Fontos jogi nyilatkozat

|

31973L0046

A Bizottság 73/46/EGK negyedik irányelve (1972. december 5.) a takarmányok hatósági ellenőrzésére szolgáló közösségi analitikai módszerek meghatározásáról

Hivatalos Lap L 083 , 30/03/1973 o. 0021 - 0034 finn különkiadás fejezet 3 kötet 5 o. 0115  görög különkiadás: fejezet 03 kötet 9 o. 0114  svéd különkiadás fejezet 3 kötet 5 o. 0115  spanyol különkiadás fejezet 03 kötet 6 o. 0230  portugál különkiadás fejezet 03 kötet 6 o. 0230  CS.ES fejezet 03 kötet 02 o. 12  - 25 ET.ES fejezet 03 kötet 02 o. 12  - 25 HU.ES fejezet 03 kötet 02 o. 12  - 25 LT.ES fejezet 03 kötet 02 o. 12  - 25 LV.ES fejezet 03 kötet 02 o. 12  - 25 MT.ES fejezet 03 kötet 02 o. 12  - 25 PL.ES fejezet 03 kötet 02 o. 12  - 25 SK.ES fejezet 03 kötet 02 o. 12  - 25 SL.ES fejezet 03 kötet 02 o. 12  - 25

		A Bizottság 73/46/EGK negyedik irányelve(1972. december 5.)a takarmányok hatósági ellenőrzésére szolgáló közösségi analitikai módszerek meghatározásárólAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel az 1972. július 20-i 72/275/EGK irányelvvel [1] módosított, a takarmányok hatósági ellenőrzésénél alkalmazandó közösségi mintavételi és analitikai módszerek bevezetéséről szóló, 1970. július 20-i tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 2. cikkére,mivel az említett irányelv előírja, hogy a takarmányok hatósági ellenőrzését, amelynek célja a takarmányok minőségére és összetételére vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási intézkedésekből eredő kötelezettségek betartásának ellenőrzése, közösségi mintavételi és analitikai módszerek alkalmazásával kell végrehajtani;mivel az 1971. június 15-i 71/250/EGK [3], az 1971. november 18-i 71/393/EGK [4] és az 1972. április 27-i 72/199/EGK [5] irányelv már számos közösségi analitikai módszert meghatározott; mivel az azóta eltelt időben, az adott területen történt előrehaladás következtében tanácsos egy negyedik módszersorozat elfogadása;mivel az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a Takarmányok Állandó Bizottsága véleményével;ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA tagállamok előírják, hogy a takarmányok hatósági ellenőrzésére szolgáló, az állati és növényi zsírok és olajok nedvességtartalmára, valamint a takarmányok magnézium- és nyersrost-tartalmára vonatkozó analitikai vizsgálatokat ezen irányelv I. mellékletében leírt módszerek szerint kell végrehajtani.Az 1971. június 15-i 71/250/EGK első bizottsági irányelv mellékletének 1. részében (Bevezetés) megállapított általános rendelkezéseket kell alkalmazni ezen irányelv I. mellékletében leírt módszerek esetében.2. cikkA tagállamok előírják, hogy a takarmányok hatósági ellenőrzésére szolgáló, a retinol- (A-vitamin), a tiamin- (aneurin, B1 vitamin), az aszkorbinsav- és a dehidro-aszkorbinsav-tartalomra vonatkozó analitikai vizsgálatokat ezen irányelv II. mellékletében leírt módszerek szerint kell végrehajtani.Az 1971. június 15-i 71/250/EGK első bizottsági irányelv mellékletének 1. részében (Bevezetés) megállapított általános rendelkezéseket kell alkalmazni ezen irányelv II. mellékletében leírt módszerek esetében, a analizálandó minta előkészítésére vonatkozó rész kivételével.3. cikkA tagállamok legkésőbb 1974. január 1-jéig hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1972. december 5-én.a Bizottság részérőlS. L. Mansholtaz elnök[1] HL L 171., 1972.7.29., 39. o.[2] HL L 170., 1970.8.3., 2. o.[3] HL L 155., 1971.7.12., 13. o.[4] HL L 279., 1971.12.20., 7. o.[5] HL L 123., 1972.5.29., 6. o.--------------------------------------------------I. MELLÉKLET1. AZ ÁLLATI ÉS NÖVÉNYI ZSÍROK ÉS OLAJOK NEDESSÉGTARTALMÁNAK MEGHATÁROZÁSA1. Cél és alkalmazási területEz a módszer lehetővé teszi az állati és növényi zsírok és olajok víz- és illóanyag-tartalmának meghatározását.2. Vizsgálati alapelvA mintát 103 °C-on, a tömegállandóság eléréséig szárítjuk. A tömegveszteséget méréssel határozzuk meg.3. Eszközök3.1. Rozsdamentes anyagból készült, 809 cm átmérőjű és körülbelül 3 cm magas, lapos fenekű edény.3.2. rögzített üveggömbbel és a felső végén kiterjedési csővel rendelkező higany-hőmérő, amely körülbelül 80–110 °C-ig beosztású és körülbelül 10 cm hosszú.3.3. Homokfürdő vagy elektromos főzőlap.3.4. Hatékony szárítóközeget tartalmazó exszikkátor.3.5. Analitikai mérleg.4. A vizsgálat módjaMérjünk ki mg pontossággal 20 g homogenizált mintát a hőmérőt (3.2.) tartalmazó száraz, lemért edénybe (3.1.). A hőmérővel folyamatosan kevergetve hevítsük a homokfürdőn vagy a főzőlapon (3.3.) úgy, hogy a hőmérséklet körülbelül 7 perc alatt érje el a 90 °C-ot.Csökkentsük a hőt, ügyelve az edény aljáról felszálló buborékok gyakoriságára. A hőmérséklet nem haladhatja meg a 105 °C-ot. Folytassuk az edény alján lévő anyag keverését, amíg a buborékképződés le nem áll.A teljes kiszárítás érdekében hevítsük az edényt néhányszor 103 ± 2 °C-ra, miközben két hevítés között 93 °C-ra hűtjük tartalmát. Ezután hagyjuk szobahőmérsékletre lehűlni az exszikkátorban (3.4.), és mérjük le. Ismételjük addig a műveletet, amíg a két egymást követő mérés közötti tömegveszteség már nem haladja meg a 2 mg-ot.Megjegyzés:A minta tömegének növekedése a többszöri hevítést követően a zsír oxidációját jelzi, ebben az esetben az eredményt a tömeg növekedését közvetlenül megelőző mérés alapján kell kiszámítani.5. Az eredmény kiszámításaA mintára vonatkoztatott, százalékosan kifejezett nedvességtartalmat a következő képlettel lehet kiszámítani:·Mahol:M0 = a vizsgált minta tömege, grammban;M1 = az edény hevítés előtti tömege, grammban, a tartalmával együtt;M2 = az edény hevítés utáni tömege, grammban, a tartalmával együtt;A 0,05 %-nál kisebb eredményeket a "0,05 %-nál kisebb" megnevezéssel kell feljegyezni.MegismételhetőségAz ugyanazon mintán, párhuzamosan végzett két meghatározás eredményeként kapott nedvességtartalmak eltérésének abszolút értéke nem haladhatja meg a 0,05 %-ot.2. A MAGNÉZIUM MEGHATÁROZÁSA– atomabszorpciós spektrofotometriával –1. Cél és alkalmazási területEz a módszer lehetővé teszi a takarmányokban található magnézium mennyiségének meghatározását. E módszer különösen alkalmas az 5 %-nál alacsonyabb magnéziumtartalom meghatározására.2. Vizsgálati alapelvA mintát hamvasztjuk és hígított sósavban feloldjuk. Ha a minta nem tartalmaz szerves anyagokat, akkor közvetlenül hígított sósavban oldjuk fel. Az oldatot felhígítjuk, és magnéziumtartalmát atomabszorpciós spektrofotometriával, 285,2 nm hullámhosszon, standardoldatokhoz viszonyítva határozzuk meg.3. Reagensek3.1. Sósav, a.t. d: 1,163.2. Tömény sósav, a.t. d: 1,193.3. Magnéziumszalag vagy -drót vagy szobahőmérsékleten szárított magnézium-szulfát-heptahidrát.3.4. Stronciumsó-oldat (klorid vagy nitrát) 2,5 (w/v) % stronciumtartalommal (= 76,08 g SrCl26 H2O, a.t. vagy 60,38 g Sr(NO3)2, a.t.).3.5. Magnézium standardoldat: mérjünk ki mg pontossággal 1 g magnéziumot, amelynek oxidbevonatát ezt megelőzőleg óvatosan eltávolítottuk, vagy egyenérték tömegű (10,143 g) magnézium-szulfát-heptahidrátot (3.3.). Helyezzük egy1000 ml-es mérőlombikba, adjunk hozzá 80 ml sósavat (3.1.), hagyjuk feloldódni és töltsük fel 1000 ml-re vízzel. Ennek az oldatnak 1 ml-re 1,000 mg magnéziumot tartalmaz.4. Eszközök4.1. Platina, kvarc vagy porcelán hamvasztótégelyek.4.2. Szabályozható hőmérsékletű elektromos égetőkemence.4.3. Atomabszorpciós spektrofotométer.5. A vizsgálat módja5.1. A mintaoldat elkészítése5.1.1. Kizárólag ásványi anyagokból álló takarmányokMérjünk ki mg pontossággal 5 g mintát egy 250–300 ml vízzel töltött 500 ml-es mérőlombikba. Adjunk hozzá 40 ml sósavat (3.1.), forraljuk fel, és 30 percig tartsuk a folyadékot enyhe forrásban. Hagyjuk kihűlni, töltsük fel jelig vízzel, keverjük össze, és egy száraz, redős szűrőn keresztül szűrjük át egy száraz főzőpohárba. A szűrlet első 30 ml-ét öntsük el. Szilicium-dioxid jelenlétében kezeljünk 5 g mintát megfelelő mennyiségű (15–30 ml) sósavval (3.2.), vízfürdőn pároljuk szárazra és helyezzük át egy 105 °C-os kemencébe, egy órára. Folytassuk a műveletet az 5.1.2. pont harmadik mondatától.5.1.2. Túlnyomórészt ásványi anyagokból álló takarmányokMérjünk ki mg pontossággal 5 g mintát egy hamvasztótégelybe és égetőkemencében hamvasszuk 550 °C-on addig, amíg széntartalmú részecskéktől mentes hamu keletkezik, majd hagyjuk kihűlni. A szilicium-dioxid eltávolítása céljából adjunk a hamuhoz megfelelő mennyiségű (15–30 ml) sósavat (3.2.), vízfürdőn pároljuk szárazra és helyezzük át egy 105 °C-os kemencébe, egy órára. Kezeljük a maradékot 10 ml sósavval (3.1.) és meleg vizet használva, helyezzük át egy 500 ml-es mérőlombikba. Hagyjuk kihűlni és töltsük fel a jelig vízzel. Keverjük össze, és egy száraz, redős szűrőn keresztül szűrjük át egy száraz főzőpohárba. A szűrlet első 30 ml-ét öntsük el.5.1.3. Túlnyomórészt szerves anyagokból álló takarmányokMérjünk ki mg pontossággal 5 g mintát egy hamvasztótégelybe, és égetőkemencében hamvasszuk 550 °C-on addig, amíg széntartalmú részecskéktől mentes hamu keletkezik. Kezeljük a hamut 5 ml sósavval (3.2.), pároljuk szárazra vízfürdőn, és azután a szilicium-dioxid oldhatatlanná tétele céljából szárítsuk egy óráig kemencében 105 °C-on. Kezeljük a hamut 5 ml sósavval (3.1.), és meleg vizet használva helyezzük át egy 250 ml-es mérőlombikba, forraljuk fel, hagyjuk kihűlni és töltsük fel a jelig vízzel. Keverjük össze, és egy száraz, redős szűrőn keresztül szűrjük át egy száraz főzőpohárba. A szűrlet első 30 ml-ét öntsük el.5.2. Atomabszorpciós mérésA standard oldat (3.5.) vízzel történő hígításával készítsünk legalább 5, növekvő koncentrációjú referenciaoldatot a spektrofotométer optimális mérési tartományának megfelelően. Adjunk mindegyik oldathoz 10 ml stronciumsó-oldatot (3.4.), és azután töltsük fel vízzel 100 ml-re. Hígítsuk fel vízzel az 5.1.1., 5.1.2. vagy 5.1.3. pont szerint nyert szűrlet aliquot részét annyira, hogy a magnézium koncentrációja a referenciaoldatok koncentrációhatárain belül legyen. Ezen oldat sósav-koncentrációja nem haladhatja meg a 0,4 N-t. Adjunk hozzá 10 ml stronciumsó-oldatot (3.4.), és azután töltsük fel vízzel 100 ml-re. Mérjük meg a meghatározandó oldat és a referenciaoldatok abszorpcióját 285,2 nm hullámhosszon.6. Az eredmény kiszámításaA referenciaoldatokhoz viszonyítva számítsuk ki a mintában lévő magnézium mennyiségét. Az eredményt a mintára vonatkoztatva, százalékosan fejezzük ki.MegismételhetőségAz ugyanazon a mintán párhuzamosan végzett két meghatározás eredménye közötti különbség relatív értékben nem haladhatja meg az 5 %-ot.3. A NYERSROST MEGHATÁROZÁSA1. Cél és alkalmazási területEz a módszer lehetővé teszi a takarmányokban előforduló, hagyományosan nyersrostnak nevezett, savas és lúgos közegben oldhatatlan, zsírmentes szerves anyagok mennyiségének meghatározását.2. Vizsgálati alapelvA szükség esetén zsírtalanított mintát többször egymás után, meghatározott koncentrációjú kénsav és kálium-hidroxid forrásban lévő oldataival kezeljük. A maradékot azbeszt jelenlétében szűréssel elválasztjuk, kimossuk, megszárítjuk, lemérjük és 900 °C-on elhamvasztjuk. A hamvasztásból eredő tömegveszteség megegyezik a vizsgált minta nyersrost-tartalmával.3. Reagensek3.1. 0,26 N kénsav.3.2. Kezelt azbeszt: adjunk a Gooch-tégelyben használttal megegyező típusú azbeszthez, az azbeszt tömegének körülbelül az ötszörösét kitevő sósavoldatot (1 térfogat sósav, d: 1,19 sósav + 3 térfogat víz). Forraljuk a keveréket körülbelül 45 percig, hagyjuk kihűlni és egy Buchner-szűrőtölcséren szűrjük át. Mossuk ki a maradékot először vízzel, amíg a sósav eltűnik a mosóvízből, azután mossuk acetonnal (3.6.). Szárítsuk meg az azbesztet a szárítókemencében, és azután hamvasszuk két órán keresztül 900 °C-on. Hagyjuk kihűlni, és tartsuk lezárt lombikban. Az ilyen módon kezelt azbeszt több alkalommal használható. Az azbesztnek meg kell felelnie az 5. pontban megadott, vakpróbára vonatkozó előírásnak.3.3. Habzásgátló emulzió (pl. szilícium).3.4. 0,23 N kálium-hidroxid oldat.3.5. 0,5 N sósav.3.6. Aceton.3.7. Dietiléter.4. Eszközök4.1. Legalább 600 ml űrtartalmú főzőpoharak, mérőjellel a 200 ml-es szintnél.4.2. Körülbelül 80 mm átmérőjű és körülbelül 4 mm vastagságú porcelánkorongok, amelyeken körülbelül 32, egyenként körülbelül 4 mm átmérőjű lyuk van.4.3. Körülbelül 2 literes, gumidugós, a 800 ml-es szintnél mérőjellel ellátott és 120 mm átmérőjű üvegtölcsérekkel felszerelt vákuumlombikok.4.4. Körülbelül 40 mm átmérőjű és 4 mm vastagságú szűrőlemezek a tölcsér (4.3.) kúpjába illeszkedő ferde széllel, amelyeken körülbelül 16 darab körülbelül 4 mm átmérőjű lyuk található, és ezek körülbelül 1 mm szemnagyságú dróthálóval vannak borítva. Mind a lemezek, mind a drótháló legyen rezisztens a savakkal és lúgokkal szemben.4.5. Platina vagy kvarc hamvasztótégelyek.4.6. Szabályozható hőmérsékletű elektromos kemence.4.7. Exszikkátor.4.8. Azbesztszűrő: szuszpendáljunk 2,0 g azbesztet (3.2.) 100 ml vízben.Szűrjünk vákuumban a vákuum-lombik (4.3.) tölcsérébe helyezett dróthálóval borított szűrőlapon (4.4.) át. Gyűjtsük össze a szűrletet, és szűrjük át még egyszer ugyanazon a szűrőn. A szűrletet öntsük el.5. A vizsgálat módjaMérjünk ki mg pontossággal 3 g mintát és 2 g kezelt azbesztet (3.2.) egy főzőpohárba (4.1.), adjunk hozzá 200 ml kénsavat (3.1.) és néhány csepp habzásgátló emulziót (3.2.). Gyorsan forraljuk fel, és hagyjuk forrásban pontosan 30 percig. Az állandó térfogat megtartása érdekében fedjük le a főzőpoharat egy hűtőeszközzel, például egy 500 ml-es gömblombikkal, amelyben hideg víz kering. Körülbelül 50 ml hideg víz hozzáadásával állítsuk le a forrást, és vákuumban azonnal szűrjük keresztül az oldatot a 4.8. pont szerint, korábban elkészített azbesztszűrőn.Mossuk ki a maradékot 5 adag, körülbelül 100 ml-es nagyon forró vízzel úgy, hogy végül 800 ml szűrletet kapjunk. Öntsük át a maradékot teljes mennyiségben a főzőpohárba (4.1.), amelyhez először egy porcelánkorongot (4.2.) csatlakoztatunk a forrás szabályozása érdekében. Adjunk hozzá 200 ml kálium-hidroxid oldatot (3.4.). Gyorsan forraljuk fel és hagyjuk forrásponton pontosan 30 percig. Adjunk hozzá körülbelül 50 ml hideg vizet, és vákuum alatt azonnal szűrjük át a 4.8. pont szerint korábban elkészített friss azbesztszűrőn. Mossuk a maradékot nagyon forró vízzel, amíg a mosóvíz semlegessé nem válik (ellenőrizzük lakmuszpapírral), majd mossuk háromszor acetonnal (3.6.) (összesen körülbelül 100 ml acetonnal).A maradékot teljes mennyiségben öntsük át egy hamvasztótégelybe (4.5.), szükség esetén zúzzuk szét és 130 °C-on szárítsuk a tömegállandóság eléréséig szárítókemencében.Hagyjuk kihűlni az exszikkátorban (4.7.) és gyorsan mérjük le.Helyezzük a hamvasztótégelyt az égetőkemencébe (4.6.), és 900 °C-on hamvasszuk 30 percig. Hagyjuk kihűlni az exszikkátorban (4.7.) és gyorsan mérjük le.Végezzünk vakpróbát, ugyanazt az eljárást alkalmazva, mint a kezelt azbeszt esetén, de a minta nélkül. A 6 g azbeszt elhamvasztásából eredő tömegveszteség nem haladhatja meg a 10 mg-ot.6. Az eredmény kiszámításaA mintára vonatkoztatott, százalékosan kifejezett nyersrosttartalom az alábbi képélettel adható meg:·1003ahol:a = a meghatározás során végzett hamvasztás utáni tömegveszteség;b = a vakpróba során végzett hamvasztás utáni tömegveszteség.MegismételhetőségUgyanazon a mintán végzett két, párhuzamosan meghatározás eredménye közötti különbség nem haladhatja meg:abszolút értékben a 0,3-at, 10 %-nál alacsonyabb nyersrosttartalom esetében;relatív értékben a 3 %-ot, 10 %-os vagy annál magasabb nyersrosttartalom esetében.7. Észrevételek7.1. A 10 %-nál több olajat és zsírt tartalmazó takarmányokat az analízis előtt dietiléterrel (3.7.) zsírtalanítani kell. Ehhez helyezzük a vizsgált mintát (3 g, mg pontossággal kimérve) egy azbesztszűrőre (4.8.). Borítsuk be három alkalommal körülbelül 50 ml dietiléterrel, és minden alkalommal vákuum alatt óvatosan szűrjük le. Öntsük át a zsírtalanított mintát és az azbesztet teljes mennyiségben egy főzőpohárba (4.1.), és folytassuk az analízist az 5. pont szerint.7.2. A közvetlenül nem extrahálható olajat és zsírt tartalmazó takarmányokat a 7.1. pont szerint zsírtalanítani kell, majd a savmaradéknak a maradékanyagból történő kimosása után még egy alkalommal zsírtalanítani kell.Ehhez mossuk ki az említett savmaradékot a maradékanyagból háromszor acetonnal (3.6.) (összesen 100 milliliterrel), majd háromszor 50 ml dietiléterrel (3.7.). Ezután a maradékanyagot teljes mennyiségben öntsük át egy főzőpohárba (4.1.), és folytassuk az analízist az 5. pont második bekezdése szerint (kálium-hidroxid oldattal történő kezelés).7.3. Kalciumban gazdag takarmány esetében (több mint 2 % kalcium), helyezzük a vizsgált mintát (3 g, mg pontossággal kimérve) egy főzőpohárba (4.1.) 100 ml 0,5 Ν sósavval együtt (3.5.), és hagyjuk állni 5 percig hűvös helyen. Azonnal szűrjük le, és mossuk át hideg vízzel. Szűrési segédanyagként használjunk a kénsavban történő forralásra előírt 2,0 g azbesztet. Ha a szűrés nehéznek bizonyulna, akkor hígítsuk fel a szuszpenziót acetonnal (3.6.). Ezután folytassuk a műveletet az 5. pont szerint.--------------------------------------------------II. MELLÉKLET1. A RETINOL (A-VITAMIN) MEGHATÁROZÁSA1. Cél és alkalmazási területEz a módszer lehetővé teszi a takarmányok, koncentrátumok és előkeverékek retinoltartalmának (A-vitamin) meghatározását. A meghatározás alsó méréshatára 10000 NE/kg az erősen színezett takarmányokban és 4000 NE/kg az egyéb takarmányokban [1]. A termékek, feltételezett retinoltartalmuk szerint, két csoportba sorolhatók:A.csoport: 200000 NE/kg retinoltartalom alatt;B.csoport: 200000 NE/kg vagy magasabb retinoltartalom.2. Vizsgálati alapelvA mintát, még melegen, kálium-hidroxid oldattal hidrolizáljuk etanolos közegben és antioxidáns jelenlétében vagy nitrogén atmoszféra alatt. A keveréket 1,2-diklór-etánnal extraháljuk. A kivonatot bepároljuk, és petroléterrel kezeljük. Az oldatot alumínium-oxid oszlopkromatográfiával mérjük (a B. csoportba tartozó termékek esetében a kromatográfia csakbizonyosesetekben szükséges). Az A. csoportba tartozó termékek esetében a retinolt a Carr-Price reakció szerinti színezett komplex képződését követően, 610 nm hullámhosszon spektrofotometriával határozzuk meg; a B. csoportba tartozó termékek esetében a meghatározás 325 nm hullámhosszúságú UV spektrofotometriával történik.3. Reagenseka) mind az A., mind a B. csoportba tartozó termékek analíziséhez3.1. 96 %-os (v/v) etanol.3.2. 10 %-os (w/v) a.t. nátrium-aszkorbát oldat, vagy3.3. Tisztított nitrogén.3.4. 50 %-os (w/v) a.t. kálium-hidroxid oldat.3.5. 1 N a.t. kálium-hidroxid oldat.3.6. 0,5 N a.t. kálium-hidroxid oldat.3.7. 1,2-diklór-etán, a.t.3.8. Petroléter, forráspont-tartomány: 30–50 °C. Szükség esetén a következők szerint tisztítsuk: keverjünk 1000 ml petroléterbe 20 ml-es adagokban koncentrált kénsavat, amíg a sav színtelen nem marad. Távolítsuk el a savat, és mossuk a petrolétert többször egymás után 500 ml vízzel, kétszer 250 ml 10 %-os (w/v) nátrium-hidroxid oldattal és háromszor 500 ml vízzel. Távolítsuk el a vizes réteget, szárítsuk a petrolétert 1 órán át aktív szén és vízmentes nátrium-szulfát fölött, majd szűrjük és pároljuk be.3.9. Alumínium-oxid, Brockmann szerint hitelesítve: hamvasszuk 8 órán át 750 °C-on, hűtsük le exszikkátorban, és tartsuk egy csiszolt üvegdugóval ellátott sötét üvegben. A kromatográfiás felhasználás előtt a következő módon nedvesítsük: helyezzünk egy sötét üvegbe 10 g alumínium-oxidot és 0,7 ml vizet, zárjuk le a dugóval, és rázatás közben havítsük 5 percig forrásban lévő vízfürdőben. Hagyjuk kihűlni. Ellenőrizzük az így elkészített alumínium aktivitását ismert mennyiségű retinolnak (3.17.) (kb. 500 NE) az 5.3. és 5.4. pontban leírt eljárással történő lemérésével és visszanyerési próbával.3.10. 1-es aktivitási fokozatú bázikus alumínium-oxid (Woelm, Merck vagy azokkal egyenértékű).3.11. Tiszta dietiléter. Távolítsuk el a peroxidokat és a maradék vizet bázikus alumínium-oxid oszlopon (3.10.) végzett kromatográfiával. (25 g alumínium-oxid/250 ml dietiléter.)3.12. Petroléter oldatok (3.8.) 4, 8, 12, 16 és 20 %-os (v/v) dietiléterrel (3.11.).3.13. A.t. nátrium-szulfidból készített, 0,5 mólos nátrium-szulfid oldat 70 %-os (v/v) glicerinben.b) kizárólag az A. csoportba tartozó termékek analizálására3.14. Kristályosítható benzol, a.t.3.15. Kloroform, a.t. Távolítsuk el az etanolt, a foszgént és a maradék vizet bázikus alumínium-oxid oszlopon (3.10.) végzett kromatográfiával (50 g alumínium-oxid/200 ml kloroform; ajánlott az eluátum első 50 milliliterét még egyszer átengedni a kromatográfoszlopon).3.16. Carr-Price reagens: keverjünk össze körülbelül 25 g a.t. (exszikkátorban tartott) antimon-trikloridot 100 ml kloroformmal (3.15.), amíg az oldat telítődik. Az antimon-triklorid kis mértékű leülepedése nem okoz problémát. Adjunk hozzá 2 ml a.t. ecetsav-anhidridet. Tartsuk hűtőben csiszolt üvegdugós sötét üvegpalackban. Az oldat több hétig eláll.3.17. Retinol – spektrofotometriával hitelesített.c) kizárólag a B. csoportba tartozó termékek analizására3.18. Izopropanol, a kromatográfiához.4. Eszközök4.1. Vízfürdő.4.2. Vákuum-bepárló készülék, különböző méretű gömblombikokkal.4.3. Kromatográfiás üvegcsövek (hosszúság: 300 mm; belső átmérő: kb. 13 mm).4.4. Spektrofotométer 10 mm-es küvettákkal. Az UV tartományban végzett méréshez kvarc küvetták szükségesek.4.5. 365 nm hullámhosszon is üzemelő UV lámpák.5. A vizsgálat módjaMegjegyzés:Az összes műveletet közvetlen fénytől elzárva kell végezni, szükség esetén sötétített üvegeszközök használatával.5.1. A vizsgálati mintaA finomra őrölt mintából a feltételezett retinoltartalom arányában mérjünk ki egy vizsgálati mintát, azaz:0,1–1,0 g-ot a koncentrátumok esetében (magasabb, mint 20000 NE/g tartalom);3,0–5,0 g-ot az előkeverékek esetében (400 és 20000 NE/g tartalom);10–20 g-ot az ásványi keverékek esetében;30 g-ot az A. csoportba tartozó termékek esetében.A vizsgálati mintát azonnal helyezzük egy 500 ml-es csiszolt üvegdugós lombikba.5.2. Hidrolízis és extrahálás [2]Egymás után adjunk a vizsgálati mintához 40 ml etanolt (3.1.), 2 ml nátrium-aszkorbát oldatot (3.2.) [3], 10 ml kálium-hidroxid oldatot (3.4.) és 2 ml nátrium-szulfid oldatot (3.13.).Hevítsük 30 percig 70–80 °C-on, visszafolyós hűtő alatt, majd vízáram alatt hagyjuk hűlni. Adjunk hozzá 50 ml etanolt (3.1.) és 100 ml 1,2-diklór-etánt (3.7.) (pipettával). Erősen rázzuk össze, majd öntsük át a felülúszó folyadékot egy dekantáló tartályba. Töltsünk a tartályba 150 ml kálium-hidroxid oldatot (3.5.), rázzuk 30 másodpercig és hagyjuk állni, amíg a rétegek szét nem válnak. Gyűjtsük össze a diklór-etán réteget (az alsó réteg) egy dekantáló tartályba, adjunk hozzá 40 ml kálium-hidroxid oldatot (3.6.), rázzuk 10 másodpercig, és hagyjuk állni, amíg a rétegek szét nem válnak. Gyűjtsük össze a diklór-etán réteget egy dekantáló tartályba és mossuk 6-8 alkalommal 40 ml-es vízadagokkal, amíg lúgmentessé nem válik (fenolftalein-próba). Gyűjtsük össze a diklór-etán réteget, és szűrőpapírcsíkok segítségével távolítsuk el a maradék vizet.Pároljuk szárazra az oldat aliquot részét vákuum alatt, 40 °C-os vízfürdőben. A maradékot gyorsan 5 ml petroléterrel (3.8.) kezeljük.Az A csoportba tartozó termékek esetében végezzük el az 5.3.1. pont szerinti kromatográfiás vizsgálatot.A B csoportba tartozó termékek esetében öntsük át az oldatot egy 50 ml-es mérőlombikba, töltsük fel a jelig petroléterrel (3.8.), keverjük össze és az 5.4.2. pont szerint mérjük meg az optikai sűrűséget.5.3. Kromatográfia5.3.1. Az A. csoportba tartozó termékekTöltsük fel a kromatográfiás csövet (4.3.) 200 mm magasságig 10 g alumínium-oxiddal, amelyet előzőleg petroléterrel (3.8.) mostunk össze (3.9.). Helyezzük a csőbe az 5.2. pont szerint kapott oldatot, és azonnal adjunk hozzá 20 ml petrolétert (3.8.). Eluáljuk egymás után a petroléter 4, 8, 12, 16 és 20 %-os dietiléteres (3.12.) oldatainak 10 ml-es adagjaival, nyomás alatt vagy részleges vákuumban, másodpercenként 2–3 csepp átfolyási sebesség mellett.Először a karotin eluálódik [4]. A retinol általában a 20 %-os dietil-éter tartalmú petroléter oldattal (3.12.) eluálódik. Az elúciót UV fény segítségével követjük nyomon (az oszlop rövid megvilágítása a higanylámpával). A retinol fluoreszkáló része tisztán elkülönül az azt követő sárga xantofill zónáktól. Gyűjtsük össze retinolt tartalmazó eluátum frakcióját egy Erlenmeyer-lombikba.5.3.2. A B csoportba tartozó termékekA kromatográfiát csak akkor kell elvégezni, ha az 5.4.2. pont szerint végzett optikai sűrűségmérések nem felelnek meg az 5.4.2. pontban meghatározott követelményeknek.Ha szükség van kromatográfiás vizsgálatra, akkor helyezzük az oldat, körülbelül 500 NE retinolt tartalmazó aliquot részét az 5.2. pont szerint kapott petroléterben a kromatográfiás oszlopra, és végezzük el a kromatográfiás vizsgálatot az 5.3.1. pont szerint.5.4. Az optikai sűrűség mérése5.4.1. Az A csoportba tartozó termékekVákuum alatt pároljuk szárazra az 5.3.1. pont szerint kapott retinolt tartalmazó eluátumot. A maradékot kezeljük 2 ml benzollal (3.14.). Vegyünk ebből az oldatból 0,3 ml-t és adjunk hozzá 3 ml Carr-Price reagenst (3.16.). Az oldat bekékül. Mérjük meg az optikai sűrűséget a spektrofotométerrel, 610 nm hullámhosszon, pontosan 30 másodperccel a reakció megkezdődése után. Határozzuk meg a retinoltartalmat a Carr-Price reagenssel kezelt, növekvő standard retinol koncentrációjú benzololdatok alapján megrajzolt standard görbe alapján [2–16 NE retinolstandard (3.17.)/0,3 ml benzol (3.14.) + 3 ml Carr-Price reagens (3.16.)]. A standard görbét rendszeresen és gyakran kell ellenőrizni a standard oldattal és frissen készített Carr-Price reagenssel.5.4.2. A B csoportba tartozó termékekVegyünk az 5.2. pont szerint nyert petroléterben lévő oldatból, körülbelül 200 NE retinolt tartalmazó aliquot részt. Vákuum alatt pároljuk szárazra, és a maradékot kezeljük 25 ml izopropanollal (3.18). Mérjük meg az optikai sűrűséget spektrofotométerrel, 325, 310 és 334 nm hullámhosszon. Az abszorpciós maximum 325 nanométernél van. Az oldat retinoltartalmát a következőképpen kell kiszámítani:[E325 · 18,30 = NE retinol/ml]Azonban az optikai sűrűségek aránya[E310 : E325 és E334 : E325]legyen 6 : 7 = 0,857.Ha ezeknek az arányoknak valamelyike észrevehetően különbözik ettől az értéktől (< 0,830 vagy > 0,880), akkor az optikai sűrűségmérést megelőzően az 5.3.2. pont szerinti kromatográfiás mérést kell végezni. Ha a kromatográfiás mérést követően végzett optikai sűrűségmérés azt mutatja, hogy a fent említett arányok még mindig észrevehetően eltérnek a 0,857 értéktől (< 0,830 vagy > 0,880), akkor a meghatározást az A. csoport termékei esetében előírt módszer szerint kell elvégezni.6. Az eredmények kiszámításaA minta retinoltartalmát a vizsgálati minta tömegének és az analízis során végzett hígítások figyelembevételével számítsuk ki. Az eredményt a takarmány, a koncentrátum vagy az előkeverék kilogrammonkénti retinoltartalmára vonatkoztatva, NE-ben kell kifejezni.MegismételhetőségUgyanazon a mintán végzett két párhuzamos meghatározás eredménye közötti különbség nem haladhatja meg:- relatív értékben a 20 %-ot, 75000 NE/kg-nál kisebb retinoltartalom esetében,- a 15000 NE-t, 75000 és 150000 NE/kg közötti retinoltartalom esetében,- relatív értékben a 10 %-ot, 150000 és 250000 NE/kg közötti retinoltartalom esetében,- a 25000 NE-t, 250000 és 500000 NE/kg közötti retinoltartalom esetében,- relatív értékben az 5 %-ot, a 500000 NE/kg feletti retinoltartalom esetében.2. A TIAMIN MEGHATÁROZÁSA (B1 – VITAMIN, ANEURIN)1. Cél és alkalmazási területEz a módszer lehetővé teszi a tiamin (B1 – vitamin, aneurin) mennyiségének meghatározását takarmányokban, koncentrátumokban és előkeverékekben. A meghatározás alsó méréshatára 5 ppm.2. Vizsgálati alapelvAz oldatot meleg állapotában hígított kénsavval kezeljük, majd ezután enzimatikus hidrolízist végzünk rajta. A kapott oldaton lúgos oxidációt végzünk. A keletkező tiokrómot izobutanollal extraháljuk és fluorimetriával határozzuk meg.3. Reagensek3.1. 100 μg/ml tiamin standard oldat: oldjunk fel 112,3 mg, előzőleg vákuum alatt, a tömegállandóság eléréséig szárított tiamin-hidrokloridot 1000 ml 0,2 N kénsavban (3.2.). Ha hűvös, sötét helyen tároljuk, ez az oldat egy hónapig eláll.3.2. 0,2 N kénsav.3.3. Tiszta nátrium-biszulfit.3.4. 20 %-os (w/v) a.t. kálium-ferricianid oldat.3.5. 25 %-os (w/v) a.t. kálium-hidroxid oldat.3.6. Oxidáló keverék: keverjünk össze 2 ml kálium-ferricianid oldatot (3.4.) és 48 ml kálium-hidroxid oldatot (3.5.). Ez a keverék legfeljebb 4 óráig használható.3.7. Izobutanol a.t.3.8. 2,5 N nátrium-acetát oldat.3.9. Proteázt, foszfatázt és amilázt tartalmazó multienzim-készítmény (pl. Clarase).3.10. 96 %-os (v/v) etanol.4. Eszközök4.1. Vízfürdő4.2. Centrifuga (3500 rpm) 30–50 ml-es csiszolt üvegdugós csövekkel.4.3. Fluoriméter.5. A vizsgálat módja5.1. Enzimatikus hidrolízisHelyezzünk két 250 ml-es mérőlombikba (A. és B.) azonos mennyiségű, körülbelül 100 μg tiamint tartalmazó, finomra őrölt mintát és 125 ml kénsavat (3.2.). Csak az A lombikhoz adjunk még 1,0 ml standardoldatot (3.1.) (belső standard).Rázzuk össze alaposan a lombikokat, helyezzük őket forrásban lévő vízfürdőbe, és időnként összerázva tartsuk ott 15 percig. Hagyjuk hűlni körülbelül 45 °C-ig. Adjunk mindkét lombikhoz 20 ml nátrium-acetát oldatot (3.8.) és 0,5 g multienzim-készítményt (3.9.), majd hagyjuk állni szobahőmérsékleten 20 percig. Adjunk hozzá 20 ml nátrium-acetát oldatot (3.8.), töltsük fel a jelig vízzel, homogenizáljuk és szűrjük le. Miután kiöntöttük az első 15 millilitert, gyűjtsük össze az A- és B-szűrleteket. Készítsük el a következő oldatokat:5.1.1. T-referenciaoldatHelyezzünk egy centrifugacsőbe (4.2.) 5 ml A-szűrletet és körülbelül 10 mg nátrium-biszulfitot (3.3.). Merítsük a csövet forrásban lévő vízfürdőbe 15 percre, majd hagyjuk szobahőmérsékletűre hűlni.5.1.2. A- (belső standard) és B (minta)-oldatokHelyezzünk 5 ml A-szűrletet egy centrifugacsőbe (4.2.) és 5 ml B-szűrletet egy másik centrifugacsőbe (4.2.).5.2. OxidálásAdjunk a T-, az A- és a B-oldatokhoz 5 ml oxidáló keveréket (3.6.), majd egy perccel később 10 ml izobutanolt (3.7.). Zárjuk le a csöveket és alaposan rázzuk 5 másodpercig. Hagyjuk állni egy percig és centrifugáljuk a rétegek szétválása érdekében. Minden egyes csőből öntsünk a felülúszó izobutanol rétegből 5 millilitert a 25 ml-es mérőlombikok mindegyikébe, töltsük fel a jelig etanollal (3.10.) és homogenizáljuk (= T-, A- és B-kivonatok).5.3. A fluoreszcencia méréseVégezzünk méréseket azon a hullámhosszon, amelyen a fluoriméter optimálisan reagál a tiokróm fluoreszcenciájára. Sugárkezeljük körülbelül 365 nm hullámhosszon.Állítsuk be a készüléket nullára a T-kivonat felhasználásával. Mérjük meg az A- és B-kivonatok fluoreszcenciájának intenzitását.6. Az eredmények kiszámításaA minta mg/kg-ban kifejezett tiamintartalma a következő képlet segítségével számítható ki:cahol:a = az A-kivonat fluoreszcenciájának intenzitása (belső standard);b = a B-kivonat fluoreszcenciájának intenzitása (minta);c = a vizsgálati minta grammban kifejezett tömege;d = a vizsgálati mintához adott tiamin μg-ban kifejezett mennyisége (belső standard).IsmételhetőségAz ugyanazon a mintán végzett két párhuzamos meghatározás eredménye közötti különbség nem haladhatja meg:relatív értékben a 10 %-ot, 500 mg/kg alatti tiamintartalom esetén, ésrelatív értékben az 5 %-ot, 500 mg/kg-os vagy annál magasabb tiamintartalom esetén.3. AZ ASZKORBINSAV ÉS A DEHIDRO-ASZKORBINSAV MEGHATÁROZÁSA(C-VITAMIN)1. Cél és alkalmazási területEz a módszer lehetővé teszi az aszkorbinsav és a dehidro-aszkorbinsav (C-vitamin) összes mennyiségének meghatározását takarmányokban, koncentrátumokban és előkeverékekben. A meghatározás alsó méréshatára 5 ppm. A termékek, feltételezett C-vitamin tartalmuk alapján két csoportba sorolhatók:A. csoport: 10 g/kg-nál alacsonyabb tartalom;B. csoport: 10 g/kg-os vagy annál magasabb tartalom.2. Vizsgálati alapelvA mintát hígított metafoszforsav oldatban szuszpendáljuk és kloroformmal extraháljuk. A vizes fázist 2,6-diklórfenol-indofenol oldattal kezeljük az aszkorbisav dehidro-aszkorbinsavvá alakítása céljából, majd 2,4-dinitrofenilhidrazin oldattal kezeljük. A képződő hidrazont etil-acetát, jégecetsav és aceton keverékével extraháljuk. Az oldatot szilikagél-oszlopos kromatográfiás vizsgálatot végzünk, az eluátumot szárazra pároljuk és a maradékot hígított kénsavban oldjuk fel. Az oldat optikai sűrűségét 509 nm-es hullámhosszon, spektrofotométerrel mérjük meg.Az A. csoportba tartozó termékek esetében az oszlopkromatográfiából származó eluátumot vékonyréteg-kromatográfiának vetjük alá a hidrazon leválasztása céljából.3. Reagensek3.1. L-aszkorbinsav 0,05 %-os standard oldata: oldjunk fel 50 mg a.t. L-aszkorbinsavat körülbelül 20 ml metafoszforsav oldatban (3.2.) és töltsük fel vízzel 100 ml-re. Közvetlenül a felhasználás előtt készítsük el.3.2. 10 %-os (w/v) metafoszforsav oldat: mozsárban történt őrlés után oldjunk fel vízben 200 g a.t. metafoszforsavat és töltsük fel vízzel 2000 ml-re. Tároljuk 4 °C-on. Ez az oldat egy hétig stabil.3.3. Kloroform a.t.3.4. 0,5 %-os (w/v) a.t. 2,6-diklórfenol-indofenol oldat. Közvetlenül a felhasználás előtt készítsük el.3.5. Szűrési segédanyag (S. és S. No. 121 vagy azzal egyenértékű).3.6. 2 %-os (w/v) 2,4-dinitrofenilhidrazin savas oldata: oldjunk fel 2 g 2,4-dinitrofenilhidrazint 100 ml hígított kénsavban (25 ml a.t. kénsav, d: 1,84, vízzel felhígítva és feltöltve 100 ml-re). Hűvös helyen tárolva ez az oldat egy hétig áll el.3.7. Nitrogén, vagy3.8. Szén-dioxid.3.9. a.t. etil-acetát/jégecetsav/a.t. aceton 96/2/2 térfogat arányú keveréke.3.10. a.t. diklór-metán/jégecetsav 97/3 térfogat arányú keveréke.3.11. Szilikagél, szemcseméret: 0,05–0,2 mm.3.12. Stahl-osztályú H szilikagél, vékonyréteg-kromatográfiához.3.13. Hígított kénsav: öntsünk 105 ml vizet egy 200 ml-es mérőlombikba, töltsük felajelig a.t. kénsavval, d: 1,84.3.14. Eluáló oldószer a vékonyréteg-kromatográfiához: keverjünk össze 75 ml a.t. dietilétert, 25 ml a.t. etil-acetátot és 4,0 ml 96 %-os (w/v) a.t. ecetsavat. Frissítsük az oldatot 2–3 kromatográfiás mérés után.4. Eszközök4.1. Termosztáttal felszerelt, 20 °C-ra beállított vízfürdő.4.2. Centrifuga (3500 rpm) 40–50 ml-es csiszolt üvegdugós csövekkel.4.3. Rotációs vákuum-bepárló, 250 ml-es lombikokkal.4.4. Kromatográfiás üvegcsövek (hosszúság: 100 mm, belső átmérő: 20 mm), zsugorított koronggal (pl. Allihn-csövek).4.5. Spektrofotométer vagy koloriméter 10 mm-es cellájú szűrőkkel.4.6. Vékonyréteg-kromatográfiára szolgáló berendezés, szilikagél lemezekkel (3.12.), amelyek 0,5–0,6 mm mélységig vannak bevonva. (Az előregyártott lemezek megfelelőek.) Szárítsuk a lemezeket 2,5-3 óráig a szárítókemencében 120–130 °C -on. Hagyjuk kihűlni, majd a felhasználás előtt legalább 24 óráig tartsuk exszikkátorban.4.7. 120–130 °C-ra beállított szárítókemence.5. A vizsgálat módja5.1. ExtrahálásHelyezzün két (A. és B.), 250 ml-es mérőlombikba (csiszolt üvegdugús) azonos mennyiségű, finomra aprított, körülbelül 200 μg C-vitamint tartalmazó mintát. Csak az A lombikhoz adjunk még 0,4 ml standard oldatot (3.1.) és finoman rázva keverjük el (belső standard).Adjunk mindkét lombikhoz 30 ml kloroformot (3.3.) és 25 ml metafoszforsav oldatot (3.2.) 4 °C-on. Rövid ideig rázzuk, majd hagyjuk állni 10–15 percig. Adjunk hozzá 25 ml vizet, zárjuk le a lombikokat, rázzuk alaposan 10 másodpercen át, majd hagyjuk állni 10–15 percig a vízfürdőben (4.1.). Centrifugáljuk, hogy a vizes fázis elváljon a kloroform fázistól. A műveleteket egyidejűleg végezzük, az A. (belső standard) és a B. vizes kivonatokon, a következőkben leírtak szerint.5.2. OxidálásPipettázzunk át 40 ml-t az 5.1. pont szerint nyert felülúszó vizes oldatból (enyhén zavaros) egy csiszolt üvegdugóval ellátott kémcsőbe, adjunk hozzá 0,5–1 ml 2,6-diklórfenol-indofenol oldatot (3.4.) és keverjük össze. Vörös elszíneződés jelentkezik, aminek legalább 15 percig meg kell maradnia. Ezután adjunk hozzá körülbelül 300 mg szűrési segédanyagot (3.5.), rázzuk össze és szűrjük át egy száraz, redőzött szűrőn. A szűrletnek nem kell szükségszerűen tisztának lennie.5.3. Reakció 2,4-dinitrofenilhidrazinnal és hidrazon extrahálásPipettázzunk át az 5.2. pont szerint kapott szűrletből 10 ml-t egy centrifugacsőbe (4.2.), adjunk hozzá 2 ml 2,4-dinitrofenilhidrazin oldatot (3.6.) és keverjük össze. Futtassunk gyorsan nitrogén (3.7.) vagy széndioxid (3.8.) áramot a csőbe, zárjuk le a csövet és merítsük a vízfürdőbe (4.1.) körülbelül 15 órára (egy éjszakára).Ezek után adjunk hozzá 3 ml vizet, 20 ml etil-acetát/jégecetsav/aceton keveréket (3.9.) és körülbelül 800 mg szűrési segédanyagot (3.5.). Zárjuk le a csövet, rázzuk alaposan 30 másodpercig és centrifugáljuk. Helyezzünk 15 ml-t a felülúszó fázisból egy bepárló csészébe, és csökkentett nyomáson pároljuk be a rotációs bepárlóban (4.3.), amíg olajos maradék nem keletkezik. Oldjuk a maradékot 2 ml etil-acetát/jégecetsav/aceton keverékben (3.9.), 50 °C-on újrahevítve, hagyjuk kihűlni, adjunk hozzá 10 ml diklór-metán/jégecetsav keveréket (3.10.) és keverjük össze.5.4. OszlopkromatográfiaTöltsünk fel egy kromatográfiás csövet (4.4.) 30 mm-es szintig diklór-metán/jégecetsav keverékkel (3.10.). Szuszpendáljunk (alaposan felrázva) 5 g szilikagélt (3.11.) 30 ml diklór-metán/jégecetsav keverékben (3.10.); öntsük a szuszpenziót a csőbe. Hagyjuk állni, majd sűrítsük nitrogén alatt (3.7.) alacsony nyomáson. Dekantáljuk a csőbe az 5.3. pont szerint nyert oldatot, öblítsük ki a lombikot kis mennyiségű diklór-metán/jégecetsav keverékkel (3.10.) és dekantáljuk a csőbe, majd töltsük fel az utóbbit a keverékkel (3.10.) és folytassuk az oszlop mosását ugyanazzal a keverékkel (3–4 alkalommal, 5 ml-es adaggal) addig, amíg színtelen eluátumot nem kapunk. Az eluátum sárga színű részét öntsük le.Eluáljuk az oszlop tetején lévő vöröses zónát etil-acetát/jégecetsav/aceton keverékkel (3.9.), gyűjtsük össze az eluátumot és pároljuk szárazra.5.4.1. Az A. csoportba tartozó termékek (10 g/kg-nál alacsonyabb C-vitamin tartalom) esetében, oldjuk fel a maradékot 2,0 ml etil-acetát/jégecetsav/aceton keverékben (3.9.) és azonnal végezzük el az 5.5. pontban leírtak szerint a vékonyréteg-kromatográfiát.5.4.2. A B. csoportba tartozó termékek (10 g/kg vagy annál magasabb C-vitamin tartalom) esetében kezeljük az olajos maradékot 4,0 ml hígított kénsavval (3.13.), rázzuk alaposan össze, hogy a maradék teljesen feloldódjon, és mérjük meg az optikai sűrűséget az 5.6. pontban leírtak szerint.5.5. Vékonyréteg-kromatográfiaA következőkben leírt műveleteket kétszer végezzük el. A vékonyréteg-kromatográfiához helyezzünk vonalban a lemezre 0,5 ml-t az 5.4.1. pont szerint nyert oldatból (4.6.). Az oldószer (3.14.) segítségével végezzünk feltárást legalább 20 percen keresztül egy oldószergőzzel telített tartályban, amíg a rózsaszín hidrazon zóna tisztán el nem különül. Hagyjuk a levegőn száradni. Jelöljük meg a rózsaszín zóna határát, spatula segítségével kaparjuk le a zónát, és a port, teljes mennyiségben tegyük egy kromatográfiás csőbe (4.4.).Eluáljuk egymás után először 2 ml és utána kétszer, 1,5 ml etil-acetát/jégecetsav/aceton keverékkel (3.9.). Gyűjtsük az eluátumot egy kis lombikba (az utolsó résznek színtelennek kell lennie). Pároljuk szárazra, az olajos maradékot kezeljük 4,0 ml hígított kénsavval (3.13.), rázzuk alaposan össze, hogy a maradék teljesen feloldódjon, és mérjük meg az optikai sűrűséget.5.6. Az optikai sűrűség mérése20–30 perccel azután, hogy maradékot kénsavban feloldottuk, mérjük meg az optikai sűrűséget spektrofotométerrel, 509 nm hullámhosszon. A hígított kénsavval (3.13.) összehasonlítva végezzük el a méréseket.5.7. VakpróbaUgyanazon eljárást alkalmazva végezzünk vakpróbát, de a minta nélkül.6. Az eredmények kiszámításaA minta kilogrammonkénti C-vitamin tartalmát, grammban kifejezve a következő képlet segítségével kapjuk meg:·2·10dahol:a = a vakpróbaminta optikai sűrűsége;b = a belső standard oldat optikai sűrűsége;c = a mintaoldat optikai sűrűsége;d = a vizsgálati minta tömege, grammban.IsmételhetőségUgyanazon a mintán végzett két, párhuzamos meghatározás eredménye közötti különbség nem haladhatja meg:relatív értékben a 10 %-ot, 10 g/kg-nál alacsonyabb C-vitamin tartalom esetében ésrelatív értékben az 5 %-ot, 10 g/kg vagy annál magasabb C-vitamin tartalom esetében.[1] 1 NE = 0,3 μg retinol[2] A csomósodásra vagy duzzadásra hajlamos tejalapú takarmányok és tejtermékek esetében az 5.2. pont első és második bekezdésében megadott mennyiséghez képest kétszer akkora mennyiségű reagenst használjunk.[3] Nem kell nátrium-aszkorbátot hozzáadni, ha a hidrolízist nitrogén atmoszférában hajtjuk végre.[4] A karotintartalom 450 nm hullámhosszon végzett optikai sűrűségméréssel határozható meg;E 1 %1 cm = 2600--------------------------------------------------


title: A Tanács hatodik irányelve (1982. december 17.) a Szerződés 54. cikke (3) bekezdésének g) pontja alapján a részvénytársaságok szétválásáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31982L0891

Hivatalos Lap L 378 , 31/12/1982 o. 0047 - 0054 finn különkiadás fejezet 17 kötet 1 o. 0041  spanyol különkiadás fejezet 17 kötet 1 o. 0111  svéd különkiadás fejezet 17 kötet 1 o. 0041  portugál különkiadás fejezet 17 kötet 1 o. 0111

		A Tanács hatodik irányelve(1982. december 17.)a Szerződés 54. cikke (3) bekezdésének g) pontja alapján a részvénytársaságok szétválásáról(82/891/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 54. cikke (3) bekezdésének g) pontjára,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel az 54. cikk (3) bekezdésének g) pontjában és a letelepedés szabadságával kapcsolatos korlátozások megszüntetésének általános programjában [4] elrendelt összehangolás a 68/151/EGK [5] irányelvvel megkezdődött;mivel ez az összehangolás tovább folytatódott a 77/91/EGK [6] irányelvvel a részvénytársaságok alapítása, valamint tőkéjük fenntartása, illetve módosítása tekintetében, a 78/660/EGK [7] irányelvvel meghatározott jogi formájú gazdasági társaságok éves beszámolói tekintetében, továbbá a 78/855/EGK [8] irányelvvel a részvénytársaságok egyesülése tekintetében;mivel a 78/855/EGK irányelv csak a részvénytársaságok egyesülésével, illetve bizonyos, egyesülésként kezelt jogügyletekkel foglalkozott; mivel azonban a Bizottság javaslata kitért a szétválási jogügyletekre is; mivel az Európai Parlament és a Gazdasági és Szociális Bizottság véleménye kedvező volt az ilyen tevékenység szabályozása tekintetében;mivel az egyesülési és szétválási jogügyletek között fennálló hasonlatosság miatt az egyesülések tekintetében a 78/855/EGK irányelv által biztosított biztosítékok kijátszásának veszélye csak akkor kerülhető el, ha rendelkezés születik az ezzel egyenértékű védelemről a szétválás esetében is;mivel a tagok és harmadik felek érdekeinek védelme megköveteli, hogy a tagállamoknak a részvénytársaságok szétválására vonatkozó jogszabályai összhangban legyenek, ahol a tagállamok megengedik az ilyen jogügyleteket;mivel az ilyen összehangolással kapcsolatban különösen fontos, hogy a szétválásban érintett társaságok részvényesei a lehető legobjektívabb tájékoztatást kapják, és hogy jogaik megfelelően biztosítva legyenek;mivel az alkalmazottak jogainak védelmét vállalkozások, üzemek vagy üzemrészek átruházása esetén jelenleg a 77/187/EGK [9] irányelv szabályozza;mivel a hitelezők, beleértve a kötvénytulajdonosokat is, valamint a szétválásban érintett társasággal szemben egyéb követeléseket támasztó személyek védelmét biztosítani kell, hogy a szétválás ne befolyásolja hátrányosan az érdekeiket;mivel a 68/151/EGK irányelv adatközlési követelményeit ki kell terjeszteni a társaságok szétválására is, hogy a harmadik személyek megfelelően tájékoztatva legyenek;mivel a tagok és harmadik személyek részére a szétválásokkal kapcsolatban nyújtott biztosítékokat ki kell terjeszteni bizonyos olyan jogi gyakorlatokra is, amelyek lényeges vonatkozásokban hasonlóak a szétváláshoz, hogy az ilyen védelem nyújtásának kötelezettségét ne lehessen kijátszani;mivel a szétválásban érintett társaságok között, az érintett társaságok és harmadik személyek, illetve a tagok között fennálló viszonnyal kapcsolatos jogbiztonság érdekében korlátozni kell az olyan eseteket, amikor érvénytelenség merülhet fel, oly módon, hogy el kell rendelni a hiányosságok lehetőség szerinti orvosolását, valamint korlátozni kell azt az időszakot, amelyen belül az érvénytelenség megállapítása iránti keresetek megindíthatók,ELFOGADTA EZ AZ IRÁNYELVET:1. cikk(1) Ha a tagállamok megengedik a 78/855/EGK irányelv 1. cikkének (1) bekezdésében említett, hatályuk alá tartozó társaságok számára, hogy ennek az irányelvnek a 2. cikkében szereplő meghatározás szerint különválás útján szétváljanak, úgy erre az ezen irányelv I. fejezete rendelkezéseit kell alkalmazni.(2) Ha a tagállamok megengedik az (1) bekezdésben említett társaságok számára, hogy a szétválást a 21. cikk meghatározásának megfelelően új társaságok alapításával hajtsák végre, úgy ezekre az ezen irányelv II. fejezete rendelkezéseit kell alkalmazni.(3) Ha a tagállamok megengedik az (1) bekezdésben említett társaságok számára, a 2. cikk (1) bekezdésében meghatározott, különválással történő szétválást a 21. cikk (1) bekezdésében meghatározott, egy vagy több új társaság alapításával történő szétválással kombinálják, úgy erre az I. fejezet és a 22. cikk rendelkezéseit kell alkalmazni.(4) A 78/855/EGK irányelv 1. cikkének (2) és (3) bekezdését kell alkalmazni.I. FEJEZETSzétválás különválással2. cikk(1) Ennek az irányelvnek az alkalmazásában a "szétválás különválással" olyan jogügylet, amelynek során egy társaság, végelszámolással történő megszűnését követően, egynél több társaságra ruházza át összes (aktív és passzív) vagyonát, amely ellenértékeként a szétváló társaság részvényesei részvényeket szereznek azokban a társaságokban (a továbbiakban a "kedvezményezett társaságok"), amelyek a szétválás eredményeként tőke-hozzájárulásban részesülnek, valamint a részvényesek a kiosztott részvények névértékének, vagy ha nincs névértékük, úgy a kibocsátás szerinti értékének 10 %-át meg nem haladó készpénzkifizetésben részesülhetnek.(2) A 78/855/EGK irányelv 3. cikkének (2) bekezdését kell alkalmazni.(3) Ahol ez az irányelv a 78/855/EGK irányelvre hivatkozik, az "egyesülésben részt vevő társaságok" kifejezés a "szétválásban részt vevő társaságokat" jelenti, a "beolvadó társaság" kifejezés a "szétváló társaságot" jelenti, a "átvevő társaság" kifejezés a "kedvezményezett társaságok mindegyikét" jelenti, továbbá az "egyesülési terv" kifejezés a "szétválási terv"-et jelenti.3. cikk(1) A szétválásban érintett társaságok ügyviteli vagy ügyvezetési szervei írásban tervet készítenek a szétválás feltételeiről.(2) A szétválási szerződés tervezetének legalább a következőket kell meghatároznia:a) a szétválásban részt vevő társaságok mindegyikének a társasági formája, cégneve és székhelye;b) a részvények cserearánya és az esetleges készpénzkifizetések összege;c) a kedvezményezett társaságokra történő részvényátruházás részletes szabályai;d) az az időpont, amelytől kezdve az ilyen részvények a nyereségből való részesedésre jogosítanak, valamint az ezen jogosultságaira vonatkozó különleges feltételek;e) az az időpont, amelytől kezdve a szétváló társaság ügyleteit számviteli szempontból az egyik vagy másik kedvezményezett társaság ügyleteiként kell kezelni;f) azok a jogok, amelyeket a kedvezményezett társaságok a különleges jogokat megtestesítő részvények tulajdonosainak, valamint a részvényeken kívüli egyéb értékpapírok birtokosainak biztosítanak, illetve az ezekkel kapcsolatban javasolt intézkedések;g) a 8. cikk (1) bekezdésében említett szakértők és a szétválásban érintett társaságok ügyviteli, ügyvezetési, felügyeleti és ellenőrző testületei tagjainak biztosított különleges jogosultságok;h) az egyes kedvezményezett társaságokra átruházandó (aktív és passzív) vagyon pontos leírása és felosztása;i) a kedvezményezett társaságok részvényeinek elosztása a szétváló társaság részvényesei számára, valamint azok a kritériumok, amelyeken az elosztás alapszik.(3) a) Ha egy vagyontárgy elosztásáról a szétválási terv nem rendelkezik, és ha ezeknek a feltételeknek az értelmezése nem teszi lehetővé az elosztásáról való döntést, úgy a vagyontárgyat vagy annak ellenértékét az összes kedvezményezett társaság között kell elosztani a szétválási terv szerint e tár saságok részére elosztott nettó vagyonának arányában.b) Ha egy kötelezettséget a szétválási terv nem oszt meg, és ha ennek a tervnek az értelmezése nem teszi lehetővé a megosztásáról való döntést, úgy a kötelezettségért a kedvezményezett társaságok mindegyikét egyetemleges felelősség terheli. A tagállamok úgy rendelkezhetnek, hogy az ilyen egyetemleges felelősség az egyes társaságoknak osztott nettó vagyonára korlátozódjon.4. cikkA szétválásban részt vevő társaságok legalább egy hónappal a szétválási terv elfogadásáról döntő közgyűlés napja előtt kötelesek a szétválási tervet tagállami jogszabályokkal összhangban a 68/151/EGK irányelv [10] 3. cikkének megfelelően a társaságra irányadó eljárás szerint bejelenteni.5. cikk(1) A szétváláshoz a szétválásban részt vevő minden társaság közgyűlésének legalább a hozzájárulása szükséges. Az ilyen határozatokhoz szükséges többség, a határozatok hatálya és a külön szavazás szükségessége tekintetében a 78/855/EGK irányelv 7. cikkét kell alkalmazni.(2) Amennyiben a kedvezményezett társaságok részvényeit a szétváló társaság részvényesei számára nem a társaság tőkéjéhez fűződő jogaik arányában osztják el, a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a szétváló társaság kisebbségi részvényesei felajánlhatják részvényeiket kötelező megvásárlásra. Ilyen esetben a részvényeik értékének megfelelő ellenértékre jogosultak. Amennyiben az ellenértékre vonatkozó megegyezés hiányában lehetővé kell tenni, hogy az ellenértéket bíróság állapítsa meg.6. cikkA tagállamok jogszabályainak nem kell megkövetelniük, hogy a szétváláshoz a kedvezményezett társaság közgyűlése is hozzájáruljon, amennyiben a következő feltételek teljesülnek:a) a kedvezményezett társaságok mindegyike esetében a 4. cikk adatszolgáltatási kötelezettségének legalább egy hónappal az előtt a nap előtt eleget tettek, amelyen a szétváló társaság közgyűlésének a szétválási tervhez hozzá kellett járulnia;b) legalább egy hónappal az a) pontban meghatározott időpont előtt a kedvezményezett társaságok valamennyi részvényese jogosult a 9. cikk (1) bekezdésében meghatározott dokumentumok tartalmának megismerésére a kedvezményezett társaság székhelyén;c) a kedvezményezett társaság jegyzett tőkéjében meghatározott kisebbségi részesedéssel rendelkező részvényesek részére biztosítani kell a jogot, hogy a szétváláshoz való hozzájárulásra vonatkozó határozathozatalhoz a kedvezményezett társaság közgyűlésének összehívását kezdeményezhessék. Ez a kisebbségi részesedés 5 %-nál magasabb nem lehet. A tagállamok mindazonáltal rendelkezhetnek úgy, hogy ennek a kiszámításánál a szavazati jogot nem biztosító részvényeket nem kell figyelembe venni.7. cikk(1) A szétválásban részt vevő társaságok mindegyikének ügyviteli vagy ügyvezetési szervei részletes írásbeli beszámolót készítenek, amelyben a jogi és a gazdasági szempontok ismertetésével megindokolják a szétválási tervet és különösen a részvények cserearányát.(2) Ha az értékelésnek különös nehézségei voltak, a beszámolóban ezeket ismertetni kell.Ebben a beszámolóban továbbá tájékoztatást kell nyújtani a 77/91/EGK irányelv [11] 27. cikkének (2) bekezdésében említett, a kedvezményezett társaságok számára nem készpénzben teljesítendő hozzájárulásról, valamint arról a nyilvántartásról, amelyhez a beszámolót be kell nyújtani.(3) A szétválási terv elkészítése és a szétváló társaság által a szétválási tervről való határozathozatal céljából meghirdetett közgyűlés időpontja között a szétváló társaság ügyviteli vagy ügyvezetési szerveinek tájékoztatniuk kell a társaság közgyűlését, valamint a kedvezményezett ügyviteli vagy ügyvezetési szerveit a szétváló társaság (aktív és passzív) vagyonában bekövetkezett bármely lényeges változásról; ez utóbbiakat azért, hogy azok tájékoztassák saját közgyűlésüket.8. cikk(1) A szétválásban részt vevő társaságokra vonatkozóan, egy azoktól független, bíróság vagy közigazgatási hatóság által kijelölt vagy elismert, egy vagy több szakértő megvizsgálja a szétválási tervet, és írásos jelentést készít a részvényesek számára. A tagállamok jogszabályai azonban rendelkezhetnek egy vagy több független szakértő kijelöléséről a szétválásban részt vevő valamennyi társaság részére, ha azt bíróság vagy közigazgatási hatóság jelöli ki a társaságok együttes kérelmére. Az ilyen szakértők az egyes tagállamok jogszabályainak megfelelően lehetnek természetes vagy jogi személyek, illetve társaságok.(2) A 78/855/EGK irányelv 10. cikke (2) és (3) bekezdésének rendelkezéseit kell alkalmazni.(3) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a nem készpénzbeli ellenértékről szóló, a 77/91/EGK irányelv 27. cikke (2) bekezdésében említett jelentést és a szétválási tervről szóló, az (1) bekezdés alapján készített jelentést ugyanannak a szakértőnek vagy szakértőknek kell elkészíteniük.9. cikk(1) Minden részvényes jogosult legalább egy hónappal a szétválási tervről határozó közgyűlés napja előtt arra, hogy a társaság székhelyén legalább a következő dokumentumok tartalmáról tudomást szerezzen:a) a szétválási terv;b) a szétváló társaságok utolsó három pénzügyi évre vonatkozó éves beszámolói és éves üzleti jelentései;c) egy közbenső mérleg, amelynek elkészítésének időpontja nem lehet korábbi a szétválási terv napját megelőző harmadik hónap első napjánál, ha a legutolsó éves beszámoló egy olyan pénzügyi évre vonatkozik, amely több mint hat hónappal korábbi, mint a szétválási terv elkészítése előtti üzleti év;d) a szétválásban részt vevő társaságok ügyviteli vagy ügyvezetési szerveinek 9. cikk szerinti beszámolója;e) a 8. cikkben meghatározott jelentések.(2) Az (1) bekezdés c) pontjában meghatározott közbenső mérlegeket ugyanazon módszerek alapján és ugyanolyan szerkezettel kell elkészíteni, mint az utolsó éves mérleget.Mindazonáltal a tagállamok jogszabályai rendelkezhetnek úgy, hogy:a) nem szükséges új leltárt készíteni az állóeszközökről;b) az utolsó mérlegben feltüntetett értékelések csak úgy változtathatók meg, hogy megfeleljenek a számlakönyvek bejegyzéseinek, a következőket mindazonáltal figyelembe kell venni:- az időközben bekövetkezett értékcsökkenés és tartalékképzés,- a tényleges értékeknek a könyvekben nem szereplő lényeges változásai.(3) Minden részvényes jogosult kérésre és térítésmentesen megkapni az (1) bekezdésben említett dokumentumok teljes, vagy igény szerint, részleges másolatait.10. cikkA tagállamok megengedhetik, hogy a 7. cikket és a 8. cikk (1) és (2) bekezdését, valamint a 9. cikk (1) bekezdésének c), d) és e) pontját ne alkalmazzák, amennyiben a szétválásban részt vevő társaságok összes részvényese és egyéb, szavazati jogot biztosító értékpapírjainak birtokosai ebben megállapodnak.11. cikkA szétválásban részt vevő társaságok mindegyikénél a munkavállalók jogainak védelmét a 77/187/EGK irányelvvel [12] összhangban kell szabályozni.12. cikk(1) A tagállamok jogszabályainak megfelelő védelmet kell biztosítaniuk a társaság olyan hitelezőinek, akiknek követelései megelőzik a szétválási terv közzétételét, és azok nem váltak még esedékessé a közzététel időpontjában.(2) Ebből a célból a tagállamok jogszabályainak legalább arról kell rendelkezniük, hogy az ilyen hitelezők jogosultak legyenek megfelelő biztosítékokra, ha a szétváló társaságnak és annak a társaságnak a pénzügyi helyzete, amelyre a követelést a szétválási terv alapján átruházzák, az ilyen védelmet szükségessé teszi, és ha ezek a hitelezők még nem rendelkeznek ilyen biztosítékokkal.(3) Amennyiben egy olyan társaság hitelezőjét, amelyre a követelést a szétválási tervnek megfelelően átruházták, nem elégítik ki, úgy a kedvezményezett társaságok egyetemlegesen felelnek a kötelezettségért. A tagállamok ezt a felelősséget arra a nettó vagyonra korlátozhatják, amely ezekre a társaságokra átruházásra kerül, kivéve azt a társaságot, amelyre a követelést átruházták. Ezt a bekezdést azonban nem kell alkalmazni akkor, ha a szétválás a 23. cikk értelmében bírósági ellenőrzés alatt állt és a követelések értékének háromnegyedét képviselő hitelezőinek a többsége vagy a szétváló társaság hitelezőinek bármilyen, a követelések háromnegyedét képviselő hitelezői osztálya a 23. cikk (1) bekezdésének c) pontja szerint tartott gyűlésen beleegyezett az ilyen egyetemleges felelősség érvényesítéséről való lemondásba.(4) A 78/855/EGK rendelet 13. cikke (3) bekezdésének rendelkezéseit alkalmazni kell.(5) A jogaik kollektív gyakorlására vonatkozó szabályok sérelme nélkül az (1)–(4) bekezdés vonatkozik a szétválásban részt vevő társaságok kötvénytulajdonosaira, kivéve, ha a szétváláshoz a kötvénytulajdonosok gyűlése - amennyiben ilyen gyűlésről a nemzeti jogszabályok rendelkeznek, illetve a kötvénytulajdonosok egyenként hozzájárultak.(6) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a kedvezményezett társaságok egyetemlegesen felelnek a szétváló társaság kötelezettségeiért. Ebben az esetben az előző bekezdéseket nem kell alkalmazni.(7) Ha egy tagállam az (1)–(5) bekezdésben ismertetett, a hitelezők védelmét szolgáló rendszert a kedvezményezett társaságok (6) bekezdésben említett egyetemleges felelősségéhez köti, akkor ezt az egyetemes felelősséget a kedvezményezett társaságokra átruházott nettó vagyonra korlátozhatja.13. cikkA részvényeken kívüli egyéb, különleges jogokkal felruházott értékpapírok jogosultjainak olyan jogokat kell biztosítani azokban a kedvezményezett társaságokban, amelyekkel szemben az ilyen értékpapírok a szétválási terv szerint érvényesíthetők, amelyek legalább egyenértékűek azokkal a jogokkal, amelyeket a szétváló társaságban gyakorolhattak, kivéve ha ezeknek a jogoknak a megváltoztatásához az ilyen értékpapírok jogosultjainak a gyűlése – amennyiben ilyen gyűlésről a nemzeti jogszabályok rendelkeznek –, illetve az ilyen értékpapírok jogosultjai egyenként hozzájárultak, vagy ha a jogosultak igényelhetik értékpapírjaik visszavásárlását.14. cikkHa egy tagállam jogszabályai nem rendelkeznek a szétválások jogszerűségének bírói vagy közigazgatási előzetes ellenőrzéséről, vagy ha az ilyen vizsgálat nem terjed ki a szétváláshoz szükséges valamennyi jogi aktusra, úgy a 78/855/EGK irányelv 16. cikkét kell alkalmazni.15. cikkA tagállamok jogszabályai határozzák meg az a napot, amelyen a szétválás hatályossá válik.16. cikk(1) A szétválást az egyes tagállamok jogszabályai által előírt módon, a 68/151/EGK irányelv 3. cikkének megfelelően kell bejelenteni a szétválásban érintett egyes társaságok tekintetében.(2) A szétváló társaságokkal kapcsolatos bejelentés alaki követelményeit a kedvezményezett társaságok bármelyike önmaga is teljesítheti.17. cikk(1) Egy szétválás ipso jure egyidejűleg a következő joghatással bír:a) a szétváló társaság összes (aktív és passzív) vagyonának az átruházása az egyes kedvezményezett társaságokra, mind a szétváló társaság és a kedvezményezett társaságok közötti jogviszonyban, mind pedig harmadik személyek vonatkozásában; az (aktív és passzív) vagyont a szétválási tervben, vagy a 3. cikk (3) bekezdésében meghatározottak szerint osztják fel;b) a szétváló társaság részvényesei egy vagy több kedvezményezett társaság részvényeseivé válnak a szétválási tervben meghatározott elosztás szerint;c) a szétváló társaság megszűnik.(2) A kedvezményezett társaság részvényei nem cserélhetők le a szétváló társaság részvényeirea) ha azokat a kedvezményezett társaság, vagy egy, a saját nevében, de a kedvezményezett társaság számlájára eljáró személy birtokolja;b) ha azokat a szétváló társaság, vagy egy, a saját nevében, de a szétváló társaság számlájára eljáró személy birtokolja.(3) Az előbbiek nem érintik a tagállamok azon jogszabályait, amelyek különleges alaki követelmények teljesítését írják elő ahhoz, hogy bizonyos eszközöknek, jogoknak és kötelezettségeknek a szétváló társaság általi átruházása harmadik személyekkel szemben is hatályos legyen. A kedvezményezett társaság vagy társaságok, amelyek részére az ilyen eszközök, jogok és kötelezettségek átruházása a szétválási tervvel, illetve a 3. cikk (3) bekezdésével összhangban történik, ezeket az alakiságokat maga is teljesítheti; mindazonáltal a tagállamok jogszabályai a szétváló társaságnak megengedhetik, hogy tovább teljesítse ezeket az alakiságokat egy korlátozott ideig, amely különleges körülményeket kivéve legfeljebb a szétválás hatálybalépésének napjától számított hat hónap lehet.18. cikkA tagállamok jogszabályai meghatározzák legalább azokat a polgári jogi felelősségi szabályokat, amelyek a szétváló társaság ügyviteli és ügyvezetési szervei tagjaira vonatkoznak az érintett társaság részvényeseivel szemben, ezen szervek tagjai által, az a szétválás előkészítése és végrehajtása során elkövetett felróható kötelességszegés, valamint a 8. cikkben említett jelentést a társaság részére elkészítő szakértők polgári jogi felelősségére e szakértők részéről feladataik elvégzése során elkövetett kötelességszegés jogkövetkezményeként.19. cikk(1) A tagállamok jogszabályai kizárólag a következő feltételekkel összhangban határozhatják meg a szétválások érvénytelenségének szabályait:a) az érvénytelenséget bírósági határozatban kell megállapítani;b) a 15. cikk értelmében hatályossá vált szétválást csak az előzetes bírói vagy közigazgatási jogszerűségi ellenőrzés elmaradása miatt vagy közokiratba foglalás hiányában, illetve akkor lehet érvénytelenné nyilvánítani, ha megállapítást nyer, hogy a közgyűlés határozata a nemzeti jogszabályok értelmében semmis vagy megtámadható;c) az érvénytelenné nyilvánítási eljárás nem indítható meg hat hónappal azután a nap után, hogy a szétválás az érvénytelenségre hivatkozó személy tekintetében hatályossá vált, vagy ha a jogellenes helyzetet azóta orvosolták;d) ha egy szétválás érvénytelenségét okozó jogellenesség orvosolható, úgy a hatáskörrel rendelkező bíróság az érintett társaságok számára határidőt tűz ki, amelyen belül ezt megtehetik;e) a szétválás érvénytelenségét megállapító határozatot az egyes tagállamok jogszabályai által előírt módon, a 68/151/EGK irányelv 3. cikkének megfelelően kell bejelenteni és közzétenni;f) ha egy tagállam jogszabályai megengedik harmadik személy részére, hogy az ilyen bírósági határozat ellen ellentmondást nyújtson be, akkor ezt kizárólag a határozatnak 68/151/EGK irányelv szerint meghatározott közzétételétől számított hat hónapon belül teheti meg;g) egy szétválás érvénytelenségét megállapító bírósági határozat önmagában nem érinti a kedvezményezett társaságokat terhelő vagy azok javára szóló olyan kötelezettségek érvényességét, amelyek a bírósági határozat kihirdetését megelőzően, de a 15. cikkben említett napot követően keletkeztek;h) a kedvezményezett társaságok mindegyike felel azokért a kötelezettségeiért, amelyek a szétválás hatályosulásának napját követően és a szétválás érvénytelenségét megállapító határozat közzétételének napját megelőzően keletkeztek. A szétváló társaság szintén felel az ilyen kötelezettségekért; a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy ez a felelősség annak a kedvezményezett társaságnak a nettó vagyon-részesedésére korlátozódik, amelynek a terhére az ilyen kötelezettség keletkezett.(2) Az (1) bekezdés a) pontjától eltérve a tagállamok jogszabályai rendelkezhetnek úgy is, hogy egy szétválás érvénytelenségét közigazgatási hatóság is megállapíthatja, amennyiben az ilyen határozattal szemben bíróságon jogorvoslattal lehet élni. A b), d), e), f), g) és h) pontokat értelemszerűen kell alkalmazni a közigazgatási hatóságra is. Az ilyen érvénytelenség megállapítása iránti eljárásokat a 15. cikkben említett naptól számított hat hónap elteltével már nem lehet megindítani.(3) A fentiek nem érintik a tagállamoknak azon jogszabályait, amelyek egy szétválás érvénytelenségének megállapítására vonatkoznak, és amelyek nem minősülnek előzetes jellegű bírói vagy közigazgatási jogszerűségi ellenőrzésnek.20. cikkA 6. cikk sérelme nélkül, a tagállamoknak nem kell megkövetelniük, hogy a szétváláshoz a szétváló társaság közgyűlése is hozzájáruljon, ha a kedvezményezett társaságok együttesen a szétváló társaság összes részvényét birtokolják, valamint az összes olyan egyéb értékpapírját, amelyek a szétváló társaság közgyűlésén szavazati jogot biztosítanak, és ha legalább a következő feltételek teljesülnek:a) a szétválásban részt vevő társaságok mindegyikének legalább egy hónappal a szétválás hatályosulása előtt eleget kell tenniük a 4. cikkben meghatározott bejelentési kötelezettségnek;b) a szétválás hatályosulása előtt legalább egy hónappal a szétválásban részt vevő társaságok mindegyikének valamennyi részvényese a társaságok székhelyén jogosult a 9. cikk (1) bekezdésében meghatározott dokumentumokba való betekintésre. A 9. cikk (2) és (3) bekezdését szintén alkalmazni kell;c) a szétváló társaság jegyzett tőkéjében egy meghatározott részesedéssel rendelkező kisebbségi részvényesek számára biztosítani kell a jogot, hogy a szétváló társaság közgyűlésének összehívását kérjék annak eldöntésére, hogy hozzájárulnak-e a szétváláshoz. Ez a kisebbségi részesedés nem lehet 5 %-nál magasabb. A tagállamok mindazonáltal rendelkezhetnek úgy, hogy ennek a kiszámításánál a szavazati jogot nem biztosító részvényeket nem kell figyelembe venni;d) ha a szétváló társaság közgyűlését, amelyre a szétváláshoz való hozzájáruláshoz szükség van, nem hívják össze, úgy a 7. cikk (3) bekezdésében meghatározott tájékoztató tartalmazza a szétválási terv elkészítésének időpontja után az e (aktív és passzív) vagyonban bekövetkezett lényeges változásokat.II. FEJEZETSzétválás új társaságok alapításával21. cikk(1) Ezen irányelvnek az alkalmazásában a "szétválás új társaságok alapításával" olyan jogügylet, amelynek révén egy társaság, végelszámolással történő megszűnését követően, egynél több újonnan alapított társaságra ruházza át összes (aktív és passzív) vagyonát, amely ellentételezéseként a szétváló társaság részvényeseinek részvényeket bocsátanak ki a kedvezményezett társaságokban, valamint a részvényesek a kiosztott részvények névértékének, illetve ha nincs névértékük, úgy kibocsátási értékének 10 %-át meg nem haladó készpénzkifizetésben részesülhetnek.(2) A 78/855/EGK irányelv 4. cikkének (2) bekezdését alkalmazni kell.22. cikk(1) A 68/151/EGK irányelv 11. és 12. cikkének sérelme nélkül ennek az irányelvnek a 3., 4., 5. és 7. cikkét, a 8. cikkének (1) és (2) bekezdését, valamint a (9)–(19) bekezdését alkalmazni kell az új társaságok alapításával történő szétválásra. Ennek alkalmazásában a "szétválásban részt vevő társaságok" kifejezés a szétváló társaságot, a "kedvezményezett társaságok" kifejezés pedig az új társaságok mindegyikét jelenti.(2) A 3. cikk (2) bekezdésében meghatározott adatokon kívül a szétválási terv meghatározza az új társaságok társasági formáját, cégnevét és székhelyét.(3) A szétválási tervhez és, ha ezt egy külön dokumentum tartalmazza, az alapító okirathoz vagy annak tervezetéhez, továbbá az alapszabályhoz vagy annak tervezetéhez az új társaságok mindegyike esetében a szétváló társaság közgyűlésének hozzá kell járulnia.(4) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a nem pénzbeli hozzájárulásról szóló, a 77/91/EGK irányelv 10. cikkében említett jelentést és a szétválási tervről szóló, a 8. cikk (1) bekezdésében említett jelentést ugyanannak a szakértőnek vagy szakértőknek kell elkészíteniük.(5) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a 8. cikket, illetve a szakértői jelentés tekintetében a 9. cikket nem kell alkalmazni, ha az egyes új társaságok részvényeit a szétváló társaság részvényeseinek a társaság tőkéjéhez fűződő jogaik arányában osztják el.III. FEJEZETSzétválás bírósági ellenőrzés mellett23. cikk(1) A tagállamok a (2) bekezdést alkalmazhatják, ha a szétválást olyan bíróság ellenőrzése mellett folytatják le, amely hatáskörrel rendelkezik:a) összehívni a szétváló társaság részvényeseinek közgyűlését a szétválásról szóló határozat meghozatalához;b) biztosítani, hogy a szétválásban részt vevő társaságok részvényesei legalább a 9. cikkben említett dokumentumokat időben megkapják vagy beszerezhessék ahhoz, hogy azokat azelőtt a nap előtt megvizsgálhassák, amelyre a társaságuk közgyűlését összehívták a szétválásról szóló határozat meghozatalára. Ha egy tagállam él a 6. cikkben meghatározott lehetőséggel, úgy a határidőnek elég hosszúnak kell lennie a kedvezményezett társaságok részvényesei számára, hogy azok gyakorolhassák a 6. cikk által rájuk ruházott jogokat;c) összehívni a szétválásban részt vevő társaságok hitelezőinek bármely gyűlését a szétválásról szóló határozat meghozatalához;d) biztosítani, hogy a szétválásban részt vevő társaságok hitelezői időben megkapják vagy megszerezhessék legalább a szétválási tervet ahhoz, hogy azt a b) pontban említett nap előtt megvizsgálhassák;e) engedélyezni a szétválási tervet.(2) Ha a bíróság megállapítja, hogy az (1) bekezdés b) és d) pontjában említett feltételek teljesültek és a részvényeseket vagy hitelezőket nem éri semmilyen kár, úgy mentesítheti a szétválásban érintett társaságokata) a 4. cikk alkalmazása alól, feltéve, hogy létezik a hitelezők 12. cikk (1) bekezdésben említett érdekeinek védelmére megfelelő rendszer, amely kiterjed az összes követelésre, azok keletkezési időpontjától függetlenül;b) a 6. cikk a) és b) pontjában említett feltételek alkalmazása alól, ha egy tagállam él a 6. cikkben biztosított lehetőséggel;c) a 9. cikk alkalmazása alól, az ebben említett dokumentumok megvizsgálására előírt határidő és mód tekintetében.IV. FEJEZETSzétválásnak tekintett egyéb jogügyletek24. cikkHa az 1. cikkben említett jogügyletek egyikének esetében egy tagállam jogszabályai megengedik, hogy a készpénzben teljesített kifizetés meghaladja a 10 %-ot, úgy az I., II. és III. fejezet rendelkezéseit kell alkalmazni.25. cikkHa egy tagállam jogszabályai megengedik az 1. cikkben meghatározott jogügyletek egyikét a szétváló társaság megszűnése nélkül, úgy a 17. cikk (1) bekezdése c) pontjának kivételével az I., II. és III. fejezet rendelkezéseit kell alkalmazni.V. FEJEZETZáró rendelkezések26. cikk(1) A tagállamok 1986. január 1. előtt hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek, feltéve, hogy a fenti napon engedélyezik azokat a tevékenységeket, amelyekre ez az irányelv vonatkozik. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.(2) Ha egy tagállam az (1) bekezdésben említett nap után engedélyezi a szétválást, akkor az ebben a bekezdésben említett rendelkezéseket azon a napon kell hatályba léptetnie, amelyiken az ilyen jogügyleteket engedélyezi. Erről haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot.(3) Mindazonáltal az (1) bekezdésben említett rendelkezések hatálybalépésétől számított öt éves időszakra rendelkezni lehet e rendelkezések alkalmazásáról az Egyesült Királyságban és Írországban működő "unregistered companies" esetében is.(4) A tagállamoknak nem kell alkalmazniuk a 12. és 13. cikket az átváltoztatható kötvények és egyéb, részvényekké átalakítható értékpapírok tulajdonosai esetében, ha az (1) vagy (2) bekezdésben említett rendelkezések hatálybalépésének időpontjában ezeknek az értékpapír tulajdonosoknak a helyzetét a szétválás esetére a kibocsátási feltételek előzetesen már meghatározták.(5) A tagállamoknak nem kell alkalmazniuk ezt az irányelvet azokra a társaság-szétválásokra vagy társaság-szétválásnak tekintett jogügyletekre, amelyek előkészítéséhez vagy végrehajtásához a nemzeti jog által megkövetelt jogi aktust vagy alaki követelményt már teljesítették, mire az (1) vagy (2) bekezdésben említett rendelkezések hatályba léptek.27. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1982. december 17-én.a Tanács részérőlaz elnökH. Christophersen[1] HL C 89., 1970.7.14., 20. o.[2] HL C 129., 1972.12.11., 50. o.; HL C 95., 1975.4.28., 12. o.[3] HL C 88., 1971.9.6., 18. o.[4] HL 2., 1962.1.15., 36/62. o.[5] HL L 65., 1968.3.14., 8. o.[6] HL L 26., 1977.1.31., 1. o.[7] HL L 222., 1978.8.14., 11. o.[8] HL L 295., 1978.10.20., 36. o.[9] HL L 61., 1977.3.5., 26. o.[10] HL L 65., 1968.3.14., 9. o.[11] HL L 26., 1977.1.31., 1. o. a szétváló társaság (aktív és passzív) vagyonában bekövetkezett bármely lényeges változásról[12] HL L 61., 1977.3.5., 26. o.--------------------------------------------------