title: A Tanács 2011/70/Euratom irányelve ( 2011. július 19. ) a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok felelősségteljes és biztonságos kezelését szolgáló közösségi keret létrehozásáról

text:
               2.8.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 199/48

         A TANÁCS 2011/70/EURATOM IRÁNYELVE
   (2011. július 19.)
   a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok felelősségteljes és biztonságos kezelését szolgáló közösségi keret létrehozásáról
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 31. és 32. cikkére,
   tekintettel az Európai Bizottság javaslatára, amelyet az a Tudományos és Műszaki Bizottság által a tagállamok tudományos szakértői közül kijelölt személyek csoportjának véleményét követően dolgozott ki,
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   tekintettel az Európai Parlament véleményére (2),
   mivel:

               (1)

               Az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés (a továbbiakban: Euratom-Szerződés) 2. cikkének b) pontja a munkavállalók és a lakosság egészségének védelme érdekében egységes alapvető biztonsági előírások kidolgozásáról rendelkezik.

               (2)

               Az Euratom-Szerződés 30. cikke kimondja, hogy alapvető előírásokat kell megállapítani a lakosság és a munkavállalók egészségének az ionizáló sugárzásból eredő veszélyekkel szembeni védelmére vonatkozóan.

               (3)

               Az Euratom-Szerződés 37. cikke előírja a tagállamok számára, hogy mindennemű radioaktívhulladék-ártalmatlanítási tervre vonatkozóan az általános adatokat a Bizottság rendelkezésére kell bocsátani.

               (4)

               A munkavállalók és a lakosság egészségének az ionizáló sugárzásból származó veszélyekkel szembeni védelmét szolgáló alapvető biztonsági előírások megállapításáról szóló 96/29/Euratom tanácsi irányelv (3) megállapítja az alapvető biztonsági előírásokat. Ezt az irányelvet különös jogszabályok egészítik ki.

               (5)

               Ahogy azt az Európai Unió Bírósága ítélkezési gyakorlatában elismerte, az Euratom Szerződésnek az egészségvédelemre és biztonságra vonatkozó 3. fejezetében foglalt rendelkezések koherens egészként jelentős hatásköröket ruháznak a Bizottságra a lakosság és a környezet nukleáris szennyezésből eredő kockázatokkal szembeni védelme érdekében (4).

               (6)

               A radiológiai veszélyhelyzet esetén történő gyors információcserére vonatkozó közösségi szabályozásról szóló, 1987. december 14-i 87/600/Euratom tanácsi határozat (5) a tagállamok által radiológiai veszélyhelyzet esetén a lakosság védelme érdekében alkalmazandó értesítési és tájékoztatási keretet határoz meg. A lakosságnak a radiológiai veszélyhelyzet esetén alkalmazandó egészségvédelmi intézkedésekről és a védekezés során irányadó magatartási szabályokról történő tájékoztatásáról szóló, 1989. november 27-i 89/618/Euratom tanácsi irányelv (6) kötelezettségeket határoz meg a tagállamok számára a lakosság radiológiai veszélyhelyzet esetén történő tájékoztatásával kapcsolatban.

               (7)

               A Tanács 2003/122/Euratom irányelve a nagy aktivitású zárt radioaktív sugárforrások és a gazdátlan sugárforrások ellenőrzéséről rendelkezik (7), beleértve a használaton kívüli sugárforrásokat is. A kiégett fűtőelemek kezelésének biztonságáról és a radioaktív hulladékok kezelésének biztonságáról szóló közös egyezménnyel (a továbbiakban: közös egyezmény), a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség (NAÜ) sugárforrások biztonságáról és védettségéről szóló magatartási kódexével és a jelenlegi ipari gyakorlattal összhangban a használaton kívüli zárt sugárforrások újrafelhasználhatók, újrahasznosíthatók vagy végleges elhelyezésre kerülhetnek. Sok esetben ehhez a sugárforrást vagy a sugárforrást tartalmazó berendezést átminősítés vagy feldolgozás céljából vissza kell szállítani a szállítóhoz vagy a gyártóhoz.

               (8)

               Az ásványinyersanyag-kitermelő iparban keletkező hulladék kezeléséről szóló, 2006. március 15-i 2006/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (8) az ásványinyersanyag-kitermelő iparból származó, adott esetben radioaktív hulladék kezelésére vonatkozik, de az irányelv hatálya nem terjed ki a radioaktivitásból eredő sajátosságokra, amennyiben azok az Euratom-Szerződés hatálya alá tartoznak.

               (9)

               A Tanács 2006/117/Euratom irányelve (9) létrehozza az Európai Atomenergia-közösség (a továbbiakban: közösség) radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek határon keresztül történő szállításának felügyeleti és ellenőrzési rendszerét. Az irányelv a radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek harmadik országokba való kivitelére alkalmazandó kritériumokról szóló, 2008. december 4-i 2008/956/Euratom bizottsági ajánlással (10) egészült ki.

               (10)

               A nukleáris létesítmények nukleáris biztonsági közösségi keretrendszerének létrehozásáról szóló, 2009. június 25-i 2009/71/Euratom tanácsi irányelv (11) arra kötelezi a tagállamokat, hogy a nukleáris biztonságra vonatkozóan nemzeti rendszert hozzanak létre és tartsanak fenn. Noha az irányelv elsősorban a nukleáris létesítmények nukleáris biztonságával foglalkozik, megállapítja azt is, hogy a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok biztonságos kezeléséről is fontos gondoskodni, többek között átmeneti tároló és a végleges elhelyezésre szolgáló létesítményekben. Ezért e létesítmények tekintetében – amelyekkel a 2009/71/Euratom irányelv és ez az irányelv egyaránt foglalkozik – nem lehet aránytalan vagy szükségtelen kötelezettségeket megállapítani, különösen a jelentéstételre vonatkozó rendelkezéseket illetően.

               (11)

               A környezettel kapcsolatos egyes tervek és programok kidolgozásánál a nyilvánosság részvételéről szóló, 2003. május 26-i 2003/35/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (12) alkalmazandó bizonyos tervek és programok környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2001. június 27-i 2001/42/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (13) említett bizonyos tervekre és programokra.

               (12)

               A nukleáris létesítmények leszerelésére, illetve a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésére szolgáló pénzügyi források kezeléséről szóló, 2006. október 24-i 2006/851/Euratom bizottsági ajánlás (14) a megfelelő pénzügyi források biztosítására, azok pénzügyi biztonságára és átláthatóságára összpontosít annak biztosítása érdekében, hogy az alapokat kizárólag arra a célra használják fel, amelyre azokat létrehozták.

               (13)

               Litvánia, Szlovákia és Bulgária európai uniós csatlakozásának sajátos feltételei között – mely államokban egyes atomerőműveket idő előtt le kellett állítani – a Közösség részt vett a pénzügyi források előteremtésében és bizonyos feltételek mellett pénzügyi támogatást nyújt különböző leszerelési projektekhez, beleértve a radioaktív hulladékok és kiégett fűtőelemek kezelését is.

               (14)

               A NAÜ égisze alatt megkötött közös egyezmény olyan ösztönző eszköz, amely a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésével kapcsolatban – a nemzeti intézkedések és nemzetközi együttműködés elősegítése révén – világszerte a magas szintű biztonság megteremtését és fenntartását tűzte ki célul.

               (15)

               Néhány tagállam már eddig is részt vett és továbbra is részt kíván venni az USA és Oroszország által vezetett „Global Threat Reduction Initiative” programban. Ennek keretében a kutatóreaktorok kiégett fűtőelemeit az Amerikai Egyesült Államokba és az Orosz Föderációba szállítják.

               (16)

               A NAÜ 2006-ban korszerűsítette követelményrendszerét, és közzétette a biztonsági alapelveket, amelyeket a Közösség, a Gazdasági Együttműködési és Fejlesztési Szervezet/Nukleáris Energia Ügynökség és más nemzetközi szervezetek együttesen támogattak. A biztonsági alapelvek alkalmazása megkönnyíti a nemzetközi biztonsági előírások betartását, és nagyobb összhangot teremt az egyes államok által alkalmazott intézkedések között.

               (17)

               Miután a nukleáris biztonságról, valamint a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok biztonságos kezeléséről szóló, 2007. május 8-i következtetéseiben a Tanács felkérést fogalmazott meg egy magas szintű uniós csoport létrehozására, a nukleáris biztonsággal és hulladékkezeléssel foglalkozó európai magas szintű csoport létrehozásáról szóló, 2007. július 17-i 2007/530/Euratom bizottsági határozattal (15) létrejött az Európai Nukleáris Biztonsági Szabályozó Hatóságok Csoportja (ENSREG), amelynek feladata a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésének területére vonatkozó közösségi célkitűzések elérésében való közreműködés. A kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezeléséről szóló, 2008. december 16-i tanácsi állásfoglalásban, valamint az ENSREG jelentéséről szóló, 2009. november 10-i tanácsi következtetésekben tükröződnek az Európai Nukleáris Biztonsági Szabályozó Hatóságok Csoportja következtetései és ajánlásai.

               (18)

               Az Európai Parlament 2007. május 10-én elfogadta az Euratom-értékelés – Az európai nukleáris politika 50 éve állásfoglalást, amelyben a radioaktív hulladékok kezelésére vonatkozó összehangolt előírások kidolgozására szólított fel, és felkérte a Bizottságot, hogy a vonatkozó jogalkotási javaslattervezeteit vizsgálja felül, és a radioaktív hulladékok kezelésére vonatkozóan nyújtson be új irányelvjavaslatot.

               (19)

               Miközben minden egyes tagállam maga határozza meg, hogy energiaigényüket milyen típusú energiaforrásokból fedezik, minden tagállamban keletkezik radioaktív hulladék a villamosenergia-termelés, az ipari, mezőgazdasági, orvosi és kutatási tevékenységek során, vagy a nukleáris létesítmények leszerelése révén és helyreállítási vagy beavatkozási helyzetekben.

               (20)

               Az atomreaktorok működése során kiégett fűtőelemek keletkeznek. A tagállamok maguk határozhatják meg a nukleárisüzemanyag-ciklusra vonatkozó szakpolitikájukat. A kiégett fűtőelemet értékes újrafeldolgozható erőforrásnak lehet tekinteni, vagy – amennyiben radioaktív hulladéknak minősül – rendelkezni kell végleges elhelyezéséről. Bármelyik megoldást választják is a tagállamok, az újrafeldolgozás során szétválasztott, nagy aktivitású hulladékok, illetve a kiégett fűtőelemek hulladékként történő végleges elhelyezésének kérdésével foglalkozni kell.

               (21)

               A radioaktív hulladékot – ideértve a hulladéknak minősülő kiégett fűtőelemeket is – hosszú távon el kell zárni és el kell szigetelni a lakosságtól és az élő környezettől. A hulladék különleges jellegéből, nevezetesen aradionuklid-tartalmából adódóan az emberi egészség és a környezet ionizáló sugárzásból származó veszélyekkel szembeni védelmének biztosítása érdekében intézkedéseket kell hozni, ideértve a megfelelő létesítményekben mint végső elhelyezési pontokon történő végleges elhelyezést is. A radioaktív hulladékok átmeneti tárolása – ideértve a hosszú távú tárolást is – csak átmeneti megoldást jelent, azonban nem lehet a végleges elhelyezés alternatívája.

               (22)

               Azokat az intézkedéseket olyan nemzeti radioaktívhulladék-osztályozási rendszerekkel kell alátámasztani, amelyek maradéktalanul figyelembe veszik a radioaktív hulladékok sajátos típusait és azok tulajdonságait.

               (23)

               A kis és közepes aktivitású hulladékok végleges elhelyezése jellemzően felszínközeli létesítményekben történik. Műszaki szempontból széles körben elfogadott az az álláspont, hogy a nagy aktivitású hulladékok és a hulladéknak minősülő kiégett fűtőelemek kezelésének végpontjaként a mélygeológiai elhelyezés jelenleg a legbiztonságosabb és legfenntarthatóbb megoldás. Miközben továbbra is a tagállamok felelősek a kiégett fűtőelemek, valamint a kis, közepes és nagy aktivitású radioaktív hulladékok kezelésére vonatkozó szakpolitikájukért, nemzeti politikájukba be kell építeniük a végleges elhelyezés lehetséges módozatainak megtervezését és megvalósítását. Mivel az átmeneti tárolás megvalósítása és fejlesztése évtizedekig is eltart majd, számos programban elismerik a rugalmasság és az alkalmazkodóképesség megőrzésének szükségességét, például a telephelyi feltételekről szerzett új ismeretek vagy a végleges elhelyezési rendszerek lehetséges fejlődési irányainak figyelembevétele érdekében. „A geológiai hulladékelhelyezés gyakorlati megvalósításával foglalkozó technológiai platform” (Implementing Geological Disposal Technology Platform – IGDTP) keretében folytatott tevékenységek elősegíthetik az ez irányú szakértelem és technológia igénybevételének lehetőségét. E célból a visszafordíthatóság és a visszanyerhetőség elve mint üzemeltetési és tervezési szempont irányadó lehet a végleges elhelyezési rendszerek műszaki kidolgozásakor. Ezek a szempontok azonban nem helyettesíthetik megfelelően kialakított ártalmatlanító létesítmények építését, amelyeknél biztosítva van, hogy azokat indokolt esetben lezárják. Kompromisszumra van szükség, mivel a radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek kezelése a tudomány és a technológia aktuális állásán alapul.

               (24)

               Minden tagállam etikai kötelessége kell hogy legyen, hogy a kiégett fűtőelemekkel és radioaktív hulladékokkal, illetve a nukleáris létesítmények leszerelésével összefüggésben várhatóan keletkező kiégett fűtőelemekkel és radioaktív hulladékokkal kapcsolatosan ne hárítson indokolatlan terheket a jövő nemzedékeire. Ezen irányelv végrehajtásával a tagállamok bizonyítják, hogy ésszerű lépéseket tettek e cél megvalósítása érdekében.

               (25)

               A tagállamoknak a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok biztonságos kezelése iránti végső felelőssége olyan alapelv, amelyet a közös egyezmény is megerősített. Kívánatos, hogy ennek az irányelvnek a rendelkezései megerősítsék a nemzeti felelősség említett elvét, valamint a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok biztonságos kezeléséért a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság felügyelete alatt az engedélyest terhelő elsődleges felelősség elvét, továbbá a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóságok szerepét és függetlenségét.

               (26)

               A hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság függetlenségét nem befolyásolja az, ha szabályozási feladataihoz sugárforrásokat használ fel.

               (27)

               A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésére megfelelő pénzügyi források álljanak rendelkezésre.

               (28)

               A tagállamoknak nemzeti programot kell kidolgozniuk annak érdekében, hogy a politikai döntések egyértelmű előírások révén jussanak érvényre, hogy a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésével kapcsolatos valamennyi lépés – a keletkezéstől a végleges elhelyezésig – kellő időben végrehajtásra kerüljön. A nemzeti program lehet referenciadokumentum vagy dokumentumcsomag.

               (29)

               A kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok biztonságos kezelésére vonatkozó nemzeti előírások végrehajtására valamilyen jogi, szabályozási vagy szervezeti eszköz révén kerül majd sor, amelynek formáját a tagállamok választják meg.

               (30)

               A kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésének különböző lépései között szoros kapcsolat áll fenn. Az egyes lépések során meghozott döntések hatással lehetnek a következő lépésre. A nemzeti programok kidolgozása során ezeket az összefüggéseket figyelembe kell venni.

               (31)

               Az átláthatóság fontos szerepet tölt be a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelése során. Az átláthatóságot a közvélemény hatékony tájékoztatásával és az érdekelt felek – köztük a helyi önkormányzatok és a lakosság – döntéshozatali folyamatban történő részvételi lehetőségének biztosításával kell megvalósítani, a nemzeti és nemzetközi kötelezettségeknek megfelelően.

               (32)

               A tagállamok közötti, illetve a nemzetközi szinten folytatott együttműködés – a szakértelemhez és technológiához való hozzáférés révén – megkönnyítheti és felgyorsíthatja a döntéshozatalt.

               (33)

               Néhány tagállam úgy ítéli meg, hogy a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésére szolgáló létesítmények – többek között a végleges elhelyezésre szolgáló létesítmények – közös használata előnyös, biztonságos és gazdaságos megoldást jelenthet, amennyiben az az érintett tagállamok közötti megállapodáson alapul.

               (34)

               A biztonsággal összefüggő döntéshozatali folyamat dokumentációjának arányosnak kell lennie a kockázatszintjeivel (fokozatos megközelítés), és alapul kell szolgálnia a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésével összefüggő döntésekhez. Lehetővé kell tennie azoknak a kétséges területeknek a meghatározását, amelyekre a biztonság értékelése során összpontosítani kell. A biztonságra vonatkozó döntéseknek a biztonsági értékelés megállapításain, az értékelés robusztusságával és megbízhatóságával kapcsolatos információkon, valamint az értékelésben foglalt feltevéseken kell alapulniuk. A döntéshozatali folyamat így olyan indokokon és bizonyítékokon alapul majd, amelyek annak igazolására irányulnak, hogy a kiégett fűtőelemek vagy radioaktív hulladék kezelésével összefüggő létesítmény vagy tevékenység esetében a biztonság előírt szintje megvalósult-e. A végleges elhelyezésre szolgáló létesítmények esetében e dokumentációnak lehetővé kell tennie, hogy a végleges elhelyezésre szolgáló rendszer biztonságát befolyásoló tényezőket – ideértve a természetes (geológiai) és a mérnöki gátakkal és az ezek viselkedésének várható időbeli alakulásával kapcsolatos tényezőket is – jobban meg lehessen ismerni.

               (35)

               Azokra a tagállamokra, amelyek nem rendelkeznek kiégett fűtőelemekkel, és a közeljövőben sincs kilátásuk erre, továbbá nem folytatnak vagy nem terveznek kiégett fűtőelemekkel összefüggő tevékenységeket, aránytalan és felesleges kötelezettséget róna ezen irányelv kiégett fűtőelemekre vonatkozó rendelkezéseinek az átültetése és végrehajtása. Ezért az ilyen tagállamokat arra az időre, amíg nem döntenek úgy, hogy nukleáris fűtőelemmel összefüggő tevékenységekbe kezdenének, mentesíteni kell az ezen irányelv kiégett fűtőelemekre vonatkozó rendelkezései átültetésének és végrehajtásának kötelezettsége alól.

               (36)

               A Szlovénia és Horvátország közös tulajdonában lévő krskói atomerőmű jogállását, valamint az atomerővel kapcsolatos beruházásokkal, az atomerőmű használatával és leszerelésével kapcsolatos egyéb jogviszonyokat a Szlovén Köztársaság kormánya és a Horvát Köztársaság kormánya között létrejött szerződés szabályozza. A szerződés kimondja, hogy a radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek kezelése és végleges elhelyezése a két ország közös felelőssége, számukra ezért mentességet kell biztosítani ezen irányelv bizonyos rendelkezéseinek alkalmazása alól, nem akadályozandó az említett kétoldalú szerződés maradéktalan végrehajtását.

               (37)

               Elismerve, hogy a nemzeti rendszerben figyelembe kell venni a kiégett fűtőelemekkel és radioaktív hulladékokkal kapcsolatos radiológiai és nem radiológiai kockázatokat, ez az irányelv nem érinti azokat a nem radiológiai kockázatokat, amelyek az Európai Unió működéséről szóló szerződés hatálya alá tartoznak.

               (38)

               A kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésével kapcsolatos szaktudás és szakmai képességek megőrzésének és továbbfejlesztésének – a magas szintű biztonság garantálásának egyik lényeges elemeként – a korábbi üzemeltetési tapasztalatokból levont tanulságokon kell alapulnia.

               (39)

               A különböző szereplők közötti műszaki együttműködéssel is erősített tudományos kutatás és technológiai fejlődés új távlatokat nyithat a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok biztonságos kezelésének fejlesztésében, továbbá hozzájárulhat a nagy aktivitású radioaktív hulladékok radiotoxicitása jelentette kockázat csökkentéséhez.

               (40)

               A szakértelem fejlesztése, a tapasztalatok cseréje, illetve a magas színvonal biztosítása érdekében végzett szakértői értékelések kitűnő eszközként szolgálhatnak az Európai Unióban a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelése iránti bizalom megteremtéséhez,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1.   FEJEZET

      HATÁLY, FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK ÉS ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

   1. cikk
   Tárgy
   (1)   Ez az irányelv közösségi keretrendszert hoz létre a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok felelősségteljes és biztonságos kezelésének a biztosítására annak elkerülése érdekében, hogy indokolatlan terhek háruljanak a jövő nemzedékeire.
   (2)   Az irányelv biztosítja, hogy a tagállamok a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésével összefüggésben a magas szintű nukleáris biztonság érdekében megfelelő nemzeti előírásokat alkalmazzanak, hogy a lakosságot és a munkavállalókat megvédjék az ionizáló sugárzásból eredő veszélyektől.
   (3)   Az irányelv biztosítja a lakosság szükséges tájékoztatását és részvételét a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésének vonatkozásában, kellő figyelmet fordítva a biztonsággal és a védett információkkal összefüggő kérdésekre is.
   (4)   Ez az irányelv nem sérti a 96/29/Euratom irányelvet, és kiegészíti a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok biztonságával kapcsolatban az Euratom-Szerződés 30. cikkében említett alapvető előírásokat.
   2. cikk
   Hatály
   (1)   Ez az irányelv a következő tevékenységek valamennyi szakaszára alkalmazandó:

               a)

               a kiégett fűtőelemek kezelése, amennyiben a kiégett fűtőelemek békés célú tevékenységek során keletkeznek;

               b)

               a radioaktív hulladékok kezelése a keletkezéstől a végleges elhelyezésig, amennyiben a radioaktív hulladékok békés célú tevékenységek során keletkeznek.

         (2)   Ezen irányelv hatálya nem terjed ki:

               a)

               a nyersanyag-kitermelő iparágakból származó olyan hulladékokra, amelyek radioaktívak lehetnek, és amelyek a 2006/21/EK irányelv hatálya alá tartoznak;

               b)

               az engedélyezett kibocsátásokra.

         (3)   A 4. cikk (4) bekezdése nem alkalmazandó:

               a)

               a használaton kívüli zárt sugárforrásoknak az értékesítőhöz vagy a gyártóhoz való visszaszállítására;

               b)

               a kutatóreaktorok kiégett fűtőelemeinek olyan országokba történő szállítására, ahol kutatóreaktorokban használatos fűtőelemeket értékesítenek vagy gyártanak, figyelembe véve az alkalmazandó nemzetközi megállapodásokat;

               c)

               a meglévő krskói atomerőműből származó hulladékokra és kiégett fűtőelemekre, amennyiben a Szlovénia és Horvátország közötti szállításukról van szó.

         (4)   Ez az irányelv nem érinti a tagállamok vagy a tagállamok vállalkozásainak azon jogát, hogy a radioaktív hulladékot feldolgozás után visszaszállítsák a származási országba, amennyiben:

               a)

               a radioaktív hulladékot feldolgozás céljából szállítják az adott tagállamba vagy vállalkozásnak; vagy

               b)

               radioaktív hulladék visszanyerése céljából egyéb anyagot szállítanak az adott tagállamba vagy vállalkozásnak.

         Az irányelv nem érinti továbbá a tagállamok vagy a tagállamok vállalkozásainak azon jogát, hogy az oda kezelésre vagy újrafeldolgozásra szállított kiégett fűtőelemekből a kezelési vagy újrafeldolgozási művelet során visszanyert vagy – megállapodás alapján – azzal egyenértékű radioaktív hulladékot visszaszállítsák a származási országba.
   3. cikk
   Fogalommeghatározások
   Ezen irányelv alkalmazásában:
   1.   „lezárás”: valamennyi művelet befejezése egy végleges elhelyezésre szolgáló létesítményben azután, hogy a kiégett fűtőelemeket, illetve a radioaktív hulladékokat véglegesen elhelyezték, beleértve minden olyan műszaki vagy egyéb munkálatot is, amely a létesítmény hosszú távú biztonságának megteremtéséhez szükséges;
   2.   „hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság”: valamely tagállamban a kiégett fűtőelemek vagy radioaktív hulladékok biztonságos kezelésének szabályozása területén kijelölt, a 6. cikkben említett hatóság vagy ilyen hatóságok rendszere;
   3.   „végleges elhelyezés”: a kiégett fűtőelemek, illetve a radioaktív hulladékok elhelyezése egy létesítményben, a visszanyerés szándéka nélkül;
   4.   „végleges elhelyezésre szolgáló létesítmény”: bármely olyan létesítmény vagy berendezés, amelynek elsődleges célja a radioaktív hulladék végleges elhelyezése;
   5.   „engedély”: valamely tagállam joghatósága alatt kiadott olyan jogi dokumentum, amely alapján a kiégett fűtőelemek, illetve radioaktív hulladékok kezelésével összefüggő bárminemű tevékenység végezhető, illetve amely a kiégett fűtőelem kezelésére szolgáló létesítmény vagy radioaktív hulladék kezelésére szolgáló létesítmény telephelyének kiválasztására, a létesítmény tervezésére, építésére, üzembe helyezésére, üzemeltetésére, leszerelésére vagy bezárására vonatkozó felelősség átruházására szolgál;
   6.   „engedélyes”: kiégett fűtőelemek, illetve radioaktív hulladékok kezelésével összefüggő bármely, az engedélyben meghatározott tevékenység, illetve létesítmény vonatkozásában általános felelősséggel bíró jogi vagy természetes személy;
   7.   „radioaktív hulladék”: olyan gáz-, folyékony vagy szilárd halmazállapotú radioaktív anyag, amelynek további használatát a tagállam, illetve olyan természetes vagy jogi személy, akinek vagy amelynek a döntését a tagállam elfogadja, nem tervezi, és amelynek radioaktív hulladékként való ellenőrzését valamely hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság végzi a tagállam jogi és szabályozási rendszerében;
   8.   „radioaktív hulladék kezelése”: a radioaktív hulladék belső mozgatásával, előfeldolgozásával, feldolgozásával, kondicionálásával, átmeneti tárolásával, illetve végleges elhelyezésével összefüggő valamennyi tevékenység, a telephelyen kívüli szállítás kivételével;
   9.   „radioaktív hulladék kezelésére szolgáló létesítmény”: bármely olyan létesítmény vagy berendezés, amelynek elsődleges célja a radioaktív hulladékok kezelése;
   10.   „újrafeldolgozás”: olyan folyamat vagy művelet, amelynek célja hasadóanyagok vagy szaporítóanyagok kinyerése kiégett fűtőelemekből további felhasználás céljára;
   11.   „kiégett fűtőelem”: olyan nukleáris üzemanyag, amelyet már besugároztak, és a reaktormagból véglegesen eltávolítottak; a kiégett fűtőelemet vagy újrafeldolgozásra alkalmas forrásnak kell tekinteni, vagy – amennyiben az radioaktív hulladéknak minősül – végleges elhelyezéséről kell rendelkezni;
   12.   „kiégett fűtőelem kezelése”: a kiégett fűtőelemek belső mozgatásával, átmeneti tárolásával, újrafeldolgozásával, illetve végleges elhelyezésével összefüggő valamennyi tevékenység, a telephelyen kívüli szállítás kivételével;
   13.   „kiégett fűtőelem kezelésére szolgáló létesítmény”: bármely olyan létesítmény vagy berendezés, amelynek elsődleges célja a kiégett fűtőelemek kezelése;
   14.   „átmeneti tárolás”: kiégett fűtőelemek, illetve radioaktív hulladékok valamely létesítményben való átmeneti tárolása a későbbi visszanyerés céljából.
   4. cikk
   Általános alapelvek
   (1)   A tagállamok a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésére vonatkozóan nemzeti politikákat dolgoznak ki és tartanak fenn. A 2. cikk (3) bekezdésének sérelme nélkül a területükön keletkező kiégett fűtőelemek és radioaktív hulladékok kezelésével kapcsolatban a végső felelősség a tagállamokat terheli.
   (2)   A radioaktív hulladékoknak és a kiégett fűtőelemeknek feldolgozás vagy újrafeldolgozás céljából valamely tagállamba vagy harmadik országba történő szállítása esetén is a radioaktív anyagokat küldő állam viseli a végső felelősséget ezen anyagok biztonságos és felelősségteljes végleges elhelyezéséért, a melléktermékként termelődő hulladékot is beleértve.
   (3)   A nemzeti politikáknak az alábbi elvek mindegyikén kell alapulniuk:

               a)

               a radioaktív hulladékok keletkezését – megfelelő tervezési intézkedésekkel, valamint üzemeltetési és leszerelési eljárással, többek között az anyagok újrahasznosítása és újrafelhasználása révén – aktivitás és mennyiség tekintetében egyaránt a reálisan megvalósítható lehető legalacsonyabb szinten kell tartani;

               b)

               figyelembe kell venni a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok keletkezésének és kezelésének valamennyi lépése közötti összefüggéseket;

               c)

               a kiégett fűtőelemeket és a radioaktív hulladékokat biztonságosan kell kezelni hosszú távon is, a passzív biztonság szempontjainak a figyelembevételével;

               d)

               az intézkedéseket fokozatos megközelítést követve kell végrehajtani;

               e)

               a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésének költségeit azoknak kell viselniük, akiknél ezek az anyagok keletkeznek;

               f)

               a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésének valamennyi szakaszában tényeken alapuló és dokumentált döntéshozatali eljárást kell alkalmazni.

         (4)   A radioaktív hulladékot abban a tagállamban kell véglegesen elhelyezni, amelyikben az keletkezett, kivéve, ha a szállítás időpontjában az érintett tagállam és egy másik tagállam vagy egy harmadik ország között – a 2006/117/Euratom rendelet 16. cikkének (2) bekezdésével összhangban a Bizottság által meghatározott kritériumok figyelembevételével – hatályba lépett olyan megállapodás, amely egyikük végleges elhelyezésre szolgáló létesítményének használatára vonatkozik.
   A harmadik országokba irányuló szállítást megelőzően az exportáló tagállam értesíti a Bizottságot az ilyen megállapodás tartalmáról, valamint ésszerű intézkedéseket hoz annak érdekében, hogy meggyőződjön az alábbiakról:

               a)

               a célország a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésére vonatkozó megállapodást kötött az Európai Atomenergia-közösséggel, vagy részes fele a kiégett fűtőelemek kezelésének biztonságáról és a radioaktív hulladékok kezelésének biztonságáról szóló közös egyezménynek (a továbbiakban: közös egyezmény);

               b)

               a célország a radioaktív hulladékok kezelésére és végleges elhelyezésére vonatkozóan rendelkezik olyan programokkal, melyek magas szintű biztonsági céljai egyenértékűek az ezen irányelvben meghatározott célokkal; és

               c)

               a célország végleges elhelyezésre szolgáló létesítményét a szállítandó radioaktív hulladékra engedélyezték, már a szállítást megelőzően is üzemeltették, és a radioaktív hulladékok kezelésére vonatkozó programjaikban meghatározott követelmények szerint irányítják.

         2.   FEJEZET

      KÖTELEZETTSÉGEK

   5. cikk
   Nemzeti rendszer
   (1)   A tagállamok a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésére vonatkozóan olyan nemzeti jogalkotási, szabályozási és szervezeti rendszert (a továbbiakban: nemzeti rendszer) hoznak létre és tartanak fenn, amely megállapítja a hatásköröket és rendelkezik az érintett hatáskörrel rendelkező szervek közötti koordinációról. A nemzeti rendszer az alábbiak mindegyikéről rendelkezik:

               a)

               a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésére vonatkozó szakpolitika végrehajtására irányuló nemzeti program;

               b)

               a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok biztonságos kezelésére vonatkozó nemzeti intézkedések. Elfogadásuk módjának és alkalmazásuk eszközének a meghatározása a tagállamok hatáskörébe tartozik;

               c)

               engedélyezési rendszer kialakítása a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésére szolgáló tevékenységek vagy létesítmények, vagy mindkettő vonatkozásában, beleértve a kiégett fűtőelemek vagy radioaktív hulladékok kezelésére szolgáló, nem engedélyezett tevékenységeknek, vagy a kiégett fűtőelemek vagy radioaktív hulladékok kezelésére szolgáló, engedéllyel nem rendelkező létesítmények üzemeltetésének, vagy mindkettőnek a tilalmát, továbbá a tevékenység vagy a létesítmény, vagy mindkettő további irányítására vonatkozó feltételek megállapítását is;

               d)

               a radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek kezelésére szolgáló tevékenységek vagy létesítmények, vagy mindkettő vonatkozásában megfelelő ellenőrzési rendszer, irányítási rendszer, hatósági vizsgálatok, valamint dokumentációs és jelentéstételi rendszer, beleértve a végleges elhelyezésre szolgáló létesítmények lezárását követő időszakra vonatkozó megfelelő intézkedéseket is;

               e)

               végrehajtási intézkedések, beleértve a tevékenységek felfüggesztését és az engedély módosítását, visszavonását vagy érvénytelenítését is, adott esetben a biztonságosabb körülményeket eredményező alternatív megoldásokra vonatkozó követelményekkel együtt;

               f)

               a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésének különböző lépéseiben közreműködő szervek felelősségi köreinek meghatározása. A nemzeti rendszerben a kiégett fűtőelemekre és a radioaktív hulladékokra vonatkozóan az elsődleges felelősség azt terheli, akinél azok keletkeznek, vagy meghatározott körülmények esetén az engedményest, akire a hatáskörrel rendelkező szervek ezt a felelősséget átruházták;

               g)

               a lakosság tájékoztatására és részvételére vonatkozó nemzeti követelmények; és

               h)

               a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésére szolgáló, 9. cikk szerinti finanszírozási rendszer(ek).

         (2)   A tagállamok – az üzemeltetési tapasztalatok, a 4. cikk (3) bekezdésének f) pontjában említett döntéshozatali eljárásból levont tanulságok, valamint a technológiai fejlődés és a kutatási eredmények figyelembevételével – biztosítják a nemzeti rendszer szükség szerinti továbbfejlesztését.
   6. cikk
   Hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság
   (1)   Minden egyes tagállam a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésében hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóságot hoz létre és tart fenn.
   (2)   A tagállamok biztosítják, hogy a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság – annak érdekében, hogy szabályozói feladatkörének ellátása során biztosított legyen az indokolatlan befolyástól mentes, tényleges függetlensége – funkcionálisan elkülönüljön az atomenergia vagy a radioaktív anyagok előmozdítása vagy felhasználása terén – ideértve a villamosenergia-termelést és a radioizotópok alkalmazását is –, illetve a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelése területén érdekelt bármely más szervtől vagy szervezettől.
   (3)   A tagállamok biztosítják, hogy a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság rendelkezzen az 5. cikk (1) bekezdésének b), c), d) és e) pontjában említett nemzeti rendszerrel kapcsolatos kötelezettségeinek a teljesítéséhez szükséges hatáskörökkel, valamint emberi és pénzügyi erőforrásokkal.
   7. cikk
   Az engedélyesek
   (1)   A tagállamok biztosítják, hogy a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésére szolgáló létesítmények és/vagy tevékenységek biztonsága tekintetében az engedélyes rendelkezzen az elsődleges felelősséggel. Ez a felelősség nem ruházható át.
   (2)   A tagállamok biztosítják, hogy a hatályos nemzeti rendszer írja elő a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság szabályozási ellenőrzése alatt álló engedélyesek számára, hogy szisztematikus és ellenőrizhető módon rendszeresen igazolják, valamint ésszerű mértékben folyamatosan javítsák a radioaktív hulladékok és kiégett fűtőelemek kezelésére szolgáló létesítmény, illetve tevékenység biztonságát. Erre megfelelő biztonsági értékelés, valamint egyéb indokok és bizonyítékok alapján kerül sor.
   (3)   A létesítmény, illetve tevékenység engedélyezésének részeként a biztonság igazolásának ki kell terjednie a tevékenység kialakítására és működtetésére, valamint a létesítmény kialakítására, üzemeltetésére és leszerelésére, illetve a végleges elhelyezésre szolgáló létesítmény lezárására, valamint a végleges elhelyezésre szolgáló létesítmény lezárását követő időszakra. A biztonság igazolásának arányosnak kell lennie egyrészt a művelet összetettségével, másrészt pedig a radioaktív hulladékokkal és a kiégett fűtőelemekkel, valamint a létesítménnyel vagy tevékenységgel összefüggő veszélyek nagyságrendjével. Az engedélyezési eljárásnak hozzá kell járulnia ahhoz, hogy a létesítmény vagy tevékenység a normál üzemelési körülmények között, valamint a várható üzemi tranziensek és a tervezési üzemzavarok esetén is biztonságos legyen. Kellő bizonyosságot kell nyújtania a létesítmény, illetve a tevékenység biztonságára vonatkozóan. Intézkedéseket kell életbe léptetni a balesetek megelőzése és azok következményeinek enyhítése érdekében, ideértve azon fizikai védelmi gátaknak és az engedélyes által alkalmazott azon adminisztratív védelmi eljárásoknak az ellenőrzését is, amelyek működésképtelensége esetén a munkavállalókat és a lakosságot jelentős mértékű ionizáló sugárzás érné. Ennek a megközelítésnek azonosítania és csökkentenie kell a bizonytalanságokat.
   (4)   A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti rendszer írja elő az engedélyesek számára, hogy olyan – minőségbiztosítást is magában foglaló – integrált irányítási rendszereket hozzanak létre és tartsanak fenn, amelyek a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésének egész folyamata során kiemelt kérdésként kezelik a biztonságot, és amelyeket a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság rendszeresen ellenőriz.
   (5)   A tagállamok biztosítják, hogy a nemzeti rendszer írja elő az engedélyesek számára, hogy gondoskodjanak a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésének a biztonságával kapcsolatos, az (1)–(4) bekezdésben megállapított kötelezettségeik teljesítéséhez szükséges megfelelő pénzügyi és emberi erőforrások meglétéről.
   8. cikk
   Szaktudás és szakmai képességek
   A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a nemzeti rendszer írja elő, hogy valamennyi fél hozzon a személyzetére vonatkozóan oktatási és képzési intézkedéseket, valamint szervezzen kutatási és fejlesztési tevékenységeket a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésére vonatkozó nemzeti programokban megfogalmazott szükségletek kielégítésére a szaktudás és a szakmai képességek elsajátítása, fenntartása és fejlesztése érdekében.
   9. cikk
   Pénzügyi források
   A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a nemzeti rendszer – azok felelősségének kellő figyelembevételével, akiknél a kiégett fűtőelem és a radioaktív hulladék keletkezik – írja elő, hogy szükség esetén rendelkezésre álljanak a megfelelő pénzügyi források a 11. cikkben említett nemzeti programok végrehajtásához, különösen a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezeléséhez.
   10. cikk
   Átláthatóság
   (1)   A tagállamok biztosítják, hogy a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésével kapcsolatos szükséges információk a munkavállalók és a nyilvánosság rendelkezésére álljanak. Ez a kötelezettség magában foglalja annak biztosítását, hogy a hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóság a hatáskörébe tartozó területekről tájékoztassa a nyilvánosságot. Az információkat a nemzeti jogszabályoknak és a nemzetközi kötelezettségeknek megfelelően a nyilvánosság rendelkezésére kell bocsátani, amennyiben ez nem veszélyeztet a nemzeti jogszabályokban vagy a nemzetközi kötelezettségvállalásokban elismert egyéb érdekeket, többek között a védettséget.
   (2)   A tagállamok a nemzeti jogszabályokkal és a nemzetközi kötelezettségekkel összhangban biztosítják, hogy a lakosság megkapja a megfelelő lehetőségeket a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésével kapcsolatos döntéshozatali folyamatban való tényleges részvételre.
   11. cikk
   Nemzeti programok
   (1)   Minden tagállam biztosítja a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésére vonatkozó programjának (a továbbiakban: nemzeti program) végrehajtását, mely program a tagállam joghatósága alá tartozó összes típusú kiégett fűtőelemre és radioaktív hulladékra, valamint a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésének a keletkezéstől a végleges elhelyezésig tartó valamennyi szakaszára kiterjed.
   (2)   Minden tagállam rendszeresen felülvizsgálja és naprakésszé teszi nemzeti programját adott esetben a műszaki és tudományos fejlődés, valamint a szakértői értékelések során megfogalmazott ajánlások, levont tanulságok és bevált gyakorlatok figyelembevételével.
   12. cikk
   A nemzeti programok tartalma
   (1)   A nemzeti programoknak ismertetniük kell, hogy a tagállamok miként kívánják végrehajtani a 4. cikkben említett, a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok felelősségteljes és biztonságos kezelésére vonatkozó, az irányelv céljainak megvalósulását szolgáló nemzeti politikájukat, és ki kell terjedniük az alábbiak mindegyikére:

               a)

               a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésére vonatkozó nemzeti politika általános célkitűzései;

               b)

               a kivitelezés szakaszának jelentős mérföldkövei és e mérföldkövek teljesítésének egyértelmű időbeli ütemezése a nemzeti programok átfogó céljainak fényében;

               c)

               valamennyi meglévő kiégett fűtőelemről és radioaktív hulladék leltára, továbbá a jövőben keletkező mennyiségek becslése, ideértve a leszerelésből származó kiégett fűtőelemeket és radioaktív hulladékokat is. A leltárban a radioaktív hulladékok megfelelő osztályozásával összhangban egyértelműen fel kell tüntetni a radioaktív hulladékok és a kiégett fűtőelemek helyét és mennyiségét;

               d)

               a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésére vonatkozó koncepciók vagy tervek és műszaki megoldások, a keletkezéstől a végleges elhelyezésig;

               e)

               a végleges elhelyezésre szolgáló létesítmény fennállásának a lezárás utáni időszakára vonatkozó koncepciók vagy tervek, ideértve azt az időtartamot is, amíg a megfelelő ellenőrzéseket fenn kell tartani, illetve azokat az eszközöket, amelyek segítségével a létesítménnyel kapcsolatos tudást hosszú távon meg lehet őrizni;

               f)

               azon kutatási, fejlesztési és demonstrációs tevékenységek leírása, amelyek révén a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezelésével kapcsolatos megoldások kivitelezhetők;

               g)

               a nemzeti program végrehajtását illető felelősségi körök és az előrehaladás nyomon követésére szolgáló fő teljesítménymutatók;

               h)

               a nemzeti program költségeinek felmérése és a felmérés alapja és feltételezései, ideértve a költségek időbeli alakulását is;

               i)

               az érvényben lévő finanszírozási rendszer(ek);

               j)

               a 10. cikkben említett, az áltáthatóságot szolgáló politika vagy folyamat;

               k)

               a tagállamokkal vagy harmadik országokkal kötött, a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok kezeléséről, többek között a végleges elhelyezésre szolgáló létesítmények használatáról szóló esetleges megállapodás(ok).

         (2)   A nemzeti program és a nemzeti politika ismertetése szerepelhet egyetlen dokumentumban vagy több dokumentumban is.
   13. cikk
   Bejelentés
   (1)   A tagállamok nemzeti programjaikat és azok későbbi jelentős módosításait bejelentik a Bizottságnak.
   (2)   A Bizottság a bejelentéstől számított hat hónapon belül pontosítást kérhet és/vagy kifejtheti véleményét arra vonatkozóan, hogy a nemzeti program tartalma összhangban áll-e a 12. cikkel.
   (3)   A tagállamok a Bizottság észrevételeinek kézhezvételétől számított hat hónapon belül megadják a kért pontosítást, és/vagy tájékoztatják a Bizottságot a nemzeti program esetleges felülvizsgálatáról.
   (4)   A Bizottság, amikor a kiégett fűtőelemek vagy a radioaktív hulladékok kezelését szolgáló létesítményeket vagy tevékenységeket illetően dönt az Euratom-Szerződés alapján nyújtott pénzügyi vagy műszaki segítség rendelkezésre bocsátásáról, figyelembe veszi a tagállamok által adott pontosítást és a nemzeti hulladékkezelési programjukkal összefüggésben elért eredményeket.
   14. cikk
   Jelentéstétel
   (1)   A tagállamok első alkalommal 2015. augusztus 23-ig, majd ezt követően háromévenként jelentést nyújtanak be a Bizottsághoz ennek az irányelvnek a közös egyezmény szerinti felülvizsgálat és jelentéstétel felhasználásával.
   (2)   A Bizottság a tagállamok jelentései alapján az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak be kell nyújtania:

               a)

               az ezen irányelv végrehajtása terén elért eredményekről szóló jelentést;

               b)

               a Közösség területén lévő radioaktív hulladékokról és kiégett fűtőelemekről, illetve a jövőbeli kilátásokról.

         (3)   A tagállamok rendszeresen, de legalább tízévente megszervezik nemzeti rendszerük, hatáskörrel rendelkező szabályozó hatóságuk, valamint nemzeti programjuk és annak végrehajtása önellenőrzését, továbbá nemzeti rendszerükre, hatóságukra és/vagy programjukra vonatkozóan nemzetközi szakértői értékelést kérnek a kiégett fűtőelemek és a radioaktív hulladékok magas színvonalú biztonságos kezelésének elérése érdekében. A szakértői értékelés eredményéről jelentést kell tenni a Bizottság és a tagállamok számára, és az eredmények a nyilvánosság számára is elérhetővé tehetők, amennyiben ez nem ütközik a biztonsággal és a védett információkkal.
   3.   FEJEZET

      ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK

   15. cikk
   Átültetés
   (1)   A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2013. augusztus 23. előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   Az ezen irányelv kiégett fűtőelemekre vonatkozó rendelkezéseinek átültetésével és végrehajtásával kapcsolatos kötelezettségek nem vonatkoznak Ciprusra, Dániára, Észtországra, Írországra, Lettországra, Luxemburgra és Máltára mindaddig, amíg nem folytatnak nukleáris üzemanyaggal összefüggő tevékenységeket.
   (3)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el, és ezeknek a rendelkezéseknek minden későbbi módosítását is.
   (4)   A tagállamok első alkalommal a lehető leghamarabb, de legkésőbb 2015. augusztus 23-ig értesítik a Bizottságot a 12. cikkben foglalt összes elemet tartalmazó nemzeti programjuk tartalmáról.
   16. cikk
   Hatálybalépés
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   17. cikk
   Címzettek
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2011. július 19-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         M. SAWICKI

      (1)  2011. május 4-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

      (2)  2011. június 23-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

      (3)  HL L 159., 1996.6.29., 1. o.

      (4)  A C-187/87. sz. (EBHT 1988, 5013. o.) és a C-29/99. sz. (EBHT 2002, I-11221. o.) ügyben hozott ítélet.

      (5)  HL L 371., 1987.12.30., 76. o.

      (6)  HL L 357., 1989.12.7., 31. o.

      (7)  HL L 346., 2003.12.31., 57. o.

      (8)  HL L 102., 2006.4.11., 15. o.

      (9)  HL L 337., 2006.12.5., 21. o.

      (10)  HL L 338., 2008.12.17., 69. o.

      (11)  HL L 172., 2009.7.2., 18. o.

      (12)  HL L 156., 2003.6.25., 17. o.

      (13)  HL L 197., 2001.7.21., 30. o.

      (14)  HL L 330., 2006.11.28., 31. o.

      (15)  HL L 195., 2007.7.17., 44. o.


title: A Tanács 89/618/Euratom irányelve (1989. november 27.) a lakosságnak a radiológiai veszélyhelyzet esetén alkalmazandó egészségvédelmi intézkedésekről és a védekezés során irányadó magatartási szabályokról történő tájékoztatásáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31989L0618

Hivatalos Lap L 357 , 07/12/1989 o. 0031 - 0034 finn különkiadás fejezet 15 kötet 9 o. 0137  svéd különkiadás fejezet 15 kötet 9 o. 0137

		A Tanács 89/618/Euratom irányelve(1989. november 27.)a lakosságnak a radiológiai veszélyhelyzet esetén alkalmazandó egészségvédelmi intézkedésekről és a védekezés során irányadó magatartási szabályokról történő tájékoztatásárólAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 31. cikkére,tekintettel a Bizottságnak a cikk meghatározása szerint a Tudományos és Műszaki Bizottság által a tagállamok tudományos szakértői közül kijelölt személyek csoportjával folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],mivel a Szerződés 2. cikkének b) pontja meghatározza, hogy a Közösségnek egységes biztonsági előírásokat kell létrehoznia a munkavállalók és a lakosság egészségének védelme érdekében;mivel 1959. február 2-án a Tanács elfogadta a legutóbb a 80/836/Euratom [3] és a 84/467/Euratom [4] irányelvvel módosított, a munkavállalók és a lakosság egészségének az ionizáló sugárzásokból származó veszélyekkel szembeni védelmét szolgáló alapvető előírások megállapításáról szóló irányelveket [5];mivel a 80/836/Euratom irányelv 24. cikke alapján minden tagállamnak biztosítania kell, hogy a sugárzásnak kitett munkavállalók megfelelő sugárvédelmi tájékoztatást kapjanak;mivel az említett irányelv 45. cikkének (4) bekezdése alapján baleset esetére minden tagállamnak meg kell határozni a beavatkozás mértékét, a hatáskörrel rendelkező hatóságok által meghozandó intézkedéseket, és a lakosság egészségének védelmére és annak fenntartására tett intézkedésekhez szükséges személyi és felszerelésre vonatkozó feltételeket;mivel közösségi szinten ki kell egészíteni a nyilvánosság számára hozzáférhető tájékoztatást azokon területeken felül, amelyek már az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 1985. június 27-i 85/337/EGK tanácsi irányelv [6] 6. cikke (2) bekezdésének, és a legutóbb a 88/610/EGK irányelvvel [7] módosított, az egyes ipari tevékenységekkel összefüggő súlyos balesetek kockázatairól szóló, 1982. június 24-i 82/501/EGK tanácsi irányelv [8] 8. cikke (1) bekezdésének alkalmazási körébe tartoznak;mivel minden tagállam aláírta a Nemzetközi Atomenergia Ügynökségnek (NAÜ) a nukleáris balesetekről adandó gyors értesítésről szóló egyezményét;mivel a radiológiai veszélyhelyzet esetén történő gyors információcserére vonatkozó közösségi szabályozásról szóló, 1987. december 14-i 87/600/Euratom tanácsi határozat [9] megköveteli, hogy az a tagállam, amely akár a radioaktivitás abnormálisan magas környezeti szintje miatt, akár radioaktív anyag jelentős kibocsátásával, vagy annak kockázatával járó balesetet követően a lakosság védelmére szükségintézkedéseket határoz el, értesítse a Bizottságot és az érintett, vagy esetleg érintett tagállamokat a meghozott vagy tervezett védintézkedésekről, bármilyen meghozott vagy tervezett intézkedésről, és a lakosság tájékoztatására meghozott vagy tervezett bármilyen intézkedésről;mivel néhány tagállam már nukleáris balesetek esetére szóló tájékoztatási, koordinációs és kölcsönös segítségnyújtási kétoldalú egyezményt kötött;mivel egy tagállam nukleáris létesítményében bekövetkezett baleset esetén az érintett lakosságot megfelelő, a meghozott vagy tervezett szükségintézkedések hatékonyságát valószínűsíthetően növelő magatartásra kell ösztönözni;mivel a lakosság radiológiai veszélyhelyzet által valószínűleg érintett csoportjainak ezért előzetesen megfelelő és folyamatos tájékoztatást kell adni a rájuk vonatkozó tervezett egészségvédelmi intézkedésekről és a radiológiai veszélyhelyzetben általuk tanúsítandó magatartásról; mivel a lakosság e csoportjainak a tájékoztatása érdekében meghatározott közös alapelveket és különleges rendelkezéseket közösségi szinten kell kidolgozni;mivel a lakosság valós radiológiai veszélyhelyzet által ténylegesen érintett csoportjai tájékoztatására közös alapelveket és különleges rendelkezéseket kell kidolgozni;mivel a biztosított tájékoztatás során figyelembe kell venni a határterületeken élő lakosságot is;mivel erőfeszítéseket kell tenni a radiológiai veszélyhelyzet esetén a lakosság tájékoztatására vonatkozó, már hatályos nemzeti szintű intézkedések és gyakorlat megerősítésére,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:I. CÍMCélok és fogalommeghatározások1. cikkAz irányelv közösségi szinten közös célokat kíván meghatározni a lakosság tájékoztatására vonatkozó intézkedések és eljárások tekintetében, a radiológiai veszélyhelyzet esetén biztosított egészségvédelem javítására.2. cikkEnnek az irányelvnek az alkalmazásában a radiológiai veszélyhelyzet bármely olyan helyzet, amely:1. a következők után áll elő:a) egy tagállam területén, a (2) bekezdésben említett létesítményeket vagy tevékenységeket érintő, radioaktív anyag jelentős kibocsátásával, vagy annak kockázatával járó baleset; vagyb) a tagállam saját területén, vagy azon kívül a tagállamban a közegészségre ártalmas, abnormális szintű radioaktivitás kimutatása; vagyc) az a) pontban részletezettől eltérő, a (2) bekezdésben említett létesítményeket vagy tevékenységeket érintő, radioaktív anyag jelentős kibocsátásával, vagy annak kockázatával járó baleset; vagyd) más, radioaktív anyag jelentős kibocsátásával, vagy annak kockázatával járó baleset;2. az (1) bekezdés a) és c) pontjában említett létesítményeknek és tevékenységeknek tulajdonítható, vagyis a következőknek:a) bármely atomreaktor, akárhol található;b) bármely egyéb nukleáris üzemanyag-ciklusú létesítmény;c) bármely, radioaktív hulladék kezelésével foglalkozó létesítmény;d) a nukleáris üzemanyag vagy radioaktív hulladék szállítása és tárolása;e) a radioizotópok előállítása, használata, tárolása, ártalmatlanítása és szállítása mezőgazdasági, ipari, orvosi és ezekhez kapcsolódó tudományos és kutatási célokból; ésf) radioizotópok energiatermelésre való felhasználása űrhajókban.3. cikkAz irányelv alkalmazásában a "radioaktív anyag jelentős kibocsátása" és a "lakosság egészségére valószínűleg ártalmas, abnormális szintű radioaktivitás" olyan helyzet, amely eredményeképpen a lakosság tagjai a sugárvédelemre vonatkozó alapvető közösségi biztonsági előírások megállapításáról szóló irányelvekben [10] előírt határértékeket meghaladó dózisnak vannak kitéve.4. cikkEnnek az irányelvnek az alkalmazásában:a) radiológiai veszélyhelyzetben valószínűleg érintett lakosság:a lakosság bármely csoportja, amelyre vonatkozóan a tagállamok radiológiai veszélyhelyzet esetére beavatkozási terveket dolgoztak ki;b) radiológiai veszélyhelyzetben ténylegesen érintett lakosság:a lakosság bármely csoportja, amelyre vonatkozóan radiológiai veszélyhelyzet bekövetkezése esetén azonnal különleges védintézkedéseket hoznak;II. CÍMElőzetes tájékoztatás5. cikk(1) A tagállamok biztosítják, hogy a radiológiai veszélyhelyzetben valószínűleg érintett lakosság tájékoztatást kapjon a rá vonatkozó egészségvédelmi intézkedésekről, és az ilyen veszélyhelyzetben tanúsítandó magatartásról.(2) A nyújtott tájékoztatás legalább az I. mellékletben felsoroltakat tartalmazza.(3) Ezt a tájékoztatást az (1) bekezdésben említett lakossággal kérelem nélkül közölni kell.(4) A tagállamok rendszeres időközönként, illetve akkor, ha a leírt intézkedésekben jelentős változások történnek, naprakésszé teszik és közreadják az információt. Az információ állandóan a lakosság rendelkezésére áll.III. CÍMTájékoztatás radiológiai veszélyhelyzet esetén6. cikk(1) A tagállamok biztosítják, hogy a radiológiai veszélyhelyzet bekövetkezésekor a ténylegesen érintett lakosság haladéktalanul tájékoztatást kapjon a veszélyhelyzettel kapcsolatos tényekről, a követendő magatartási szabályokról, és az adott esetnek megfelelő, rá vonatkozó egészségvédelmi intézkedésekről.(2) A nyújtott tájékoztatás a radiológiai veszélyhelyzet típusának megfelelően tartalmazza a II. mellékletben foglalt pontokat.IV. CÍMTájékoztatás a radiológiai veszélyhelyzet esetén a segítségnyújtás megszervezésében várhatóan részt vevő személyek számára7. cikk(1) A tagállamok biztosítják, hogy bármely személy, aki nem tartozik a 2. cikk 2. pontjában meghatározott létesítmény személyzetéhez, illetve nem foglalkozik az ott meghatározott tevékenységgel, de aki radiológiai veszélyhelyzet esetén részt vesz a segítségnyújtás megszervezésében, megfelelő és rendszeresen naprakésszé tett tájékoztatást kapjon az általa végzendő beavatkozás egészségi vonatkozásairól, és az ilyen esetben megteendő óvintézkedésekről; ennek a tájékoztatásnak számításba kell vennie a radiológiai veszélyhelyzet lehetséges mértékét.(2) Ezt a tájékoztatást radiológiai veszélyhelyzet bekövetkezésekor azonnal, megfelelő módon kell megadni, a különleges körülményeket figyelembe véve.V. CÍMVégrehajtási eljárások8. cikkAz 5., 6. és 7. cikkben említett tájékoztatásnak a cikkekben említett intézkedések végrehajtásáért felelős hatóságokra is ki kell terjednie.9. cikkAz 5., 6. és 7. cikkben említett tájékoztatás adására vonatkozó eljárásokat és a tájékoztatás címzettjeit (természetes és jogi személyek) az egyes tagállamok határozzák meg.10. cikk(1) Az 5. cikkben említett információról értesítik Bizottságot, annak kérésére, a tagállamok arra vonatkozó jogainak sérelme nélkül, hogy ezt az információt a többi államnak megadják.(2) A 6. cikk alapján egy tagállam által közzétett információról tájékoztatni kell a Bizottságot és az érintett vagy várhatóan érintett tagállamokat.(3) A 7. cikkben említett információra tekintettel, a radiológiai veszélyhelyzetre vonatkozó adatokról a Bizottságot, kérésére a lehető leghamarabb és legmesszemenőbb mértékben értesíteni kell.VI. CÍMZáró rendelkezések11. cikkEz az irányelv nem érinti a tagállamok jogát arra, hogy az irányelv által megkövetelt tájékoztatáson túlmenő információk biztosítására vonatkozó intézkedéseket alkalmazzanak és fogadjanak el.12. cikkA tagállamok meghozzák azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az elfogadását követő 24 hónapon belül megfeleljenek. Erről és bármely módosításról haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.13. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1989. november 27-én.a Tanács részérőlaz elnökR. Dumas[1] HL C 158., 1989.6.26., 403. o.[2] HL C 337., 1988.12.31., 67. o.[3] HL L 246., 1980.9.17., 1. o.[4] HL L 265., 1984.10. 5., 4. o.[5] HL 11. szám, 1959.2.20., 221/59. o.[6] HL L 175., 1985.7.5., 40. o.[7] HL L 336., 1988.12.7., 14. o.[8] HL L 230., 1982.8.5., 1. o.[9] HL L 371., 1987.12.30., 76. o.[10] Ld. különösen a 80/836/Euratom irányelv 12. cikkét.--------------------------------------------------I MELLÉKLETAz 5. cikkben említett előzetes tájékoztatás1. Alapvető tények a radioaktivitásról és az emberekre és környezetre gyakorolt hatásáról.2. Az adott radiológiai veszélyhelyzetek különböző típusai és következményük a lakosságra és környezetre.3. A radiológiai veszélyhelyzet esetén a lakosság figyelmeztetésére, védelmére és mentésére irányuló szükségintézkedések.4. Radiológiai veszélyhelyzet esetén a lakosságra irányadó magatartási szabályokra vonatkozó információ.--------------------------------------------------II. MELLÉKLETA 6. cikkben említett információ radiológiai veszélyhelyzet esetén1. Az előzőleg a tagállamokban kidolgozott beavatkozási tervek alapján a radiológiai veszélyhelyzetben ténylegesen érintett lakosság gyorsan és rendszeresen részesül a következőkben:a) tájékoztatás a bekövetkezett veszélyhelyzet típusáról és, amennyiben lehetséges, jellemzőiről (pl. eredete, kiterjedtsége és előre látható változása);b) védekezésre vonatkozó tanács, amely a veszélyhelyzet típusától függően:- érintheti a következőket: egyes, valószínűleg szennyezett élelmiszerek fogyasztásának korlátozása, egyszerű higiéniás és fertőtlenítési szabályok, ajánlás az épületekben való tartózkodásra, védekezési anyagok szétosztása és használata, evakuációs intézkedések,- kiegészülhet a lakosság meghatározott csoportjai számára szóló különleges figyelmeztetéssel;c) az illetékes hatóságok együttműködési felhívását és utasításait tartalmazó közlemények.2. Amennyiben a veszélyhelyzetet előzetes riasztási fázis előzi meg, a radiológiai veszélyhelyzet által valószínűleg érintett lakosság már ebben a fázisban tájékoztatást és tanácsokat kap, mint például:- felhívás a rádió vagy a televízió bekapcsolására;- előkészítő tanácsok különleges közösségi feladatokat ellátó szervezetek számára;- ajánlások különösen érintett foglalkozási csoportok számára.3. Ezt a tájékoztatást és tanácsot ki kell egészíteni a radioaktivitásra és annak az emberekre és környezetre gyakorolt hatására vonatkozó alapvető tényekkel, amennyiben azt az idő engedi.--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2003/24/EK irányelve (2003. április 14.) a személyhajókra vonatkozó biztonsági szabályokról és követelményekről szóló 98/18/EK tanácsi irányelv módosításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32003L0024

Hivatalos Lap L 123 , 17/05/2003 o. 0018 - 0021

		Az Európai Parlament és a Tanács 2003/24/EK irányelve(2003. április 14.)a személyhajókra vonatkozó biztonsági szabályokról és követelményekről szóló 98/18/EK tanácsi irányelv módosításárólAZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 80. cikke (2) bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően [3],mivel:(1) A személyhajókra vonatkozó biztonsági szabályokról és követelményekről szóló, 1998. március 17-i 98/18/EK tanácsi irányelv [4] az élet- és vagyonbiztonság terén egységes biztonsági szintet vezet be az új és a meglévő személyhajók és nagysebességű utasszállító vízi járművek tekintetében, amennyiben a hajók és vízi járművek e két kategóriája belföldi úton közlekedik; valamint kialakítja a nemzetközi szintű tárgyalási eljárásokat azzal a szándékkal, hogy a nemzetközi utakon közlekedő személyhajókra vonatkozó szabályokat össze lehessen hangolni.(2) A tengerszakaszok meghatározása kulcsfontosságú a 98/18/EK irányelvnek a személyhajók különböző osztályaira való alkalmazásának meghatározása szempontjából. Az irányelv a tengerszakaszok jegyzékének közzétételére vonatkozóan olyan eljárást tartalmaz, amelynek végrehajtása nehéznek bizonyult. Ezért szükség van egy működőképes és átlátható eljárás megállapítására, amely lehetővé teszi az irányelv végrehajtásának hatékony figyelemmel kísérését.(3) A személyhajókra vonatkozó biztonsági szint egész Közösségre kiterjedő összehangolása céljából hatályon kívül kell helyezni a Görögország számára a biztonsági követelmények alkalmazása alól az ütemezéssel kapcsolatban biztosított mentesítést.(4) A Ro-Ro személyhajókra vonatkozó speciális stabilitási követelményekről szóló, 2003. április 14-i 2003/25/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [5] szigorúbb követelményeket vezet be a Közösség kikötőiből kifutó és oda befutó, nemzetközi úton közlekedő Ro-Ro személyhajók stabilitására vonatkozóan, és e szigorúbb követelményeket alkalmazni kell a belföldi úton azonos tengeri viszonyok mellett közlekedő meghatározott kategóriájú hajókra is. Amennyiben e stabilitási követelmények nem teljesülnek, akkor a Ro-Ro személyhajókat használaton kívül kell helyezni meghatározott időtartamú üzemelés után.(5) Tekintetbe véve azon szerkezeti módosításokat, amelyeket el kell végezni a Ro-Ro személyhajókon annak érdekében, hogy megfeleljenek a meghatározott stabilitási követelményeknek, a szóban forgó követelményeket többéves időszak alatt kell bevezetni, hogy az érintett üzletág számára elegendő idő álljon rendelkezésre a megfeleléshez: e célból a meglévő hajók számára bevezetési ütemtervet kell megállapítani. A bevezetési ütemterv nem érintheti az 1996. február 28-i Stockholmi megállapodás mellékleteinek hatálya alá tartozó tengerszakaszokra érvényes, meghatározott stabilitási követelmények végrehajtását.(6) Szükséges rugalmasan és gyorsan figyelembe venni a vonatkozó nemzetközi jogi eszközökben, így a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) egyezményeiben, jegyzőkönyveiben, szabályzataiban és határozataiban történt változtatásokat.(7) A 98/18/EK irányelv révén az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottságának 1994. május 20-i MSC 36 (63) határozatában foglalt, a nagysebességű vízi járművek biztonságáról szóló nemzetközi szabályzat a belföldi úton közlekedő összes nagysebességű utasszállító vízi járműre is vonatkozik. Az IMO Tengerészeti Biztonsági Bizottság a 2000. december 5-i MSC 97(73) határozatával az IMO új szabályzatot fogadott el a nagysebességű vízi járművekre vonatkozóan, mégpedig a nagysebességű vízi járművek biztonságára vonatkozó 2000. évi nemzetközi szabályzatot (2000. évi HSC-szabályzat), amely a 2002. július 1-jén vagy azt követően gyártott összes nagysebességű vízi járműre vonatkozik. Fontos biztosítani, hogy a 98/18/EK irányelv rugalmas módon hozzáigazítható legyen a nemzetközi szintű módosításokhoz, és azokat a belföldi úton közlekedő nagysebességű utasszállító vízi járműveken is alkalmazzák.(8) Fontos megfelelő intézkedéseket alkalmazni annak biztosítása érdekében, hogy a csökkent mozgásképességű személyek biztonságosan megközelíthessék a tagállamokban belföldi úton használt utasszállító hajókat és nagysebességű utasszállító vízi járműveket.(9) A 98/18/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 98/18/EK irányelv a következőképpen módosul:1. a 2. cikk az alábbi pontokkal egészül ki:"ea) "Ro-Ro személyhajó": olyan hajó, amely több mint 12 utast szállít, és Ro-Ro rakománytérrel vagy az I. melléklet II-2/A/2 szabályának meghatározása szerinti különleges kategóriájú térrel rendelkezik.""ha) "kor": a hajó kora, az átadásától eltelt évek számában kifejezve.""w) "csökkent mozgásképességű személyek";: mindazok, akik számára különleges nehézséget okoz a tömegközlekedés igénybevétele, így az idős emberek, a fogyatékossággal élő személyek, a csökkent érzékelő képességűek és kerekes széket használók, a terhes nők és a kisgyermekeket kísérő személyek.";2. a 4. cikk (2) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:"(2) Valamennyi tagállama) összeállítja és szükség esetén frissíti a joghatósága alá tartozó tengerszakaszok jegyzékét, hajóosztályok szerint, az (1) bekezdésben megállapított kritériumok alapján elkülönítve az egész évben hajózható szakaszokat és adott esetben az időszakos hajózási korlátozás alá eső szakaszokat;b) közzéteszi a jegyzéket az illetékes tengerészeti hatóság internetes honlapján elérhető nyilvános adatbázisban;c) értesíti a Bizottságot az ilyen információk helyéről és a jegyzék módosításáról.";3. a szöveg a következő cikkekkel egészül ki:"6a. cikkA Ro-Ro személyhajók stabilitási követelményei és forgalomból való fokozatos kivonásuk(1) Valamennyi olyan A, B és C osztályú Ro-Ro személyhajónak, amely hajógerincét 2004. október 1-jén vagy azt követően fektették le, vagy amely akkor van hasonló építési szakaszban, meg kell felelnie a Ro-Ro személyhajókra vonatkozó speciális stabilitási követelményekről szóló, 2003. április 14-i 2003/25/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [6] 6., 8. és 9. cikkének.(2) Valamennyi olyan A és B osztályú Ro-Ro személyhajónak, amely hajógerincét 2004. október 1-je előtt fektették le, vagy amely akkor van hasonló építési szakaszban, 2010. október 1-ig meg kell felelnie a 2003/25/EK irányelv 6., 8. és 9. cikkének, kivéve ha azon a napon vagy azt követően egy későbbi napon, amikor eléri a 30 éves kort, de legkésőbb 2015. október 1-jén kivonják a forgalomból.6b. cikkA csökkent mozgásképességű személyekre vonatkozó biztonsági követelmények(1) A tagállamok biztosítják, hogy ahol lehetséges, megfelelő intézkedésekre kerül sor a III. mellékletben megállapított iránymutatások alapján, lehetővé téve a csökkent mozgásképességű személyek számára a biztonságos ki- és beszállást minden olyan A, B, C és D osztályú személyhajóba és minden olyan, tömegközlekedésre használt nagysebességű utasszállító vízi járműbe, amely hajógerincét 2004. október 1-je után fektették le, vagy amely akkor van hasonló építési szakaszban.(2) A tagállamok együttműködnek és konzultálnak a csökkent mozgásképességű személyeket képviselő szervezetekkel a III. melléklet iránymutatásainak megvalósításáról.(3) Valamennyi olyan, A, B, C és D osztályú személyhajó és valamennyi olyan, tömegközlekedésre használt nagysebességű utasszállító vízi jármű átalakítása érdekében, amely hajógerincét 2004. október 1-je előtt fektették le, vagy amely akkor van hasonló építési szakaszban, a tagállamok alkalmazzák a III. mellékletben megfogalmazott iránymutatásokat, amennyiben ez gazdaságilag ésszerű és kivitelezhető.A tagállamok nemzeti cselekvési tervet dolgoznak ki arra vonatkozóan, hogy hogyan alkalmazzák ezen iránymutatásokat az ilyen hajókra és nagysebességű vízi járművekre. E tervet legkésőbb 2005. május 17-ig benyújtják a Bizottsághoz.(4) A tagállamok az (1) bekezdésben említett összes személyhajó, a (3) bekezdésben említett több mint 400 személy szállítására engedélyezett személyhajó és az összes nagysebességű utasszállító vízi jármű tekintetében legkésőbb 2006. május 17-ig beszámolnak a Bizottságnak e cikk végrehajtásáról."4. Az irányelv III. számú melléklettel egészül ki, ezen irányelv mellékletében megállapítottaknak megfelelően.2. cikkA 98/18/EK irányelv 6. cikke (3) bekezdésének g) pontját 2005. január 1-jei hatállyal el kell hagyni.3. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2004. november 17. előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.4. cikkEz az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.5. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 2003. április 14-én.az Európai Parlament részérőlaz elnökP. Coxa Tanács részérőlaz elnökA. Giannitsis[1] HL C 20. E, 2003.1.28., 51. o.[2] 2002. december 11-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).[3] Az Európai Parlament 2002. november 7-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2003. március 17-i határozata.[4] HL L 144., 1998.5.15., 1. o. A legutóbb a 2002/84/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (HL L 324., 2002.11.29., 53. o.) módosított irányelv.[5] HL L 123., 2003.5.17., 22. o.[6] HL L 123., 2003.5.17., 22. o.--------------------------------------------------MELLÉKLET"III. MELLÉKLETA SZEMÉLYHAJÓK ÉS A NAGYSEBESSÉGŰ UTASSZÁLLÍTÓ VÍZI JÁRMŰVEK BIZTONSÁGI KÖVETELMÉNYEIRE VONATKOZÓ IRÁNYMUTATÁSOK A CSÖKKENT MOZGÁSKÉPESSÉGŰ SZEMÉLYEK ESETÉBEN(a 6b. cikk alapján)E melléklet iránymutatásainak alkalmazása során a tagállamok követik a "Javaslatok a személyhajók idős és mozgássérült személyek igényeinek megfelelő tervezésére és üzemeltetésére vonatkozóan" című, 1996. június 24-én kelt MSC/735 számú IMO-körlevélben megfogalmazottakat.1. A hajóból való kiszállás, illetve a hajóba való beszállásA hajókat olyan módon kell megtervezni és kivitelezni, hogy a csökkent mozgásképességűek könnyen és biztonságosan ki- és beszállhassanak, és segítség nélkül, illetve rámpák, felvonók vagy liftek segítségével számukra is lehetséges legyen a különböző fedélzetek megközelítése. Az ilyen eszközökre utaló jelzéseket a hajó többi beszállási pontjánál és a hajó minden más megfelelő helyén kell elhelyezni.2. JelzésekA hajón az utasokat eligazító jelzéseknek hozzáférhetőknek és könnyen olvashatóknak kell lenniük a csökkent mozgásképességű személyek (köztük a csökkent érzékelő képességű személyek) számára, és ezeket központi helyeken kell elhelyezni.3. Hírközlő berendezésekAz üzemeltetőnek a hajó fedélzetén olyan eszközöket kell elhelyeznie, amelyek alkalmasak a közleményeknek (például a késéssel, a menetrend megváltozásával és a fedélzeti szolgáltatásokkal kapcsolatban) a csökkent mozgásképesség különböző formáival küzdő személyek számára történő vizuális és szóbeli közvetítésére.4. RiasztóA riasztórendszert és a riasztógombokat úgy kell kialakítani, hogy azok hozzáférhetők legyenek az összes csökkent mozgásképességű személy számára, és riasztani tudják valamennyiüket, ideértve a csökkent érzékelő képességű és tanulási nehézségekkel küzdő személyeket is.5. A hajón belüli mozgást biztosító további követelményekA korlátoknak, folyosóknak, átjáróknak, valamint az ajtóknak alkalmazkodniuk kell a kerekes széket használók mozgásához. A felvonókat, a járműfedélzeti tereket, az utasok közös tereit, a kabinokat és a mosdóhelyiségeket úgy kell megtervezni, hogy azok ésszerű és megfelelő módon megközelíthetők legyenek a csökkent mozgásképességű személyek által is."--------------------------------------------------