

                              i)

                              vízszintes és függőleges nyomvonal;

                              j)

                              látási viszonyok;

                              k)

                              a csomópontok elrendezése;

                              l)

                              tömegközlekedési eszközök és infrastruktúra;

                              m)

                              közutak és vasutak szintbeli kereszteződései.

                  2.

                  Kritériumok a kiviteli tervezés szakaszában:

                              a)

                              elrendezés;

                              b)

                              következetes közúti jelzések és útburkolati jelek;

                              c)

                              utak és útkereszteződések megvilágítása;

                              d)

                              út menti berendezések;

                              e)

                              út menti környezet a növényzetet is ideértve;

                              f)

                              rögzített akadályok az út mentén;

                              g)

                              a közlekedés szempontjából biztonságos pihenőhelyek kialakítása;

                              h)

                              veszélyeztetett úthasználók (pl. gyalogosok, kerékpárosok, motorosok);

                              i)

                              a közúti visszatartó rendszerek felhasználóbarát átalakítása (útelválasztók és ütközési akadályok a veszélyeztetett úthasználók veszélyeztetésének megelőzésére).

                  3.

                  Kritériumok a megnyitás előtti szakaszban:

                              a)

                              az úthasználók biztonsága és a látási viszonyok különböző körülmények között, például sötétben és normális időjárási viszonyok között;

                              b)

                              közúti jelzések és útburkolati jelek olvashatósága;

                              c)

                              az útburkolatok állapota.

                  4.

                  Kritériumok a működés korai szakaszában: a közúti biztonság értékelése a közlekedők tényleges magatartása alapján.
                  Az auditok bármely szakaszban előírhatják az előző szakaszok kritériumainak ismételt vizsgálatát.

      III. MELLÉKLET
      A MAGAS BALESETI KONCENTRÁCIÓJÚ ÚTSZAKASZOK BESOROLÁSA ÉS AZ ÚTHÁLÓZAT KÖZLEKEDÉSBIZTONSÁGI BESOROLÁSA
      1.   A magas baleseti koncentrációjú útszakaszok azonosítása
      A magas baleseti koncentrációjú útszakaszok azonosításakor figyelembe veszik legalább az előző években az egységnyi úthosszra jutó halálos balesetek forgalomhoz viszonyított számát és a csomópontok esetében az ilyen balesetek csomópontonkénti számát.
      2.   A szakaszok meghatározása az úthálózat közlekedésbiztonsági besorolásának elemzése céljából
      Az úthálózat közlekedésbiztonsági besorolásának elemzése céljából a szakaszok meghatározása során figyelembe veszik a baleseti költségek lehetséges megtakarításait. Az útszakaszokat kategóriákba kell sorolni. Minden egyes útkategória esetében megvizsgálják az útszakaszokat, és a közlekedésbiztonsággal kapcsolatos szempontok – mint pl. balesetek száma, forgalom mértéke és forgalom típusa – alapján besorolják azokat.
      Az úthálózat közlekedésbiztonsági besorolása minden egyes útkategória esetében azon útszakaszok elsőbbségi jegyzékét eredményezi, ahol az infrastruktúra javítása várhatóan jó hatékonysággal elérhető.
      3.   Az értékeléséhez szükséges elemek a szakértői csoportok helyszíni látogatásakor:

                  a)

                  az útszakasz leírása;

                  b)

                  adott esetben hivatkozás az ugyanazon az útszakaszról szóló korábbi jelentésekre;

                  c)

                  az esetleges baleseti jelentések elemzése;

                  d)

                  a balesetben elhunyt és súlyosan megsérült személyek száma az előző három évben;

                  e)

                  különböző időhatárokon belül potenciálisan végrehajtható javító intézkedések, amelyek figyelembe veszik például a következőket:

                              —

                              a rögzített út menti akadályok eltávolítása vagy védelme,

                              —

                              sebességhatárok csökkentése és azok helyi érvényesítésének megerősítése,

                              —

                              látási viszonyok javítása a különböző időjárási és fényviszonyok mellett,

                              —

                              az út menti berendezések, például a közúti visszatartó rendszerek közlekedésbiztonsági állapotának javítása,

                              —

                              a közúti jelzések és útburkolati jelek következetességének, láthatóságának, olvashatóságának és elhelyezésének (pl. zajcsíkok alkalmazása) javítása,

                              —

                              sziklaomlás, földcsuszamlás és lavina elleni védelem,

                              —

                              az útburkolatok csúszásmentességének/egyenetlenségének javítása,

                              —

                              a közúti visszatartó rendszerek áttervezése,

                              —

                              az elválasztósáv létrehozása és javítása,

                              —

                              az előzési sáv elrendezésének módosítása,

                              —

                              a csomópontok javítása, ideértve a közút és a vasút kereszteződéseit is,

                              —

                              a nyomvonal megváltoztatása,

                              —

                              az út szélességének megváltoztatása, burkolt leállósáv hozzáadása,

                              —

                              közlekedésirányítási és ellenőrzési rendszer telepítése,

                              —

                              a veszélyeztetett közlekedőkkel való konfrontáció lehetőségének csökkentése,

                              —

                              az út korszerűsítése a jelenlegi tervezési szabványok szerint,

                              —

                              az útburkolatok helyreállítása vagy cseréje,

                              —

                              intelligens közlekedési jelzőtáblák használata,

                              —

                              az intelligens közlekedési rendszerek és telematikai szolgáltatások fejlesztése az interoperabilitás biztosítására, vészhelyzetek esetére és jelzési célokra.

      IV. MELLÉKLET
      A BALESETI JELENTÉSBEN SZEREPLŐ BALESETI INFORMÁCIÓK
      A baleseti jelentéseknek az alábbi elemeket kell tartalmazniuk:

                  1.

                  a baleset lehető legpontosabb helyszíne;

                  2.

                  a baleset helyének képei és/vagy ábrái;

                  3.

                  a baleset napja és időpontja;

                  4.

                  információ az útról, például a terület típusa, az út típusa, a csomópont típusa, ideértve a jelzéseket is, a sávok száma, az út felülete, időjárási és fényviszonyok, sebességkorlátozás, út menti akadályok;

                  5.

                  a baleset súlyossága, ideértve a halálesetek és sérültek számát, lehetőleg a 13. cikk (3) bekezdésében említett, ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban megállapított közös kritériumoknak megfelelően kifejezve;

                  6.

                  az érintett személyek jellemzői, mint pl. életkor, nem, nemzetiség, véralkoholszint, a biztonsági eszközök használata vagy annak elmulasztása;

                  7.

                  az érintett járművek adatai (típus, kor, ország, esetleges biztonsági berendezések, az alkalmazandó jogszabályok által előírt utolsó rendszeres műszaki vizsga időpontja);

                  8.

                  a baleset adatai, mint pl. a baleset típusa, az ütközés típusa, a jármű és a vezető manőverei;

                  9.

                  lehetőség szerint a baleset és a baleseti helyszínelés időpontja, illetve a baleseti mentőszolgálat megérkezése között eltelt időtartammal kapcsolatos információ.