title: A Bizottság irányelve (1983. december 20.) a takarmányok hatósági ellenőrzésére szolgáló közösségi analitikai módszerek meghatározásáról szóló 71/393/EGK, 72/199/EGK és 78/633/EGK irányelvek módosításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31984L0004

Hivatalos Lap L 015 , 18/01/1984 o. 0028 - 0038 finn különkiadás fejezet 3 kötet 17 o. 0033  spanyol különkiadás fejezet 03 kötet 29 o. 0233  svéd különkiadás fejezet 3 kötet 17 o. 0033  portugál különkiadás fejezet 03 kötet 29 o. 0233

		A Bizottság irányelve(1983. december 20.)a takarmányok hatósági ellenőrzésére szolgáló közösségi analitikai módszerek meghatározásáról szóló 71/393/EGK, 72/199/EGK és 78/633/EGK irányelvek módosításáról(84/4/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a legutóbb Görögország csatlakozási okmányával módosított, a takarmányok hatósági ellenőrzésénél alkalmazandó közösségi mintavételi és analitikai módszerek bevezetéséről szóló, 1970. július 20-i 70/373/EGK [1] tanácsi irányelvre és különösen annak 2. cikkére,mivel a 71/393/EGK [2], a 72/199/EGK [3] és a 78/633/EGK [4] bizottsági irányelvek meghatározzák a nyersolajokra és zsírokra, a virginiamicinre és cinkbacitracinra vonatkozó analitikai módszereket; mivel szükségessé vált ezen módszerek felváltása a tudományos és technikai ismeretek fejlődését követő módszerekkel;mivel az ebben az irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a Takarmányok Állandó Bizottsága véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 71/393/EGK irányelv mellékletének IV. része "Nyersolajok és zsírok meghatározása" helyébe ezen irányelv I. melléklete lép.2. cikkA 72/199/EGK irányelv II. mellékletének 5. része "Virginiamicin agardiffúzióval történő meghatározása" helyébe ezen irányelv II. melléklete lép.3. cikkA 78/633/EGK irányelv mellékletének 1. része "Cink bacitracin agardiffúzióval történő meghatározása" helyébe ezen irányelv III. melléklete lép.4. cikkA tagállamok legkésőbb 1984. június 1-jéig hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.5. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1983. december 20-án.a Bizottság részérőlPoul Dalsagera Bizottság tagja[1] HL L 170., 1970.8.3., 2. o.[2] HL L 279., 1971.12.20., 7. o.[3] HL L 123., 1972.5.29., 6. o.[4] HL L 206., 1978.7.29., 43. o.--------------------------------------------------1. MELLÉKLET"4. NYERSOLAJOK ÉS ZSÍROK MEGHATÁROZÁSA1. Cél és alkalmazási területEz a módszer lehetővé teszi a takarmányok nyersolaj- és zsírtartalmának meghatározását. Nem vonatkozik az 1966. szeptember 22-i 136/66/EGK tanácsi rendeletben meghatározott olajos magvak és olajtartalmú gyümölcsök analízisére.A takarmány jellegétől függően a leírt két módszer valamelyikét kell használni.1.1. A-módszerNövényi eredetű egynemű takarmányokra alkalmazható, azok kivételével, amelyekről tudjuk, hogy előzetes hidrolízis nélkül, petroléterrel teljesen nem extrahálható olajokat és zsírokat tartalmaznak. Ilyen kivételek a sikérek, élesztők, szója- és burgonyafehérjék. Ez a módszer összetett takarmányokra is alkalmazható, azok kivételével, amelyek tejport tartalmaznak, vagy amelyekből az olajokat és zsírokat előzetes hidrolízis nélkül petroléterrel nem lehet teljesen kivonni.1.2. B-módszerÁllati eredetű egynemű takarmányokra, valamint az 1.1. pontban az A-módszer alóli kivételekként említett takarmányokra alkalmazható.2. Vizsgálati alapelv2.1. A módszerA mintát petroléterrel extraháljuk. Az oldószert bepároljuk és a maradékot szárítjuk, majd lemérjük.2.2. B módszerA mintát hevítés közben sósavval kezeljük. A keveréket lehűtjük és leszűrjük. A maradékot mossuk, megszárítjuk, majd elvégezzük az A-módszer szerinti meghatározást.3. Reagensek3.1. Petroléter, forrási tartomány 40–60oC. A brómértéknek 1-nél, az bepárlás utáni maradéknak 2 mg/100 ml-nél kevesebbnek kell lennie.3.2. Nátrium-szulfát, vízmentes.3.3. Sósav 3 N.3.4. Szűrési segédanyag, például Kieselgur, Hyflo-supercel.4. Eszközök4.1. Extraháló készülék. Ha szifonnal felszerelt (Soxhlet készülék), akkor a visszafolyatási (reflux) foknak olyannak kell lennie, ami óránként 10 munkaciklust végez; ha nem szifonos típusú, akkor a visszafolyatási foknak 10 ml/perc körül kell lennie.4.2. Extraháló tartályok, amelyek petroléterben oldható anyagot nem tartalmaznak, valamint a 4.1. pont kívánalmainak megfelelő porozitással bírnak.4.3. Szárító kemence, amely lehet 75 ± 3 °C-ra beállított vákuumos kemence, vagy 100 ± 3 °C-ra beállított légkeveréses kemence.5. Vizsgálat módja5.1. A-módszer (lásd 8.1 pont)Mérjünk ki 1 mg pontossággal 5 g mintát, öntsük át egy extraháló tartályba (4.2) és fedjük le zsírmentes vattapamaccsal.Helyezzük a tartályt az extraktorba (4.1) és petroléterrel (3.1) hat órán át extraháljuk. A petroléter-kivonatot vegyük fel egy horzsakődarabokat [1] tartalmazó száraz, lemért lombikba.Pároljuk be az oldószert. Szárítsuk ki a bepárlási maradékot, a lombikot másfél órán keresztül a szárító kemencében (4.3) tartva. Hagyjuk kihűlni a szárítóban, majd mérjük le. Szárítsuk újra 30 percen keresztül, annak biztosítására, hogy az olajok és zsírok tömege állandó marad (két egymást követő mérés közötti tömegveszteségnek 1 mg-nál kevesebbnek kell lennie).5.2. B módszerMérjünk ki 1 mg pontossággal 2,5 g mintát (lásd 8.2 pont), helyezzük egy 400 ml-es főzőpohárba, vagy egy 300 ml-es Erlenmeyer-lombikba, majd adjunk hozzá 100 ml 3N sósavat (3.3) és horzsakődarabokat. A főzőpoharat fedjük le óraüveggel, vagy a Erlenmeyer-lombikra szereljünk fel egy visszafolyós hűtőt. A keveréket kis lángon vagy főzőlapon lassan forraljuk és egy órán át tartsuk így. Ne engedjük az anyagot az edény oldalaihoz ragadni.Hűtsük le, majd adjunk hozzá a szűrés során történő olaj- és zsírveszteség megelőzéséhez elegendő szűrési segédanyagot (3.4). Szűrjük át egy nedvesített, zsírmentes dupla szűrőpapíron. A maradékot mossuk tiszta vízzel addig, amíg semleges szüredéket nem kapunk. Ellenőrizzük, hogy a szüredék nem tartalmaz olajat vagy zsírt. A jelenlétük azt jelzi, hogy a mintát a hidrolízis előtt, az A-módszerrel, petroléterrel kell extrahálni.Helyezzük a maradékot tartalmazó dupla szűrőpapírt egy óraüvegre, majd szárítsuk másfél órán át a kemencében 100 ± 3 °C-on.Helyezzük a száraz maradékot tartalmazó dupla szűrőpapírt egy extrakciós tartályba (4.2) és fedjük le zsírmentes vattapamaccsal. Helyezzük a tartályt egy extraktorba (4.1) és az 5.1 pont második és harmadik bekezdéseiben jelzetteknek megfelelően járjunk el.6. Az eredmény kifejezéseA maradék tömegét a mintára vonatkoztatva, százalékosan fejezzük ki.7. IsmételhetőségAz ugyanazon mintán, ugyanazon analitikus által, párhuzamosan végzett két meghatározás eredménye közötti különbség nem haladhatja meg:- az 5 % alatti nyersolaj és zsírtartalmaknál a 0,2 %-ot, abszolút értékben,- az 5-10 % közötti tartalmak legmagasabb eredményére vonatkozóan a 4,0 %-ot,- a 10 % feletti nyersolaj és zsírtartalmaknál a 0,4 %-ot, abszolút értékben.8. Észrevételek8.1. Azoknál a magas olaj- és zsírtartalmú termékeknél, amelyek őrlése nehézkes, vagy alkalmatlanok egy homogén, csökkentett tesztminta kinyerésére, a következők szerint járjunk el:Mérjünk ki 1 mg pontossággal 20 g mintát, majd ezt keverjük össze 10 g vagy annál több vízmentes nátrium-szulfáttal (3.2). Az 5.1 pontban leírtak szerint extraháljuk petroléterrel (3.1). A kapott kivonatot töltsük fel petroléterrel (3.1) 500 ml-re, majd homogenizáljuk. Helyezzünk 50 ml oldatot egy száraz, lemért, horzsakődarabokat [2] tartalmazó kis lombikba. Pároljuk be az oldószert, szárítsuk, majd az 5.1 pont utolsó bekezdésében leírtak szerint járjunk el.A tartályban maradt extrakciós maradványból távolítsuk el az oldószert, a maradványt őröljük 1 mm-es finomságúra, helyezzük vissza az extrakciós tartályba (ne adjunk hozzá nátrium-szulfátot), majd az 5.1 pont második és harmadik bekezdéseiben leírtak szerint járjunk el.Az olaj és zsírtartalmat a minta százalékaként határozzuk meg, a következő képlet segítségével:(10 a + b) × 5ahol:a = az első extrakció utáni maradvány tömege grammban (a kivonat aliquot része),b = a második extrakció utáni maradvány tömege grammban.8.2. Az alacsony olaj- és zsírtartalmú terméknél a vizsgálati minta 5 grammig növelhető."[1] Amennyiben az olaj vagy a zsír további minőségi próbákon megy keresztül, akkor a habkődarabok helyett üveggyöngyöket használjunk.[2] Amennyiben az olaj vagy a zsír további minőségi próbákon megy keresztül, akkor a habkődarabok helyett üveggyöngyöket használjunk.--------------------------------------------------2. MELLÉKLET"5. Virginiamicin meghatározása– agar táptalajon történő diffúzióval –1. Cél és alkalmazási területA módszer a virginiamicin takarmányokban és előkeverékekben történő meghatározására szolgál. A meghatározás alsó határa 2 mg/kg (2 ppm) [1].2. Vizsgálati alapelvA mintát Tween 80 metilalkoholos oldatával extraháljuk. A kivonatot dekantáljuk vagy centrifugáljuk, majd felhígítjuk. Antibiotikus aktivitását a virginiamicin Micrococcus luteussal beoltott agar táptalajban történő diffúziójának mérésével határozzuk meg. A diffúziót a mikroorganizmus gátlási zónáinak képződése jelzi. Ezeknek a zónáknak az átmérője egyenes arányosnak tekinthető az antibiotikum-koncentrációnak az alkalmazott antibiotikum-koncentrációk tartományával szembeni logaritmusával.3. Mikroorganizmus: Micrococcus luteus ATCC 9341 (NCTC 8340, NCIB 8553)3.1. A törzstenyészet fenntartásaOltsunk be ferde táptalajokat (4.1) tartalmazó csöveket Micrococcus luteussal, majd inkubáljuk 30 °C-on 24 órán át. A tenyészetet hűtőgépben tároljuk, 4 oC körüli hőmérsékleten. Kéthetenként oltsuk át.3.2. A baktériumszuszpenzió elkészítése [2]2-3 ml nátrium-klorid oldat (4.3) segítségével gyűjtsük be egy nemrégiben elkészített ferde agarról (3.1) a növekményt. Ezzel a szuszpenzióval oltsunk be 250 ml, Roux lombikban lévő táptalajt (4.1) és inkubáljuk 30 °C-on 18–20 órán át. Gyűjtsük be a növekményt 25 ml nátrium-klorid (4.3) oldatban, majd keverjük össze. Hígítsuk fel a szuszpenziót nátrium-klorid oldattal (4.3) 1/10 arányban. A szuszpenziónak a 650 nm-en, 1 cm-es cellában mért fényáteresztő képessége a nátrium-klorid (4.3) ellenében 75 % körüli kell, hogy legyen. Ez a szuszpenzió 4 °C körüli hőmérsékleten egy hétig tárolható.4. Táptalajok és reagensek4.1. Alap- és vizsgálati táptalaj [3]Hús pepton | 6,0 g |Tripton | 4,0 g |Élesztőkivonat | 3,0 g |Húskivonat | 1,5 g |Glükóz | 1,0 g |Agar | 10,0–20,0 g |Víz | 1000 ml |pH 6,5 (sterilizálás után) | |4.2. Foszfátpuffer, pH 6Kálium-hidrogén-foszfát K2HPO4 | 2,0 g |Kálium-dihidrogén-foszfát KH2PO4 | 8,0 g |Vízzel kiegészítve | 1000 ml-re |4.3. 0,8 %-os (w/v) nátrium-klorid oldat: oldjunk fel vízben 8 g nátrium-kloridot, majd hígítsuk 1000 ml-re; sterilizáljuk.4.4. Metil-alkohol.4.5. Foszfátpuffer (4.2)/metil-alkohol (4.4) keveréke: 80/20 (v/v)4.6. Tween 80 0,5 %-os (w/v) metil-alkoholos oldata: oldjunk fel metil-alkoholban 5 g Tween 80-at, majd metil-alkohollal hígítsuk 1000 ml-re.4.7. Standard anyag: ismert aktivitású virginiamicin.5. Standard oldatokOldjuk fel a standard anyag (4.7) pontosan kimért mennyiségét metil-alkoholban (4.4) majd hígítsuk fel metil-alkohollal, hogy 1000 μg/ml virginiamicint tartalmazó törzsoldatot kapjunk.Lezárt lombikban 4 °C-on tárolva az oldat 5 napig eltartható.Ebből a törzsoldatból, a keverékkel (4.5) történő egymást követő hígításokkal készítsük el a következő oldatokat:s8 | 1 | μg/ml |s4 | 0,5 | μg/ml |s2 | 0,25 | μg/ml |s1 | 0,125 | μg/ml |6. A kivonat és a vizsgálati oldatok elkészítése6.1. Extrakció6.1.1. 100 mg/kg vagy az alatti virginiamicintartalmú termékek.Mérjünk ki 50 g mintát, adjunk hozzá 200 ml oldatot (4.6), majd rázzuk 30 percig. Hagyjuk leülepedni vagy centrifugáljuk, majd vegyünk ki a felülúszó oldatból 20 ml-t és azt egy rotációs bepárlóban, 40 °C-ot meg nem haladó hőmérsékleten pároljuk be körülbelül 5 ml-re. A maradékot hígítsuk fel a keverékkel (4.5), hogy megközelítőleg 1 μg/ml virginiamicin-tartalmat (= u8) kapjunk.6.1.2. 100 mg/kg-nál nagyobb virginiamicintartalmú termékek.Mérjünk ki 10,0 g-ot meg nem haladó mintamennyiséget a mintából, amely 1 és 50 mg közötti virginiamicint tartalmaz, adjunk hozzá 100 ml oldatot (4.6), majd rázzuk 30 percig. Hagyjuk leülepedni vagy centrifugáljuk, majd a felülúszó oldatot hígítsuk fel a keverékkel (4.5), hogy megközelítőleg 1 μg/ml virginiamicintartalmat (= u8) kapjunk.6.2. Vizsgálati oldatokAz u8 oldatból a keverékkel (4.5) történő egymást követő hígítással (1 + 1) készítsünk u4 (várható tartalom: 0,5 μg/ml), u2 (várható tartalom: 0,25 μg/ml) és u1 (várható tartalom: 0,125 μg/ml) oldatokat.7. A vizsgálat módja7.1. A vizsgálati táptalaj beoltásaOltsuk be a vizsgálati táptalajt (4.1) a baktériumszuszpenzióval (3.2), körülbelül 50 °C-on. A vizsgálati táptalajt (4.1) tartalmazó lemezeken végzett előzetes vizsgálatokkal határozzuk meg azt a szükséges baktériumszuszpenzió-mennyiséget, amely a különböző virginiamicinkoncentrációkkal a legnagyobb és legtisztább gátlási zónákat adja.7.2. A lemezek elkészítéseAz agardiffúziót a négy standard oldat koncentrációjával (s8, s4, s2, és s1) és a négy vizsgálati oldat koncentrációjával (u8, u4, u2, u1) öntött lemezeken végezzük. A standard és a kivonat ezen négy-négy koncentrációját minden egyes lemezre fel kell vinni. Ezért megfelelő nagyságú lemezeket kell választanunk ahhoz, hogy az agar táptalajban legalább nyolc darab, 10-13 mm átmérőjű, egymástól legalább 30 mm távolságra lévő lyukat alakíthassunk ki. A vizsgálat olyan lemezeken végezhető el, amelyek egy üveglapból és egy annak tetejére helyezett, 200 mm átmérőjű és 20 mm magas csiszolt alumínium vagy műanyag karimagyűrűből állnak.A lemezekre öntsünk annyi, a 7.1 pont szerint beoltott táptalajt (4.1), hogy az egy körülbelül 2 mm vastagságú réteget alkosson (200 mm átmérőjű lemez esetében ez 60 ml). Hagyjuk egyenletesen eloszlani, fúrjuk ki a lyukakat, és helyezzük el bennük a vizsgálati és standard oldatok pontosan kimért mennyiségeit (az átmérő függvényében lyukanként 0,10 és 0,15 ml közötti mennyiség). Minden koncentrációt legalább négyszer alkalmazzunk, hogy minden meghatározás 32 gátlási zóna kiértékelése alapján történjen.7.3. InkubációInkubáljuk a lemezeket 30 ± 2 °C-on, 16–18 órán át.8. KiértékelésMérjük meg a gátlási zónák átmérőjét 0,1 mm-es pontossággal. Fél-logaritmikus milliméterpapírra jegyezzük fel az egyes koncentrációknál mért eredmények középértékeit, jelezve a koncentrációk logaritmusát a gátlási zónák átmérőivel összefüggésben. Szerkesszük meg mind a standard oldat, mind a kivonat regreszsziós vonalát, például az alábbiak szerint:Határozzuk meg a standard legalacsonyabb szint (SA) regressziós pontját a következő képlet segítségével:(a)SA =7s+ 4s+ s- 2sHatározzuk meg a standard legmagasabb szint (SM) regressziós pontját a következő képlet segítségével:(b)SM =7s+ 4s+ s- 2sHasonló módon számítsuk ki a regressziós pontokat a kivonat legalacsonyabb szintjére (UA) és a kivonat legmagasabb szintjére (UM), a fenti képletekben az s1, s2, s4 és s8 értékek helyett az u1, u2, u4 és u8 értékeket használva.Jegyezzük fel a kiszámított SA és SM értékeket ugyanarra a milliméterpapírra és kössük össze őket, hogy megkapjuk a standard oldat regressziós vonalát. Hasonló módon jegyezzük fel az UA és UM értékeket és kössük össze őket, hogy megkapjuk a kivonat regressziós vonalát.Ha interferencia nem lép fel, a vonalaknak párhuzamosnak kell lenniük. Gyakorlati megfontolásból a vonalakat párhuzamosnak tekinthetjük, ha az (SM – SA) és (UM – UA) érték középértékeiktől való eltérése nem haladja meg a 10 %-ot.Ha a vonalak nem tekinthetőek párhuzamosnak, akkor akár az u1 és s1, akár az u8 és s8 elhagyható, az SA, SM, UA és UM értékek az alternatív képletekkel számolhatók ki, hogy megkapjuk az alternatív regressziós vonalakat:(a′) SA = | 5s1 + 2s2 - s46 | vagy | 5s2 + 2s4 - s86 |(b′) SM = | 5s4 + 2s2 - s16 | vagy | 5s8 + 2s4 - s26 |és hasonló módon az UA-ra és UM-ra vonatkozóan. Ugyanazt a párhuzamossági feltételt kell teljesíteni. Azt a tényt, hogy az eredmény három tényező alapján került kiszámításra, fel kell tüntetni a zárójelentésben.Ha a vonalak párhuzamosnak tekinthetőek, akkor számoljuk ki a relatív aktivitás logaritmusát (log A) a következő képletek egyikének felhasználásával, attól függően, hogy három vagy négy tényezőből történt-e a párhuzamosság megállapítása.Négy tényező esetén(c)Log A =× 0,602u+ u+ s+ s- u- u- s- sHárom tényező esetén(d)Log A =× 0,401u+ s- u- svagy(d ′ )Log A =× 0,401u+ s- u- sA mintakivonat aktivitása = a vonatkozó standard aktivitása × A(u8 = s8 × A)Ha a relatív aktivitás a 0,5 és 2,0 közötti tartományon kívül esik, akkor ismételjük meg a vizsgálatot a kivonat koncentrációin, vagy ahol ez nem lehetséges, ott a standard oldatokon végzett megfelelő módosításokkal. Ha a relatív aktivitást nem tudjuk az említett tartományon belülre korrigálni, akkor bármely kapott eredményt közelítő eredménynek kell tekinteni, és ezt fel kell tüntetni a zárójelentésben.Ha a vonalak nem tekinthetőek párhuzamosnak, ismételjük meg a meghatározást. Ha a párhuzamosságot még ezután nem sikerült elérni, akkor a meghatározást nem kielégítőnek kell tekinteni.Az eredményt milligrammban kifejezett virginiamicinre és kilogrammban kifejezett takarmányra vonatkoztatva fejezzük ki.9. IsmételhetőségAz ugyanazon mintán, ugyanazon analitikus által párhuzamosan végrehajtott két meghatározás eredménye közötti különbség nem haladhatja meg:- a 10 mg/kg alatti virginiamicin-tartalom esetén a 2 mg/kg-ot, abszolút értékben,- a 10 és 25 mg/kg közötti tartalom esetén a legmagasabb érték 20 %-át,- a 25 és 50 mg/kg közötti tartalom esetén az 5 mg/kg-ot, abszolút értékben,- az 50 mg/kg feletti tartalom esetén a legmagasabb érték 10 %-át."[1] 1 mg virginiamycin 1000 UK egységnek felel meg.[2] Más módszerek is alkalmazhatók feltéve, hogy megállapítást nyert, hogy azok hasonló baktériumszuszpenziókat eredményeznek.[3] Minden hasonló összetételű és ugyanezeket az eredményeket adó kereskedelmi táptalaj felhasználható.--------------------------------------------------3. MELLÉKLET"1. CINK BACITRACIN MEGHATÁROZÁSA– agar táptalajon végzett diffúzióval –1. Cél és alkalmazási területA módszer a cink bacitracin takarmányokban és előkeverékekben történő meghatározására szolgál. A meghatározás alsó határa 5 mg/kg (5 ppm) [1].2. Vizsgálati alapelvA pH 2-es mintát metil-alkohol/víz/sósav keverékével és nátrium-szulfid oldattal extraháljuk. A nátrium-szulfid hozzáadása a vizsgálat során esetleg interferenciát eredményező oldható réz-sók kicsapatására szolgál. A kivonatot beállítjuk pH 6,5-re, koncentráljuk (szükség esetén) és felhígítjuk. Antibiotikus aktivitását a cink bacitracin Micrococcus luteussal (flavussal) beoltott agar táptalajon végzett diffúziójának mérésével határozzuk meg. A diffúziót a mikroorganizmus gátlási zónáinak képződése mutatja. Ezeknek a zónáknak az átmérője egyenes arányban áll az antibiotikum-koncentrációnak az alkalmazott antibiotikum-koncentrációk tartománya feletti logaritmusával.3. Mikroorganizmus: Micrococcus luteus (flavus) ATCC 102403.1. A törzstenyészet fenntartásaOltsunk be ferde táptalajokat (4.1) tartalmazó csöveket Micrococcus luteussal (flavus), majd inkubáljuk 30 oC-on 24 órán át. A tenyészetet hűtőgépben tároljuk, 4 oC körüli hőmérsékleten. Kéthetenként oltsuk át.3.2. A baktériumszuszpenzió elkészítése [2]2-3 ml nátrium-klorid oldat (4.3) segítségével gyűjtsük be egy nemrégiben elkészített ferde agarról (3.1) a növekményt. Ezzel a szuszpenzióval oltsunk be 250 ml, Roux-lombikban lévő táptalajt (4.1) és inkubáljuk 30 oC-on 18-20 órán át. Gyűjtsük be a növekményt 25 ml nátrium-klorid oldatban (4.3), majd keverjük össze. Hígítsuk fel a szuszpenziót nátrium-klorid oldattal (4.3) 1:10 arányban. A szuszpenziónak 650 nm-en, 1 cm-es cellában, a nátrium-klorid oldat (4.3) ellenében mért fényáteresztő képessége 75 % körüli kell, hogy legyen. Ez a szuszpenzió 4 oC körüli hőmérsékleten egy hétig tárolható.4. Táptalajok és reagensek4.1. Alaptáptalaj [3]Hús pepton | 6,0 g |Tripton | 4,0 g |Élesztőkivonat | 3,0 g |Húskivonat | 1,5 g |Glükóz | 1,0 g |Agar | 10,0–20,0 g |Víz | 1000 ml |pH 6,56,6 (sterilizálás után) | |4.2. Vizsgálati táptalaj [4]Tripton | 10,0 g |Élesztőkivonat | 3,0 g |Húskivonat | 1,5 g |Glükóz | 1,0 g |Agar | 10,0–20,0 g |Tween 80 | 1 ml |Víz | 1000 ml |pH 6,5 (sterilizálás után) | |4.3. 0,8 %-os (w/v) nátrium-klorid oldat: oldjunk fel vízben 8 g nátrium-kloridot, majd hígítsuk 1000 ml-re; sterilizáljuk.4.4. Metil-alkohol/víz/sósav keveréke (4.6):80/17,5/2,5 (v/v/v).4.5. Foszfátpuffer, pH 6,5:Kálium–hidrogén-foszfát K2HPO4 | 22,15 g |Kálium-dihidrogén-foszfát KH2PO4 | 27,85 g |Vízzel kiegészítve | 1000 ml-re |4.6. Sósav (d: 1,18-1,19).4.7. Sósav (0,1 M).4.8. Nátrium-hidroxid 1 M oldat.4.9. Nátrium-szulfid, körülbelül 0,5 M oldat.4.10. Brómkrezol lila oldat 0,04 % (w/v): oldjunk fel 0,1 g brómkrezol lilát 18,5 ml 0,01 M nátrium-hidroxid oldatban. Töltsük fel vízzel 250 ml-re, majd keverjük össze.4.11. Standard anyag: ismert aktivitású cink bacitracin (n.e.-ben).5. Standard oldatokMérjünk ki (a jelzett aktivitás szerint) 1050 n.e.-nek megfelelő standard cink bacitracint (4.11). Adjunk hozzá 5 ml 0,1 M sósavat (4.7) és 15 percig hagyjuk állni. Adjunk hozzá 30 ml vizet, foszfátpufferrel (4.5) (kb. 4 ml) állítsuk be pH 4,5-re, vízzel töltsük fel 50 ml-re, majd alaposan keverjük össze (1 ml = 21 n.e.).Ebből a törzsoldatból, foszfátpufferrel (4.5) történő egymást követő hígítással készítsük el a következő oldatokat:s8 | 0,42 | n.e./ml |s4 | 0,21 | n.e./ml |s2 | 0,105 | n.e./ml |s1 | 0,0525 | n.e./ml |6. A kivonat és a vizsgálati oldatok elkészítése6.1. Extrakció6.1.1. előkeverékek és ásványi takarmányokMérjünk ki 2,0- 5,0 g mintát, adjunk hozzá 29,0 ml-t a keverékből (4.4), valamint 1,0 ml nátrium-szulfid oldatot (4.9), majd rázassuk rövid ideig. Ellenőrizzük, hogy a pH érték 2 körül legyen. Rázzuk 10 percig, majd adjunk hozzá 30 ml foszfátpuffert (4.5), rázzuk 15 percig, majd centrifugáljuk. A felülúszó oldatból vegyünk egy megfelelő aliquot mennyiséget és pH-mérő vagy brómkrezol lila oldat (4.10) indikátor segítségével, 1 M nátrium-hidroxid oldattal (4.8) állítsuk be a pH-t 6,5-re. Hígítsuk fel foszfátpufferrel (4.5), hogy megközelítően 0,42 n.e./ml cink bacitracin tartalmat (= u8) kapjunk.6.1.2. FehérjekoncentrátumokMérjünk ki 10,0 g mintát, adjunk hozzá 49,0 ml-t a keverékből (4.4) valamint 1,0 ml nátrium-szulfid oldatot (4.9), majd rázassuk rövid ideig. Ellenőrizzük, hogy a pH-érték 2 körül legyen. Rázzuk 10 percig, majd adjunk hozzá 50 ml foszfátpuffert (4.5), rázzuk 15 percig, majd centrifugáljuk. A felülúszó oldatból vegyünk egy megfelelő mennyiséget és pH-mérő vagy brómkrezol lila oldat (4.10) indikátor segítségével, 1 M nátrium-hidroxid oldattal (4.8) állítsuk be a pH-t 6,5-re. Rotációs bepárlóban, 35 oC-ot meg nem haladó hőmérsékleten pároljuk be körülbelül a mennyiség felét.Hígítsuk fel foszfátpufferrel (4.5), hogy megközelítőleg 0,42 n.e./ml cink bacitracin tartalmat (= u8) kapjunk.6.1.3. Egyéb takarmányokMérjünk ki 10,0 g mintát (20 grammot 5 mg/kg-os várt cink bacitracin tartalom esetében). Adjunk hozzá 24,0 ml-t a keverékből (4.4), valamint 1,0 ml nátrium-szulfid oldatot (4.9), majd 10 percig homogenizáljuk. Adjunk hozzá 25 ml foszfátpuffert (4.5), rázzuk 15 percig, majd centrifugáljuk. A felülúszó oldatból vegyünk 20 ml-t és pH-mérő vagy brómkrezol lila oldat (4.10) indikátor segítségével, 1 M nátrium-hidroxid oldattal (4.8) állítsuk be a pH-t 6,5-re. Rotációs bepárlóban,35 oC-ot meg nem haladó hőmérsékleten pároljunk be körülbelül 4 ml-re. A maradék anyagot hígítsuk fel foszfátpufferrel (4.5), hogy 0,42 n.e./ml-es várt cink bacitracin tartalmat (= u8) kapjunk.6.2. Vizsgálati oldatokAz u8 oldatból a foszfátpufferrel (4.5) való egymást követő hígításokkal (1 + 1) készítsünk u4 (várt tartalom: 0,21 n.e./ml), u2 (várt tartalom: 0,105 n.e./ml) és u1 (várt tartalom: 0,0525 n.e./ml) oldatokat.7. A vizsgálati módja7.1. A vizsgálati táptalaj beoltásaOltsuk be a vizsgálati táptalajt (4.2) a baktériumszuszpenzióval (3.2), körülbelül 50 oC-on. A vizsgálati táptalajjal (4.2) öntött lemezeken végzett előzetes vizsgálatokkal határozzuk meg azt a szükséges baktériumszuszpenzió mennyiséget, amely a különböző cink bacitracin koncentrációkkal a legnagyobb és legtisztább gátlási zónákat adja.7.2. A lemezek elkészítéseAz agardiffúziót a négy standard oldat koncentrációjával (s8, s4, s2, s1) és a négy vizsgálati oldat koncentrációjával (u8, u4, u2, u1) öntött lemezeken végezzük. A standardnak és a kivonatnak ezt a négy-négy koncentrációját minden egyes lemezre fel kell vinnünk. Ezért megfelelő nagyságú lemezeket kell választanunk ahhoz, hogy az agar táptalajban legalább nyolc darab, 10-13 mm átmérőjű, egymástól legalább 30 mm távolságra lévő lyukat alakíthassunk ki. A vizsgálat olyan lemezeken végezhető el, amelyek egy üveglapból és egy annak tetejére helyezett 200 mm átmérőjű és 20 mm magas csiszolt alumínium vagy műanyag karimagyűrűből állnak.A lemezekre öntsünk annyi, a 7.1 pont szerint beoltott táptalajt (4.2), hogy az egy körülbelül 2 mm vastagságú réteget alkosson (200 mm átmérőjű lemez esetében ez 60 ml). Hagyjuk egyenletesen eloszlani, fúrjuk ki a lyukakat, és helyezzük el bennük a vizsgálati és standard oldatok pontosan kimért mennyiségeit (az átmérő függvényében lyukanként 0,10-0,15 ml). Minden koncentrációt legalább négyszer alkalmazzunk, hogy minden meghatározás 32 gátlási zóna kiértékelése alapján történjen.7.3. InkubációInkubáljuk a lemezeket 30 ± 2 oC-on, 16–18 órán át.8. KiértékelésMérjük meg a gátlási zónák átmérőjét 0,1 mm-es pontossággal. Fél-logaritmikus milliméterpapírra jegyezzük fel az egyes koncentrációknál mért eredmények középértékeit, jelezve a koncentrációknak a gátlási zónák átmérőihez vonatkoztatott logaritmusát. Szerkesszük meg mind a standard oldat, mind a kivonat regressziós vonalát, például az alábbiak szerint:Határozzuk meg a standard legalacsonyabb szint (SA) regressziós pontját a következő képlet segítségével:(a)SA =7s+ 4s+ s− 2sHatározzuk meg a standard legmagasabb szint (SM) regressziós pontját a következő képlet segítségével:(b)SM =7s+ 4s+ s− 2sHasonló módon számítsuk ki a regressziós pontokat a kivonat legalacsonyabb szintjére (UA) és a kivonat legmagasabb szintjére (UM), a fenti képletekben az s1, s2, s4 és s8 értékek helyett az u1, u2, u4 és u8 értékeket használva.Jegyezzük fel a kiszámított SA és SM értékeket ugyanarra a milliméterpapírra és kössük össze őket, hogy megkapjuk a standard oldat regressziós vonalát. Hasonló módon jegyezzük fel az UA és UM értékeket és kössük össze őket, hogy megkapjuk a kivonat regressziós vonalát.Ha interferencia nem lép fel, a vonalaknak párhuzamosnak kell lenniük. Gyakorlati megfontolásból a vonalakat párhuzamosnak tekinthetjük, ha az (SM – SA) és (UM – UA) érték középértékeiktől való eltérése nem haladja meg a 10 %-ot.Ha a vonalak nem tekinthetőek párhuzamosnak, akkor akár az u1 és s1, akár az u8 és s8 elhagyható, és az SA, SM, UA és UM értékek alternatív képletekkel számolhatók ki, hogy megkapjuk az alternatív regressziós vonalakat:(a′) SA = | 5s1 + 2s2 − s46 | vagy | 5s2 + 2s4 − s86 |(b′) SM = | 5s4 + 2s2 − s16 | vagy | 5s8 + 2s4 − s26 |és hasonló módon az UA-ra és UM-ra vonatkozóan. Ugyanazt a párhuzamossági feltételt kell teljesíteni. Azt a tényt, hogy az eredmény három tényező alapján került kiszámításra, fel kell tüntetni a zárójelentésben.Ha a vonalak párhuzamosnak tekinthetőek, akkor számoljuk ki a relatív aktivitás (A) logaritmusát (log A) a következő képletek egyikének felhasználásával, attól függően, hogy három vagy négy tényező alapján történt-e a párhuzamosság megállapítása.Négy tényező esetén× 0,602u+ u+ s+ s− u− u− s− s2Három tényező esetén× 0,401u+ s− u− s1vagy(d′)Log A =× 0,401u+ s− u− sA mintakivonat aktivitása = a vonatkozó standard aktivitása x A(u8 = s8 × A)Ha a relatív aktivitás a 0,5 és 2,0 közötti tartományon kívül esik, akkor ismételjük meg a vizsgálatot a kivonat koncentrációin, vagy ahol ez nem lehetséges, ott a standard oldatokon végzett megfelelő módosításokkal. Ha a relatív aktivitást nem tudjuk az előírt tartományon belülre korrigálni, akkor bármely kapott eredményt közelítő eredménynek kell tekinteni, és ezt fel kell tüntetni a zárójelentésen.Ha a vonalak nem tekinthetőek párhuzamosnak, meg kell ismételni a meghatározást. Ha a párhuzamosságot még ezután nem sikerült elérni, akkor a meghatározást nem kielégítőnek kell tekinteni.Az eredményt milligrammban kifejezett cink bacitracinre és kilogrammban kifejezett takarmányra vonatkoztatva fejezzük ki.9. IsmételhetőségAz ugyanazon mintán, ugyanazon analitikus által párhuzamosan végzett két meghatározás eredménye közötti különbség nem haladhatja meg:- a 10 mg/kg alatti cink bacitracin tartalom esetén a 2 mg/kg-ot, abszolút értékben,- a 10 és 25 mg/kg közötti tartalom esetén a legmagasabb érték 20 %-át,- a 25 és 50 mg/kg közötti tartalom esetén az 5 mg/kg-ot, abszolút értékben,- az 50 mg/kg feletti tartalom esetén a legmagasabb érték 10 %-át."[1] 1 mg cink bacitracin takarmányszint 42 nemzetközi egységnek (n.e.) felel meg.[2] Más módszerek is alkalmazhatók feltéve, hogy megállapítást nyert, hogy azok hasonló baktériumszuszpenziókat eredményeznek.[3] Minden hasonló összetételű és ugyanezeket az eredményeket adó kereskedelmi táptalaj felhasználható.[4] Minden hasonló összetételű és ugyanezeket az eredményeket adó kereskedelmi táptalaj felhasználható.--------------------------------------------------


title: A Tanács 92/115/EGK irányelve (1992. december 17.) az élelmiszerek és az élelmiszer-összetevők előállításánál használt extrakciós oldószerekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 88/344/EGK irányelv első alkalommal történő módosításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31992L0115

Hivatalos Lap L 409 , 31/12/1992 o. 0031 - 0032

		A Tanács 92/115/EGK irányelve(1992. december 17.)az élelmiszerek és az élelmiszer-összetevők előállításánál használt extrakciós oldószerekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 88/344/EGK irányelv első alkalommal történő módosításárólAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],együttműködve az Európai Parlamenttel [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel a 88/344/EGK irányelv [4] 2. cikkének (5) bekezdése előírja, hogy az említett irányelv elfogadását követő két éven belül az élelmiszerügyi tudományos bizottsággal folytatott konzultációt követően a Bizottság újból vizsgálja meg a mellékletben felsorolt oldószerekre és a metil-propan-2-olra vonatkozó rendelkezéseket, és tegyen javaslatot a szükséges módosításokra;mivel e módosítás részeként a Bizottságnak döntést kell hoznia arról, hogy a melléklet III. részében szereplő extrakciós oldószerek maradékanyagait az élelmiszerek helyett inkább az aromaanyagokhoz kell-e sorolni;mivel a 88/344/EGK irányelv elfogadása után három évvel a 2. cikk (6) bekezdésében szereplő, addig csak a nemzeti jogszabályok által szabályozott egyes oldószerekre vonatkozóan a Bizottságnak megfelelő javaslatokat kell benyújtania a Tanácshoz;mivel az 1981-ben megállapított átmeneti megengedhető napi bevitelek (ADI-k) állandó értékekkel való helyettesítése céljából az élelmiszerügyi tudományos bizottság 1990-ben és 1991-ben felülvizsgálta az említett irányelvben szereplő összes extrakciós oldószert; mivel ez nem volt minden esetben lehetséges, mert az arra vonatkozó kérés ellenére a megfelelő információt nem adták meg; mivel a kapott információ alapján az élelmiszerügyi tudományos bizottság az érintett anyagtól függően döntött az anyag elfogadásáról, átmeneti státuszának fenntartásáról vagy korábbi átmeneti jóváhagyásának visszavonásáról,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 88/344/EGK irányelv a következőképpen módosul:(1) Az 1. cikk:a) (1) bekezdése a következő albekezdéssel egészül ki:"Ezen irányelvet a részletesebb közösségi szabályozás keretében elfogadott rendelkezések sérelme nélkül kell alkalmazni."b) (2) bekezdését el kell hagyni.(2) A 2. cikk (5) és (6) bekezdését el kell hagyni.(3) A melléklet a következőképpen módosul:a) Az I. RÉSZBEN:- az aceton címszó a következő lábjegyzettel egészül ki:"2 Az aceton használata tilos az olívapogácsa-olaj finomítása során."b) a II. RÉSZBEN:- a felsorolás a metanol és a propan-2-ol oldószerekkel egészül ki, 10 mg/kg legmagasabb megengedett maradékanyag-mértékkel minden felhasználás esetén,- az 1 lábjegyzet a következő mondattal egészül ki: "A hexán és az etil-metil-keton kombinált használata tilos.",- a 2. lábjegyzetet el kell hagyni. A harmadik oszlopban a diklór-metánnak a pörkölt kávéban lévő 10 mg/kg mértékű jelenléte helyébe "2 mg/kg" jelenlét lép,- az etil-metil-keton a következő, 2. lábjegyzettel egészül ki:"2 Az n-hexán jelenléte ezen oldószerben nem haladhatja meg az 50 mg/kg-ot. Ezt az oldószert tilos a hexánnal együtt felhasználni."c) a III. RÉSZBEN:- a ciklohexán és az izobután címszavakat, valamint a lábjegyzetet el kell hagyni,- a diklór-metán 0,1 mg/kg-os jelenléte helyébe 0,02 mg/kg-os jelenlét lép,- propan-1-ol-t kell hozzáadni a táblázathoz 1 mg/kg megengedett legmagasabb maradékanyag-mértékkel,- a hexán és az etil-metil-keton a következő lábjegyzettel egészül ki:"1 E két oldószer együttes használata tilos."2. cikk(1) A tagállamoknak úgy módosítják a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseiket, hogy azok:- legkésőbb 1993. július 1-jére engedélyezzék az ezen irányelvnek megfelelő termékek forgalmazását,- 1994. január 1-jei hatállyal megtiltsák az ezen irányelvnek nem megfelelő termékek forgalmazását.Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.(2) Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.3. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1992. december 17-én.a Tanács részérőlaz elnökR. Needham[1] HL C 11., 1992.1.17., 5. o.[2] HL C 94., 1992.4.13., 158. o. ésHL C 337., 1992.12.21.[3] HL C 223., 1992.8.31., 23. o.[4] HL L 157., 1988.6.24., 28. o.--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament És A Tanács 2001/45/EK irányelve (2001. június 27.) a munkavállalók által a munkájuk során használt munkaeszközök biztonsági és egészségvédelmi minimumkövetelményeiről szóló 89/655/EGK tanácsi irányelv (második egyedi irányelv a 89/391/EGK irányelv 16. cikkének (1) bekezdése értelmében) módosításárólEGT vonatkozású szöveg.

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32001L0045

Hivatalos Lap L 195 , 19/07/2001 o. 0046 - 0049

		Az Európai Parlament és a Tanács 2001/45/EK irányelve(2001. június 27.)a munkavállalók által a munkájuk során használt munkaeszközök biztonsági és egészségvédelmi minimumkövetelményeiről szóló 89/655/EGK tanácsi irányelv (második egyedi irányelv a 89/391/EGK irányelv 16. cikkének (1) bekezdése értelmében) módosításáról(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 137. cikke (2) bekezdésére,tekintettel a Bizottságnak a munkahelyi biztonsági, higiéniai és egészségvédelmi tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatára [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],a Régiók Bizottságával folytatott egyeztetést követően,a Szerződés 251. cikkében említett eljárásnak megfelelően [3],mivel:(1) A Szerződés 137. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy a Tanács irányelvek útján minimumkövetelményeket fogadjon el azért, hogy különösen a munkakörnyezet tekintetében a munkavállalók biztonsága és egészsége védelmének fokozottabb biztosítása érdekében javításokat ösztönözzön.(2) Az említett cikk értelmében ezeknek az irányelveknek kerülniük kell az olyan közigazgatási, pénzügyi és jogi korlátozások előírását, amelyek gátolnák a kis- és középvállalkozások alapítását és fejlődését.(3) A munkahelyi biztonság, higiénia és egészség fejlesztése olyan cél, amely nem rendelhető alá pusztán gazdasági szempontoknak.(4) A munkavállalók egészségének és biztonságának garantálásához elengedhetetlen az esetenként a magasban végzett munkákhoz használt eszközök egészségvédelmi és biztonsági színvonalának javítására szolgáló minimumkövetelmények betartása.(5) A Szerződés 137. cikkének (2) bekezdése értelmében elfogadott rendelkezések nem akadályozzák a tagállamokat, hogy a munkafeltételek védelmére vonatkozóan a Szerződéssel összeegyeztethető szigorúbb intézkedéseket tartsanak hatályban vagy vezessenek be.(6) A magasban végzett munka során a munkavállalók egészsége és biztonsága olyan különösen súlyos kockázatnak, nevezetesen a magasból történő lezuhanás, illetve más súlyos munkahelyi balesetek kockázatának van kitéve, amelyek az összes baleset, különösen a halálos balesetek jelentős részét teszik ki.(7) Az önálló vállalkozók és a munkáltatók, abban az esetben, ha saját maguk foglalkoztatási tevékenységet folytatnak, és személyesen használják az esetenként a magasban végzett munka végzésére szolgáló munkaeszközöket, veszélyeztethetik a munkavállalók egészségét és biztonságát.(8) Az időszakos vagy helyileg változó építkezések biztonsági és egészségvédelmi minimumkövetelményeinek végrehajtásáról szóló, 1992. június 24-i 92/57/EGK tanácsi irányelv (nyolcadik egyedi irányelv a 89/391/EGK irányelv 16. cikke (1) bekezdésének értelmében) [4] előírja az ezekbe a kategóriákba tartozó személyek számára többek között a 89/655/EGK irányelv 4. cikkének és I. mellékletének betartását [5].(9) Azok a munkáltatók, akik esetenként magasban végzett munkát kívánnak végeztetni, kötelesek olyan munkaeszközt választani, amely megfelelő védelmet biztosít a magasból történő zuhanás kockázatával szemben.(10) A zuhanás megelőzésére szolgáló kollektív védelmi intézkedések általában az egyedi védelmi intézkedéseknél nagyobb védelmet nyújtanak. A munkaeszközöket úgy kell megválasztani, hogy azok a munkaterület jellegétől függően alkalmasak legyenek a kockázatok elkerülésére, illetve kiküszöbölésére, és adott esetben ezenkívül különleges képzést és kiegészítő vizsgálatokat is folytatni kell.(11) Az esetenként a magasban végzett munka végzése során leggyakrabban használt eszközök a létrák, az állványok és a kötelek, s ennek megfelelően az ilyen munkát végző munkavállalók biztonsága és egészsége jelentős mértékben függ ezeknek az eszközöknek a megfelelő használatától; ennek megfelelően meg kell határozni, hogyan tudják a munkavállalók ezeket az eszközöket a legbiztonságosabban használni; ennek megfelelően a munkavállalók számára megfelelő oktatást kell biztosítani.(12) Ez az irányelv a legalkalmasabb eszköz a kitűzött célok elérésére, és nem lépi túl a cél eléréséhez szükséges mértéket.(13) Ez az irányelv gyakorlati hozzájárulás a belső piac szociális dimenziójának megteremtéséhez.(14) A tagállamok számára biztosítani kell az átmeneti időszak lehetőségét, hogy ezalatt számba vehessék azokat a sajátos problémákat, melyekkel a kis- és középvállalkozásoknak szembe kell nézniük,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 89/655/EGK irányelv II. melléklete az ezen irányelvhez csatolt szöveggel egészül ki.2. cikk(1) A tagállamok legkésőbb 2004. július 19-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.A tagállamoknak a melléklet 4. szakaszának végrehajtását illetően az első albekezdésben említett naptól számított legfeljebb kétéves átmeneti időszak áll rendelkezésükre annak érdekében, hogy figyelembe vehessék az ezen irányelvnek különösen a kis- és középvállalkozások általi gyakorlati végrehajtásából származó különféle helyzeteket.(2) Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(3) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.3. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 2001. június 27-én.az Európai Parlament részérőlaz elnökN. Fontainea Tanács részérőlaz elnökA. Bourgeois[1] HL C 247. E. 1999.8.31., 23. valamint HL C 62. E. 2001.2.27., 113. o.[2] HL C 138., 1999.5.18., 30. o.[3] Az Európai Parlament 2000. szeptember 21-i véleménye (HL C 146., 2001.5.17., 78. o.), a Tanács 2001. március 23-i közös álláspontja (HL C 142., 2001.5.15., 16. o.) és az Európai Parlament 2001. június 14-i határozata.[4] HL L 245., 1992.8.26., 6. o.[5] HL L 393., 1989.12.30., 1. o.--------------------------------------------------MELLÉKLET"4. Az esetenként a magasban végzett munkához biztosított munkaeszközök használatára vonatkozó rendelkezések.4.1. Általános rendelkezések4.1.1. Amennyiben a 89/391/EGK irányelv 6. cikke, illetve e rendelet 3. cikke értelmében az esetenként a magasban végzett munka valamely alkalmas felületről nem végezhető el biztonságosan és a megfelelő ergonómiai feltételek mellett, akkor ki kell választani a biztonságos munkafeltételek biztosításához és fenntartásához leginkább megfelelő munkaeszközöket. Az egyedi védelmi intézkedésekkel szemben elsőbbséget kell biztosítani a kollektív védelmi intézkedéseknek. A munkaeszköznek meg kell felelnie az elvégzendő munka jellegének és az előrelátható igénybevételnek, és lehetővé kell tennie a veszélytelen közlekedést.A magasban található munkahelyek legmegfelelőbb elérési módját a közlekedés gyakoriságának, az adott magasságnak, illetve a használat időtartamának megfelelően kell megválasztani. Közvetlen veszély esetén a választott elérési módnak lehetővé kell tennie a kiürítést. Az elérési mód és az állványok, deszkák és pallók közti közlekedés egyik irányban sem járhat a lezuhanás további kockázatával.4.1.2. Magasban végzett munkához létrákat csak olyan körülmények között lehet használni, ha a 4.1.1. pontban foglaltakat figyelembe véve más, biztonságosabb munkaeszköz használata nem indokolt az alacsony kockázat, illetve a használat rövid időtartama vagy a munkaterület olyan meglévő jellemzői következtében, amelyeken a munkáltató nem tud változtatni.4.1.3. A kötél segítségével történő hozzáférés, illetve pozicionálási módszerek kizárólag olyan körülmények közt használhatók, ahol a kockázatfelmérés azt mutatja, hogy a munka biztonságosan elvégezhető, és ha más, biztonságosabb munkaeszköz használata nem indokolt.A kockázatfelmérést figyelembe véve és különösen a munka időtartamától és az ergonómiai korlátoktól függően megfelelő kellékekkel felszerelt ülés kialakításáról kell gondoskodni.4.1.4. A fentiek alapján megválasztott munkaeszköz típusától függően megfelelő intézkedéseket kell meghatározni az ilyen típusú eszközökkel együtt járó kockázatok minimalizálása érdekében. Amennyiben szükséges, rendelkezni kell a zuhanás megakadályozását célzó biztonsági eszközök felszereléséről. Ezeket megfelelően kell kialakítani, továbbá elég erősnek kell lenniük, hogy megelőzzék vagy megállítsák a magasból történő zuhanást, és lehetőség szerint kizárják a munkavállalók sérülésének lehetőségét. A zuhanás megakadályozására szolgáló kollektív biztonsági felszereléseket kizárólag a hozzáférést biztosító létráknál, illetve lépcsőknél lehet megszakítani.4.1.5. Amennyiben valamely konkrét feladat elvégzéséhez a zuhanás megakadályozását szolgáló kollektív biztonsági felszerelések időleges eltávolítására van szükség, ezt ellensúlyozandó hatékony biztonsági intézkedéseket kell hozni. Az intézkedések megtételéig a feladatot nem lehet elvégezni. Abban az esetben, ha a konkrét feladatot végleg vagy ideiglenesen befejezték, vissza kell állítani a zuhanás megakadályozására szolgáló kollektív biztonsági felszerelést.4.1.6. Az esetenként a magasban végzett munka csak abban az esetben végezhető el, ha az időjárási viszonyok nem veszélyeztetik a munkavállalók biztonságát és egészségét.4.2. A létrák használatára vonatkozó különös intézkedések4.2.1. A létrákat úgy kell elhelyezni, hogy stabilitásuk a használat során biztosítva legyen. A hordozható létráknak stabil, erős, megfelelő méretű, rögzített talppal kell rendelkezniük, hogy a létrafokok vízszintesek maradjanak. A kötélhágcsókat kivéve a függő létrákat biztonságosan kell rögzíteni, és olyan módon, hogy ne tudjanak elmozdulni, és hogy a kilengést megelőzzék.4.2.2. Annak érdekében, hogy a hordozható létra talpa a használat során ne csússzon, a létra lábát alsó vagy felső végénél vagy ahhoz közel rögzíteni kell valamilyen csúszásgátló eszközzel vagy bármely más, ezzel azonos hatékonyságú módon. A megközelítésre használt létráknak megfelelő hosszúságúaknak kell lenniük ahhoz, hogy túlnyúljanak azon a helyen, amelyet a létrával el kell érni, kivéve azt az esetet, ha egyéb intézkedésekkel szilárd kapaszkodót biztosítanak. Az egymásba illeszthető és meghosszabbítható létrákat úgy kell használni, hogy egyes szakaszaik egymáshoz képest ne mozdulhassanak el. A mozgatható létrákat használat előtt rögzíteni kell.4.2.3. A létrákat úgy kell használni, hogy a munkavállalók mindig stabilan álljanak és biztosan kapaszkodhassanak. Különösen ha terhet kézben tartva kell a létrán szállítani, ez nem zárhatja ki a biztos kapaszkodást.4.3. Az állványok használatára vonatkozó különös intézkedések4.3.1. Amennyiben a kiválasztott állványzatra vonatkozó számítások nem állnak rendelkezésre, illetve a rendelkezésre álló feljegyzések nem terjednek ki a tervezett szerkezeti elrendezésre, szilárdsági és stabilitási számításokat kell végezni, kivéve azt az esetet, ha az állványzatot általánosan elismert módon, szabványszerűen állítják össze.4.3.2. választott állványzat összetettségétől függően hozzáértő személynek összeszerelési, használati és lebontási tervet kell készítenie. Ez készülhet szabványos terv formájában is, kiegészítve a szóban forgó állványzat konkrét adataira vonatkozó tételekkel.4.3.3. Az állványzat teherhordó részeinek csúszását meg kell akadályozni a tartófelülethez történő rögzítéssel, csúszásgátló eszköz biztosításával, illetve bármely ezekkel azonos hatékonyságú módszerrel, továbbá a hordfelületnek megfelelő teherbírásúnak kell lennie. Biztosítani kell az állványzat stabilitását. Kerekes állványzat esetében megfelelő eszközökkel biztosítani kell, hogy az a magasban történő munkavégzés során ne mozdulhasson el.4.3.4. Az állványzati padlózat méretének, formájának és elrendezésének meg kell felelnie az elvégzendő munka jellegének, valamint alkalmasnak kell lennie a terheléshez, lehetővé kell tennie a biztonságos munkavégzést és közlekedést. Az állványzat padlózatát úgy kell összeállítani, hogy annak elemei a rendeltetésszerű használat során ne mozdulhassanak el. Nem lehet veszélyes hézag a padlózat elemei és a zuhanás elleni függőleges kollektív biztonsági felszerelések között.4.3.5. Abban az esetben, ha az állványzat egyes részei nem állnak használatra készen, például az összeállítás, szétszerelés, illetve átalakítás alatt, általános figyelemfelhívó jelzésekkel kell azokat ellátni a 92/58/EGK irányelv alapján hozott nemzeti rendelkezéseknek megfelelően, és a veszélyes övezetbe való belépés megakadályozása érdekében fizikai eszközökkel megfelelően el kell azokat keríteni.4.3.6. Az állványzatot összeállítani, lebontani vagy jelentősen átalakítani csak hozzáértő személy felügyelete alatt lehet, és ezt a munkát kizárólag olyan munkavállalók végezhetik, akik a 7. cikk értelmében a tervezett tevékenységekkel járó konkrét kockázatokat illetően megfelelő, különleges képzésben részesültek, különösen a következők terén:a) az állványzat összeszerelési, lebontási és átalakítási tervének megértése;b) biztonság az állványzat összeszerelésének, lebontásának és átalakításának ideje alatt;c) személyek, illetve tárgyak zuhanásának megakadályozására szolgáló intézkedések;d) biztonsági intézkedések változó időjárási viszonyok esetén, amelyek negatívan befolyásolhatják az állványzat biztonságát;e) megengedett terhelések;f) bármely más olyan kockázat, amely a fent említett összeszerelési, lebontási és átalakítási műveletekkel járhat.A felügyelő személy és az érintett munkavállalók rendelkezésére kell bocsátani a 4.3.2. szakaszban említett összeszerelési és lebontási tervet, az abban foglalt valamennyi utasítást is beleértve.4.4. A kötél segítségével történő hozzáférésre, illetve pozicionálási módszerekre vonatkozó különleges intézkedésekA kötél segítségével történő hozzáférésnek és pozícionálási módszereknek a következő feltételeknek kell megfelelniük:a) a rendszer legalább két, egymástól külön rögzített kötélből áll, az egyiket (munkakötél) a helyszín elérésére, a leereszkedésre és a tartásra, a másikat (biztonsági kötél) tartalékként használják;b) megfelelő bekötőhevederrel kell felszerelni a munkavállalókat, akiknek ezt használniuk kell, és ezt a biztonsági kötélhez kell kapcsolniuk;c) a munkakötelet a feljutáshoz és leereszkedéshez szükséges biztonságos eszközzel kell ellátni, és önzáró rendszerrel kell rendelkeznie, hogy megakadályozza a használó lezuhanását abban az esetben, ha az elveszítené az uralmat mozgása felett. A biztonsági kötelet a munkavállaló mozgását követő mozgó zuhanásgátló rendszerrel kell felszerelni;d) a munkavállaló által használt szerszámokat és egyéb felszerelést a munkavállaló bekötőhevederéhez vagy üléséhez kell erősíteni, illetve más alkalmas módon kell rögzíteni;e) a munkát megfelelően kell megtervezni és felügyelni annak érdekében, hogy a munkavállalót veszélyhelyzetben azonnal kimenthessék;f) az érintett munkavállalókat a 7. cikk értelmében megfelelő, különleges képzésben kell részesíteni a tervezett tevékenységeket, különösen a mentési eljárásokat illetően.Kivételes körülmények között, ha a kockázatfelmérés azt mutatja, hogy a második kötél használata veszélyesebbé tenné a munkát, megengedett egyetlen kötél használata is, feltéve hogy a biztonság érdekében a nemzeti szabályozás, illetve gyakorlat alapján megfelelő intézkedéseket foganatosítottak."--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2011/87/EU irányelve ( 2011. november 16. ) a 2000/25/EK irányelvnek a kibocsátási szakaszok keskeny nyomtávú traktorokra való alkalmazásának tekintetében történő módosításáról EGT-vonatkozású szöveg

text:
               18.11.2011

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 301/1

         AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2011/87/EU IRÁNYELVE
   (2011. november 16.)
   a 2000/25/EK irányelvnek a kibocsátási szakaszok keskeny nyomtávú traktorokra való alkalmazásának tekintetében történő módosításáról
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére,
   tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
   a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamenteknek való továbbítását követően,
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
   mivel:

               (1)

               A mezőgazdasági vagy erdészeti traktorok hajtására szánt motorok gáz- és szilárd halmazállapotú szennyező anyag-kibocsátása elleni intézkedésről szóló, 2000. május 22-i 2000/25/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) az emberi egészség és a környezet fokozottabb védelme érdekében szabályozza a mezőgazdasági és erdészeti traktorokba épített motorok kipufogógáz-kibocsátását. A 2000/25/EK irányelv úgy rendelkezett, hogy a kompressziós gyújtású motorok többségének típusjóváhagyásakor 2010-ben alkalmazandó kibocsátási határértékeket, amelyeket III. A. szakaszként említett, a szigorúbb III. B. szakasz határértékei váltják fel, amelyek fokozatosan, a forgalomba hozatal tekintetében 2011. január 1-jétől, a típusjóváhagyás tekintetében pedig 2010. január 1-jétől lépnek hatályba. A III. B. szakasznál szigorúbb kibocsátási határértékeket előíró IV. szakasz fokozatosan, az említett motorok típusjóváhagyása tekintetében 2013. január 1-jétől, a forgalomba hozatal tekintetében pedig 2014. január 1-jétől lép hatályba.

               (2)

               A nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe szánt belső égésű motorok gáz- és szilárd halmazállapotú szennyezőanyag-kibocsátása elleni intézkedésekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítésről szóló 97/68/EK irányelv módosításáról szóló, 2004. április 21-i 2004/26/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) 2. cikkének b) bekezdése előírja, hogy a Bizottságnak meg kell vizsgálnia a rendelkezésre álló technológiákat, ideértve a költség-haszon összefüggést is, a IIIB. és a IV. szakasz határértékeinek megerősítése, az egyes berendezés- vagy motortípusok tekintetében további rugalmasság, mentesség vagy későbbi bevezetési időpontok esetleges szükségességének kiértékelése, valamint az időszakos alkalmazásokban használt nem közúti mozgó gépekbe és berendezésekbe épített motorok figyelembevétele céljából. A 2000/25/EK irányelv 4. cikkének (8) bekezdése továbbá felülvizsgálatra vonatkozó rendelkezést tartalmaz a T2, a T4.1 és C2 kategóriájú traktorok sajátosságainak figyelembevétele érdekében.

               (3)

               A 97/68/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) számos műszaki tanulmány tárgyát képezte. E 2007-ben, 2009-ben és 2010-ben végzett műszaki tanulmányok eredményeképpen és a Bizottság által végzett hatásvizsgálattal alátámasztva megállapítást nyert, hogy a T2, T4.1 és C2 kategóriájú traktorok tekintetében műszakilag kivitelezhetetlen a IIIB. és a IV. szakaszra vonatkozó követelményeknek az irányelvben előírt határidőkre való teljesítése.

               (4)

               Annak érdekében, hogy az uniós jogszabályok ne írjanak elő olyan műszaki követelményeket, amelyeket egyelőre nem lehet teljesíteni, valamint azért, hogy a T2, T4.1 és C2 kategóriájú traktorok típusjóváhagyása, forgalomba hozatala vagy forgalomba helyezése továbbra is lehetséges legyen, hároméves átmeneti időszakot kell megállapítani, amely alatt a T2, T4.1 és C2 kategóriájú traktorok továbbra is típusjóváhagyásban részesíthetők és forgalomba hozhatók, illetve forgalomba helyezhetők.

               (5)

               A Bizottságnak évente jelentést kell tennie az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a IV. szakasznak megfelelő technológiához szükséges műszaki megoldások kifejlesztése terén történt haladásról.

               (6)

               A 2000/25/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   A 2000/25/EK irányelv módosításai
   A 2000/25/EK irányelv 4. cikke a következő bekezdéssel egészül ki:

      „(9)   Ettől eltérően az L–R kategóriájú motorokkal felszerelt, a 2003/37/EK irányelv II. melléklete A. fejezete A.1. pontjának második francia bekezdésében, B. fejezete 1. függeléke I. részének 1.1 pontjában, valamint A. fejezete A.2. pontjában meghatározott T2, T4.1 és C2 kategóriájú traktorok tekintetében a (2) bekezdés d) és e) pontjában, valamint a (3) bekezdésben meghatározott időpontok eltolódnak három évvel későbbre. Az említett időpontokig továbbra is az ezen irányelv III. A. szakaszára vonatkozó követelményeket kell alkalmazni.”

   2. cikk
   Kompatibilis technológiai lehetőségek rendelkezésre állása
   A Bizottság 2014. december 31-ig megvizsgálja a IV. szakasz követelményeinek teljesítésére alkalmas, illetve a T2, T4.1 és C2 kategória szükségleteivel kompatibilis, rendelkezésre álló technológiai lehetőségeket, és adott esetben javaslatokat nyújt be az Európai Parlament és a Tanács részére.
   3. cikk
   Átültetés
   (1)   A tagállamok legkésőbb 2012. december 9-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Ezen intézkedések szövegét haladéktalanul közlik a Bizottsággal.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok haladéktalanul közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   4. cikk
   Hatálybalépés
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   5. cikk
   Címzettek
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Strasbourgban, 2011. november 16-án.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         J. BUZEK

            a Tanács részéről

            az elnök

         W. SZCZUKA

      (1)  HL C 132., 2011.5.3., 53. o.

      (2)  Az Európai Parlament 2011. október 25-i álláspontja (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2011. november 8-i határozata.

      (3)  HL L 173., 2000.7.12., 1. o.

      (4)  HL L 146., 2004.4.30., 1. o.

      (5)  HL L 59., 1998.2.27., 1. o.


title: A Bizottság (EU) 2017/845 irányelve (2017. május 17.) a 2008/56/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a tengervédelmi stratégiák elkészítésekor figyelembe veendő elemek indikatív felsorolásai tekintetében történő módosításról (EGT-vonatkozású szöveg. )

text:
               18.5.2017

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 125/27

         A BIZOTTSÁG (EU) 2017/845 IRÁNYELVE
   (2017. május 17.)
   a 2008/56/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a tengervédelmi stratégiák elkészítésekor figyelembe veendő elemek indikatív felsorolásai tekintetében történő módosításról
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel a tengeri környezetvédelmi politika területén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2008. június 17-i 2008/56/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv) (1) és különösen annak 24. cikke (1) bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A 2008/56/EK irányelv III. melléklete tartalmazza az irányelv 8. cikkének (1) bekezdésében, 9. cikkének (1) bekezdésében, 9. cikkének (3) bekezdésében, 10. cikkének (1) bekezdésében, 11. cikkének (1) bekezdésében és 24. cikkében említett jellemzők, terhelések és hatások indikatív felsorolásait.

               (2)

               2012-ben a tagállamok tengervizeiknek a 2008/56/EK irányelv 8. cikke (1) bekezdése értelmében elvégzett kezdeti értékelése alapján, tengervédelmi stratégiájuk végrehajtása első szakaszának részeként – a 2008/56/EK irányelv 9. cikke (2) bekezdésének, illetve 10. cikke (2) bekezdésének megfelelően – tájékoztatták a Bizottságot a jó környezeti állapotot jelző mutatókról és környezetvédelmi célkitűzéseikről. A Bizottság az említett tagállami jelentéseknek az irányelv 12. cikkének megfelelően elkészített értékelésében (2) kiemelte, hogy sürgősen fokozni kell az erőfeszítéseket, ha az Unió és a tagállamok 2020-ig el akarják érni a jó környezeti állapotot.

               (3)

               Annak biztosítása érdekében, hogy a tagállamok tengervédelmi stratégiái végrehajtásának második szakasza is hozzájáruljon a 2008/56/EK irányelvben foglalt célok eléréséhez, és a jó környezeti állapot egységesebb értelmezést kapjon, a Bizottság az első végrehajtási szakaszról szóló jelentésében azt javasolta, hogy a Bizottság szolgálatai és a tagállamok 2015-ig uniós szinten együttműködve vizsgálják felül, erősítsék meg és igazítsák ki a 2010/477/EU bizottsági határozatot (3) azzal a céllal, hogy a jó környezeti állapotra vonatkozó kritériumok és módszertani előírások egyértelműbbé, egyszerűbbé, lényegre törőbbé, koherensebbé és összehasonlíthatóvá váljanak, egyúttal pedig tekintsék át és szükség szerint vizsgálják felül a tengervédelmi stratégiáról szóló keretirányelv III. mellékletét, és dolgozzanak ki konkrét iránymutatást a következő végrehajtási szakaszban végzendő értékelések szemléletének koherensebbé és egységesebbé tétele érdekében.

               (4)

               A 2010/477/EU határozat felülvizsgálatát kiegészítendő, a 2008/56/EK irányelv III. mellékletének felülvizsgálatára van szükség. Ezenkívül az irányelv szövegében nincs konkrétan kifejtve a 2008/56/EK irányelv III. melléklete, valamint a jó környezeti állapot meghatározásakor alkalmazandó, az irányelv I. mellékletében felsorolt minőségi mutatók közötti kapcsolat, így nem elég egyértelmű. A Bizottság egy 2011-es szolgálati munkadokumentumában (4) magyarázattal szolgált a 2008/56/EK irányelv I. mellékletében felsorolt minőségi mutatók, az irányelv III. mellékletében meghatározott elemek és a 2010/477/EU határozatban előírt kritériumok és mutatók közötti kapcsolatot illetően, azonban ezek lényegi jellemzői miatt csak részleges magyarázattal szolgálhatott. A szóban forgó kapcsolódások pontosítása és a végrehajtás elősegítése érdekében a 2008/56/EK irányelv III. mellékletének oly módon történő felülvizsgálatára van szükség, hogy az ökoszisztéma-elemek, valamint a tengeri környezetet érő, ember okozta terhelések és hatások jobban összekapcsolhatók legyenek a 2008/56/EK irányelv I. mellékletében szereplő mutatókkal és a 2010/477/EU határozat felülvizsgálatának eredményeivel.

               (5)

               Célszerű, hogy a 2008/56/EK irányelv III. melléklete rendelkezzen a jó környezeti állapotra (az irányelv 9. cikkének (1) bekezdése) vonatkozó értékelést (az irányelv 8. cikkének (1) bekezdése) szolgáló elemekről, a nyomon követést (az irányelv 11. cikkének (1) bekezdése) szolgáló, az értékelést kiegészítő elemekről (pl. hőmérséklet, sótartalom), valamint a célok megállapításakor (az irányelv 10. cikkének (1) bekezdése) figyelembe veendő elemekről. Ezen elemek relevanciája az egyes régiók és tagállamok esetében a regionális jellemzők különbözősége miatt eltérő. Emiatt a szóban forgó elemeket csak akkor szükséges meghatározni, ha a 2008/56/EK irányelv 8. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerinti „főbb tulajdonságoknak és jellemzőknek”, illetve b) pontja szerinti „fő terheléseknek és hatásoknak” minősülnek, és az érintett tagállam vizeiben előfordulnak.

               (6)

               Fontos biztosítani, hogy a 2008/56/EK irányelv III. mellékletében szereplő elemek egyértelműen kapcsolódjanak az ugyanazon irányelv I. mellékletében felsorolt minőségi mutatókhoz, a tengervizek jó környezeti állapotára vonatkozó, a 2008/56/EK irányelv 9. cikkének (3) bekezdése alapján a Bizottság által meghatározott kritériumokhoz és módszertani előírásokhoz, valamint ezen kritériumoknak és módszertani előírásoknak a 2008/56/EK irányelv 8., 9., 10. és 11. cikke összefüggésében történő alkalmazásához. Ebben az összefüggésben az említett elemeknek általánosnak és az Unió egészében alkalmazhatónak kell lenniük, tekintettel arra, hogy konkrétabb elemeket a Bizottság a 2008/56/EK irányelv 9. cikke (3) bekezdése alapján, illetőleg a jó környezeti állapotot jelző mutatóknak az említett irányelv 9. cikke (1) bekezdése alapján történő megállapításának keretében is meghatározhat.

               (7)

               A 2008/56/EK irányelv III. mellékletében szereplő 1. és 2. táblázatot indokolt úgy módosítani, hogy egyértelműbben kapcsolódjanak az állapotra vonatkozó elemekhez (1. táblázat), illetve a terhelési elemekhez és azok hatásaihoz (2. táblázat), és hogy a bennük felsorolt elemek közvetlenül kapcsolódjanak az irányelv I. mellékletében felsorolt minőségi mutatókhoz és ezeken keresztül a 2008/56/EK irányelv 9. cikke (3) bekezdése alapján a Bizottság által meghatározott kritériumokhoz.

               (8)

               Annak érdekében, hogy a tagállamok iránymutatást kapjanak a tengervizek 2008/56/EK irányelv 8. cikke (1) bekezdése c) pontjában említett használatának és az irányelv 8. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett emberi tevékenységeknek az értékeléséhez, valamint az irányelv 11. cikkében előírt kapcsolódó nyomon követéshez, indokolt a 2. táblázatot kibővíteni a szóban forgó felhasználások és emberi tevékenységek indikatív felsorolásával annak érdekében, hogy ezek értékelése minden tengeri régió és alrégió esetében egységesen történjen.

               (9)

               A 2008/56/EK irányelv III. mellékletét ezért ennek megfelelően módosítani kell.

               (10)

               Az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a 2008/56/EK irányelv 25. cikkének (1) bekezdése alapján létrehozott szabályozási bizottság véleményével,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   A 2008/56/EK irányelv III. mellékletének helyébe ezen irányelv mellékletének szövege lép.
   2. cikk
   (1)   A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2018. december 7-ig megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul megküldik a Bizottság számára.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   (3)   Az ezen irányelv átültetésére vonatkozó kötelezettség nem vonatkozik a tengervizekkel nem rendelkező tagállamokra.
   3. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   4. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2017. május 17-én.

            a Bizottság részéről

            az elnök

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  HL L 164., 2008.6.25., 19. o.

      (2)  A Bizottság jelentése a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek: A tengervédelmi stratégiáról szóló (2008/56/EK) keretirányelv végrehajtásának első szakasza – Az Európai Bizottság értékelése és útmutatója (COM(2014) 97 final, 2014.2.20.).

      (3)  A Bizottság 2010. szeptember 1-jei 2010/477/EU határozata a tengervizek jó környezeti állapotára vonatkozó kritériumokról és módszertani előírásokról (HL L 232., 2010.9.2., 14. o.).

      (4)  SEC(2011) 1255 bizottsági szolgálati munkadokumentum.

      MELLÉKLET
      „
            III. MELLÉKLET

               A tengervizek szempontjából releváns ökoszisztéma-elemek, ember okozta terhelések és emberi tevékenységek indikatív felsorolásai

            (8. cikk (1) bekezdés, 9. cikk (1) bekezdés, 9. cikk (3) bekezdés, 10. cikk (1) bekezdés, 11. cikk (1) bekezdés és 24. cikk)

               1. táblázat

               A tengeri ökoszisztémák szerkezete, működése és folyamatai

            különösen a 8. cikk (1) bekezdésének a) pontja, valamint 9. és 11. cikke alkalmazásában

                        Témakör

                        Ökoszisztéma-elemek

                        Lehetséges paraméterek és jellemzők (1. megjegyzés)

                        Az I. mellékletben meghatározott releváns minőségi mutatók (2. és 3. megjegyzés)

                        Fajok

                        A tengeri régió vagy alrégió tengeri madarainak, emlőseinek, hüllőinek, halainak és lábasfejűinek fajcsoportjai (4. megjegyzés)

                        Térbeli és időbeli változás fajonként vagy populációnként:

                                    —

                                    eloszlás, abundancia és/vagy biomassza

                                    —

                                    méreteloszlás, korszerkezet és nemi összetétel

                                    —

                                    fogamzóképesség, túlélési arány és mortalitás / sérülések aránya

                                    —

                                    viselkedés, ezen belül mozgás és vándorlás

                                    —

                                    faj élőhelye (kiterjedés, alkalmasság)

                              A csoport faji összetétele

                        (1); (3)

                        Élőhelyek

                        Tágabb élőhelytípusok a vízoszlopban (nyílt vízi) és a tengerfenéken (fenéki) (5. megjegyzés) vagy más élőhelytípusok, ideértve az azokhoz tartozó biológiai életközösségeket az egész tengeri régióban vagy alrégióban

                        Élőhelytípus szerint:

                                    —

                                    az élőhelyek eloszlása és kiterjedése (és térfogata, ha releváns)

                                    —

                                    faji összetétel, abundancia és/vagy biomassza (térbeli és időbeli változás)

                                    —

                                    fajok méreteloszlása és korszerkezete (ha releváns)

                                    —

                                    fizikai, hidrológiai és kémiai jellemzők

                              Továbbá nyílt vízi élőhelyek esetében:

                                    —

                                    klorofil-A-koncentráció

                                    —

                                    planktonvirágzás gyakorisága és térbeli kiterjedése

                        (1); (6)

                        Ökoszisztémák, beleértve a táplálékhálózatokat is

                        Az ökoszisztémák szerkezete, működése és folyamatai, ezen belül:

                                    —

                                    fizikai és hidrológiai jellemzők

                                    —

                                    kémiai jellemzők

                                    —

                                    biológiai jellemzők

                                    —

                                    működés és folyamatok

                        Térbeli és időbeli változás a következőkben:

                                    —

                                    hőmérséklet és jégmennyiség

                                    —

                                    hidrológia (hullám- és áramlásviszonyok; vízfeltörés, keveredés, tartózkodási idő, frissvíz-beáramlás; tengerszint)

                                    —

                                    batimetria

                                    —

                                    zavarosság (iszap-/üledéktartalom), áttetszőség, zaj

                                    —

                                    tengerfenék talaja és morfológiája

                                    —

                                    sótartalom, tápanyagok (N, P), szerves szén, oldott gázok (pCO2, O2) és pH

                                    —

                                    az élőhelyek és a tengeri madarak, emlősök, hüllők, halak és lábasfejűek fajai közötti kapcsolat

                                    —

                                    a nyílt vízi és fenéki életközösségek szerkezete

                                    —

                                    termelékenység

                        (1); (4)

               Megjegyzések az 1. táblázathoz

                        1. megjegyzés:

                        Fajokra, élőhelyekre és ökoszisztémákra vonatkozó olyan paraméterek és jellemzők indikatív listája, amelyeket befolyásolnak az e melléklet 2. táblázatában szereplő terhelések, és amelyek relevánsak a 9. cikk (3) bekezdésének megfelelően meghatározott kritériumok szempontjából. A nyomon követés és az értékelés céljára szolgáló paramétereket és jellemzőket az ezen irányelvben foglalt követelményekkel összhangban kell meghatározni, ideértve a 8–11. cikkben foglalt követelményeket.

                        2. megjegyzés:

                        Az ezen oszlopban szereplő számok az I. melléklet azonos számú pontjaira utalnak.

                        3. megjegyzés:

                        Az 1. táblázatban csak azok az állapotra vonatkozó (1), (3), (4) és (6) minőségi mutatók szerepelnek, amelyekre vonatkozóan a 9. cikk (3) bekezdése alapján kritériumokat állapítottak meg. Az I. mellékletben szereplő minden más (azaz terhelésre vonatkozó) minőségi mutató minden egyes témakörben külön releváns lehet.

                        4. megjegyzés:

                        E fajcsoportok részletesebb meghatározását a a tengervizek jó környezeti állapotára vonatkozó kritériumok és módszertani előírások, a nyomon követésre és az értékelésre vonatkozó előírások és szabványosított módszerek megállapításáról, valamint a 2010/477/EU határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2017. május 17-i (EU) 2017/848 bizottsági rendelet (lásd e Hivatalos Lap 43. oldalát) mellékletének II. része tartalmazza.

                        5. megjegyzés:

                        E tágabb élőhelytípusok részletesebb meghatározását az (EU) 2017/848 határozat mellékletének II. része tartalmazza.

               2. táblázat

               A tengeri környezetet érő, ember okozta terhelések és a tengeri környezetben zajló vagy azt befolyásoló felhasználások és emberi tevékenységek

                                    2a.

                                    A tengeri környezetet érő, ember okozta terhelések
                                    különösen a 8. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontja, valamint 9., 10. és 11. cikke alkalmazásában

                        Témakör

                        Terhelés (1. megjegyzés)

                        Lehetséges paraméterek

                        Az I. mellékletben meghatározott releváns minőségi mutatók (2. és 3. megjegyzés)

                        Biológiai

                        Nem őshonos fajok bekerülése és terjedése

                        A terhelés intenzitása, valamint térbeli és időbeli változása a tengeri környezetben, továbbá – ha releváns – a terhelés forrásánál
                        A terhelés környezeti hatásainak értékeléséhez ki kell választani az 1. táblázatból a releváns ökoszisztéma-elemeket és paramétereket.

                        (2)

                        Kórokozó mikrobák bekerülése

                        Génmódosított fajok bekerülése és őshonos fajok áthelyeződése

                        Természetes biológiai életközösségek csökkenése vagy változása állat- vagy növényfajok tenyésztése, illetve termesztése miatt

                        Fajok emberi jelenlét általi megzavarása (pl. szaporodó-, pihenő- és táplálkozóhelyen)

                        Vadon élő fajok kivonása vagy mortalitása/sérülése (kereskedelmi halászat, hobbihorgászat és egyéb tevékenységek következtében)

                        (3)

                        Fizikai

                        Tengerfenék fizikai zavarása (időleges vagy visszafordítható)

                        (6); (7)

                        Fizikai veszteség (a tengerfenék talajának vagy morfológiájának tartós megváltozása vagy a tengerfenéken végzett kitermelés miatt)

                        Hidrológiai viszonyok változása

                        Anyagok, hulladék és energia

                        Tápanyagok bejutása – diffúz források, pontszerű források, légköri lerakódás

                        (5)

                        Szerves anyagok bejutása – diffúz források és pontszerű források

                        Egyéb anyagok (pl. szintetikus anyagok, nem szintetikus anyagok, radionuklidok) bejutása – diffúz források, pontszerű források, légköri lerakódás, akut események

                        (8); (9)

                        Hulladékok bekerülése (szilárd hulladék, beleértve a mikrohulladékot is)

                        (10)

                        Ember keltette zaj (impulzív, folyamatos) bekerülése

                        (11)

                        Egyéb energiák (például elektromágneses mezők, fény és hő) bekerülése

                        Víz bekerülése – pontszerű forrás (pl. sós víz)

                                    2b.

                                    A tengeri környezetben zajló vagy azt befolyásoló felhasználások és emberi tevékenységek
                                    különösen a 8. cikk (1) bekezdésének b) és c) pontja (a c) pont szempontjából csak a *-gal jelzett tevékenységek relevánsak), valamint 10. és 13. cikke alkalmazásában

                        Témakör

                        Tevékenység

                        Folyó, tengerpart vagy tengerfenék fizikai átalakítása (vízgazdálkodás)

                        Szárazföld kiterjesztése

                        Csatornaépítés és egyéb folyómeder-módosítás

                        Tengerparti védművek és árvízvédelem*

                        Tengeri létesítmények (nem olaj, gáz vagy megújuló energiák kitermelésére)*

                        Tengerfenék morfológiájának átalakítása, például kotrással vagy anyagok lerakásával*

                        Nem élő erőforrások kitermelése

                        Ásványi anyagok (kőzet, érc, kavics, homok, kagyló) kitermelése*

                        Kőolaj- és földgázkitermelés, beleértve az infrastruktúrát*

                        Sókitermelés*

                        Vízkitermelés*

                        Energiatermelés

                        Megújulóenergia-termelés (szél-, hullám- és árapály-energia), beleértve az infrastruktúrát*

                        Nem megújuló energia termelése

                        Villamosenergia-átvitel és hírközlés (kábelen)*

                        Élő erőforrások kitermelése

                        Halak, kagylók és rákok halászata (hivatásos, szabadidős)*

                        Halak, kagylók és rákok feldolgozása*

                        Tengeri növények betakarítása*

                        Más célú halászat és gyűjtés*

                        Élő erőforrások termesztése/tenyésztése

                        Akvakultúra – tengeri, beleértve az infrastruktúrát*

                        Akvakultúra – édesvízi

                        Mezőgazdaság

                        Erdőgazdálkodás

                        Közlekedés

                        Közlekedési infrastruktúra*

                        Közlekedés – vízi*

                        Közlekedés – légi

                        Közlekedés – szárazföldi

                        Városi és ipari felhasználások

                        Városi felhasználások

                        Ipari felhasználások

                        Hulladékkezelés és -ártalmatlanítás*

                        Idegenforgalom és szabadidő

                        Idegenforgalmi és szabadidős infrastruktúra*

                        Idegenforgalmi és szabadidős tevékenységek*

                        Biztonság/védelem

                        Katonai műveletek (a 2. cikk (2) bekezdése szerint)

                        Oktatás és kutatás

                        Kutatási, vizsgálati és oktatási célú tevékenységek*

               Megjegyzések a 2. táblázathoz

                        1. megjegyzés:

                        Az értékeléskor vizsgálni kell a terhelések tengeri környezetbeli szintjét és adott esetben a (szárazföldi és légköri forrásokból származó) bekerülések arányát.

                        2. megjegyzés:

                        Az ezen oszlopban szereplő számok az I. melléklet azonos számú pontjaira utalnak.

                        3. megjegyzés:

                        A 2a. táblázatban csak azok a terhelésre vonatkozó (2), (3), (5), (6), (7), (8), (9), (10) és (11) minőségi mutatók szerepelnek, amelyekre vonatkozóan a 9. cikk (3) bekezdése alapján kritériumokat állapítottak meg. Az I. mellékletben szereplő minden más (azaz állapotra vonatkozó) minőségi mutató minden egyes témakörben külön releváns lehet.”