title: A Tanács 92/31/EGK irányelve (1992. április 28.) az elektromágneses kompatibilitásra vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 89/336/EGK irányelv módosításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31992L0031

Hivatalos Lap L 126 , 12/05/1992 o. 0011 - 0011 finn különkiadás fejezet 13 kötet 22 o. 0040  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 22 o. 0040

		A Tanács 92/31/EGK irányelve(1992. április 28.)az elektromágneses kompatibilitásra vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 89/336/EGK irányelv módosításárólAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],az Európai Parlamenttel együttműködve [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel a 89/336/EGK irányelv [4] előírja az elektromágneses kompatibilitás teljes harmonizációját;mivel az említett irányelv egységes alkalmazásához hozzáférhető harmonizált szabványokra van szükség; mivel ezek a szabványok még nem állnak rendelkezésre az említett irányelv hatályba lépésének időpontjában;mivel az említett irányelv nem ír elő olyan megfelelő átmeneti időszakot, amely alatt megengedett lenne az említett irányelv hatályba lépésének időpontja előtt alkalmazott nemzeti szabályok szerint gyártott berendezések forgalomba hozatala;mivel a gyártóknak megfelelő időre van szükségük ahhoz, hogy a készletezett berendezéseket forgalomba hozzák;mivel a 89/336/EGK irányelvet ennek megfelelően módosítani kell,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 89/336/EGK irányelv a következőképpen módosul:(1) A 10. cikk (3) bekezdését el kell hagyni.(2) A 12. cikk (1) bekezdése a következő bekezdéssel egészül ki:"A tagállamok 1995. december 31-ig engedélyezik az ezen irányelvben említett azon berendezések forgalomba hozatalát és/vagy üzembe helyezését, amelyek megfelelnek a területükön 1992. június 30-án hatályos nemzeti rendelkezéseknek."2. cikk(1) A tagállamok elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ezen irányelvnek, legkésőbb annak elfogadásától számított három hónapon belül megfeleljenek.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.A tagállamok ezeket a rendelkezéseket legkésőbb az irányelv elfogadásától számított 6 hónapon belül alkalmazzák.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal hazai joguknak azon rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.3. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 1992. április 28-án.a Tanács részérőlaz elnökArlindo Marques Cunha[1] HL C 126., 1991.6.21., 7. o.[2] HL C 13., 1992.1.20., 506. o. ésHL C 94., 1992.4.13.[3] HL C 339., 1991.12.31., 1. o.[4] HL L 139., 1989.5.23., 19. o. Legutóbb a 91/263/EGK irányelvvel (HL L 128., 1991.5.23., 1. o.) módosított irányelv.--------------------------------------------------


title: A Bizottság 2014/85/EU irányelve ( 2014. július 1. ) a vezetői engedélyekről szóló 2006/126/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról  EGT-vonatkozású szöveg

text:
               2.7.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 194/10

         A BIZOTTSÁG 2014/85/EU IRÁNYELVE
   (2014. július 1.)
   a vezetői engedélyekről szóló 2006/126/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel a vezetői engedélyekről szóló, 2006. december 20-i 2006/126/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 8. cikkére,
   mivel:

               (1)

               Az alagutak biztonsága tekintetében jelentős előrelépés következett be az Unióban, többek között a 2004/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (2) köszönhetően. Annak érdekében, hogy az előrelépés teljes mértékben megmutatkozzon a gyakorlatban is, biztosítani kell, hogy a járművezetők ismerjék és megértsék az alagutakban történő biztonságos vezetés elveit, és azokat a közlekedés során alkalmazni is tudják. A 91/439/EGK tanácsi irányelvben (3) meghatározott elméleti és gyakorlati vizsgakövetelmények ezért a 2008/65/EK bizottsági irányelvvel (4) ennek megfelelően módosításra kerültek, és az átdolgozott 2006/126/EK irányelvben szereplő követelményeket is ugyanígy módosítani kell.

               (2)

               A 2006/126/EK irányelv elfogadása óta fejlődtek a vezetési alkalmasságot befolyásoló betegségekkel kapcsolatos tudományos ismeretek, mindenekelőtt a közúti biztonsághoz kapcsolódó kockázatok és az említett kockázatok elhárítását szolgáló kezelések hatékonyságának becslése tekintetében. A közelmúltban számos olyan tanulmány és kutatás látott napvilágot, amely megerősíti, hogy a gépjárműbalesetek szempontjából az obstruktív alvási apnoé szindróma jelenti az egyik legjelentősebb kockázati tényezőt. Ezért e betegség a vezetői engedélyek uniós szabályozása terén többé nem hagyható figyelmen kívül.

               (3)

               Ennek megfelelően a 2006/126/EK irányelvet a III. melléklet tudományos és műszaki fejlődéshez történő hozzáigazítása érdekében módosítani kell.

               (4)

               A 2006/126/EK irányelv II. mellékletében szerkesztési hibákra derült fény az irányelv 2012/36/EU irányelvvel (5) történő módosítását követően. Ezeket ki kell javítani.

               (5)

               A tagállamok és a Bizottság magyarázó dokumentumokról szóló 2011. szeptember 28-i együttes politikai nyilatkozatának (6) megfelelően a tagállamok vállalták, hogy indokolt esetben az átültető intézkedéseikről szóló értesítéshez az irányelv egyes elemei és az azt átültető nemzeti jogi eszköz megfelelő részei közötti kapcsolatot magyarázó egy vagy több dokumentumot mellékelnek.

               (6)

               Az ebben az irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a vezetői engedélyekkel foglalkozó bizottság véleményével,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   A 2006/126/EK irányelv II. és III. melléklete ezen irányelv mellékletének megfelelően módosul.
   2. cikk
   (1)   A tagállamok legkésőbb 2015. december 31-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul megküldik a Bizottság számára.
   A tagállamok ezeket a rendelkezéseket 2015. december 31-től alkalmazzák.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   3. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   4. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2014. július 1-jén.

            a Bizottság részéről,

            az elnök nevében,

         Siim KALLAS

            alelnök

      (1)  HL L 403., 2006.12.30., 18. o.

      (2)  A transzeurópai közúthálózat alagútjaira vonatkozó biztonsági minimumkövetelményekről szóló, 2004. április 29-i 2004/54/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 167., 2004.4.30., 39. o.).

      (3)  A Tanács 1991. július 29-i 91/439/EGK irányelve a vezetői engedélyről (HL L 237., 1991.8.24., 1. o.).

      (4)  A Bizottság 2008. június 27-i 2008/65/EK irányelve a vezetői engedélyekről szóló 91/439/EGK irányelv módosításáról (HL L 168., 2008.6.28., 36. o.).

      (5)  A Bizottság 2012. november 19-i 2012/36/EU irányelve a vezetői engedélyekről szóló 2006/126/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról (HL L 321., 2012.11.20., 54. o.).

      (6)  HL C 369., 2011.12.17., 14. o.

      MELLÉKLET

                  1.

                  A 2006/126/EK irányelv II. melléklete a következőképpen módosul:

                              a)

                              a 2.1.3. pont helyébe a következő szöveg lép:

                                          „2.1.3.

                                          A közút:

                                                      —

                                                      a különböző időjárási és útviszonyok mellett a járművek közötti biztonságos követési távolság megtartására, a féktávolságokra és az úttartásra vonatkozó legfontosabb elvek,

                                                      —

                                                      az eltérő útviszonyokkal, különösen azoknak az időjárás, valamint az út adott napszak hatására bekövetkező változásaival összefüggő vezetési kockázati tényezők,

                                                      —

                                                      a különböző úttípusok jellemzői és az ezzel összefüggő jogszabályi követelmények,

                                                      —

                                                      közúti alagutakban való biztonságos vezetés;”;

                              b)

                              az 5.1.3. pont helyébe a következő szöveg lép:

                                          „5.1.3.

                                          A C, CE, D és DE kategóriákra vonatkozó különleges rendelkezések
                                          A tagállamok dönthetnek úgy, hogy a fenti 5.1.2. pont hatálya alá tartozó, C, CE, D vagy DE kategóriájú jármű vezetésére jogosító engedélyen nem tüntetnek fel az automata sebességváltóra vonatkozó korlátozást, amennyiben a kérelmező már rendelkezik kézi sebességváltóval rendelkező jármű vezetésére jogosító engedéllyel az alábbi kategóriák legalább egyikében: B, BE, C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 vagy D1E, továbbá a jártassági és magatartásvizsga során végrehajtotta a 8.4. pontban szereplő tevékenységeket.”;

                              c)

                              a 6.3.8. pont helyébe a következő szöveg lép:

                                          „6.3.8.

                                          Különleges útszakaszok (ha vannak ilyenek): körforgalom; szintbeli vasúti átjáró; villamos-/autóbusz-megálló; gyalogátkelőhely; haladás hosszú emelkedőn/lejtőn; alagút;”;

                              d)

                              a 7.4.8. pont helyébe a következő szöveg lép:

                                          „7.4.8.

                                          Különleges útszakaszok (ha vannak ilyenek): körforgalom; szintbeli vasúti átjáró; villamos-/autóbusz-megálló; gyalogátkelőhely; haladás hosszú emelkedőn/lejtőn; alagút;”;

                              e)

                              a 8.3.8. pont helyébe a következő szöveg lép:

                                          „8.3.8.

                                          Különleges útszakaszok (ha vannak ilyenek): körforgalom; szintbeli vasúti átjáró; villamos-/autóbusz-megálló; gyalogátkelőhely; haladás hosszú emelkedőn/lejtőn; alagút;”.

                  2.

                  A 2006/126/EK irányelv III. mellékletének 11. szakasza („IDEGRENDSZERI BETEGSÉGEK”) helyébe a következő szöveg lép:
                  „IDEGRENDSZERI BETEGSÉGEK ÉS OBSTRUKTÍV ALVÁSI APNOÉ SZINDRÓMA
                  IDEGRENDSZERI BETEGSÉGEK

                              11.1.

                              Vezetői engedély nem adható ki, illetve nem újítható meg azon kérelmezők, illetve járművezetők számára, akik súlyos idegrendszeri betegségekben szenvednek, kivéve, ha a kérelmüket az erre felhatalmazott orvos szakvéleménye alátámasztja.
                              A központi vagy periférikus idegrendszert befolyásoló betegségekkel vagy sebészi beavatkozással összefüggő olyan idegrendszeri zavarokat, amelyek érzékelési, illetve mozgásszervi hiányosságokat idéznek elő, továbbá befolyásolják az egyensúly-, valamint a koordinációs érzéket, funkcionális hatásaik és a súlyosbodás kockázatának megfelelő figyelembevételével kell vizsgálni. Ilyen esetekben az engedély kiállítását, illetve megújítását az állapot romlásának kockázata esetén rendszeres időközönként végzett vizsgálathoz kell kötni.

                        OBSTRUKTÍV ALVÁSI APNOÉ SZINDRÓMA

                              11.2.

                              A következő bekezdésekben a mérsékelt obstruktív alvási apnoé szindróma óránként 15–29 közötti, a súlyos obstruktív alvási apnoé szindróma óránként 30 vagy annál több apnoénak és hipopnoénak (apnoé-hipopnoé index) felel meg, és a szindróma mindkét típusa túlzott nappali aluszékonysággal társul.

                              11.3.

                              Azon kérelmezőket és járművezetőket, akiknél felmerül a mérsékelt vagy súlyos obstruktív alvási apnoé szindróma gyanúja, a vezetői engedély kiadását, illetve megújítását megelőzően további hivatalos orvosi tanácsadásra kell küldeni. Ezen kérelmezők és járművezetők esetében a diagnózis megerősítéséig javasolható a gépjárművezetéstől való tartózkodás.

                              11.4.

                              A mérsékelt vagy súlyos obstruktív alvási apnoé szindrómában szenvedő kérelmezők és járművezetők számára ki lehet állítani vezetői engedély, amennyiben hivatalos orvosi szakvéleménnyel igazolni tudják az állapotuk megfelelő ellenőrzését, a szükséges kezelés során kapott utasítások betartását és az aluszékonyság tekintetében elért esetleges javulást.

                              11.5.

                              A kezelés alatt álló, mérsékelt vagy súlyos obstruktív alvási apnoé szindrómában szenvedő kérelmezőknek és járművezetőknek rendszeres időközönként – az 1. csoportba tartozó járművezetők esetében legalább háromévente, a 2. csoportba tartozó járművezetők esetében legalább évente – orvosi felülvizsgálaton kell részt venniük, amelynek célja annak megállapítása, hogy a beteg betartja-e a kezelés során kapott utasításokat, szükséges-e a kezelés folytatása, és továbbra is éberen figyelemmel kísérik-e a beteg állapotát.”


title: A Tanács 2011/85/EU irányelve ( 2011. november 8. ) a tagállamok költségvetési keretrendszerére vonatkozó követelményekről

text:
                  2011.11.23.

                  HU

                  Az Európai Unió Hivatalos Lapja

                  L 306/41

         A TANÁCS 2011/85/EU IRÁNYELVE
         (2011. november 8.)
         a tagállamok költségvetési keretrendszerére vonatkozó követelményekről
         AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
         tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 126. cikke (14) bekezdésének harmadik albekezdésére,
         tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
         tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
         tekintettel az Európai Központi Bank véleményére (2),
         mivel:

                     (1)

                     Szükséges, hogy a gazdasági és monetáris unió első évtizede alatt szerzett tapasztalatokra építsünk. A közelmúlt gazdasági fejleményei Unió-szerte új kihívások elé állították a költségvetési politikát, és rávilágítottak mindenekelőtt arra, hogy hangsúlyosabb nemzeti szerepvállalásra és egységes követelményekre van szükség a tagállamok költségvetési keretrendszerének kialakítására vonatkozó szabályok és eljárások tekintetében. Különösen azt szükséges pontosítani, mit kell tenniük a nemzeti hatóságoknak ahhoz, hogy megfeleljenek az Európai Unióról szóló szerződéshez (EUSZ) és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez (EUMSZ) csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló 12. jegyzőkönyv rendelkezéseinek és különösen a jegyzőkönyv 3. cikkének.

                     (2)

                     A tagállamok kormányai és az államháztartási alszektorok olyan állami számviteli rendszereket működtetnek, amelyek magukban foglalják a könyvvezetést, a belső ellenőrzést, a pénzügyi beszámolást és a könyvvizsgálatot. Ezeket az elszámolási rendszereket meg kell különböztetni a statisztikai módszereken alapuló, a kormányzati pénzügyek eredményeiről információt szolgáltató statisztikai adatoktól, valamint a jövőbeli kormányzati pénzügyekhez kapcsolódó előrejelzésektől vagy költségvetési tervezéstől.

                     (3)

                     A tagállamok közötti összehasonlítást biztosító, kiváló minőségű statisztikai adatok előállításának előfeltétele a teljes körű és megbízható állami számvitel alkalmazása az államháztartás valamennyi alszektorában. A belső ellenőrzésnek biztosítania kell, hogy a meglévő szabályok az államháztartási alszektorok egészében érvényesüljenek. A közintézmények – pl. a Számvevőszék – vagy a könyvvizsgáló magánszervezetek által végzett független ellenőrzésnek a legjobb nemzetközi gyakorlatok követésére kell ösztönöznie.

                     (4)

                     A költségvetési adatok rendelkezésre állása létfontosságú az Unió költségvetési felügyeleti keretének megfelelő működéséhez. A kellő időben rendelkezésre álló és megbízható költségvetési adatok rendszeres rendelkezésre állása kulcsfontosságú a megfelelő és jól időzített felügyelethez, ami pedig váratlan költségvetési fejlemények esetén lehetővé teszi az azonnali intézkedéseket. A költségvetési adatok minőségének biztosítása során alapvető az átláthatóság, aminek megvalósulásához ezen adatok rendszeres, nyilvános közzétételére van szükség.

                     (5)

                     Az európai statisztikákról szóló, 2009. március 11-i 223/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) az uniós szakpolitikák kialakítása, alkalmazása, ellenőrzése és értékelése céljából létrehozta az európai statisztikák előállításának jogszabályi keretét. E rendelet ugyancsak rögzítette az európai statisztikák fejlesztésére, előállítására és közzétételére irányadó következő alapelveket: szakmai függetlenség, pártatlanság, tárgyilagosság, megbízhatóság, a statisztikai adatok bizalmas kezelése, költséghatékonyság; ezen alapelvek mindegyikét pontosan meg is határozta. Az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló jegyzőkönyv alkalmazásáról szóló, 2009. május 25-i 479/2009/EK tanácsi rendelet (4) megerősítette a Bizottságnak a túlzott hiány esetén követendő eljáráshoz használt statisztikai adatok ellenőrzésére vonatkozó jogkörét.

                     (6)

                     A „költségvetési”, „hiány” és „beruházás” fogalmak meghatározását a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló 12. jegyzőkönyvben az Integrált Nemzeti Számlák Európai Rendszerére (ESA) történő hivatkozással állapították meg, amelyet a Közösségben a nemzeti és regionális számlák európai rendszeréről szóló, 1996. június 25-i 2223/96/EK tanácsi rendelettel (5) elfogadott, a Közösségben a nemzeti és regionális számlák európai rendszere (ESA 95) váltott fel.

                     (7)

                     Az ESA 95 adatok hozzáférhetősége és megfelelő minősége létfontosságú az Unió költségvetési felügyeleti keretének megfelelő működéséhez. Az ESA 95 eredményszemléletű információkra támaszkodik. Ezek az eredményszemléletű költségvetési statisztikák azonban az azokat megelőzően összeállított pénzforgalmi adatokon vagy az azokkal egyenértékű adatokon alapulnak. Mindezek fontos szerepet tölthetnek be az időben történő költségvetési felügyelet annak érdekében történő megerősítésében, hogy el lehessen kerülni a jelentős költségvetési hiányosságok késői felfedezését. Amennyiben rendelkezésre állnak a költségvetési folyamatokra vonatkozó pénzforgalmi adatok idősorai, lehetővé válik a szorosabb felügyeletet indokoló tendenciák azonosítása. A pénzforgalmi szemléletű költségvetési adatok (vagy ezzel egyenértékű állami számviteli adatok, amennyiben pénzforgalmi szemléletű adatok nem állnak rendelkezésre) közül közzé kell tenni legalább a teljes egyenleget, az összes bevételt és az összes kiadást. Indokolt esetben, például ha az önkormányzati szervek száma nagy, az adatok időben történő közzétételéhez alkalmazhatók olyan megfelelő becslési módszerek is, amelyek az önkormányzati szervek sokaságából vett mintán alapulnak, de ebben az esetben a közzétett adatokat később módosítani kell az alszektorra vonatkozó tényadatok alapján.

                     (8)

                     Az egyoldalúan torzított és irreális makrogazdasági és költségvetési előrejelzések jelentősen akadályozhatják a költségvetési tervezés hatékonyságát, következésképpen alááshatják a költségvetési fegyelem iránti elkötelezettséget; ezzel szemben az átláthatóság és az előrejelzési módszerek megvitatása számottevően javíthatja a költségvetési tervezéshez használt makrogazdasági és költségvetési előrejelzések minőségét.

                     (9)

                     Annak biztosításához, hogy a költségvetési politika reális előrejelzésekre támaszkodjon, döntő fontosságú elem az átláthatóság, aminek megvalósulásához nemcsak a költségvetési tervezéshez összeállított hivatalos makrogazdasági és költségvetési előrejelzéseknek, hanem az azok alapjául szolgáló módszereknek, feltevéseknek és releváns paramétereknek is nyilvánosan hozzáférhetőeknek kell lenniük.

                     (10)

                     A legvalószínűbb makrogazdasági és -költségvetési forgatókönyvet kiegészítő érzékenységvizsgálat és a megfelelő költségvetési előrejelzések lehetővé teszik annak elemzését, hogy a növekedésre és kamatlábra vonatkozó különböző feltevések esetén hogyan alakulnának a fő költségvetési változók, jelentősen csökkentve ezáltal annak a kockázatát, hogy előrejelzési hibák veszélyeztessék a költségvetési fegyelmet.

                     (11)

                     A bizottsági előrejelzések és az azok alapjául szolgáló modellekről szóló tájékoztatás hasznos referenciaként szolgálhat a tagállamok számára legvalószínűbb makrogazdasági és -költségvetési forgatókönyvhöz, fokozva a költségvetési tervezéshez használt előrejelzések érvényességét. Ugyanakkor annak mértéke, hogy a tagállamoktól mennyire lehet elvárni a költségvetési tervezéshez használt előrejelzéseknek a bizottsági előrejelzésekkel való összevetését, az előrejelzések készítésének időzítésétől és az előrejelzési módszerek és feltevések összehasonlíthatóságától függően változó lesz. Az egyéb független szervezetek előrejelzései is hasznos viszonyítási alapként szolgálhatnak.

                     (12)

                     A választott makrogazdasági és -költségvetési forgatókönyv és a bizottsági előrejelzés közötti jelentős eltéréseket ismertetni és indokolni kell, különösen akkor, ha a külső feltételezések változóinak szintje vagy növekedése lényegesen eltér a Bizottság előrejelzéseiben foglalt értékektől.

                     (13)

                     Tekintettel a tagállamok költségvetései és az uniós költségvetés között fennálló kölcsönös függésre, a tagállamok költségvetési előrejelzéseik elkészítésében való támogatása érdekében a Bizottságnak rendelkezésre kell bocsátania az uniós költségvetés kiadásainak előrejelzését a többéves pénzügyi kereten belül programozott kiadások részletezettségében.

                     (14)

                     A költségvetési tervezés céljából használt előrejelzések készítésének megkönnyítése, valamint a Bizottság és a tagállamok által készített előrejelzések közti különbségek okainak feltárása érdekében minden tagállam számára lehetőséget kell biztosítani arra, hogy évente megvitassa a Bizottsággal a makrogazdasági és költségvetési előrejelzések alapjául szolgáló feltételezéseket.

                     (15)

                     A hivatalos makrogazdasági és költségvetési előrejelzések minőségét jelentős mértékben javítja az objektív kritériumokon alapuló, rendszeres, részrehajlástól mentes és átfogó értékelés. Az alapos értékelés magában foglalja a gazdasági feltevések vizsgálatát, a más intézmények által készített előrejelzésekkel való összehasonlítást, valamint a múltbeli előrejelzések megbízhatóságának értékelését.

                     (16)

                     Figyelembe véve a tagállamok szabályokon alapuló költségvetési keretrendszerének dokumentált hatékonyságát az uniós költségvetési szabályokkal kapcsolatos nemzeti felelősségvállalás megerősítése és a költségvetési fegyelem elősegítése terén, az uniós szintű költségvetési célkitűzésekkel összhangban lévő, erős, országspecifikus és számszerű költségvetési szabályoknak kell alkotniuk az Unió megerősített költségvetési felügyeleti keretének egyik sarokkövét. Az erős számszerű költségvetési szabályoknak jól meghatározott célokat, valamint a hatékony és időben történő ellenőrzést lehetővé tévő mechanizmusokat kell tartalmazniuk. A szabályoknak olyan szervezetek által készített megbízható és független elemzésen kell alapulniuk, amelyek függetlenek vagy a tagállamok adóhatóságaival szemben működési autonómiával rendelkeznek. Emellett a szakpolitikai tapasztalat azt mutatja, hogy a számszerű költségvetési szabályok akkor működnek hatékonyan, ha a szabályok teljesítésének elmulasztása következményekkel jár, még ha azok csupán a jó hírnév elvesztését jelentik is.

                     (17)

                     Az EUSZ-hez és az EUMSZ-hez csatolt, egyes Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságára vonatkozó rendelkezésekről szóló 15. jegyzőkönyv értelmében a Szerződésekhez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló 12. jegyzőkönyvben említett referenciaértékek közvetlenül nem kötelezőek az Egyesült Királyságra nézve. Az Egyesült Királyságra ezért nem kell alkalmazni azon kötelezettséget, hogy olyan számszerű költségvetési szabályokat léptessen életbe, amelyek hatékonyan elősegítik a túlzott hiányra vonatkozó konkrét referenciaértékeknek való megfelelést, sem azt a fentiekhez kapcsolódó kötelezettséget, hogy a középtávú költségvetési keretekben szereplő többéves célkitűzések összhangban legyenek az említett költségvetési szabályokkal.

                     (18)

                     A tagállamoknak kerülniük kell a prociklikus költségvetési politikákat, és gazdaságilag kedvező időszakokban nagyobb mértékű költségvetési konszolidációt kell végezniük. A világosan meghatározott számszerű költségvetési szabályok elősegítik e célkitűzések megvalósítását, és e szabályoknak tükröződniük kell a tagállamok éves költségvetési jogszabályaiban.

                     (19)

                     A nemzeti költségvetési tervezés csak akkor lehet a Stabilitási és Növekedési Paktum (a továbbiakban: az SNP) prevenciós és korrekciós ágával egyaránt konzisztens, ha többéves megközelítést alkalmaz és különösen a középtávú költségvetési célkitűzések megvalósítására törekszik. A középtávú költségvetési keretrendszerek eszközül szolgálnak annak biztosításához, hogy a tagállamok költségvetési keretrendszerei összhangban legyenek az Unió jogszabályaival. A költségvetési egyenleg felügyeletének megerősítéséről és a gazdaságpolitikák felügyeletéről és összehangolásáról szóló, 1997. július 7-i 1466/97/EK tanácsi rendelet (6) és a túlzott hiány esetén követendő eljárás végrehajtásának felgyorsításáról és pontosításáról szóló, 1997. július 7-i 1467/97/EK tanácsi rendelet (7) értelmében az SNP prevenciós és korrekciós ága nem tekinthető egymástól elkülönítve.

                     (20)

                     Bár az éves költségvetési jogszabályok elfogadása a költségvetési folyamatnak – amely során a tagállamokban fontos költségvetési döntéseket fogadnak el – kulcsfontosságú lépése, a legtöbb költségvetési intézkedés hatásai jóval túlnyúlnak az éves költségvetési cikluson. Egy egyéves terv ezért nem szolgáltat megfelelő alapot a stabil költségvetési politikákhoz. Az Unió költségvetési felügyeleti kerete többéves jellegének figyelembevétele érdekében az éves költségvetési jogszabályok tervezését a középtávú költségvetési keretrendszerből kiinduló, többéves költségvetési tervezésre kell alapozni.

                     (21)

                     A középtávú költségvetési keretrendszernek – a költségvetési évre vonatkozóan és azon túlmenően is – többek között előrejelzéseket kell tartalmaznia valamennyi főbb kiadási és bevételi tétel tekintetében, változatlan politikákat alapul véve. Valamennyi tagállamnak megfelelő módon számszerűsítenie kell változatlan politikákat, és a meghatározásokat közzé kell tenniük az abban szerepet játszó feltevésekkel, módszerekkel és egyéb releváns paraméterekkel együtt.

                     (22)

                     Ez az irányelv nem akadályozhatja az újonnan választott tagállami kormányokat abban, hogy középtávú költségvetési keretrendszerüket naprakésszé tegyék annak érdekében, hogy az tükrözze az új politikai prioritásaikat. Ilyen esetben az új kormánynak nyilvánvalóvá kell tennie a korábbi és az új középtávú költségvetési keretrendszer közötti különbségeket.

                     (23)

                     Az EUMSZ által létrehozott költségvetési felügyeleti keret rendelkezései, és különösen az SNP a kormányzat egészére alkalmazandó, amely a 2223/96/EK rendeletben meghatározottak szerint a következő alszektorokból áll: központi kormányzat, tartományi kormányzat, helyi önkormányzat és társadalombiztosítási alapok.

                     (24)

                     Számos tagállamban a költségvetési jogkörök alsóbb kormányzati szintre történő áthelyezésével erőteljesen decentralizálódott a költségvetési politika. Ezért ezeknek az alsóbb kormányzati szinteknek a szerepe jelentősen megnőtt az SNP betartásának biztosítása terén, és különösen – de nem kizárólag – az ilyen tagállamokban kiemelt figyelmet kell fordítani annak biztosítására, hogy az államháztartás valamennyi alszektorára megfelelően kiterjedjen a nemzeti költségvetési keretrendszerben rögzített kötelezettségek és eljárások hatálya.

                     (25)

                     Annak érdekében, hogy hatékonyan segítsék elő a költségvetési fegyelmet és az államháztartás fenntarthatóságát, a költségvetési keretrendszereknek az államháztartás teljes egészére ki kell terjedniük. Ezért kiemelten figyelembe kell venni az alszektorok rendes költségvetésén kívüli kormányzati szervek és alapok olyan műveleteit, amelyek azonnali vagy középtávú hatást gyakorolnak a tagállamok költségvetési pozíciójára. Az államháztartás egyenlegére és adósságára gyakorolt összhatásukat az éves költségvetési eljárások keretében és a középtávú költségvetési tervekben ismertetni kell.

                     (26)

                     Ugyanígy a feltételes kötelezettségek meglétére is kellő figyelmet kell fordítani. Konkrétabban, a feltételes kötelezettségek valamely bizonytalan jövőbeli esemény bekövetkezésétől függő lehetséges kötelezettségek, illetve olyan, már meglévő kötelezettségek, amelyek kifizetésére nem biztos, hogy sor kerül, vagy a lehetséges kifizetés összegét nem lehet megbízható módon meghatározni. Közéjük tartoznak például az állami garanciákra, a nem teljesítő hitelekre, valamint a közösségi vállalatok/társaságok működéséből származó kötelezettségekre vonatkozó releváns információk, ahol lehetséges, ott a feltételes kötelezettségvállalásból származó kiadások valószínűségének és lehetséges időpontjának megjelölésével. Megfelelően figyelembe kell venni a piaci érzékenységeket.

                     (27)

                     A Bizottság rendszeresen ellenőrzi ezen irányelv végrehajtását. Az e rendeletnek a nemzeti költségvetési keretrendszerek különböző aspektusaival foglalkozó rendelkezéseivel kapcsolatos legjobb gyakorlatokat azonosítani kell és meg kell osztani egymással.

                     (28)

                     Mivel ezen irányelv célját, nevezetesen a költségvetési fegyelemnek az EUMSZ által előírtaknak megfelelően történő egységes megfelelést a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az uniós szinten jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az EUSZ 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.

                     (29)

                     A jogalkotás minőségének javításáról szóló intézményközi megállapodás (8) 34. pontjával összhangban a tagállamokat ösztönzik arra, hogy – a maguk számára és az Unió érdekében – készítsék el saját táblázataikat, amelyekben a lehető legpontosabban bemutatják az irányelv és az azt átültető intézkedések közötti megfelelést, és hogy e táblázatokat tegyék közzé,

               ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
         I.   FEJEZET

            TÁRGY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK

            1. cikk
            Ez az irányelv meghatározza a tagállamok költségvetési keretrendszerének jellemzőire vonatkozó részletes szabályokat. Ezek a szabályok a tagállamok túlzott költségvetési hiány elkerülésére vonatkozó, az EUMSZ szerinti kötelezettségei betartásának biztosításához szükségesek.

            2. cikk
            Ezen irányelv alkalmazásában a „kormányzat”, „hiány” és „beruházás” fogalmaknak az EUSZ-hez és az EUMSZ-hez csatolt, a túlzott hiány esetén követendő eljárásról szóló 12. jegyzőkönyv 2. cikkében rögzített meghatározása alkalmazandó. A kormányzat alszektorai tekintetében a 2223/96/EK rendelet A. mellékletének 2.70. pontjában foglalt fogalommeghatározások alkalmazandók.
            Ezen túlmenően az alábbi meghatározást kell alkalmazni:

               „költségvetési keretrendszer”: azon intézkedések, eljárások, szabályok és intézmények összessége, amelyek az államháztartás költségvetési politikái végrehajtásának alapját alkotják, különös tekintettel a következőkre:

                        a)

                        költségvetési számviteli és statisztikai jelentéskészítési rendszerek;

                        b)

                        a költségvetési tervezéshez felhasznált előrejelzések elkészítésére irányadó szabályok és eljárások;

                        c)

                        országspecifikus számszerű költségvetési szabályok, amelyek hozzájárulnak ahhoz, hogy a költségvetési politika tagállamok általi teljesítése összhangban legyen a tagállamokra a Szerződés rendelkezései alapján háruló, a költségvetési teljesítmény összefoglaló mutatószámai – például az államháztartási hiány, a forrásbevonás, az adósságállomány vagy ezek főbb komponensei – formájában kifejezett kötelezettségekkel;

                        d)

                        költségvetési eljárások, azaz a költségvetési folyamat egyes szakaszait alátámasztó eljárási szabályok;

                        e)

                        nemzeti költségvetési eljárások meghatározott sorából álló olyan középtávú költségvetési keretrendszerek, amelyek az éves költségvetési cikluson túlra terjesztik a költségvetési politika időhorizontját, ideértve a politikai prioritások és a középtávú költségvetési célkitűzések meghatározását;

                        f)

                        a független ellenőrzésre és elemzésre vonatkozó, a költségvetési folyamat elemei átláthatóságának fokozását célzó szabályok;

                        g)

                        a kormányzati szektor különböző alszektorai tekintetében a hatóságok közötti költségvetési kapcsolatokat szabályozó mechanizmusok és szabályok.

         II.   FEJEZET

            SZÁMVITEL ÉS STATISZTIKA

            3. cikk

               (1)   Az állami számvitel nemzeti rendszereit illetően a tagállamok olyan állami számviteli rendszert működtetnek, amely átfogó és következetes módon lefedi a kormányzati szektor valamennyi alszektorát, és tartalmazza azokat az információkat, amelyek az eredményszemléletű adatok ESA 95 módszertan szerinti összeállításához szükségesek. Ezekben az állami számviteli rendszerekben belső ellenőrzést és független könyvvizsgálatot kell végezni.

               (2)   A tagállamok a kormányzati szektor valamennyi, a 2223/96/EK rendelet szerinti alszektora esetében gondoskodnak arról, hogy a költségvetési adatok időben és rendszeresen, nyilvánosan hozzáférhetőek legyenek. A tagállamok közzéteszik különösen a következőket:

                           a)

                           pénzforgalmi szemléletű költségvetési adatok (vagy ezzel egyenértékű állami számviteli adatok, amennyiben pénzforgalmi szemléletű adatok nem állnak rendelkezésre) az alábbi rendszerességgel:

                                       —

                                       havi adatok a következő hónap vége előtt a központi kormányzatra, a tartományi kormányzatokra és a társadalombiztosítási alszektorokra vonatkozóan; és

                                       —

                                       negyedéves adatok a következő negyedév vége előtt az önkormányzati alszektorra vonatkozóan;

                           b)

                           részletes átvezetési táblázat, amely bemutatja, hogyan történik a pénzforgalmi szemléletű adatok (vagy ezzel egyenértékű állami számviteli adatok, amennyiben pénzforgalmi szemléletű adatok nem állnak rendelkezésre) ESA 95 módszertan szerinti adatokra való átszámítása.

         III.   FEJEZET

            ELŐREJELZÉSEK

            4. cikk

               (1)   A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a költségvetési tervezés a legfrissebb információkat felhasználó, reális makrogazdasági és költségvetési előrejelzéseken alapuljon. A költségvetési tervezésnek a legvalószínűbb makrogazdasági és -költségvetési forgatókönyvön vagy egy óvatosabb forgatókönyvön kell alapulnia. A makrogazdasági és költségvetési előrejelzéseket össze kell hasonlítani a legfrissebb bizottsági előrejelzésekkel és, adott esetben, egyéb független szervezetek által készített előrejelzésekkel. A választott makrogazdasági és -költségvetési forgatókönyv és a bizottsági előrejelzés közötti jelentős eltéréseket indoklással ellátva kell ismertetni, különösen akkor, ha a külső feltételezések változóinak szintje vagy növekedése lényegesen eltér a Bizottság előrejelzéseiben foglalt értékektől.

               (2)   A Bizottság közzéteszi a makrogazdasági és költségvetési előrejelzéseinek alapjául szolgáló módszereket, feltevéseket és vonatkozó paramétereket.

               (3)   A tagállamok költségvetési előrejelzéseik elkészítésében való támogatása érdekében a Bizottság rendelkezésre bocsátja az uniós költségvetési kiadások előrejelzését a többéves pénzügyi kereten belül programozott kiadások részletezettségében.

               (4)   A makrogazdasági és költségvetési előrejelzésekben érzékenységvizsgálat keretében meg kell vizsgálni, hogy a növekedésre és a kamatlábak változására vonatkozó különböző feltételezések esetén milyen lenne a fő költségvetési változók alakulásának pályája. A makrogazdasági és költségvetési előrejelzésekben alkalmazott alternatív feltételezések tartományának megválasztásakor az előrejelzések múltbeli megbízhatósága az irányadó, továbbá törekedni kell a vonatkozó kockázati forgatókönyvek figyelembevételére.

               (5)   A tagállamok meghatározzák, hogy mely intézmény felelős a makrogazdasági és -költségvetési előrejelzések elkészítéséért, és közzéteszik a költségvetési tervezéshez készített hivatalos makrogazdasági és költségvetési előrejelzéseket az azokat alátámasztó módszerekkel, feltevésekkel és vonatkozó paraméterekkel együtt. A tagállamoknak és a Bizottságnak legalább évente technikai párbeszédet kell folytatnia a makrogazdasági és költségvetési előrejelzések elkészítéséhez alapul szolgáló feltételezésekről.

               (6)   A költségvetési tervezéshez felhasznált makrogazdasági és költségvetési előrejelzéseket objektív kritériumok alapján rendszeresen, elfogulatlanul és átfogóan értékelni kell, többek között utólagos értékeléssel is. Az értékelés eredményét közzé kell tenni, és a későbbi makrogazdasági és költségvetési előrejelzések készítése során megfelelően figyelembe kell venni. Ha az értékelés legalább négy egymást követő év vonatkozásában jelentős torzítást észlel a makrogazdasági előrejelzések tekintetében, az érintett tagállamnak meg kell hoznia a megfelelő intézkedéseket, és ezt közzé kell tennie.

               (7)   A Bizottság (Eurostat) háromhavonta közzéteszi a tagállamok negyedéves adósság-, illetve hiányszintjét.

         IV.   FEJEZET

            SZÁMSZERŰ KÖLTSÉGVETÉSI SZABÁLYOK

            5. cikk
            Minden tagállam olyan rá jellemző, számszerű költségvetési szabályokat léptet életbe, amelyek hatékonyan elősegítik, hogy az államháztartás egészére vonatkozó többéves időhorizonton teljesítsék a Szerződésből eredő kötelezettségeiket a költségvetési szakpolitika terén. Az említett szabályoknak különösen a következőket kell elősegíteniük:

                        a)

                        az EUMSZ-szel összhangban a hiányra és az adósságra vonatkozóan megállapított referenciaértékeknek való megfelelés;

                        b)

                        többéves költségvetés-tervezési időhorizont alkalmazása, ideértve a tagállamok középtávú költségvetési célkitűzéseinek tiszteletben tartását is.

            6. cikk

               (1)   Az Unió költségvetési felügyeleti keretére vonatkozó, az EUMSZ-ben foglalt rendelkezések sérelme nélkül az országspecifikus, számszerű költségvetési szabályoknak pontosan meg kell határozniuk a következőket:

                           a)

                           a szabályok célja és hatálya;

                           b)

                           a szabályoknak való megfelelés hatékony és időben történő nyomon követése olyan szervezetek által készített megbízható és független elemzés alapján, amelyek függetlenek vagy a tagállamok költségvetési hatóságaival szemben működési autonómiával rendelkeznek;

                           c)

                           a szabályok be nem tartásának következményei.

               (2)   Ha a számszerű költségvetési szabályok mentesítési záradékot tartalmaznak, akkor a záradékokban rögzíteni kell azokat a – korlátozott számú – különleges körülményeket, amelyek összhangban állnak a tagállamoknak az EUMSZ-ből eredő, a költségvetési szakpolitika terén fennálló kötelezettségeivel, valamint azokat a szigorúan szabályozott eljárásokat, amelyek esetén megengedett a szabályoknak való átmeneti meg nem felelés.

            7. cikk
            A tagállamok éves költségvetéssel kapcsolatos jogszabályainak tükrözniük kell hatályos országspecifikus számszerű költségvetési szabályaikat.

            8. cikk
            Az 5–7. cikk az Egyesült Királyságra nem alkalmazandó.

         V.   FEJEZET

            A KÖZÉPTÁVÚ KÖLTSÉGVETÉSI KERETEK

            9. cikk

               (1)   A tagállamok hiteles, hatékony középtávú költségvetési keretet hoznak létre, amely legalább hároméves kötségvetés-tervezési időhorizont alkalmazását írja elő, biztosítva ezzel azt, hogy a tagállami költségvetési tervezés többéves költségvetés-tervezési megközelítést kövessen.

               (2)   A középtávú költségvetési keretrendszereknek eljárásokat kell tartalmazniuk az alábbiak kidolgozására vonatkozóan:

                           a)

                           átfogó és átlátható többéves költségvetési célok a kormányzati hiány és adósság, valamint bármely más összefoglaló költségvetési mutatószám, így a kiadások vonatkozásában, biztosítva, hogy ezek összhangban legyenek a IV. fejezetben előírt valamennyi hatályos számszerű költségvetési szabállyal;

                           b)

                           a kormányzat minden egyes főbb kiadási és bevételi tételére vonatkozó előrejelzés – a központi kormányzat és a társadalombiztosítási alapok szintjén részletesebb adatokkal – az adott költségvetési évre és azon túlra, változatlan politikát alapul véve;

                           c)

                           a kormányzati pénzügyekre hatással lévő tervezett középtávú szakpolitikák leírása főbb kiadási és bevételi tételek szerinti bontásban, bemutatva azt is, hogy az ezek eredményeként megvalósuló kiigazítás hogyan valósítja meg a középtávú költségvetési célkitűzésekhez való közelítést a változatlan politikát feltételező előrejelzésekkel összehasonlítva;

                           d)

                           arra vonatkozó értékelés, hogy a tervezett szakpolitikák a kormányzati pénzügyekre gyakorolt közvetlen, hosszú távú hatásuk tükrében valószínűsíthetően hogyan befolyásolják az államháztartás hosszú távú fenntarthatóságát.

               (3)   A középtávú költségvetési keretrendszereken belül elfogadott előrejelzéseknek a III. fejezettel összhangban reális makrogazdasági és költségvetési előrejelzéseken kell alapulniuk.

            10. cikk
            Az éves költségvetéssel kapcsolatos jogszabályoknak összhangban kell lenniük a középtávú költségvetési keretrendszerből eredő rendelkezésekkel. Az éves költségvetés összeállításának alapját konkrétan a középtávú költségvetési keretrendszerből eredő, a 9. cikk (2) bekezdésében meghatározott bevételi és kiadási előrejelzések és prioritások képezik. Az e rendelkezésektől való bármilyen eltérést megfelelően indokolni kell.

            11. cikk
            Ez az irányelv nem akadályozza az újonnan választott tagállami kormányokat abban, hogy középtávú költségvetési keretüket naprakésszé tegyék annak érdekében, hogy az tükrözze az új politikai prioritásaikat. Ilyen esetben a tagállamok nyilvánvalóvá teszik a korábbi és az új középtávú költségvetési keretrendszer közötti különbségeket.

         VI.   FEJEZET

            AZ ÁLLAMHÁZTARTÁS ÁTLÁTHATÓSÁGA ÉS A KÖLTSÉGVETÉSI KERET ÁTFOGÓ HATÁLYA

            12. cikk
            A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a II., III. és IV. fejezetnek való megfelelés érdekében hozott intézkedések a kormányzat valamennyi alszektorára kiterjedjenek, és a különböző alszektorok tekintetében hozott intézkedések összhangban álljanak egymással. Ez mindenekelőtt a számviteli szabályok és eljárások következetességét, valamint az alapul szolgáló adatgyűjtési és -feldolgozási rendszerek integritását kívánja meg.

            13. cikk

               (1)   A tagállamok megfelelő mechanizmusokat hoznak létre a kormányzat alszektoraira kiterjedő koordináció céljából annak érdekében, hogy a költségvetési tervezés, az országspecifikus számszerű költségvetési szabályok, a költségvetési előrejelzések készítése és különösen a többéves költségvetési keretrendszerben rögzítettek szerinti többéves tervezés a kormányzat minden alszektorára átfogóan és következetesen kiterjedjen.

               (2)   A költségvetési elszámoltathatóság fokozása érdekében világosan meg kell határozni a hatóságok költségvetési felelősségi körét a kormányzati szektor különböző alszektoraiban.

            14. cikk

               (1)   A tagállamok az éves költségvetési eljárás keretében azonosítják és bemutatják azon kormányzati szerveket és alapokat, amelyek nem képezik az alszektorok rendes költségvetésének részét, az egyéb releváns információkkal együtt. Az ilyen kormányzati szerveknek és alapoknak a kormányzati szektor egyenlegére és adósságára gyakorolt összhatását be kell mutatni az éves költségvetési eljárások keretében és a középtávú költségvetési tervekben.

               (2)   A tagállamok részletes információkat tesznek közzé az adókiadásoknak a bevételekre gyakorolt hatásáról.

               (3)   A tagállamok a kormányzati szektor valamennyi alszektora esetében közzéteszik az állami költségvetésre potenciálisan nagy hatást gyakorló függő kötelezettségekre vonatkozó releváns információkat, ideértve az állami garanciákat, a nem teljesítő hiteleket, valamint a közösségi vállalatok és társaságok működéséből származó kötelezettségeket azok mértékével együtt. A tagállamoknak közzé kell tenniük a kormányzati szektornak a magántulajdonú és közösségi vállalatokban és társaságokban való gazdaságilag meghatározó tőkerészesedésére vonatkozó információkat is.

         VII.   FEJEZET

            ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

            15. cikk

               (1)   A tagállamok hatályba léptetik azokat a rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2013. december 31-ig megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul közlik a Bizottsággal. A Tanács ösztönzi a tagállamokat, hogy a maguk számára, illetve az Unió érdekében készítsék el saját megfelelési táblázataikat, amelyekben a lehető legpontosabban bemutatják ezen irányelv és az azt átültető intézkedések közötti megfelelést, és e táblázatokat tegyék közzé.

               (2)   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.

               (3)   A Bizottság a tagállamoktól kapott információk alapján időközi jelentést készít az ezen irányelv végrehajtásának vonatkozásában elért eredményekről, amelyet 2012. december 14-ig kell benyújtani az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.

               (4)   A tagállamok közlik a Bizottsággal azon főbb rendelkezések szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.

            16. cikk

               (1)   A Bizottság 2018. december 14-ig közzéteszi az ezen irányelv megfelelőségét értékelő áttekintést.

               (2)   Az áttekintés többek között az alábbiak megfelelőségét értékeli:

                           a)

                           a kormányzat valamennyi alszektorára vonatkozó statisztikai követelmények;

                           b)

                           a számszerű költségvetési szabályok kialakítása és eredményessége a tagállamokban;

                           c)

                           az államháztartás átláthatóságának általános szintje a tagállamokban.

               (3)   A Bizottság 2012. december 31-ig értékeli a Nemzetközi Költségvetési Számviteli Standardoknak a tagállamok számára való megfelelőségét.

            17. cikk
            Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.

            18. cikk
            Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

            Kelt Brüsszelben, 2011. november 8-án.

                  a Tanács részéről

                  az elnök

               J. VINCENT-ROSTOWSKI

            (1)  Az Európai Parlament 2011. szeptember 28-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

            (2)  HL C 150., 2011.5.20., 1. o.

            (3)  HL L 87., 2009.3.31., 164. o.

            (4)  HL L 145., 2009.6.10., 1. o.

            (5)  HL L 310., 1996.11.30., 1. o.

            (6)  HL L 209., 1997.8.2., 1. o.

            (7)  HL L 209., 1997.8.2., 6. o.

            (8)  HL C 321., 2003.12.31., 1. o.


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2002/47/EK irányelve (2002. június 6.) a pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodásokról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32002L0047

Hivatalos Lap L 168 , 27/06/2002 o. 0043 - 0050

		Az Európai Parlament és a Tanács 2002/47/EK irányelve(2002. június 6.)a pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodásokrólAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 95. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel az Európai Központi Bank véleményére [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően [4],mivel:(1) A fizetési és értékpapír-elszámolási rendszerekben az elszámolások véglegességéről szóló, 1998. május 19-i 98/26/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [5] lényeges lépést jelentett a fizetési és értékpapír-elszámolási rendszerek rendezett jogi kereteinek létrehozásában. Ezen irányelv végrehajtása rámutatott az ilyen rendszerekben a különböző jogrendszerek eltérő hatásaiból adódó rendszerkockázat korlátozásának fontosságára, valamint az ilyen rendszerekre kialakított biztosítékokkal kapcsolatos közös szabályok előnyeire.(2) A pénzügyi szolgáltatásokról szóló, a pénzpiacok jogi kereteit megvalósító cselekvési tervet tartalmazó 1999. május 11-i, az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak címzett közleményében a Bizottság - a piaci szakértőkkel és nemzeti hatóságokkal folytatott konzultációt követően - vállalta további javaslatok kidolgozását a biztosítékokkal kapcsolatos jogalkotásra, sürgetve a 98/26/EK irányelven túlmutató előrehaladást a biztosítékok terén.(3) Létre kell hozni egy közösségi rendszert értékpapírok és pénz biztosítékként történő nyújtására egy értékpapírokból álló pénzügyi biztosíték vagy tulajdonjog-átruházás formájában, beleértve a visszavásárlási megállapodásokat (repo) is. Ez hozzájárul a pénzpiac integrációjához és költséghatékonyságához, valamint a Közösség pénzügyi rendszerének stabilitásához, és ezáltal alátámasztja a szolgáltatásnyújtás szabadságát és a tőke szabad mozgását a pénzügyi szolgáltatások egységes piacán. Ezen irányelv a kétoldalú pénzügyi biztosítékokra vonatkozó megállapodásokra összpontosít.(4) Ezen irányelv elfogadása európai jogi környezetben történt, amely a már említett 98/26/EK irányelv mellett különösen a hitelintézetek reorganizációjáról és felszámolásáról szóló, 2001. április 4-i 2001/24/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvből [6], a biztosítóintézetek reorganizációjáról és felszámolásáról szóló, 2001. március 19-i 2001/17/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvből [7], valamint a fizetésképtelenségi eljárásról szóló, 2000. május 29-i 1346/2000/EK tanácsi rendeletből [8] áll. Ezen irányelv összhangban áll e korábbi jogszabályok általános megközelítésével, és nem áll azokkal ellentétben. Sőt, ezen irányelv kiegészíti e meglévő jogszabályokat azzal, hogy további kérdésekkel foglalkozik és bizonyos, e korábbi jogszabályok által már szabályozott ügyekben további lépéseket tesz.(5) A pénzügyi biztosítékokra vonatkozó megállapodások körében a jogbiztonság javítása érdekében a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a nemzeti fizetésképtelenségi jog bizonyos rendelkezései ne vonatkozzanak az ilyen megállapodásokra, különösen azon rendelkezések ne, amelyek gátolják a pénzügyi biztosíték hatékony felhasználását, vagy kétségessé teszik olyan jelenleg alkalmazott technikák érvényességét, mint például a kétoldalú pozíciólezáró nettósítás ("close out netting"), kiegészítő biztosítékok nyújtása a pénzügyi biztosíték összegének növelése formájában, illetve a biztosíték helyettesítése.(6) Ezen irányelv nem foglalkozik olyan jogokkal, amelyekkel bárki rendelkezhet a pénzügyi biztosítékként nyújtott azon eszközök tekintetében, amelyek nem egy pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás alapján, illetve nem valamely felszámolási eljárás elindítására vagy reorganizációs intézkedések megtételére vonatkozó jogszabály alapján keletkeznek, mint például a hiba, tévedés vagy a cselekvőképesség hiánya miatt keletkező visszatérítési igények.(7) A 98/26/EK irányelvnek azon elvét, amely szerint a biztosítékként nyújtott, számlán megjelenő értékpapírokra azon állam jogát kell alkalmazni, amelyben a vonatkozó nyilvántartás, számla vagy központi letéti rendszer található, ki kell terjeszteni annak érdekében, hogy a határokon átnyúló ügyletek keretében birtokolt és ezen irányelv értelmében pénzügyi biztosítékként nyújtott értékpapírok használata tekintetében jogbiztonság jöjjön létre.(8) Jelenleg valamennyi tagállam elismeri a lex rei sitae szabályt, amely szerint harmadik féllel szemben valamely pénzügyi biztosítékról szóló megállapodásra azon állam jogát kell alkalmazni, amelyben a pénzügyi biztosíték található. Annak sérelme nélkül, hogy ezen irányelvet a közvetlenül birtokolt értékpapírokra kell alkalmazni, meg kell határozni a pénzügyi biztosítékként nyújtott és egy vagy több közvetítő révén birtokolt számlán megjelenő értékpapírok helyét. Ha a biztosíték elfogadójának érvényes és hatályos biztosítékra vonatkozó megállapodása van azon állam irányadó joga szerint, amelyben a vonatkozó számlát vezetik, annak bármely más versengő jogcímmel vagy érdekeltséggel szemben lévő érvényességére és a biztosíték végrehajthatóságára kizárólag ezen állam joga legyen az irányadó, megelőzve ezáltal az előre nem látható jogalkotásból eredő jogbizonytalanságot.(9) A feleket az ezen irányelv szerinti pénzügyi biztosítékok alkalmazása során sújtó eljárási terhek korlátozása érdekében a biztosíték érvényességére vonatkozóan a nemzeti jog csak azt írhatja elő, hogy a pénzügyi biztosítékot úgy kell kézbesíteni, átadni, tartani, nyilvántartásba venni vagy másképpen úgy kell megjelölni, hogy az a biztosíték elfogadójának vagy annak képviselőjének a birtokában vagy ellenőrzése alatt legyen, miközben ez nem zárhatja ki azon biztosítékokra vonatkozó technikákat, amelyek szerint a biztosíték nyújtója a biztosítékot helyettesítheti vagy a többletbiztosítékot elvonhatja.(10) Ugyanezen indokoknál fogva a pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodások létrejötte, érvényessége, teljesülése, érvényesíthetősége, illetve egy eljárás során bizonyítékként történő felhasználhatósága vagy a pénzügyi biztosítékoknak egy pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás keretében történő nyújtása nem tehető függővé semmilyen alaki követelmény teljesítésétől, ilyen alaki követelmény például valamilyen okirat meghatározott formában vagy meghatározott módon történő elkészítése, vagy annak bármilyen hivatalos vagy köztestülethez történő benyújtása vagy nyilvántartásba vétele valamilyen nyilvános nyilvántartásban, közzététel valamilyen újságban, hivatalos lapban, hivatalos nyilvántartásban vagy közzététel bármely más módon, valamely hivatalos személy értesítése vagy meghatározott formában bizonyíték nyújtása a dokumentum vagy okirat készítésének időpontjára, a vonatkozó pénzügyi kötelezettség összegére vagy bármely más adatra vonatkozóan. Ezen irányelvnek azonban egyensúlyt kell találnia a piaci hatékonyság és a megállapodásban részes felek, valamint harmadik felek biztonsága között, többek között a csalás kockázatának elkerülése érdekében. Ezt az egyensúlyt azáltal kell elérni, hogy ezen irányelvet csak azon tulajdonhoz kötött pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodásokra kell alkalmazni, amelyek esetén a tulajdon megszerzése - azaz a pénzügyi biztosíték nyújtása - vagy írásban, vagy más maradandó módon bizonyítható, amely által az ilyen biztosíték érvényesíthető marad. Ezen irányelv alkalmazásában a tagállamok nemzeti jogszabályai szerint előírt, valamely - a számlán megjelenő értékpapírokon kívüli - pénzügyi instrumentumban az érdekeltség átadása vagy létrehozása feltételeként előírt cselekmények, mint például a rendeletre szóló értékpapírok esetében a forgatmánnyal való ellátás vagy a névre szóló értékpapírok esetében a kibocsátó nyilvántartásába való felvétel, nem tekintendők alaki követelménynek.(11) Továbbá ezen irányelvnek csak azon pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodásoknak kell védelmet biztosítania, amelyek igazolhatók. Az ilyen bizonyíték adható írásban vagy bármely más, jogszerűen érvényesíthető módon, amelyről a pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodásra irányadó jog rendelkezik.(12) Az eljárási terhek korlátozásával a pénzügyi biztosíték használata egyszerűsödik, és elősegíti a közös monetáris politika megvalósításához szükséges, az Európai Központi Bank, valamint a Gazdasági és Monetáris Unióban részt vevő tagállami nemzeti központi bankok határokon átnyúló műveleteinek hatékonyságát. Ezenkívül annak ténye, hogy a pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodásokra - korlátozott mértékben - a fizetésképtelenségi jog bizonyos szabályai nem vonatkoznak, a közös monetáris politika tágabb vonatkozásaihoz is támogatást nyújt, mivel a pénzpiaci szereplők számára lehetővé teszi, hogy az általános piaci likviditást biztosítékkal fedezett, határokon átnyúló ügyletekkel egyensúlyba hozhatják.(13) Ezen irányelv védelemben kívánja részesíteni azon pénzügyi biztosítékról szóló megállapodások érvényességét, amelyek a pénzügyi biztosíték teljes tulajdonjogának átruházására épülnek, például az ilyen pénzügyi biztosítékról szóló megállapodásoknak (beleértve a visszavásárlási megállapodásokat is) az értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodásra történő átminősítésének (rekarakterizáció) megszüntetése által.(14) Védeni kell a kétoldalú pozíciólezáró nettósítások ("close out netting") érvényesíthetőségét, nemcsak mint a visszavásárlási megállapodásokat is magában foglaló tulajdonjog-átruházásos pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodások érvényesítési mechanizmusát, hanem tágabb értelemben azon esetekben is, amikor a pozíciólezáró nettósítás a pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodás részét képezi. A pénzpiacokon szokásosan alkalmazott helyes kockázatkezelési gyakorlatot védeni kell azáltal, hogy lehetővé kell tenni a piaci résztvevők számára, hogy nettó alapon kezeljék és csökkentsék valamennyi pénzügyi ügyletből eredő hitelkockázatukat; ekkor a hitelkockázatot úgy számítják, hogy összevonják a valamely féllel szemben az adott időpontban fennálló összes ügyletből eredő becsült kockázatot, amely során az egymással szemben lévő követelések és kötelezettségek elszámolásra kerülnek, amely egyetlen aggregált összeghez vezet, amelyet összehasonlítanak a biztosíték adott időpontban érvényes piaci értékével.(15) Ezen irányelv nem sértheti a nemzeti jogszabályok által a követelések figyelembevételére, a beszámítási kötelezettségekre vagy a nettósításra vonatkozó korlátozásokat vagy követelményeket, például amelyek a tételek reciprocitására vonatkoznak vagy azon tényre, hogy az ügyletet azt megelőzően kötötték meg, hogy a biztosíték elfogadója tudta vagy tudnia kellett volna, hogy felszámolási eljárás (vagy bármilyen más kötelező, ehhez vezető jogi aktus) kezdődött meg vagy reorganizációs intézkedéseket hoztak a biztosíték nyújtójával szemben.(16) A szabályozó hatóságok által előnyben részesített helyes piaci gyakorlat, miszerint a pénzpiaci szereplők pénzügyi biztosíték összegének növelésére vonatkozó megállapodásokat alkalmaznak az egymással szemben fennálló hitelkockázataik kezelésére és korlátozására azzal, hogy hitelkockázataik, illetve a pénzügyi biztosíték folyó piaci értékének letétszükségletét kiszámítják, és ennek megfelelően kérik a pénzügyi biztosíték összegének növelését, vagy a pénzügyi biztosíték többletének visszajuttatását, és ezt védelemben kell részesíteni bizonyos automatikus kikerülési szabályokkal szemben. Ugyanez vonatkozik azon lehetőségre is, hogy a pénzügyi biztosítékként nyújtott eszközöket ugyanolyan értékű más eszközökkel helyettesítik. Itt a szándék pusztán az, hogy a biztosíték összegének növelése vagy a pénzügyi biztosíték helyettesítése ne legyen megtámadható kizárólag azon az alapon, hogy a vonatkozó pénzügyi kötelezettség már fennállt a pénzügyi biztosíték nyújtása előtt, vagy hogy a pénzügyi biztosítékot valamely jogszabály által előírt időszakban nyújtották. Azonban ez nem sérti annak lehetőségét, hogy a nemzeti jog alapján megtámadják a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodást és a pénzügyi biztosíték nyújtását, mint az eredeti biztosítéknyújtás, -összeg növelése vagy biztosítékhelyettesítés részét, például amikor ezt szándékosan más hitelező kárára hajtották végre (ez vonatkozik többek között a csalásra vagy más kikerülési szabályokon alapuló cselekményekre, amelyek a jogszabály által előírt időszakban alkalmazhatók).(17) Ezen irányelv gyors és nem bürokratikus érvényesítési eljárásokról rendelkezik a pénzügyi stabilitás biztosítása és valamely, a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodásban részes fél mulasztása esetén létrejövő dominóhatás korlátozása érdekében. Azonban ezen irányelv egyensúlyba hozza ez utóbbi célokat a biztosíték nyújtója és a harmadik felek védelme útján azzal, hogy kifejezetten megerősíti a tagállamok azon lehetőségét, hogy nemzeti jogszabályaikban egy utólagos ellenőrzésről rendelkezzenek vagy ilyet vezessenek be, amelyet a bíróságok gyakorolhatnak a pénzügyi biztosíték érvényesítésével vagy értékelésével és a vonatkozó pénzügyi kötelezettségek számításával kapcsolatban. Az ilyen ellenőrzés lehetővé teszi az igazságszolgáltató hatóságok számára annak igazolását, hogy az érvényesítés vagy értékelés üzleti szempontból ésszerű módon történt-e meg.(18) Lehetővé kell tenni a pénzbiztosíték nyújtását mind tulajdonjog-átruházás, mind értékpapírokból álló pénzügyi biztosíték formájában, amelyek első esetben a nettósítás elismerése, második esetben a pénzbiztosíték zálogosítása jogilag elismertek és a jog által védelmet élveznek. A pénz itt kifejezetten arra a pénzre utal, amelyet valamilyen számlára történő jóváírás vagy a pénz visszafizetésére vonatkozó hasonló követelés képvisel (például pénzpiaci letétek), azaz kifejezetten kizárja a bankjegyet.(19) Ezen irányelv rendelkezik a rendelkezési jogról az értékpapírokból állópénzügyi biztosítékokról szóló megállapodások formájában, amely növeli a pénzpiacok ilyen "elzálogosított" értékpapírok újrahasználatából származó likviditását. Ezen újrahasználat azonban nem sértheti az eszközök elkülönítésére és a hitelek tisztességtelen kezelésére vonatkozó nemzeti jogszabályokat.(20) Ezen irányelv nem sérti a pénzügyi biztosítékként szolgáltatott pénzügyi instrumentumok működését és szerződéses feltételeinek hatályát, mint például a kibocsátási feltételekben foglalt jogokat, kötelezettségeket és más feltételeket, sem bármilyen más, az ilyen instrumentumok kibocsátói és tartói között alkalmazandó jogokat, kötelezettségeket és más feltételeket.(21) Ezen irányelv összhangban áll az alapvető jogokkal és követi különösen az Európai Unió alapjogi chartájában meghatározott elveket.(22) A javasolt intézkedés azon célja, hogy a pénzügyi biztosítékok használatára vonatkozóan minimális szabályozást hozzon létre, megfelelő módon a tagállami szabályozás által nem kielégíthető módon érhető el, és ezért ez az előírt intézkedések terjedelme és hatásai miatt közösségi szinten jobban megvalósítható, a Közösség a Szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvével összhangban intézkedéseket fogadhat el. Az ugyancsak e cikk által meghatározott arányosság elvének megfelelően ezen irányelv nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkTárgy és hatály(1) Ezen irányelv meghatározza a pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodásokra alkalmazandó közösségi szabályozást, amely megfelel a (2) és az (5) bekezdésben meghatározott követelményeknek, valamint összhangban áll a (4) és (5) bekezdésben meghatározott feltételekkel.(2) A biztosíték elfogadójának és a biztosíték nyújtójának az alábbi kategóriák valamelyikébe kell tartoznia:a) közigazgatási hatóság (kivéve az államilag garantált vállalkozásokat, annak kivételével, ha azok a b)-e) pont hatálya alá tartoznak), ideértve:i. a tagállamok közszektorba tartozó, az államadósság kezeléséért felelős vagy abba beavatkozó szervei; ésii. a tagállamok olyan közszektorhoz tartozó szervei, amelyek ügyfelek számára számlák vezetésére jogosultak;b) központi bank, az Európai Központi Bank, a Nemzetközi Fizetések Bankja, a hitelintézetek tevékenységének megkezdéséről és folytatásáról szóló, 2000. március 20-i 2000/12/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [9] 1. cikk 19. pontjában meghatározott multilaterális fejlesztési bankok, a Nemzetközi Valutaalap és az Európai Befektetési Bank;c) a prudenciális felügyelet alá tartozó pénzügyi intézmény, beleértve:i. a 2000/12/EK irányelv 1. cikkének (1) bekezdésében meghatározott hitelintézeteket, beleértve az irányelv 2. cikkének (3) bekezdésében felsorolt intézeteket;ii. az értékpapír befektetési szolgáltatásokról szóló, 1993. május 10-i 93/22/EGK tanácsi irányelv 1. cikkének (2) bekezdésében meghatározott befektetési vállalkozást [10];iii. a 2000/12/EK irányelv 1. cikkének (5) bekezdésében meghatározott pénzügyi intézményt;iv. az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosítási tevékenységekre vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1992. június 18-i 92/49/EGK tanácsi irányelv [11] 1. cikkének a) pontjában meghatározott biztosítóintézetet, valamint a közvetlen életbiztosítási tevékenységekre vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1992. november 10-i 92/96/EGK tanácsi irányelv [12] 1. cikkének a) pontjában meghatározott biztosítóintézetet;v. az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1985. december 20-i 85/611/EGK tanácsi irányelv [13] 1. cikkének (2) bekezdésében meghatározottak szerinti átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokat (ÁÉKBV);vi. a 85/611/EGK irányelv 1a. cikkének (2) bekezdésében meghatározott alapkezelő társaságot;d) a 98/26/EGK irányelv 2. cikkének c), d) és e) pontjában meghatározott központi partner, elszámoló ügynök vagy elszámolóház, beleértve a nemzeti jog szerint szabályozott hasonló, határidős, opciós és származékos piacokon működő intézeteket is, amennyiben azokra az említett irányelv nem vonatkozik, és a természetes személy kivételével azon személyek, akik megbízott személyként vagy képviselői minőségben egy vagy több személy nevében eljárnak, beleértve minden kötvénytulajdonost vagy más, értékpapírosított követelés egyéb formáinak birtokosait vagy bármilyen, az a)-d) pontokban meghatározott intézetet;e) a természetes személyen kívüli személy, beleértve a jogi személyiséggel nem rendelkező vállalkozásokat és személyegyesítő társaságokat, feltéve hogy a másik fél az a)-d) pontban meghatározott intézmény.(3) A tagállamok ezen irányelv hatálya alól kizárhatják azon pénzügyi biztosítékról szóló megállapodásokat, amelyeknél az egyik fél a (2) bekezdés e) pontjában említett személy.Amennyiben a tagállamok élnek e választási lehetőséggel, erről tájékoztatják a Bizottságot, amely tájékoztatja erről a többi tagállamot.(4) a) A nyújtott pénzügyi biztosítéknak pénzből vagy pénzügyi instrumentumokból kell állnia.b) A tagállamok kizárhatják ezen irányelv hatálya alól azt a pénzügyi biztosítékot, amely a biztosíték nyújtójának saját részvényeiből, az összevont (konszolidált) beszámolóról szóló, 1983. június 13-i 83/349/EGK, 7. tanácsi irányelv [14] szerinti kapcsolt vállalkozásokban lévő részesedésből, valamint az olyan vállalkozásokban lévő részvényekből áll, amelyek kizárólagos célja a biztosíték nyújtója vállalkozásához szükséges termelőeszközök tulajdonlása vagy az ingatlantulajdonlás.(5) Ezen irányelvet akkor kell alkalmazni a pénzügyi biztosítékra, amikor azt már nyújtották, és amennyiben a biztosíték nyújtása írásban igazolható.A pénzügyi biztosíték nyújtásáról való igazolásnak lehetővé kell tennie azon pénzügyi biztosíték azonosítását, amelyre vonatkozik. Emiatt elegendő bizonyítani, hogy a számlán megjelenő értékpapírokból álló biztosítékot a vonatkozó számlán jóváírták, vagy azon jóváírásként szerepel, illetve, hogy a pénzbeli biztosítékot a kijelölt számlán jóváírták vagy azon jóváírásként szerepel.Ezen irányelvet akkor kell alkalmazni a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodásokra, ha a megállapodás írásban vagy más, jogilag egyenértékű módon bizonyítható.2. cikkFogalommeghatározások(1) Ezen irányelv alkalmazásában:a) "pénzügyi biztosítékokról szóló megállapodás": tulajdonjog-átruházási pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás vagy értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás, függetlenül attól, hogy ezekre vonatkozik-e valamilyen keretmegállapodás vagy általános feltétel;b) "tulajdonjog-átruházási pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás": olyan megállapodás, beleértve a visszavásárlási megállapodásokat is, amely alapján a biztosíték nyújtója a pénzügyi biztosíték teljes tulajdonjogát átruházza a biztosíték elfogadójára a vonatkozó pénzügyi kötelezettségek teljesítésének biztosítása vagy más módon történő fedezete céljából;c) "értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás": olyan megállapodás, amely szerint a biztosíték nyújtója a biztosíték elfogadójának javára vagy neki szóló értékpapír útján nyújt pénzügyi biztosítékot, és amely esetében a pénzügyi biztosíték teljes tulajdonjoga a biztosíték nyújtójánál marad, amikor az értékpapírhoz fűződő jogot létrehozzák;d) "pénz": valamely számlán bármilyen pénznemben jóváírt pénz vagy pénz visszafizetésére szóló hasonló követelés, például pénzpiaci letét;e) "pénzügyi instrumentum": részvények vagy más, részvényekkel, kötvényekkel, illetve az adósságpapírok más formáival egyenértékű egyéb értékpapír, amennyiben ezek a tőkepiacon átruházhatók, és bármilyen más értékpapír, amelyekkel rendszeresen kereskednek és amelyek jogot biztosítanak ilyen részvények, kötvények és más értékpapírok megszerzésére jegyzés, vétel vagy csere útján, vagy amelyek pénzelszámoláshoz vezetnek (a fizetőeszközök kivételével), beleértve a kollektív befektetési vállalkozások jegyeit, a pénzpiaci instrumentumokat és az előzőek bármelyikére vonatkozó követeléseket vagy az azokban fennálló jogokat;f) "figyelembe vehető kötelezettségek": azon kötelezettségek, amelyeket a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás biztosít, és amelyek pénzbeli elszámolásra és/vagy a pénzügyi instrumentum átadására jogosítanak fel.A kötelezettségek közé tartozhat:i. jelenlegi vagy jövőbeni, tényleges vagy függő, vagy várható kötelezettségek (beleértve a fő megállapodásból vagy hasonló megállapodásból eredő ilyen kötelezettségeket);ii. a biztosíték elfogadójának a biztosíték nyújtójától eltérő személlyel szembeni követelése; vagyiii. meghatározott osztályú vagy fajtájú, időről időre felmerülő kötelezettségek;g) "számlán megjelenő értékpapírokból álló biztosíték": a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás alapján nyújtott pénzügyi biztosíték, amely pénzügyi instrumentumokból áll, amelyekhez fűződő tulajdonjogot valamely közvetítő által vagy nevében vezetett nyilvántartásban vagy számlán lévő bejegyzés bizonyít;h) "vonatkozó számla": a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás hatálya alá tartozó számlán megjelenő értékpapírokból álló biztosítékkal kapcsolatban az a nyilvántartás vagy számla - amelyet a biztosíték elfogadója vezethet -, amelyre történő bejegyzéssel a számlán megjelenő értékpapírokból álló biztosítékot nyújtják a biztosíték elfogadójának;i) "egyenértékű biztosíték":i. pénz vonatkozásában ugyanolyan összegű és ugyanolyan pénznemű kifizetés;ii. pénzügyi instrumentumok vonatkozásában ugyanazon kibocsátó vagy adós pénzügyi instrumentuma, amely ugyanazon kibocsátás vagy osztály részét képezi és ugyanolyan névértékű, ugyanarra a pénznemre szól, jogi szabályozása megegyező, illetve amennyiben a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás a pénzügyi biztosítékként nyújtott bármely pénzügyi instrumentumhoz kapcsolódó vagy azt érintő bármiféle esemény bekövetkezte után más eszközök átadásáról rendelkezik, az ilyen más eszközök;j) "felszámolási eljárás": eljárások összessége, amely magában foglalja az eszközök értékesítését és az ebből származó bevételnek a hitelezők, részvényesek vagy tagok közötti, megfelelő módon történő felosztását, amely magában foglalja a közigazgatási vagy bírósági hatóságok beavatkozását, beleértve azt is, amikor a kollektív eljárást csődegyezség vagy ehhez hasonló intézkedés szünteti meg, függetlenül attól, hogy annak alapja a fizetésképtelenség, vagy attól, hogy az eljárás önkéntes vagy kötelező;k) "reorganizációs intézkedés": olyan intézkedés, amely magában foglalja a közigazgatási vagy bírósági hatóságok beavatkozását annak érdekében, hogy megvédjék vagy helyreállítsák a pénzügyi helyzetet, és amely érinti harmadik felek korábban meglévő jogait, beleértve többek között a fizetések felfüggesztését, a végrehajtási intézkedések felfüggesztését vagy a követelések csökkentését érintő intézkedéseket is;l) "jogérvényesítési eljárás": mulasztás vagy bármilyen hasonló esemény a felek közötti megállapodásnak megfelelően, amelynek bekövetkeztekor a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás feltételei alapján vagy a törvény erejénél fogva a biztosíték elfogadója jogosult a pénzügyi biztosítékot realizálni vagy érvényesíteni, vagy egy pozíciólezáró nettósítási rendelkezés lép hatályba;m) "rendelkezési jog": a biztosíték elfogadójának joga az értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás alapján nyújtott pénzügyi biztosíték használatára és elidegenítésére vagy a tulajdonos joga az értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás feltételeivel összhangban;n) "pozíciólezáró nettósítási rendelkezés" a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás, vagy olyan megállapodásnak a rendelkezése, amelynek a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás részét képezi, vagy - ilyen rendelkezés hiányában - bármilyen jogszabály, amelynek erejénél fogva a jogérvényesítési eljárás bekövetkeztekor - függetlenül attól, hogy a nettósítás a beszámítás működése révén vagy más módon -:i. a felek kötelezettségei azonnal esedékessé válnak, és a becsült folyó értéket képviselő összeg megfizetésére vonatkozó kötelezettségként fejezik ki azokat, vagy azokat felszámolják és egy ilyen összeg megfizetésére vonatkozó kötelezettség lép a helyükre; és/vagyii. figyelembe veszik, hogy mivel tartoznak a felek egymásnak az ilyen kötelezettségek tekintetében, és az a nettó összeg, amely egyenlő azon fél által fizetendő számla egyenlegével, amelytől a nagyobb összeg jár a másik félnek.(2) Ezen irányelvben a "rendelkezésre bocsátott" pénzügyi biztosítékra, vagy a pénzügyi biztosíték "rendelkezésre bocsátására" vonatkozó hivatkozások a pénzügyi biztosíték átadására, átruházására, tartására, nyilvántartásba vételére, vagy másképpen oly módon történő kijelölésére vonatkoznak, hogy az a biztosíték elfogadójának vagy az ő nevében eljáró személynek a birtokában vagy ellenőrzése alatt legyen. Bármilyen helyettesítési vagy a pénzügyi biztosíték túllépésének visszavonására vonatkozó jog a biztosíték nyújtójának javára nem sérti azt a tényt, hogy a pénzügyi biztosítékot a biztosíték elfogadójának nyújtották az ezen irányelvben említettek szerint.(3) Ezen irányelvben foglalt az "írásban" kifejezés magában foglalja az elektronikus eszközökkel és bármilyen más, maradandó módon történő nyilvántartásba vételt.3. cikkAlaki követelmények(1) A tagállamok nem írhatják elő, hogy a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás vagy annak alapján a pénzügyi biztosíték nyújtása, létrehozása, érvényessége, teljesülése, érvényesíthetősége vagy bizonyítékként történő elfogadhatósága bármilyen alaki követelmény teljesítésétől függ.(2) Az (1) bekezdés nem sérti ezen irányelv pénzügyi biztosítékokra történő alkalmazását, amennyiben azt már nyújtották, és ha a biztosítéknyújtás írásban bizonyítható, illetve amennyiben a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás írásban vagy jogilag egyenértékű módon bizonyítható.4. cikkA pénzügyi biztosítékról szóló megállapodások érvényesítése(1) A tagállamok biztosítják, hogy az érvényesítési eljárás bekövetkeztekor a biztosíték elfogadója képes legyen az értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás alapján az abban megállapodott feltételek szerint nyújtott bármiféle pénzügyi biztosítékot az alábbi módok valamelyikén érvényesíteni:a) a pénzügyi instrumentumokat értékesítéssel vagy érvényesítéssel, illetve értéküknek a vonatkozó pénzügyi kötelezettségekbe történő beszámításával vagy értéküknek a vonatkozó pénzügyi kötelezettségek teljesítéséhez történő alkalmazásával;b) a pénzt a vonatkozó pénzügyi kötelezettségekbe történő beszámítással vagy azok teljesítésére történő alkalmazással.(2) Az érvényesítés csak akkor lehetséges, ha:a) a felek erről az értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékról szóló megállapodásban megállapodtak; valamintb) a felek az értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékról szóló megállapodásban megállapodtak a pénzügyi instrumentumok értékelésében.(3) Azon tagállamok, amelyek az érvényesítést 2002. január 27-én nem engedélyezik, nem kötelesek azt elismerni.A tagállamok, amennyiben élnek e választási lehetőséggel, erről tájékoztatják a Bizottságot, amely tájékoztatja erről a többi tagállamot.(4) Az (1) bekezdésben említett pénzügyi biztosíték érvényesítési módjainál - az értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékról szóló megállapodásban megállapodott feltételektől függően - nem írható elő, hogy:a) az érvényesítési szándékról előzetes értesítést kell adni;b) az érvényesítés feltételeit valamely bíróságnak, köztisztviselőnek vagy bármilyen más személynek kell jóváhagynia;c) az érvényesítést nyilvános aukción vagy bármilyen más előírt módon kell végrehajtani; vagyd) bármilyen további időszaknak kell eltelnie.(5) A tagállamok biztosítják, hogy a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás saját feltételei szerint hatályosulhasson, függetlenül a biztosíték nyújtója vagy a biztosíték elfogadója ellen megindított vagy folytatott felszámolási eljárástól vagy átszervezési intézkedésektől.(6) E cikk és az 5., 6. és a 7. cikk nem sérti a nemzeti jog azon előírását, hogy a pénzügyi biztosíték érvényesítését vagy értékelését, illetve a vonatkozó pénzügyi kötelezettségek számítását üzletileg ésszerű módon kell végrehajtani.5. cikkA pénzügyi biztosíték feletti rendelkezési jog az értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékról szóló megállapodások alapján(1) Amennyiben az értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás erről rendelkezik, a tagállamok biztosítják, hogy a biztosíték elfogadója jogosult legyen az értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás alapján nyújtott pénzügyi biztosítékhoz fűződő rendelkezési jogának gyakorlására.(2) Amennyiben a biztosíték elfogadója gyakorolja a rendelkezési jogot, ezáltal kötelezettsége keletkezik egyenértékű biztosíték átadására az eredeti pénzügyi biztosíték helyett, amely legkésőbb az értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás szerinti vonatkozó pénzügyi kötelezettségek teljesítésének határnapján az eredeti biztosíték helyébe lép.Alternatívaként a biztosíték elfogadója a vonatkozó pénzügyi kötelezettségek teljesítésének határnapján vagy átadja az egyenértékű biztosítékot, vagy - ha az értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás feltételei így rendelkeznek - az egyenértékű biztosíték értékét beszámítja a vonatkozó pénzügyi kötelezettségbe vagy annak teljesítésére alkalmazhatja.(3) A (2) bekezdés első albekezdésében leírt valamely kötelezettség teljesítéséhez átadott egyenértékű biztosíték ugyanazon értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékról szóló megállapodásnak a hatálya alá tartozik, amely alá az eredeti pénzügyi biztosíték tartozott, és úgy kell azt tekinteni, mint amelyet ugyanazon értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás alapján ugyanabban az időben nyújtottak, mint amikor az eredeti pénzügyi biztosítékot először nyújtották.(4) A tagállamok biztosítják, hogy a biztosíték elfogadója általi, e cikk szerinti pénzügyi biztosíték használata ne érvénytelenítse a biztosíték elfogadójának az értékpapírokból álló pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás alapján szerzett jogait vagy ne tegye azokat érvényesíthetetlenné a biztosítékot elfogadó által a (2) bekezdés első albekezdésében leírt valamely kötelezettség teljesítésére átadott pénzügyi biztosíték tekintetében.(5) Ha valamilyen érvényesítési eljárás történik, miközben a (2) bekezdés első albekezdésében leírt kötelezettség továbbra is fennáll, a kötelezettség a pozíciólezáró nettósítási rendelkezés hatálya alá tartozhat.6. cikkA tulajdonjog-átruházási pénzügyi biztosítékról szóló megállapodások elismerése(1) A tagállamok biztosítják, hogy a tulajdonjog-átruházási pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás saját feltételeivel összhangban hatályosuljon.(2) Ha valamilyen érvényesítési eljárás történik, miközben a biztosíték elfogadójának még fennáll valamely kötelezettsége egyenértékű biztosíték átadására a tulajdonjog-átruházási pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás alapján, a kötelezettség a pozíciólezáró nettósítási rendelkezés hatálya alá tartozhat.7. cikkA pozíciólezáró nettósítási rendelkezések elismerése(1) A tagállamok biztosítják, hogy a pozíciólezáró nettósítási rendelkezések saját feltételeiknek megfelelően hatályosulhatnaka) függetlenül a biztosíték nyújtója és/vagy a biztosíték elfogadója elleni felszámolási eljárás vagy reorganizációs intézkedések megkezdésétől vagy folytatásától; és/vagyb) függetlenül az ilyen jogok, vagy azok tekintetében történő bármilyen szándékolt átruházás, bírósági vagy egyéb zár alá vétel vagy más rendelkezés alkalmazásától.(2) A tagállamok biztosítják, hogy a pozíciólezáró nettósítási rendelkezés működése ne függjön a 4. cikk (4) bekezdésében említett követelmények egyikétől sem, kivéve ha erről a felek másképpen állapodnak meg.8. cikkBizonyos fizetésképtelenségre vonatkozó rendelkezések alkalmazásának mellőzése(1) A tagállamok biztosítják, hogy a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodást, valamint az ilyen megállapodás alapján a pénzügyi biztosíték nyújtását ne lehessen érvénytelennek vagy semmisnek nyilvánítani, illetve visszavonni kizárólag azon az alapon, hogy a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás hatálybalépésének napja vagy a pénzügyi biztosíték nyújtásának napja:a) a felszámolási eljárás vagy a reorganizációs intézkedések megkezdésének napja, amely azonban megelőzi az ehhez szükséges bírósági végzést vagy közigazgatási rendelkezést; vagyb) valamely, az ilyen eljárás vagy intézkedés megkezdését megelőző, és arra való hivatkozással, vagy az ilyen eljárás vagy intézkedés során az ehhez szükséges bírósági végzésre vagy közigazgatási rendelkezésre vagy bármilyen más intézkedés meghozatalára vagy más esemény bekövetkeztére való hivatkozással meghatározott jogszabály által előírt időszakba esik.(2) A tagállamok biztosítják, hogy amennyiben a felszámolási eljárás vagy a reorganizációs intézkedés megkezdésének napján, de annak megkezdése után jön létre a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás vagy a vonatkozó pénzügyi kötelezettség, vagy akkor nyújtják a pénzügyi biztosítékot, az a törvény előtt érvényesíthető és kötelező legyen harmadik felekre nézve, ha a biztosíték elfogadója bizonyítani tudja, hogy nem tudott az ilyen eljárás vagy intézkedés megkezdéséről és nem is kellett arról tudnia.(3) Amennyiben a pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás tartalmaz:a) valamely pénzügyi biztosíték vagy kiegészítő pénzügyi biztosíték nyújtására vonatkozó kötelezettséget annak érdekében, hogy figyelembe vegyék a pénzügyi biztosíték értékében vagy a vonatkozó pénzügyi kötelezettségek összegében bekövetkező változásokat; vagyb) a pénzügyi biztosíték visszavonására vonatkozó jogot, amikor annak helyettesítésére vagy azért cserében lényegében ugyanolyan értékű pénzügyi biztosítékot nyújtanak,a tagállamok biztosítják, hogy a pénzügyi biztosíték, a kiegészítő pénzügyi biztosíték vagy a helyettesítő vagy pótló pénzügyi biztosíték nyújtását az ilyen kötelezettség vagy jog alapján nem nyilvánítják érvénytelenné vagy semmissé, illetve nem vonják vissza pusztán azon az alapon, hogy:i. az ilyen pénzügyi biztosíték nyújtásának napja a felszámolási eljárás vagy a reorganizációs intézkedések megkezdésének napja, amely azonban megelőzi az ehhez szükséges bírósági végzést vagy közigazgatási rendelkezést; vagy valamely, az ilyen eljárás vagy intézkedés megkezdését megelőző és arra való hivatkozással vagy az ilyen eljárás vagy intézkedés során az ehhez szükséges bírósági végzésre vagy közigazgatási rendelkezésre vagy bármilyen más intézkedés meghozatalára vagy más esemény bekövetkeztére való hivatkozással meghatározott jogszabály által előírt időszakba esik; és/vagyii. a vonatkozó pénzügyi kötelezettségek a pénzügyi biztosíték, kiegészítő pénzügyi biztosíték vagy helyettesítő vagy pótló pénzügyi biztosíték nyújtásának napja előtt keletkeztek.(4) Az (1), (2) és (3) bekezdés sérelme nélkül, ezen irányelv nem érinti a nemzeti fizetésképtelenségre vonatkozó jog általános szabályait az (1) bekezdés b) pontjában, illetve a (3) bekezdés i. alpontjában említett jogszabály által előírt időszakokban megkötött ügyletek semmissé nyilvánítására vonatkozóan.9. cikkKollíziós szabályok(1) Minden, számlán megjelenő értékpapírokból álló biztosítékkal kapcsolatban a (2) bekezdésben meghatározott ügyek körébe tartozó kérdésre azon állam joga az irányadó, amelyben a vonatkozó számlát vezetik. Az állam jogára történő hivatkozás annak nemzeti jogára történő hivatkozás, függetlenül bármely olyan szabálytól, amelynek alapján a vonatkozó kérdés eldöntésében hivatkozni kellene valamely más állam jogára.(2) Az (1) bekezdésben említett ügyek az alábbiak:a) számlán megjelenő értékpapírokból álló biztosíték jogi természete és tulajdoni hatásai;b) számlán megjelenő értékpapírokból álló biztosítékkal kapcsolatos pénzügyi biztosítékról szóló megállapodás és a számlán megjelenő értékpapírokból álló biztosítéknak az ilyen megállapodás alapján történő nyújtása teljesülésének előírásai, és általánosabban, az ilyen megállapodás, illetve biztosíték nyújtás harmadik felekkel szembeni hatályosulásához szükséges lépések megtétele;c) hogy valamely személy tulajdonjogát az ilyen számlán megjelenő értékpapírokból álló biztosítékra vagy a bennük lévő érdekeltségét felülbírálja-e valamely versengő tulajdonjog vagy érdekeltség, vagy alárendelődik-e annak, vagy jóhiszemű tulajdonszerzés történt-e;d) az érvényesítési eljárás bekövetkezte után a számlán megjelenő értékpapírokból álló biztosíték érvényesítéséhez szükséges lépések.10. cikkA Bizottság jelentéseLegkésőbb 2006. december 27-én a Bizottság jelentést terjeszt az Európai Parlament és a Tanács elé ezen irányelv alkalmazásáról, különösen az 1. cikk (3) bekezdésének, a 4. cikk (3) bekezdésének és az 5. cikknek az alkalmazásáról, adott esetben, a felülvizsgálatra irányuló javaslataival együtt.11. cikkVégrehajtásA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2003. december 27-ig megfeleljenek. Erről azonnal tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokat hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.12. cikkHatálybalépésEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.13. cikkCímzettekEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2002. június 6-án.az Európai Parlament részérőlaz elnökP. Coxa Tanács részérőlaz elnökA. M. Birulés Y Bertrán[1] HL C 180. E, 2001.6.26., 312. o.[2] HL C 196., 2001.7.12., 10. o.[3] HL C 48., 2002.2.21, 1. o.[4] Az Európai Parlament 2001. december 13-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé), a Tanács 2002. március 5-i közös álláspontja (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé), valamint az Európai Parlament 2002. május 15-i határozata.[5] HL L 166., 1998.6.11., 45. o.[6] HL L 125., 2001.5.5., 15. o.[7] HL L 110., 2001.4.20., 28. o.[8] HL L 160., 2000.6.30., 1. o.[9] HL L 126., 2000.5.26., 1. o. Az irányelvet a 2000/28/EK irányelv módosította (HL L 275., 2000.10.27., 37. o.).[10] HL L 141., 1993.6.11., 27. o. A legutóbb a 2000/64/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított (HL L 290., 2000.11.17., 27. o.) irányelv.[11] HL L 228., 1992.8.11., 1. o. A legutóbb a 2000/64/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított irányelv.[12] HL L 360., 1992.12.9., 1. o. A legutóbb a 2000/64/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított irányelv.[13] HL L 375., 1985.12.31., 3. o. A legutóbb a 2001/108/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított irányelv (HL L 41., 2002.2.13., 35. o.).[14] HL L 193., 1983.7.18, 1. o. A legutóbb a 2001/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított (HL L 283., 2001.10.27., 28. o.) irányelv.--------------------------------------------------