title: A Bizottság 76/2007/EK irányelve ( 2007. december 20. ) a 91/414/EGK tanácsi irányelvnek a fludioxonil, a klomazon és a proszulfokarb hatóanyagok felvételének céljából történő módosításáról (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               21.12.2007

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 337/100

      A BIZOTTSÁG 76/2007/EK IRÁNYELVE

   (2007. december 20.)
   a 91/414/EGK tanácsi irányelvnek a fludioxonil, a klomazon és a proszulfokarb hatóanyagok felvételének céljából történő módosításáról
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,
   tekintettel a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 1991. július 15-i 91/414/EGK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 6. cikke (1) bekezdésére,
   mivel:

               (1)

               A 451/2000/EK (2) és az 1490/2002/EK (3) bizottsági rendelet megállapítja a 91/414/EGK irányelv 8. cikkének (2) bekezdésében említett munkaprogram második szakaszának végrehajtására vonatkozó részletes szabályokat, és meghatározza azon hatóanyagok jegyzékét, amelyeket a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe történő lehetséges felvétel céljából meg kell vizsgálni. E jegyzék tartalmazza a fludioxonilt, a klomazont és a proszulfokarbot.

               (2)

               A szóban forgó hatóanyagok esetében a bejelentő által javasolt felhasználási kört illetően megtörtént az emberi egészségre és a környezetre gyakorolt hatásoknak a 451/2000/EK és az 1490/2002/EK rendeletben meghatározott rendelkezések szerinti értékelése. Az említett rendeletek kijelölik továbbá a referens tagállamokat, melyek az 1490/2002/EK rendelet 10. cikkének (1) bekezdésével összhangban benyújtják a releváns értékelő jelentéseket és ajánlásokat az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatósághoz (EFSA). A fludioxonil és a klomazon esetében a referens tagállam Dánia volt, amely 2005. április 5-én, illetve 2005. március 16-án minden releváns információt benyújtott. A proszulfokarb esetében a referens tagállam Svédország volt, amely 2005. április 20-án minden releváns információt benyújtott.

               (3)

               Az EFSA és a tagállamok az értékelő jelentéseket szakmai vizsgálatnak vetették alá, majd 2007. július 27-én az EFSA a fludioxonilról, a klomazonról és a proszulfokarbról szóló tudományos jelentései formájában (4) benyújtották a Bizottsághoz. A tagállamok és a Bizottság az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság keretében megvizsgálták e jelentést, majd a fludioxonilról, a klomazonról és a proszulfokarbról szóló bizottsági vizsgálati jelentésként 2007. október 9-én véglegesítették.

               (4)

               A különböző vizsgálatokból kiderült, hogy a fludioxonilt, a klomazont és a proszulfokarbot tartalmazó növényvédő szerek általában megfelelnének a 91/414/EGK irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) és b) pontjában előírt követelményeknek, különösen azon felhasználási célokat illetően, melyeket a bizottsági vizsgálati jelentésekben megvizsgáltak és részleteztek. Ezért indokolt e hatóanyagoknak az I. mellékletbe való felvétele annak érdekében, hogy az e hatóanyagokat tartalmazó növényvédő szerek engedélyeit valamennyi tagállamban az említett irányelv rendelkezéseivel összhangban ki lehessen adni.

               (5)

               Valamely hatóanyagnak az I. mellékletbe való felvétele előtt ésszerű határidőt kell biztosítani arra, hogy a tagállamok és az érdekelt felek felkészülhessenek a hatóanyag felvételéből eredő új követelmények teljesítésére.

               (6)

               A 91/414/EGK irányelvben meghatározott kötelezettségek sérelme nélkül – amelyek egy hatóanyagnak az I. mellékletbe történő felvételéből következnek – indokolt a felvétel után hat hónapot biztosítani a tagállamoknak arra, hogy felülvizsgálhassák a fludioxonilt, a klomazont és a proszulfokarbot tartalmazó növényvédő szerekre már kiadott engedélyeket annak biztosítása érdekében, hogy teljesüljenek a 91/414/EGK irányelvben és különösen annak 13. cikkében előírt követelmények, valamint az I. mellékletben meghatározott vonatkozó feltételek. A tagállamoknak kötelességük az érvényes engedélyeket szükség szerint módosítani, újakkal helyettesíteni vagy visszavonni, a 91/414/EGK irányelv rendelkezéseivel összhangban. A fenti határidőtől eltérve hosszabb időt kell biztosítani az egyes növényvédő szerek valamennyi tervezett felhasználására vonatkozó teljes, III. melléklet szerinti dossziénak a 91/414/EGK irányelvben meghatározott egységes elvekkel összhangban történő benyújtására és értékelésére.

               (7)

               A 3600/92/EGK rendelet keretében értékelt hatóanyagoknak a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe történő korábbi felvétele során nyert tapasztalatok azt mutatták, hogy nehézségek merülhetnek fel annak értelmezésében, hogy a már kiadott engedélyek jogosultjainak milyen kötelezettségei vannak az adatokhoz való hozzáféréssel kapcsolatosan. A további nehézségek elkerülése végett szükségesnek látszik tisztázni a tagállamok kötelességeit, legfőképpen pedig azon kötelességét, hogy meg kell győződniük arról, hogy az engedély jogosultja bizonyítottan hozzáférhet az említett irányelv II. mellékletében szereplő követelményeknek megfelelő dossziéhoz. Ez az egyértelműsítés azonban az I. mellékletet módosító, eddig elfogadott irányelvekhez képest nem ró új kötelezettségeket a tagállamokra vagy az engedélyek jogosultjaira.

               (8)

               Ezért a 91/414/EGK irányelvet ennek megfelelően módosítani kell.

               (9)

               Az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság véleményével,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   A 91/414/EGK irányelv I. melléklete az ezen irányelv mellékletében meghatározottak szerint módosul.
   2. cikk
   A tagállamok legkésőbb 2009. április 30-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, melyek az ezen irányelvnek való megfeleléshez szükségesek. Haladéktalanul eljuttatják a Bizottsághoz az említett rendelkezések szövegét, valamint a rendelkezések és az ezen irányelv közötti megfelelési táblázatot.
   A tagállamok e rendelkezéseket 2009. május 1-jétől alkalmazzák.
   Amikor a tagállamok elfogadják e rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   3. cikk
   (1)   A tagállamok a 91/414/EGK irányelvvel összhangban 2009. április 30-ig szükség szerint módosítják vagy visszavonják a fludioxonilt, a klomazont és a proszulfokarbot tartalmazó növényvédő szerekre vonatkozó meglévő engedélyeket.
   Így arról is meg kell győződniük az említett időpontig, hogy az említett irányelv I. mellékletének fludioxonilra, klomazonra és proszulfokarbra vonatkozó feltételei teljesülnek-e, a szóban forgó hatóanyagok bejegyzésének B. részében találhatóak kivételével, és hogy az engedély jogosultja az irányelv 13. cikkében meghatározott feltételekkel összhangban rendelkezik-e az említett irányelv II. mellékletében szereplő követelményeknek megfelelő dossziéval, vagy ilyenhez hozzáférhet-e.
   (2)   Az (1) bekezdéstől eltérően valamennyi olyan engedélyezett növényvédő szer esetében, amely fludioxonilt, klomazont és proszulfokarbot tartalmaz egyedüli hatóanyagként, illetve a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe legkésőbb 2008. október 31-ig felvett hatóanyagok egyikeként, a tagállamok a 91/414/EGK irányelv VI. mellékletében előírt egységes alapelvekkel összhangban újból elvégzik a növényvédő szer értékelését az említett irányelv III. mellékletében szereplő követelményeknek megfelelő dosszié alapján és az I. mellékletben szereplő, a fludioxonilra, a klomazonra, illetve a proszulfokarbra vonatkozó bejegyzés B. részének figyelembevételével. Ezen értékelés alapján a tagállamok meghatározzák, hogy a termék megfelel-e a 91/414/EGK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének b), c), d) és e) pontjában meghatározott feltételeknek.
   E meghatározást követően a tagállamok:

               a)

               a fludioxonilt, a klomazont vagy a proszulfokarbot egyedüli hatóanyagként tartalmazó termék esetében szükség szerint legkésőbb 2012. október 31-ig módosítják vagy visszavonják az engedélyt; vagy

               b)

               a fludioxonilt, a klomazont vagy a proszulfokarbot több hatóanyag egyikeként tartalmazó termék esetében az engedélyt szükség szerint vagy 2012. október 31-ig, vagy amennyiben az későbbre esik, a kérdéses anyagot vagy anyagokat a 91/414/EGK irányelv I. mellékletébe felvevő irányelvben vagy irányelvekben a módosítás, illetve visszavonás céljából meghatározott időpontig módosítják vagy visszavonják.

         4. cikk
   Ez az irányelv 2008. november 1-jén lép hatályba.
   5. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2007. december 20-án.

            a Bizottság részéről

         Markos KYPRIANOU

            a Bizottság tagja

      (1)  HL L 230., 1991.8.19., 1. o. A legutóbb a 2007/52/EK bizottsági irányelvvel (HL L 214., 2007.8.17., 3. o.) módosított irányelv.

      (2)  HL L 55., 2000.2.29., 25. o. A legutóbb az 1044/2003/EK rendelettel (HL L 151., 2003.6.19., 32. o.) módosított rendelet.

      (3)  HL L 224., 2002.8.21., 23. o. A legutóbb az 1095/2007/EK rendelettel (HL L 246., 2007.9.21., 19. o.) módosított rendelet.

      (4)  EFSA Scientific Report (2007) 110, 1-85, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance fludioxonil. Az EFSA 110. tudományos jelentése (2007), 1–85. o., A fludioxonil hatóanyagú növényvédő szereknél felmerülő kockázatok felméréséről szóló szakértői értékelésből levont következtetések (véglegesítve: 2007. július 27-én).
   EFSA Scientific Report (2007) 109, 1-73, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance clomazone. Az EFSA 109. tudományos jelentése (2007), 1–73. o., A klomazon hatóanyagú növényvédő szereknél felmerülő kockázatok felméréséről szóló szakértői értékelésből levont következtetések (véglegesítve: 2007. július 27-én), 2007. augusztus 3-i változat.
   EFSA Scientific Report (2007) 111, 1-81, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance prosulfocarb. Az EFSA 111. tudományos jelentése (2007), 1–81. o., A proszulfokarb hatóanyagú növényvédő szereknél felmerülő kockázatok felméréséről szóló szakértői értékelésből levont következtetések (véglegesítve: 2007. július 27-én).

      MELLÉKLET
      A 91/414/EGK irányelv I. mellékletében található táblázat vége a következő bejegyzésekkel egészül ki:

                     Sorszám

                     Közhasználatú név, azonosítószámok

                     IUPAC-név

                     Tisztaság (1)

                     Hatálybalépés

                     Felvétel lejárta

                     Különleges rendelkezések

                     „166

                     Proszulfokarb
                     CAS-szám 52888-80-9
                     CIPAC-szám 539

                     S-benzil dipropil(tiokarbamát)

                     970 g/kg

                     2008. november 1.

                     2018. október 31.

                     A.   RÉSZ
                     Kizárólag gyomirtó szerként való használata engedélyezhető.
                     B.   RÉSZ
                     A VI. mellékletben meghatározott egységes elvek alkalmazása érdekében figyelembe kell venni az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság által 2007. október 9-én véglegesített, a proszulfokarbra vonatkozó vizsgálati jelentésnek és különösen annak I. és II. függelékének a következtetéseit.
                     Ezen átfogó értékelésben a tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk a következőkre:

                                 —

                                 a szerrel dolgozók biztonságára, és gondoskodniuk kell arról, hogy a felhasználás feltételei között szerepeljen a megfelelő egyéni védőfelszerelés használata,

                                 —

                                 a vízi szervezetek védelmére, és gondoskodniuk kell arról, hogy az engedélyezés feltételei között szükség szerint szerepeljenek a kockázat mérséklésére irányuló intézkedések, mint például a pufferzónák kialakítása,

                                 —

                                 a nem célnövények védelmére, és gondoskodniuk kell arról, hogy az engedélyezés feltételei között szükség szerint szerepeljenek a kockázat mérséklésére irányuló intézkedések, mint például nem permetezett pufferzónák kialakítása.

                     167

                     Fludioxonil
                     CAS-szám 131341-86-1
                     CIPAC-szám 522

                     4-(2,2-difluor-1,3-benzodioxol-4-il)-1H-pirol-3-karbonitril

                     950 g/kg

                     2008. november 1.

                     2018. október 31.

                     A.   RÉSZ
                     Kizárólag gombaölő szerként való használata engedélyezhető.
                     B.   RÉSZ
                     Amikor a tagállamok olyan kérelmet bírálnak el, amely arra irányul, hogy engedélyezzék a fludioxonilt tartalmazó növényvédő szereknek a vetőmagcsávázáson kívüli felhasználását, különös figyelmet kell fordítaniuk a 4. cikk (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott kritériumokra, és mielőtt ilyen engedélyt adnak ki, meg kell győződniük róla, hogy az összes szükséges adat és információ rendelkezésre áll:

                                 —

                                 különös figyelmet kell fordítaniuk a veszélyeztetett övezetekben található talajvíz lehetséges, különösen a talajban lévő CGA 339833 és CGA 192155 fotolízis metabolitok általi szennyeződésére,

                                 —

                                 különös figyelmet kell fordítaniuk a halak és a gerinctelen vízi szervezetek védelmére.

                           Az engedélyezés feltételei között szükség szerint kockázatcsökkentő intézkedéseknek is szerepelniük kell.
                     A VI. mellékletben meghatározott egységes elvek alkalmazása érdekében figyelembe kell venni az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság által 2007. október 9-én véglegesített, a fludioxonilra vonatkozó vizsgálati jelentésnek és különösen annak I. és II. függelékének a következtetéseit.

                     168

                     Klomazon
                     CAS-szám 81777-89-1
                     CIPAC-szám 509

                     2-(2-klórobenzil)-4,4-dimetil-1,2-oxazolidin-3-on

                     960 g/kg

                     2008. november 1.

                     2018. október 31.

                     A.   RÉSZ
                     Kizárólag gyomirtó szerként való használata engedélyezhető.
                     B.   RÉSZ
                     A VI. mellékletben meghatározott egységes elvek alkalmazása érdekében figyelembe kell venni az Élelmiszerlánc- és Állategészségügyi Állandó Bizottság által 2007. október 9-én véglegesített, a klomazonra vonatkozó vizsgálati jelentésnek és különösen annak I. és II. függelékének a következtetéseit.
                     Ezen átfogó értékelésben a tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk a következőkre:

                                 —

                                 a szerrel dolgozók biztonságára, és gondoskodniuk kell arról, hogy a felhasználás feltételei között szerepeljen a megfelelő egyéni védőfelszerelés használata,

                                 —

                                 a nem célnövények védelmére, és gondoskodniuk kell arról, hogy az engedélyezés feltételei között szükség szerint szerepeljenek a kockázat mérséklésére irányuló intézkedések, mint például a pufferzónák kialakítása.”

         (1)  A hatóanyag azonosításával és specifikációjával kapcsolatos további részletek a vizsgálati jelentésben találhatók.


title: A Bizottság 2014/101/EU irányelve ( 2014. október 30. ) a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról  EGT-vonatkozású szöveg

text:
               31.10.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 311/32

         A BIZOTTSÁG 2014/101/EU IRÁNYELVE
   (2014. október 30.)
   a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel a vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23-i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 20. cikke (1) bekezdésének első albekezdésére,
   mivel:

               (1)

               Biztosítani kell a tagállamok által a 2000/60/EK irányelv 8. cikkében előírtak szerint létrehozott, a vizek ökológiai állapotának megfigyelésére szolgáló típusparaméterek megfigyelésére alkalmazott módszerek minőségét és összehasonlíthatóságát.

               (2)

               A 2000/60/EK irányelv V. mellékletének 1.3.6. szakasza előírja, hogy a típusparaméterek megfigyelésére alkalmazott módszereknek összhangban kell lenniük az ott felsorolt nemzetközi szabványokkal vagy más nemzeti vagy nemzetközi szabványokkal, amelyek biztosítják az adatok egyenértékű tudományos minőségét és összehasonlíthatóságát. Az V. mellékletben felsorolt nemzetközi szabványok az említett irányelv elfogadásának időpontjában rendelkezésre álló szabványok voltak.

               (3)

               A 2000/60/EK irányelv kihirdetése óta az Európai Szabványügyi Bizottság (CEN) számos, a fitoplanktonok, a makrofiták és a fitobentosz, a bentikus gerinctelenek és a halak biológiai mintavételezésére, valamint a hidromorfológiai jellemzőkre vonatkozó új szabványt jelentetett meg, ezek közül többet a Nemzetközi Szabványügyi Szervezettel (ISO) közösen. Ezekkel a szabványokkal ki kell egészíteni a 2000/60/EK irányelv V. mellékletének 1.3.6. szakaszát.

               (4)

               Az új szabványok folyamatos kidolgozásának és a meglévő szabványok aktualizálásának eredményeképpen néhány, a 2000/60/EK irányelv V. mellékletének 1.3.6. szakaszában felsorolt szabványt a CEN tagszervezetei már nem tesznek közzé, ezért ezeket a szabványokat a jegyzékből el kell hagyni.

               (5)

               Két, a 2000/60/EK irányelv V. mellékletének 1.3.6. szakaszában felsorolt szabvány (EN ISO 8689-1:1999 és EN ISO 8689-2:1999 9) a biológiai osztályozásra és nem a megfigyelésre vonatkozik; ezeket az osztályozási határértékek megállapítására vonatkozó protokollok kialakításához használták az irányelvvel kapcsolatos közös végrehajtási stratégia keretében, és szintén elhagyhatók a jegyzékből.

               (6)

               A 2000/60/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell.

               (7)

               Az ezen irányelvben biztosított intézkedések összhangban vannak a Bizottságnak a 2000/60/EK irányelv 21. cikk (1) bekezdésében kifejezett véleményével,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   A 2000/60/EK irányelv V. melléklete ezen irányelv mellékletének megfelelően módosul.
   2. cikk
   (1)   A tagállamok legkésőbb 2016. május 20-ig hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul megküldik a Bizottság számára.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   3. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   4. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2014. október 30-án.

            a Bizottság részéről

            az elnök

         José Manuel BARROSO

      (1)  HL L 327., 2000.12.22., 1. o.

      MELLÉKLET
      A 2000/60/EK irányelv V. mellékletében az 1.3.6. szakasz helyébe a következő szöveg lép:

         „1.3.6.   A minőségi elemek megfigyelésének szabványai

         A típusparaméterek megfigyeléséhez használt módszereknek – amennyiben a megfigyelésre vonatkoznak – összhangban kell lenniük az alább felsorolt nemzetközi szabványokkal vagy más nemzeti vagy nemzetközi szabványokkal, amelyek biztosítják az adatok egyenértékű tudományos minőségét és összehasonlíthatóságát.

            A minőségi elemek biológiai mintavételezésének szabványai

         A szabványokban előírt specifikus módszerek mellett alkalmazandó általános módszerek az alábbi biológiai minőségi elemek tekintetében:

                     EN ISO 5667-3:2012

                     Vízminőség – Mintavétel – 3. rész: A minták tartósítása és kezelése

            A fitoplankotonokra vonatkozó szabványok

                     EN 15204:2006

                     Vízminőség – Útmutató szabvány a fitoplanktonok inverz mikroszkópos számlálására (Utermöhl-technika)

                     EN 15972:2011

                     Vízminőség – Útmutató a tengeri fitoplankton kvantitatív és kvalitatív vizsgálatához

                     ISO 10260:1992

                     Vízminőség – A biokémiai paraméterek mérése – Az a-klorofill-koncentráció spektrometriás meghatározása

            A makrofitákra és a fitobentoszra vonatkozó szabványok

                     EN 15460:2007

                     Vízminőség – Útmutató szabvány tavakban lévő makrofiták felmérésére

                     EN 14184:2014

                     Vízminőség – Útmutató a folyóvizek vízi makrofitáinak felméréséhez

                     EN 15708:2009

                     Vízminőség – Útmutató szabvány a fitobentosz felméréséhez, mintavételéhez és laboratóriumi vizsgálatához sekély folyóvizekben

                     EN 13946:2014

                     Vízminőség – Útmutató folyók és tavak bentikus kovamoszatainak általános mintavételéhez és minta-előkészítéséhez

                     EN 14407:2014

                     Vízminőség – Útmutató folyóvizekből és tavakból vett minták bentikus kovamoszatjainak azonosításához és számlálásához

            A bentikus gerinctelenekre vonatkozó szabványok

                     EN ISO 10870:2012

                     Vízminőség – Útmutató az édesvízi bentikus makrogerinctelenek mintavételi módszereinek és eszközeinek kiválasztásához

                     EN 15196:2006

                     Vízminőség – Útmutatás a chironomidák (kétszárnyúak rendje) lárvái levedlett bőrének mintavételéhez és a minta kezeléséhez ökológiai értékelés céljából

                     EN 16150:2012

                     Vízminőség – Útmutató a bentikus makrogerinctelenek időarányos Multi-Habitat eljáráson alapuló mintavételéhez

                     EN ISO 19493:2007

                     Vízminőség – Útmutató szilárd aljzaton lévő élőlényközösségek tengerbiológiai vizsgálatához

                     EN ISO 16665:2013

                     Vízminőség – Útmutató a laza tengerfenék makrofaunájának mennyiségi mintavételéhez és a minta kezeléséhez

            A halakra vonatkozó szabványok

                     EN 14962:2006

                     Vízminőség – Útmutató a halak mintavételi módszereinek alkalmazási területéhez és kiválasztásához

                     EN 14011:2003

                     Vízminőség – Halak mintavétele elektromos halászati módszerrel

                     EN 15910:2014

                     Vízminőség – Útmutató a halbőség becslésére mobil hidroakusztikus módszerekkel

                     EN 14757:2005

                     Vízminőség – Halak mintavétele több nyílásméretű eresztőhálóval

            Szabványok a hidromorfológiai paraméterekhez

                     EN 14614:2004

                     Vízminőség – Útmutató szabvány folyóvizek hidromorfológiai jellemzőinek értékeléséhez

                     EN 16039:2011

                     Vízminőség – Útmutató szabvány a tavak hidromorfológiai jellemzőinek felméréséhez

            Szabványok a fizikai-kémiai paraméterekhez

         Bármely vonatkozó CEN/ISO szabvány”


Fontos jogi nyilatkozat

|

32002L0069

A Bizottság 2002/69/EK irányelve (2002. július 30.) az élelmiszerek dioxintartalmának hatósági ellenőrzésére és a dioxinszerű PCB-k meghatározására szolgáló mintavételi és vizsgálati módszerek megállapításárólEGT vonatkozású szöveg.

Hivatalos Lap L 209 , 06/08/2002 o. 0005 - 0014 CS.ES fejezet 13 kötet 29 o. 525  - 534 ET.ES fejezet 13 kötet 29 o. 525  - 534 HU.ES fejezet 13 kötet 29 o. 525  - 534 LT.ES fejezet 13 kötet 29 o. 525  - 534 LV.ES fejezet 13 kötet 29 o. 525  - 534 MT.ES fejezet 13 kötet 29 o. 525  - 534 PL.ES fejezet 13 kötet 29 o. 525  - 534 SK.ES fejezet 13 kötet 29 o. 525  - 534 SL.ES fejezet 13 kötet 29 o. 525  - 534

		A Bizottság 2002/69/EK irányelve(2002. július 30.)az élelmiszerek dioxintartalmának hatósági ellenőrzésére és a dioxinszerű PCB-k meghatározására szolgáló mintavételi és vizsgálati módszerek megállapításáról(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel az emberi fogyasztásra szánt élelmiszerek ellenőrzésére szolgáló közösségi mintavételi és vizsgálati módszerek bevezetéséről szóló, 1985. december 20-i 85/591/EGK tanácsi irányelvre [1] és különösen annak 1. és 4. cikkére,mivel:(1) A legutóbb az 563/2002/EK rendelettel [2] módosított, illetve a 2375/2001/EK tanácsi rendelettel [3] módosított 466/2001/EK bizottsági rendelet [4] megállapítja a dioxin és a furán maximális mennyiségét egyes élelmiszerekben.(2) Az élelmiszerek hatósági ellenőrzéséről szóló, 1989. június 14-i 89/397/EGK tanácsi irányelv [5] megállapítja az élelmiszer-ellenőrzés lebonyolításának általános alapelveit. Az élelmiszerek hatósági ellenőrzésével kapcsolatos további intézkedésekről szóló, 1993. október 29-i 93/99/EGK tanácsi irányelv [6] bevezet egy rendszert a tagállamok által az élelmiszerek hatósági ellenőrzésével megbízott laboratóriumokra vonatkozó minőségi szabványokról.(3) A 85/591/EGK irányelv rögzítette a mintavételi és vizsgálati módszerekre vonatkozó általános követelményeket. Egyes esetekben azonban olyan különleges követelményeket is meg kell határozni, amelyeknek a vizsgálati módszereknek meg kell felelniük ahhoz, hogy az ellenőrzéssel megbízott laboratóriumok által alkalmazott vizsgálati módszerek eredményei összehasonlíthatók legyenek.(4) A mintavételi és vizsgálati módszerekre vonatkozó rendelkezéseket a jelenlegi ismeretek alapján állapították meg, és azokat a tudományos és technológiai ismeretek fejlődésének figyelembevételével ki lehet igazítani.(5) Az ezen irányelvben megállapított rendelkezések csak a 466/2001/EK rendelet végrehajtása céljából vonatkoznak a dioxinok és a dioxinszerű PCB-k mintavételére és vizsgálatára, és nem érintik az egyes élő állatokban és állati termékekben lévő anyagok és azok maradványainak ellenőrzésére szolgáló intézkedésekről, továbbá a 85/358/EGK és a 86/469/EGK irányelvek, továbbá a 89/187/EGK és a 91/664/EGK határozatok hatályon kívül helyezéséről szóló, 1996. április 29-i 96/23/EK tanácsi irányelv [7] III. és IV. mellékletében meghatározott mintavételi stratégiát, a mintavétel nagyságát és gyakoriságát. Nem érintik továbbá az egyes élő állatokban és állati termékekben lévő anyagok és azok maradványainak ellenőrzésére szolgáló hatósági mintavételes vizsgálatra vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1998. február 23-i 98/179/EK bizottsági határozatban [8] meghatározott mintavételi célkövetelményeket.(6) Ahhoz, hogy átfogó és megbízható adatokhoz jussunk a dioxinszerű PCB-k élelmiszerekben történő előfordulásával kapcsolatban, aktív megközelítést kell alkalmazni. Ennek érdekében meg kell állapítani az élelmiszerekben előforduló dioxinszerű PCB-k meghatározásához alkalmazott vizsgálati módszerekre vonatkozó követelményeket.(7) A jelentős mennyiségű dioxint tartalmazó minták kiválasztásához egy bizonyított és széles körben elfogadott hitelesítéssel rendelkező, nagy teljesítményű, szűréses vizsgálati módszert lehet alkalmazni. E minták dioxintartalmát egy megerősítő vizsgálati módszerrel kell meghatározni. Ajánlatos tehát szigorú követelményeket megállapítani a megerősítő vizsgálati módszer, illetve minimális követelményeket a szűrési módszer vonatkozásában.(8) Az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak az Élelmiszerlánc- és Állat-egészségügyi Állandó Bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA tagállamok meghoznak minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy az élelmiszerek dioxin- és furántartalmának hatósági ellenőrzése és a dioxinszerű PCB-k meghatározása során a mintavételt az ezen irányelv I. mellékletében ismertetett módszerekkel összhangban végezzék.2. cikkA tagállamok meghoznak minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy az élelmiszerek dioxin- és furántartalmának hatósági ellenőrzése és a dioxinszerű PCB-k meghatározása során alkalmazott mintaelőkészítés és a vizsgálati módszerek megfeleljenek az ezen irányelv II. mellékletében ismertetett követelményeknek.3. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2003. február 28-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.4. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba.5. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2002. július 30-án.a Bizottság részérőlDavid Byrnea Bizottság tagja[1] HL L 372., 1985.12.31., 50. o.[2] HL L 86., 2002.4.3., 5. o.[3] HL L 321., 2001.12.6., 1. o.[4] HL L 77., 2001.3.16., 1. o.[5] HL L 186., 1989.6.30., 23. o.[6] HL L 290., 1993.11.24., 14. o.[7] HL L 125., 1996.5.23., 10. o.[8] HL L 65., 1998.3.5., 31. o.--------------------------------------------------I. MELLÉKLETEGYES ÉLELMISZEREK DIOXINTARTALMÁNAK (PCDD/PCDF) HATÓSÁGI ELLENŐRZÉSÉRE, ILLETVE DIOXINSZERŰ PCB-TARTALMÁNAK MEGHATÁROZÁSÁRA SZOLGÁLÓ MINTAVÉTELI MÓDSZEREK1. Cél és alkalmazási területAlkalmazott rövidítések: T = tetra; Pe = penta; Hx = hexa; Hp = hepta; O = okta; CDD = klór-dibenzo-dioxin; CDF = klór-dibenzo-furán; CB = klór-bifenil.[1] meghatározására szánt mintákat az alábbiakban ismertetett módszerekkel összhangban kell venni. Az így kapott összesített mintákat az adott tételre vagy altételre vonatkozóan reprezentatívnak kell tekinteni. Az élelmiszerekben előforduló bizonyos szennyező anyagok legmagasabb értékének meghatározásáról szóló 466/2001/EK bizottsági rendeletben meghatározott maximális határértékeknek történő megfelelésről a laboratóriumi mintákban megállapított mennyiségek alapján kell dönteni.2. FogalommeghatározásokTétel: egy élelmiszercikk azonosítható, egyszerre szállított mennyisége, amelyről a hatósági ellenőr megállapította, hogy származás, fajta, csomagolási típus, csomagoló, feladó és jelölések szempontjából közös jellemzőkkel bír. Hal és halászati termékek esetében a hal méretének is összehasonlíthatónak kell lennie.Altétel: egy tétel egy kijelölt része, amelyen a mintavételi eljárást alkalmazzák. Minden egyes altételnek fizikailag elkülönítettnek és azonosíthatónak kell lennie.Egyedi minta: a tétel vagy az altétel egyetlen helyéről vett anyagmennyiség.Összesített minta: a tételből vagy altételből vett összes egyedi minta együttese.Laboratóriumi minta: az összesített minta laboratóriumba küldendő reprezentatív része/mennyisége.3. Általános rendelkezések3.1. SzemélyzetA mintavételt egy, a tagállam által felhatalmazott személy végzi.3.2. Mintavételezésre szánt anyagMinden megvizsgálandó tételből külön-külön kell mintát venni.3.3. ÓvintézkedésekA mintavétel és a laboratóriumi minták előkészítése során óvintézkedéseket kell tenni minden olyan változás elkerülésére, amely befolyásolná a dioxin- és a dioxinszerű PCB-tartalmat, károsan befolyásolná az analitikai meghatározást vagy csorbítaná az összesített minták reprezentativitását.3.4. Egyedi mintákAz egyedi mintákat lehetőség szerint a tétel vagy az altétel különböző, egymástól távoli helyeiről kell venni. Az ezen eljárástól történő eltéréseket fel kell jegyezni a 3.8. pontban előírt mintavételi naplóba.3.5. Az összesített minta elkészítéseAz összesített mintát az összes egyedi minta egyesítésével kell előállítani. Súlya legalább 1 kg, kivéve, ha ez gyakorlatban nem megvalósítható, pl. ha egyetlen csomagból vesznek mintát.3.6. Az összesített minták felosztása laboratóriumi mintákra megerősítés céljából, illetve védekezési és szakértői célokraA homogenizált összesített mintából megerősítés céljából, illetve szakmai (védekezési) és szakértői célokra laboratóriumi mintákat kell venni, kivéve, ha ez ellentétes a tagállamok mintavételi szabályaival. A megerősítésre szánt laboratóriumi minták nagyságát úgy kell megválasztani, hogy az legalább két párhuzamos mérést lehetővé tegyen.3.7. Az összesített és a laboratóriumi minták csomagolása és szállításaMinden egyesített és laboratóriumi mintát olyan tiszta, inert edénybe kell helyezni, amely védelmet nyújt a szennyeződések, az edény belső fala általi adszorpció miatti komponensveszteség és a szállítás okozta károsodások ellen. Minden szükséges óvintézkedést meg kell tenni a szállítás és a tárolás során az összesített és a laboratóriumi minták összetételében esetlegesen bekövetkező változások elkerülése érdekében.3.8. Az összesített és a laboratóriumi minták lezárása és címkézéseA hatósági felhasználásra vett összes mintát a mintavétel helyszínén le kell zárni és a tagállam szabályainak megfelelően azonosítóval kell ellátni. Minden egyes mintavételről naplót kell vezetni – amely alapján a tétel egyértelműen azonosítható –, feljegyezve benne a mintavétel időpontját és helyét, továbbá minden olyan információt, amely segítheti a vizsgálatot végző személy munkáját.4. Mintavételi tervekAz alkalmazott mintavételi módszernek biztosítania kell, hogy az összesített minta az ellenőrizendő tétel vonatkozásában reprezentatív legyen.Az egyedi minták számaTej és olajok esetében – ahol az adott tételben feltételezhető a kérdéses szennyezők homogén eloszlása – az összesített minta elkészítéséhez elég tételenként három egyedi mintát venni. Más termékek esetében a tételből kivételre kerülő egyedi minták minimális számát az 1. táblázat mutatja.Az összes egyedi mintát egyesítő összesített mintának legalább 1 kg súlyúnak kell lenni (ld. 3.5. pont). Az egyedi mintáknak hasonló súlyúnak kell lenniük. Egy egyedi minta minimális súlya 100 gramm. Az egyedi minta súlya a tételben lévő részek méretétől függ. Az ettől az eljárástól történő eltéréseket fel kell jegyezni a 3.8. pont szerinti naplóba. Az egyes állati termékekben lévő bizonyos anyagok és azok maradványai ellenőrzése céljából a 96/23/EK tanácsi irányelvben előírt mintavétel szintjeinek és gyakoriságának a megállapításáról szóló, 1997. október 27-i 97/747/EK bizottsági határozat [2] rendelkezéseivel összhangban tyúktojások esetében a minta mennyisége legalább 12 tojás (ömlesztett tételek és egyedi csomagokból álló tételek esetében ld. az 1. és 2. táblázatot).1. TÁBLÁZATA tételből kivételre kerülő egyedi minták minimális számaA tétel súlya (kg-ban) | Az egyedi minták minimális száma |< 50 | 3 |50-500 | 5 |> 500 | 10 |Amennyiben a tétel egyedi csomagokból áll, az összesített mintát adó csomagok száma a 2. táblázatban található.2. TÁBLÁZATEgyedi csomagokból álló tétel esetén az összesített mintát adó csomagok (egyedi minták) számaA tételben található csomagok vagy egységek száma | A mintavételezésre szánt csomagok vagy egységek száma |1-25 | 1 csomag vagy egység |26-100 | körülbelül 5 %, legalább 2 csomag vagy egység |> 100 | körülbelül 5 %, maximum 10 csomag vagy egység |5. A tétel vagy altétel az előírásoknak történő megfeleléseAz ellenőrző laboratórium két párhuzamos mérésben elvégzi a megerősítésre szolgáló laboratóriumi minta vizsgálatát, ha az első vizsgálat eredménye kevesebb, mint 20 %-kal tér el a maximális szinttől, és kiszámítja az eredmények átlagát. A tételt akkor lehet elfogadni, ha az első vizsgálat eredménye több mint 20 %-kal van a maximális szint alatt, vagy amennyiben párhuzamos vizsgálatra van szükség, akkor abban az esetben, ha az átlag megfelel a 466/2001/EK rendeletben megállapított vonatkozó maximális szintnek.[1] [2] HL L 303., 1997.11.6., 12. o.--------------------------------------------------II. MELLÉKLETEGYES ÉLELMISZEREK DIOXINTARTALMÁNAK (PCDD/PCDF) HATÓSÁGI ELLENŐRZÉSEKOR, ILLETVE DIOXINSZERŰ PCB-TARTALMÁNAK MEGHATÁROZÁSAKOR ALKALMAZOTT MINTAELŐKÉSZÍTÉSRE ÉS VIZSGÁLATI MÓDSZEREKRE VONATKOZÓ KÖVETELMÉNYEK1. Tárgy és alkalmazási területE követelményeket kell alkalmazni az élelmiszerek dioxintartalmának (poliklórozott dibenzo-p-dioxinok (PCDD) és poliklórozott dibenzo-p-furánok (PCDF)) hatósági ellenőrzése, illetve dioxinszerű PCB-tartalmának meghatározása során.A dioxinok élelmiszerekben történő előfordulását egy olyan szűrési módszert magába foglaló stratégiával vizsgálhatjuk, amely segítségével kiválaszthatjuk azokat a mintákat, amelyekben a dioxinok és a dioxinszerű PCB-k mennyisége 30-40 %-kal tér el a kérdéses szinttől. A jelentős mennyiséget tartalmazó minták dioxin-koncentrációját egy megerősítő módszerrel kell meghatározni/megerősíteni.A szűrési módszerekkel a dioxinoknak és dioxinszerű PCB-knek a kérdéses koncentrációban történő előfordulása mutatható ki. E módszerek nagy teljesítményűek, és nagyszámú minta közül a potenciálisan pozitív minták kiszűrésére alkalmazzák őket. Speciális kialakításuknak köszönhetően a fals negatív eredmények elkerülhetőek.A megerősítő módszerek olyan teljes vagy kiegészítő információkkal szolgálnak, amelyek lehetővé teszik a dioxinok és a dioxinszerű PCB-k a kérdéses koncentrációban történő azonosítását és egyértelmű mennyiségi mérését.2. HáttérinformációkMivel a környezeti és biológiai minták (ideértve az élelmiszermintákat is) általában különböző rokon dioxinok komplex keverékeit tartalmazzák, a kockázatfelmérés megkönnyítése érdekében kidolgozták a toxicitási egyenérték-tényező (TEF) koncepcióját. A TEF-ek a 2,3,7,8-szubsztituált PCDD-ket és PCDF-eket tartalmazó keverékek koncentrációjának a kifejezésére szolgálnak, újabban pedig a dioxinszerű aktivitással rendelkező egyes nem orto és mono-orto klórszubsztituált PCB-knek a 2,3,7,8-TCDD toxicitási egyenértékekben (TEQ-k) történő kifejezésére is (ld. I. melléklet, 1. lábjegyzet).Az egyes anyagok adott mintában mért koncentrációit megszorozzuk a hozzájuk tartozó TEF-értékkel, majd összeadjuk őket, és így kapjuk a dioxinszerű komponensek TEQ-ban kifejezett összkoncentrációját.A "felső határ" koncepciója szerint a számszerűsítési határt kell használni minden egyes nem számszerűsített rokonvegyület TEQ-hoz történő hozzájárulásának a kiszámításánál.Az "alsó határ" koncepciója szerint nullát kell használni minden egyes nem számszerűsített rokonvegyület TEQ-hoz történő hozzájárulásának a kiszámításánál.A "középső értékek" koncepciója szerint a számszerűsítési határ felét kell használni minden egyes nem számszerűsített rokonvegyület TEQ-hoz történő hozzájárulásának a kiszámításánál.3. A minta előkészítésére vonatkozó minőségbiztosítási követelmények- Intézkedéseket kell hozni a mintavétel és a vizsgálati eljárás minden egyes szakaszában a minták keresztszennyeződésének megelőzése érdekében.- A mintákat üveg-, alumínium-, polipropilén- vagy polietilénedényekben kell tárolni és szállítani. A papírpor-maradékokat el kell távolítani a mintatartókból. Az üvegeszközöket dioxin jelenlétére előzetesen ellenőrzött oldószerekkel kell kiöblíteni.- A minták tárolása és szállítása során gondoskodni kell az élelmiszerminta épségének megőrzéséről.- Szükség esetén őröljünk finomra és alaposan keverjünk össze minden egyes laboratóriumi mintát egy bizonyítottan teljes homogenizációt eredményező eljárás alkalmazásával (pl. őröljük olyan finomságúra, hogy átmenjen egy 1 mm-es szitán); a túl nagy nedvességtartalmú mintákat őrlés előtt meg kell szárítani.- Végezzünk el egy vakpróbát úgy, hogy elvégezzük az egész analitikai eljárást és csak a mintát hagyjuk ki belőle.- Az extrakcióhoz használt minta súlyának meg kell felelnie az érzékenységre vonatkozó követelményeknek.- Sok olyan megfelelő mintaelőkészítési eljárás létezik, amely alkalmazható a kérdéses termékekhez. Az eljárásnak nemzetközileg elfogadott irányelvek szerint hitelesített eljárásnak kell lennie.4. A laboratóriumokra vonatkozó követelmények- A laboratóriumoknak úgy kell bizonyítaniuk egy módszer teljesítményét, hogy az a kérdéses tartományban – pl. a kérdéses koncentráció felénél, egyszeresénél és kétszeresénél – elfogadható variációs együtthatót adjon ismételt elemzésekben. Az elfogadási követelményeket ld. az 5. pontban.- Egy megerősítő módszer esetében a számszerűsítési határnak a kérdéses koncentráció körülbelül egyötödéténél kell lennie ahhoz, hogy a kérdéses tartományban elfogadható variációs együtthatókat kapjunk.- Belső minőségellenőrzési intézkedésként rendszeresen kell vakpróbákat és gyarapított mintákkal történő kísérleteket vagy ellenőrző mintákkal (lehetőleg hitelesített referenciaanyagokkal) végzett vizsgálatokat végezni.- Adott vizsgálatok vonatkozásában a kompetencia igazolásának legjobb módja a laboratóriumok szakmai felkészültségét felmérő laboratóriumok közötti vizsgálatokon történő sikeres részvétel. A laboratóriumok közötti vizsgálatokon történő sikeres részvétel pl. a talaj- vagy szennyvízminták esetében nem feltétlenül bizonyítja az általában alacsonyabb szennyezőanyag-koncentrációt tartalmazó élelmiszer- vagy takarmányminták területén való jártasságot. Kötelező tehát folyamatosan részt venni olyan laboratóriumok közötti vizsgálatokban, amelyekben megfelelő élelmiszer/takarmány mátrixokban mérik a dioxinok és dioxinszerű PCB-k mennyiségét.- A 93/99/EGK irányelv rendelkezéseivel összhangban az analitikai minőségbiztosítás alkalmazásának biztosítása érdekében a laboratóriumokat elismert és az ISO 58 Irányelvvel összhangban működő testületeknek kell akkreditálniuk. A laboratóriumokat az ISO/IEC/17025:1999 szabvány szerint kell akkreditálni.5. A dioxinokhoz és dioxinszerű PCB-khez használt elemzési eljárásokra vonatkozó követelményekAz elemzési eljárás elfogadására vonatkozó alapkövetelmények- Nagy érzékenység és alacsony kimutatási határ. A PCDD-k és PCDF-ek vonatkozásában a kimutatási határnak a pikogramm (10-12 g) TEQ tartományban kell lennie, mivel ezen vegyületek némelyike nagyon mérgező. Ismert, hogy a PCB-k nagyobb koncentrációban fordulnak elő, mint a PCDD-k és PCDF-ek. A legtöbb PCB rokonvegyület esetében már a nanogrammos (10-9 g) érzékenység is elegendő. A mérgezőbb dioxinszerű PCB rokonvegyületek (és különösen a nem orto szubsztituált rokonvegyületek) meghatározásához azonban ugyanolyan érzékenységre van szükség, mint a PCDD-k és PCDF-ek esetében.- Nagy szelektivitás (specificitás). Meg kell tudni különböztetni a PCDD-ket, PCDF-eket és dioxinszerű PCB-ket attól a sokféle, együtt extrahálódó és a mérést esetleg zavaró más vegyülettől, amely több nagyságrenddel magasabb koncentrációban lehet jelen, mint a kérdéses komponensek. A gázkromatográfiás/tömegspektrometriás (GC/MS) módszerekhez a különböző rokonvegyületeket, így például a mérgező (pl. a tizenhét 2,3,7,8-szubsztituált PCDD-t és PCDF-et és a dioxinszerű PCB-ket) és a nem mérgező típusokat is meg kell tudni különböztetni egymástól. A biológiai tesztekkel szelektíven meg kell tudni határozni a TEQ-értékeket, mint a PCDD-k, a PCDF-ek és a dioxinszerű PCB-k összegét.- Nagy pontosság (megbízhatóság és precizitás). A meghatározásnak megalapozott becslést kell adnia a minta valós koncentrációjáról. A nagy pontosságra azért van szükség, hogy elkerülhető legyen egy mintaanalízis eredményének visszautasítása a TEQ becslésének alacsony megbízhatósága miatt (a mérés pontossága: egy mérés eredménye és a mérés valós vagy megjelölt értéke közötti egyezés közelsége). A pontosságot a megbízhatósággal (egy hitelesített anyagban az adott komponensre mért átlagérték és a hitelesített érték közötti különbség, ez utóbbi százalékában kifejezve) és a precizitással fejezzük ki (a precizitást általában standard eltérésként számítjuk, amely magában foglalja a megismételhetőséget és a reprodukálhatóságot is, és azt fejezi ki, hogy az előírt körülmények között többször elvégezve a kísérletet a kapott eredmények mennyire vannak közel egymáshoz).A szűrési módszerek lehetnek biológiai tesztek vagy GC/MS módszerek; a megerősítő módszerek nagyfelbontású gázkromatográfiás/nagyfelbontású tömegspektrometriás (HRGC/HRMS) módszerek. Az összesített TEQ-értéknek az alábbi követelményeknek kell megfelelnie:| Szűrési módszer | Megerősítő módszer |Fals negatív arány | < 1 % | |Megbízhatóság | | – 20 % és + 20 % között |CV | < 30 % | < 15 % |6. A szűrési vagy megerősítési célra alkalmazott GC/MS módszerekre vonatkozó különleges követelmények- Az elemzési eljárás hitelesítéséhez a 13C-jelölt 2,3,7,8-klórszubsztituált belső PCDD/F-standardok (és a 13C-jelölt belső dioxinszerű PCB-standardok, ha dioxinszerű PCB-ket is meg kell határozni) hozzáadását az elemzési módszer legelején, pl. az extrakció előtt kell elvégezni. A PCDD/F-ek tetra-oktaklórozott homológ csoportjai mindegyikéből legalább egy rokonvegyületet (és ha dioxinszerű PCB-ket is meg kell határozni, akkor a dioxinszerű PCB-k homológ csoportjai mindegyikéből is legalább egy rokonvegyületet) hozzá kell adni (alternatív megoldásként a PCDD/F és dioxinszerű PCB-k méréséhez használt minden egyes tömegspektrometriás választott ionmérő funkcióhoz legalább egy rokonvegyületet). A megerősítő módszerek esetében mindenképpen előnyösebb, ha mind a tizenhét 13C-jelölt 2,3,7,8-klórszubsztituált belső PCDD/F-standardot és (ha dioxinszerű PCB-ket is meg kell határozni) mind a tizenkettő 13C-jelölt belső dioxinszerű PCB-standardot alkalmazzuk.Megfelelő kalibrációs oldatok alkalmazásával a relatív válaszfaktorokat is meg kell határozni azokra a rokonvegyületekre, amelyek 13C-jelölt analógját nem adtuk hozzá a standardhoz.- A növényi eredetű élelmiszerek és a 10 %-nál kevesebb zsírt tartalmazó, állati eredetű élelmiszerek esetében a belső standardokat kötelező az extrakció előtt hozzáadni. A 10 %-nál magasabb zsírtartalmú, állati eredetű élelmiszerek esetében a belső standardokat az extrakció előtt vagy a zsírextrakció után is hozzáadhatjuk. Az extrakció hatékonyságát is megfelelően hitelesíteni kell attól függően, hogy a belső standardokat melyik szakaszban adjuk a mintákhoz, illetve hogy az eredményeket termékre vagy zsírra adjuk-e meg.- A GC/MS elemzés előtt egy vagy két visszanyerési (helyettesítő) standardot is hozzá kell adni.- A visszanyerést is ellenőrizni kell. A megerősítő módszerek esetében az egyes belső standardok visszanyerésének a 60-120 %-os tartományban kell lennie. Az egyes rokonvegyületek vonatkozásában – különösen a hepta- és oktaklórozott dibenzo-dioxinok és dibenzo-furánok esetében – ennél alacsonyabb vagy magasabb visszanyerés is elfogadható, feltéve, hogy a TEQ-értékhez való hozzájárulásuk nem haladja meg az összesített TEQ-érték 10 %-át (csak PCDD/F-re alapozva). A szűrési módszerek esetében a visszanyerésnek a 30-140 %-os tartományban kell lennie.- A zavaró klórozott vegyületek, így például PCB-k és klórozott difenil-éterek dioxinoktól történő elválasztásához megfelelő kromatográfiás eljárást kell alkalmazni (lehetőleg florisil-, alumínium-oxid- és/vagy szénoszlopon).- Megfelelő ehhez az izomerek gázkromatográfiás elválasztása (< 25 % csúcsok közti elválasztás az 1,2,3,4,7,8-HxCDF és az 1,2,3,6,7,8-HxCDF között).- A meghatározást az EPA 1613 (B. módosítás) módszerrel (tetra-oktaklórozott dioxinok és furánok izotóphígításos HRGC/HRMS-sel vagy más, egyenértékű teljesítmény-kritériumokkal rendelkező módszerrel) összhangban kell elvégezni.- A felső határ és az alsó határ közötti különbség nem haladhatja meg a 20 %-ot olyan élelmiszerekben, amelyek dioxinszennyezettsége körülbelül 1 pg WHO-TEQ/g zsír (csak PCDD/PCDF-re alapozva). Az alacsony zsírtartalmú élelmiszerek esetében a körülbelül 1 pg WHO-TEQ/g termék szennyezettségi szintre ugyanezt a követelményt kell alkalmazni. Az ennél alacsonyabb szennyezettségi szintek – pl. 0,50 pg WHO-TEQ/g termék – esetében a felső határ és az alsó határ közötti különbség a 25-40 %-os tartományban mozoghat.7. Szűréses vizsgálati módszerek7.1. BevezetésA szűrési módszerekhez különböző vizsgálati megközelítések alkalmazhatók: a tisztán szűréses és a kvantitatív megközelítés.Szűréses megközelítésA minták eredményeit összehasonlítjuk egy, a kérdéses szinthez alkalmazott referenciaminta eredményével. A referenciánál kisebb eredményt adó mintákat negatívnak minősítjük, a nagyobb eredményt adókat pedig feltételezett pozitívaknak. Követelmények:- minden kísérletsorozatnak tartalmaznia kell egy vak- és egy referenciamintát is, amelyeket azonos körülmények között és egyidejűleg extrahálunk és tesztelünk. A referenciamintának egyértelműen magasabb eredményt kell adnia, mint a vakmintának,- a kérdéses szint ellenőrzésére a kérdéses szint felének és kétszeresének megfelelő további referenciamintákat is alkalmazni kell annak igazolására, hogy a teszt a kérdéses tartományban megfelelő teljesítményű,- amikor más mátrixokat tesztelünk, a referenciaminta vagy referenciaminták megfelelőségét is bizonyítani kell lehetőleg úgy, hogy olyan mintákat is beveszünk, amelyek HRGC/HRMS-sel mért TEQ-értéke hasonló a referenciaminta értékéhez vagy pedig egy vakmintát, amely erre a szintre van kihegyezve,- mivel a biológiai tesztekben nem használhatók belső standardok, a kísérletsorozatokon belüli standard eltérés megállapításához nagyon fontosak a megismételhetőségi tesztek. A variációs együtthatónak 30 % alatt kell lennie,- a biológiai tesztek esetében meg kell határozni a célvegyületeket, az esetleges zavaró komponenseket és a maximálisan tolerálható vakszinteket.Kvantitatív megközelítésA kvantitatív megközelítés során standard hígítási sorokat kell készíteni két vagy három párhuzamos méréssel, valamint vak- és visszanyerési próbákkal. Az eredmények kifejezhetők TEQ-ban, feltételezve, hogy a szignálért felelős vegyületek megfelelnek a TEQ-alapelvnek. Ezt TCDD (vagy egy dioxin/furán standard keverék) alkalmazásával végezhetjük, amellyel felveszünk egy kalibrációs görbét, hogy ez alapján ki tudjuk számolni az extraktumra és ezen keresztül a mintára jellemző TEQ-szintet. Ezt azután korrigáljuk a vakmintára számított TEQ-szinttel (hogy figyelembe vegyük az alkalmazott oldószerekből és vegyszerekből származó szennyezéseket) és egy visszanyerésre számított TEQ-szinttel (amelyet a kérdéses szint körüli értékű minőségellenőrző minta TEQ-szintjéből számolunk). Fontos megjegyezni, hogy a látszólagos visszanyerési veszteség egy része mátrixhatásokból és/vagy a biológiai tesztekben kapott TEF-értékek és a WHO által rögzített hivatalos TEF-értékek különbségéből is eredhet.7.2. A szűrésre használt vizsgálati módszerekre vonatkozó követelmények- A szűréshez használhatók GC/MS vizsgálati módszerek és biológiai tesztek. A GC/MS módszerek vonatkozásában a 6. pontban megállapított követelményeket kell alkalmazni. A sejtalapú biológiai tesztek vonatkozásában a 7.3. pontban, a reagenskészlet-alapú biológiai tesztek vonatkozásában pedig a 7.4. pontban megállapított különleges követelményeket kell alkalmazni.- Egy nagyszámú – a maximális vagy akciós szint alatti vagy feletti mintát tartalmazó sorozatban – szükség van a fals pozitív és a fals negatív eredmények számával kapcsolatos információkra a megerősítő módszerrel meghatározott TEQ-tartalommal történő összehasonlításban. A tényleges fals negatív aránynak 1 % alatt kell lennie. A fals pozitív minták arányának elég alacsonynak kell lenni ahhoz, hogy a szűrőeszköz alkalmazása előnyössé váljon.- A pozitív eredményeket mindig meg kell erősíteni egy megerősítő elemzési módszerrel (HRGC/HRMS). HRGC/HRMS-sel kell megerősíteni ezen kívül a széles TEQ-tartományból származó mintákat is (a negatív minták körülbelül 2-10 %-a). A biológiai tesztek és a HRGC/HRMS eredményei közötti megfeleléssel kapcsolatos információkat is meg kell adni.7.3. A sejtalapú biológiai tesztekre vonatkozó különleges követelmények- A biológiai tesztek végzése során minden teszthez szükség van a TCDD vagy egy dioxin/furán-keverék referenciakoncentrációjának egy sorozatára (teljes dózis-válasz görbe, R2 > 0,95). Szűrési célokra azonban egy kibővített, alacsony szintű minták mérésére alkalmas alacsony szintű görbét alkalmazhatunk.- A minőségellenőrzési lapon egy (a számszerűsítési határ körülbelül háromszorosának megfelelő) TCDD-referenciakoncentrációt kell alkalmazni a konstans időtartamú biológiai tesztek eredményeihez. Alternatíva lehet egy referenciamintának a TCDD kalibrációs vonalhoz viszonyított relatív válasza, mivel a sejtek válasza sok tényezőtől függhet.- Minden egyes referenciaanyag-típushoz fel kell venni egy minőségellenőrzési (QC) diagramot, amelynek ellenőrzésével igazolható, hogy az eredmények valóban összhangban vannak a megfogalmazott irányelvekkel.- Különösen a kvantitatív számítások esetében, az alkalmazott mintahígítás indukciójának a válaszgörbe lineáris szakaszára kell esnie. A válaszgörbe lineáris szakasza feletti mintákat meg kell hígítani és újra meg kell mérni. Ajánlott tehát egyszerre legalább két vagy három hígítást mérni.- Az egyes hígítások három párhuzamosban történő mérése esetén a százalékos standard eltérés nem lehet 15 % felett, három független kísérlet között pedig nem haladhatja meg a 30 %-ot.- A kimutatási határt az oldószeres vak- vagy a háttér által adott válasz standard eltérésének háromszorosában lehet megállapítani. Egy másik megközelítés szerint alkalmazhatunk egy, a napi kalibrációs görbéből számolt háttér (az indukciós faktor az oldószeres vak ötszöröse) feletti választ is. A számszerűsítési határt az oldószeres vak- vagy a háttér által adott válasz standard eltérésének öt-hatszorosában lehet megállapítani, vagy alkalmazhatunk a napi kalibrációs görbéből számolt háttér (az indukciós faktor az oldószeres vak tízszerese) feletti választ is.7.4. A reagenskészlet-alapú biológiai tesztekre vonatkozó különleges követelmények [1]- Követni kell a gyártó mintaelőkészítésre és mintaelemzésre vonatkozó utasításait.- A szavatossági idő lejárta után a reagenskészleteket nem szabad felhasználni.- Nem alkalmazhatók más reagenskészletekkel történő alkalmazásra szánt anyagok vagy komponensek.- A reagenskészleteket a megadott tárolási hőmérsékleti tartományban kell tartani, és a megadott működési hőmérsékleten kell használni.- Az immuntesztek kimutatási határát a 10 párhuzamosan mért vakpróbával kapott standard eltérés háromszorosában kell megállapítani, amelyet el kell osztani a lineáris regressziós egyenlet meredekségével.- A laboratóriumban végzett tesztekhez referenciastandardokat kell használni annak ellenőrzésére, hogy a standardra adott válasz valóban elfogadható tartományba esik-e.8. Az eredmények jelentéseAmennyiben az alkalmazott analitikai eljárás lehetővé teszi, az analitikai eredmények között fel kell tüntetni az egyes PCDD/F- és PCB-rokonvegyületek mennyiségét is, és ki kell fejezni azokat alsó határral, felső határral, és középső értékekkel is ahhoz, hogy a jelentés az eredmények tekintetében maximális mennyiségű információt tartalmazzon, és így lehetővé tegye az eredmények különleges követelmények szerinti értelmezését.A jelentésben meg kell adni a minta lipidtartalmát, valamint a lipidextrakcióhoz alkalmazott módszert is.Abban az esetben, ha a visszanyerések a 6. pontban említett tartományon kívül esnek, vagy ha az eredmények a maximális szintet meghaladják, vagy egyéb esetekben kérés alapján, az egyes belső standardok visszanyerését is meg kell adni.[1] Eddig még nincs bizonyíték arra vonatkozólag, hogy a kereskedelmi forgalomban kapható reagenskészlet-alapú biológiai tesztek kellően érzékenyek és megbízhatóak lennének ahhoz, hogy azokkal élelmiszerekben vagy takarmányokban a szükséges szinten dioxinok jelenlétére lehessen szűrni.--------------------------------------------------


Fontos jogi nyilatkozat

|

31994L0002

A Bizottság 94/2/EK irányelve (1994. január 21.) a 92/75/EGK tanácsi irányelvnek a háztartási hűtőszekrények, fagyasztók és ezek kombinációi energiafogyasztásának címkézése tekintetében történő végrehajtásáról

Hivatalos Lap L 045 , 17/02/1994 o. 0001 - 0022 finn különkiadás fejezet 13 kötet 25 o. 0249  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 25 o. 0249  CS.ES fejezet 13 kötet 013 o. 122  - 143 ET.ES fejezet 13 kötet 013 o. 122  - 143 HU.ES fejezet 13 kötet 013 o. 122  - 143 LT.ES fejezet 13 kötet 013 o. 122  - 143 LV.ES fejezet 13 kötet 013 o. 122  - 143 MT.ES fejezet 13 kötet 013 o. 122  - 143 PL.ES fejezet 13 kötet 013 o. 122  - 143 SK.ES fejezet 13 kötet 013 o. 122  - 143 SL.ES fejezet 13 kötet 013 o. 122  - 143

		A Bizottság 94/2/EK irányelve(1994. január 21.)a 92/75/EGK tanácsi irányelvnek a háztartási hűtőszekrények, fagyasztók és ezek kombinációi energiafogyasztásának címkézése tekintetében történő végrehajtásárólAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre;tekintettel a háztartási készülékek energia- és egyéb erőforrás-fogyasztásának címkézéssel és szabványos termékismertetővel történő feltüntetéséről szóló, 1992. szeptember 22-i 92/75/EGK tanácsi irányelvre [1] és különösen annak 9. és 12. cikkeire,mivel a 92/75/EGK irányelvnek megfelelően a Bizottságnak el kell fogadnia a háztartási készülékekről, köztük a háztartási hűtőszekrényekről, fagyasztókról és ezek kombinációiról szóló végrehajtási irányelvet;mivel a háztartási hűtőszekrények és fagyasztók villamosenergia-fogyasztása a Közösség energiaszükségletének jelentős részét képezi; mivel a készülékek energiafogyasztásának csökkentése jelentős megtakarítást eredményezne;mivel a CEN (Európai Szabványügyi Bizottság) EN 153 szabványa meghatároz egy módszert a háztartási hűtőszekrények, fagyasztók és ezek kombinációi energiafogyasztásának a mérésére;mivel a Közösségnek érdekében áll egy olyan nemzetközi szabványrendszer létrehozása, amely alkalmas a nemzetközi kereskedelem résztvevői által ténylegesen használt szabványok kialakítására, valamint megfelel a közösségi politika követelményeinek, a Közösség felkéri az európai szabványügyi szervezeteket a nemzetközi szabványügyi szervezetekkel történő együttműködés folytatására;mivel az Európai Szabványügyi Bizottság és az Európai Elektrotechnikai Szabványügyi Bizottság (Cenelec) tekinthetők hatáskörrel rendelkező testületeknek a Bizottság és a két testület által 1984. november 13-án aláírt általános együttműködési iránymutatásoknak megfelelően harmonizált szabványok elfogadására; mivel ennek az irányelvnek az értelmében a harmonizált szabvány egy, a Bizottság megbízásából (mandátum), aCEN vagy Cenelec által elfogadott műszaki szabály (európai szabvány vagy harmonizációs dokumentum), a műszaki szabványok és szabályok terén a tájékoztatási eljárás megállapításáról szóló, legutóbb a 92/400/EK bizottsági határozattal [2] módosított 1983. március 28-i 83/189/EGK tanácsi irányelvnek [3] megfelelően és a fent említett általános iránymutatásokkal összhangban,mivel az ezen irányelvben megállapított intézkedések összhangban vannak a 92/75/EGK irányelv 10. cikke alapján létrehozott bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikk(1) Ezt az irányelvet a villamos hálózatról működtetett háztartási hűtőszekrényekre, mélyhűtőkre, fagyasztókra és ezek kombinációira kell alkalmazni. Az irányelv rendelkezései nem vonatkoznak az olyan készülékekre, amelyek egyéb energiaforrásról, különösen akkumulátorról, is működtethetők.(2) Az ezen irányelv által megkövetelt adatok mérését az 1990 májusában megjelent EN 153 szabványnak vagy azoknak a harmonizált szabványoknak megfelelően kell elvégezni, melyek hivatkozási számait az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában közzétették és amelyek vonatkozásában a tagállamok közzétették a harmonizált szabványokat átvevő nemzeti szabványok hivatkozási számait. A zajkibocsátásra vonatkozó méréseket, amennyiben lehetséges, a Tanács 86/594/EGK [4] irányelvével összhangban kell elvégezni.(3) A (2) bekezdésben említett harmonizált szabványokat a Bizottság felhatalmazása alapján, a 83/189/EGK irányelvnek megfelelően kell kialakítani.(4) A "kereskedő", "szállító", "adatlap" és "kiegészítő információk" fogalmakat a 92/75/EGK irányelv 1. cikk (4) bekezdésében foglaltaknak megfelelően kell alkalmazni.2. cikk(1) A 92/75/EGK irányelv 2. cikk (3) bekezdésében említett műszaki dokumentáció tartalmazza:- a szállító nevét és címét,- a készülék általános leírását, az egyedi azonosításhoz szükséges mértékben,- információkat és rajzokat a típus legfontosabb tervezési jellemzőiről, különösen azon elemekről, amelyek számottevő hatással vannak energiafogyasztására,- az 1. cikk (2) bekezdésében említett harmonizált szabványok alapján végzett vizsgálatok eredményeiről szóló jelentéseket,- használati utasítást, ha van ilyen.(2) Az ezen irányelv hatálya alá tartozó készülékeket a IV. mellékletben foglaltak szerint kategóriákba kell sorolni.(3) A 92/75/EGK irányelv 2. cikkének (1) bekezdésében említett címkével kapcsolatos követelményeket ezen irányelv I. melléklete tartalmazza. A címkét a készülék külsején, elöl vagy felül, jól láthatóan és takarásmentesen kell elhelyezni.(4) A 92/75/EGK irányelv 2. cikke (1) bekezdésének harmadik francia bekezdésében említett adatlappal kapcsolatos tartalmi és formai követelményeket az ezen irányelv II. melléklete tartalmazza.(5) A 92/75/EGK irányelv 5. cikkében körülírt esetekben, és amikor az eladási, bérleti vagy részletvásárlási ajánlat nyomtatott kiadvány, például postai csomagküldő kereskedő katalógusa, akkor a nyomtatott kiadványnak tartalmaznia kell az ezen irányelv III. mellékletében szereplő összes információt.(6) A készülék energiahatékonysági osztályát az V. mellékletnek megfelelően kell meghatározni.3. cikkA tagállamok meghozzák azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a területükön székhellyel rendelkező szállítók és kereskedők eleget tegyenek az irányelv szerinti kötelezettségeiknek.4. cikk(1) A tagállamok elfogadják és kihirdetik azokat a rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1994. december 31-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot. Ezeket a rendelkezéseket 1995. január 1-jétől alkalmazzák.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadnak el.5. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.6. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1994. január 21-én.a Bizottság részérőlAbel Matutesa Bizottság tagja[1] HL L 297., 1992.10.13., 16. o.[2] HL L 221., 1992.8.6., 55. o.[3] HL L 109., 1983.4.26., 8. o.[4] HL L 344., 1986.12.6., 24. o.--------------------------------------------------I. MELLÉKLETA CÍMKEA címke kialakítása1. A címkének meg kell felelnie a következő ábrának:+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++A címkére vonatkozó megjegyzések2. A címkén a következő információkat kell feltüntetni:Megjegyzés:I. Szállító neve vagy védjegye.II. Szállító által megadott típusazonosító.III. A készüléknek az V. mellékletnek megfelelően meghatározott energiahatékonysági osztálya. A besorolást jelölő betűt a megfelelő nyíl mellé kell helyezni.IV. A közösségi ökocímke-odaítélési rendszer követelményeinek sérelme nélkül, ha egy készülék, a 880/92/EGK tanácsi rendelet [1] értelmében elnyerte a "közösségi ökocímkét", akkor az ökocímke jelét (a virágot) ezen a helyen fel lehet tüntetni. Az alábbiakban említett, "a hűtőszekrények és fagyasztók címketervezési útmutatója" elmagyarázza, hogyan lehet az ökocímke jelét feltüntetni a címkén.V. Az energiafogyasztás az 1. cikk (2) bekezdése szerinti szabványnak megfelelően, de kWh/évben (azaz 24 óra x 365) kifejezve.VI. Az olyan tárolóterek nettó térfogatának összege, amelyek nem rendelkeznek csillagjellel (vagyis az üzemi hőmérséklet nagyobb, mint –6 °C).VII. A csillagjellel rendelkező mélyhűtőterek nettó térfogatának összege (vagyis az üzemi hőmérséklet kisebb, mint –6 °C).VIII. A mélyhűtőterek csillagjelének száma, összhangban az 1. cikk (2) bekezdése szerinti szabványok alapján. Ha a tárolótér rendelkezik csillagjellel, ezt a helyet üresen kell hagyni.IX. Amennyiben alkalmazható, a 86/594/EGK irányelvnek megfelelően mért zajkibocsátás.NB:A többi nyelven a fentieknek megfelelő kifejezéseket a VI. melléklet tartalmazza.Nyomtatás3. A címkére vonatkozó további előírások:+++++ TIFF +++++Alkalmazott színek:CMYK: ciánkék, bíbor, sárga, feketePéldául: 07X0: 0 % ciánkék, 70 % bíbor, 100 % sárga, 0 % feketeNyilak:- A: X0X0,- B: 70X0,- C: 30X0,- D: 00X0,- E: 03X0,- F: 07X0,- G: 0XX0.Kontúrszín: X070Minden szöveg fekete. A háttér fehér.A teljes nyomtatási információt a "hűtőszekrények és fagyasztók címketervezési útmutatója" tartalmazza, melyet a következő címről lehet beszerezni:The Secretary of the Committee on Energy Labelling and Standard Product Information for Household appliancesDirectorate-General for the Energy DG XVII,Commission of the European Communities,200, rue de la LoiB-1049 Brussels.[1] HL L 99., 1992.4.11., 1. o.--------------------------------------------------II. MELLÉKLETAZ ADATLAPAz adatlap az alábbi információkat tartalmazza. Az azonos szállító által szállított több típusra vonatkozó információk táblázat formájában is megadhatók, ebben az esetben az információkat a következő, vagy a készülék leírásában rögzített sorrendben kell megadni:1. Szállító neve vagy védjegye2. Szállító által megadott típusazonosító3. Készülékkategória, a következők szerint:Kategória | Leírás az adatlapon |1 | Hűtőszekrény alacsony hőmérsékletű tér nélkül |2 | Hűtőszekrény pincehőmérsékletű térrel |3 | Hűtőszekrény |4 | Hűtőszekrény |5 | Hűtőszekrény |6 | Hűtőszekrény |7 | Hűtő-fagyasztó kombináció |8 | Fagyasztószekrény |9 | Fagyasztóláda || A 10. kategóriába tartozó készülékek esetében a szállító alkalmazhatja a saját készüléktípus-leírását |4. A készüléktípus V. melléklet szerint meghatározott energiahatékonysági osztályát a következőképpen kell megjeleníteni: "Energiahatékonysági osztály…, az A-tól (hatékonyabb) G-ig (kevésbé hatékony) terjedő skálán". A táblázat formájában történő adatmegjelenítés esetén ezt más módon is ki lehet fejezni, amennyiben egyértelmű marad, hogy a skála A-tól (hatékonyabb) G-ig (kevésbé hatékony) terjed.5. Ahol az információt táblázatban tüntetik fel, és ahol a táblázatban felsorolt készülékek közül egyesek elnyerték a 880/92/EGK rendeletnek megfelelő "közösségi ökocímke díjat", ezt az információt itt lehet feltüntetni. Ebben az esetben a közösségi "ökocímke díj" felirat kerül a sor fejrovatába, és a bejegyzés az ökocímke (a virág) jele. Ez a rendelkezés nem sértheti a közösségi ökocímke-odaítélési rendszer követelményeit.6. Energiafogyasztás az 1. cikk (2) bekezdése szerinti szabványnak megfelelően, de kWh/évben (azaz 24 óra x 365) kifejezve, a következő formában: "energiafogyasztás XYZ kWh/év, 24 órás szabványos vizsgálat alapján. A tényleges energiafogyasztás függ a készülék elhelyezésétől és használatának módjától".7. A 8. és 9. kategória kivételével, a friss élelmiszerek tárolására szolgáló terek (5 °C) nettó tárolási térfogata, az 1. cikk (2) bekezdésében megnevezett szabványoknak megfelelően.8. Az 1., 2. és 3. kategória kivételével, a fagyasztott élelmiszerek tárolására szolgáló terek nettó tárolási térfogata, az 1. cikk (2) bekezdésében megnevezett szabványoknak megfelelően. A 3. kategóriába tartozó készülékek esetében a "mélyhűtőrekesz" nettó térfogata.7. és 8. A 2. és 10. kategóriába tartozó készülékek esetében minden egyes tér nettó térfogatát fel kell sorolni, az 1. cikk (2) bekezdésében megnevezett szabványoknak megfelelően.9. A fagyasztott élelmiszerek tárolására szolgáló tér csillagjeleinek száma, ha van ilyen, az 1. cikk (2) bekezdésében megnevezett szabványoknak megfelelően.10. A "jégmentes" megjegyzést itt lehet feltüntetni, ha a készülék megfelel az 1. cikk (2) bekezdésében megnevezett szabványokban meghatározott feltételeknek.11. "Áramkimaradási biztonság Zh" megjelölés a "hőmérséklet-visszamelegedési idő" kifejezésére, az 1. cikk (2) bekezdésében megnevezett szabványoknak megfelelően.12. "Fagyasztási teljesítmény" kg/24 órában, az 1. cikk (2) bekezdésében megnevezett szabványoknak megfelelően.13. "Klímaosztály", az 1. cikk (2) bekezdésében megnevezett szabványoknak megfelelően. Ha a készülék a "mérsékelt" klímaosztályba tartozik, ezt a pontot ki lehet hagyni.14. Amennyiben szükséges, a 86/594/EGK irányelvnek megfelelően mért zajkibocsátás.Ha egy készülék egynél több hűtőteret és egynél több mélyhűtőteret tartalmaz, a 7., 8., 9., 10., 11., 12. és 13. pontot további sorokkal lehet bővíteni, hogy az e terekre vonatkozó információt is fel lehessen tüntetni. A terek megnevezésének és sorrendjének ebben az esetben is következetesnek kell maradnia. Ha egy tér tervezési hőmérséklete nincs összhangban a csillagjelöléses rendszerrel vagy hűtőtér szabvány szerinti hőmérsékletével (5 °C), akkor ezt a tervezési hőmérsékletet kell megadni.A címke által tartalmazott információt meg lehet adni a címkéről készült színes vagy fekete-fehér másolat formájában. Ebben az esetben csak az adatlapon szereplő további információkat is meg kell adni.Megjegyzés:A többi nyelven a fentieknek megfelelő kifejezéseket a VI. melléklet tartalmazza.--------------------------------------------------III. MELLÉKLETPOSTAI CSOMAGKÜLDŐ KERESKEDÉS ÉS EGYÉB TÁVÉRTÉKESÍTÉSI FORMÁKAz ezen irányelv 2. cikkének (5) bekezdésében említett postai csomagküldő kereskedők katalógusai és egyéb nyomtatott kiadványok a következő adatokat tartalmazzák, az alábbi sorrendben:1. Energiahatékonysági osztály (II. melléklet 4. pont)2. Energiafogyasztás (II. melléklet 6. pont)3. Hűtőterek nettó térfogata (II. melléklet 7. pont)4. Mélyhűtőterek nettó térfogata (II. melléklet 8. pont)5. Csillagjelek száma (II. melléklet 9. pont)6. Zajkibocsátás (II. melléklet 14. pont)Ha a fentieken túl az adatlap egyéb adatai is szerepelnek, akkor azokat a II. melléklet szerinti formában, az adatlapon meghatározott sorrendben kell megadni.A fenti információk nyomtatásakor használt betűk méretének és típusának olyannak kell lennie, hogy biztosítsa az információk olvashatóságát.Megjegyzés:A többi nyelven a fentieknek megfelelo kifejezéseket a VI. melléklet tartalmazza.--------------------------------------------------IV. MELLÉKLETKATEGÓRIÁKAz ezen irányelv által szabályozott készülékeket a következő "kategóriákba" kell sorolni:1. Háztartási hűtőszekrények alacsony hőmérsékletű tér nélkül.2. Háztartási hűtőszekrények, 5 °C és 10 °C hőmérsékletű terekkel.3. Háztartási hűtőszekrények csillag nélküli alacsony hőmérsékletű terekkel.4. Háztartási hűtőszekrények egycsillagos (*) alacsony hőmérsékletű terekkel.5. Háztartási hűtőszekrények kétcsillagos (**) alacsony hőmérsékletű terekkel.6. Háztartási hűtőszekrények háromcsillagos (***) alacsony hőmérsékletű terekkel.7. Háztartási hűtő-fagyasztó kombináció négycsillagos *(***) alacsony hőmérsékletű terekkel.8. Háztartási fagyasztószekrények.9. Háztartási fagyasztóládák.10. Háztartási hűtőszekrények és fagyasztók kettőnél több ajtóval, vagy egyéb, fent nem említett készülékek.--------------------------------------------------V. MELLÉKLETENERGIAHATÉKONYSÁGI OSZTÁLYA készülék energiahatékonysági osztályát az 1. táblázatnak megfelelően kell meghatározni:1. TÁBLÁZATEnergiahatékonysági mutató: I | Energiahatékonysági osztály |I < 55 | A |55 ≤ I < 75 | B |75 ≤ I < 90 | C |90 ≤ I < 100 | D |100 ≤ I < 110 | E |110 ≤ I < 125 | F |125 ≤ I | G |Ahol:"Energiahatékonysági mutató" (százalékban kifejezve) = készülék éves energiafogyasztása [1]/készülék szabványos éves energiafogyasztása"Készülék szabványos éves energiafogyasztása" (kWh/év-ben kifejezve) = M x egyenértékű térfogat + Nés"Egyenértékű térfogat" (literben kifejezve) = hűtőterek nettó térfogata + Ω x mélyhűtőterek térfogata.Az M, N és Ω értékek a 2. táblázatból származnak.2. TÁBLÁZATHűtőszekrény-kategória | Ω | M | N |1.Hűtőszekrény alacsony hőmérsékletű tér nélkül | – | 0,233 | 245 |2.Hűtőszekrény pincehőmérsékletű térrel | 0,75 [2] | 0,233 | 245 |3.Hűtőszekrény csillag nélkül | 1,25 | 0,233 | 245 |4.Hűtőszekrény * | 1,55 | 0,643 | 191 |5.Hűtőszekrény ** | 1,85 | 0,450 | 245 |6.Hűtőszekrény *** | 2,15 | 0,657 | 235 |7.Hűtő-fagyasztó készülék *(***) | [2] | 0,777 | 303 |8.Fagyasztószekrény | 2,15 [3] | 0,472 | 286 |9.Fagyasztóláda | 2,15 [3] | 0,446 | 181 |10.Többajtós vagy egyéb készülékek | [4] | [5] | [5] |3. TÁBLÁZATLeghidegebb tér hőmérséklete | Megfelelő kategória | M | N |> –6 °C | 1/2/3 Hűtőszekrény alacsony hőmérsékletű tér nélkül, Hűtőszekrény pincehőmérsékletű térrel, csillag nélküli hűtőkészülék | 0,233 | 245 |≤ –6 °C * | 4hűtőszekrény (*) | 0,643 | 191 |≤ –12 °C ** | 5hűtőszekrény (**) | 0,450 | 245 |≤ –18 °C *** | 6hűtőszekrény (***) | 0,657 | 235 |≤ –18 °C *(***) fagyasztó teljesítménnyel | 7hűtő-fagyasztó kombináció *(***) | 0,777 | 303 |[1] Az I. melléklet V. megjegyzésének megfelelően.[2] Pincehőmérsékletű térrel rendelkező hűtőszekrény esetében az egyenértékű térfogat (literben kifejezve) = hűtőterek nettó térfogata + Ω x a pincehőmérsékletű tér (10 °C) nettó térfogata.[3] A II. melléklet 10. pontjában meghatározott "jégmentes" készülékek esetén ezt az értéket meg kell szorozni egy átmeneti, 1,2-es tényezővel, így 2,58 értéket kapva. (Így figyelembe lehet venni a mérési módszer esetleges torzítását, mely nincs tekintettel a jégképződés elmaradására "jégmentes" készülékek esetén. A gyakorlati használat során a jégképződés megnöveli a "hagyományos" készülékek energiafelhasználását.)[4] Az egyenértékű nettó térfogat (Ve) számítása:AV = ∑ 25−TC20 × VC × FCminden tárolótérre, aholTC az egyes terek tervezési hőmérséklete (°C-ban), Ve a tárolóterek nettó térfogata (literben) és FC olyan tényező, mely a "jégmentes" terek esetében 1,2-vel, minden egyéb tér esetében pedig 1-gyel egyenlő.[5] Az ilyen készülékek esetében M és N értékét a legalacsonyabb hőmérsékletű tér hőmérséklete és csillagos minősítése határozza meg, a következők szerint:--------------------------------------------------VI. MELLÉKLETA CÍMKÉN ÉS AZ ADATLAPON HASZNÁLATOS SZAKKIFEJEZÉSEK FORDÍTÁSAA fent megadott angol nyelvű kifejezések megfelelői a többi közösségi nyelven a következők:Megjegyzés | | | ES | DA | DE | EL | ΕΝ | FR | IT | NL | PT |címke | adatlap | postai megrendelés |1. melléklet | 2. melléklet | 3. melléklet |+++++ TIFF +++++| | | Energía | Energi | Energie | Ενέργεια | Energy | Énergie | Energia | Energie | Energia |I | | | Fabricante | Mærke | Hersteller | Κατασκευαστής | Manufacturer | Fabricant | Costruttore | Fabrikant | Fabricante |II | | | Modelο | Model | Modell | Μοντέλο | Model | Modèle | Modello | Model | Modelo |+++++ TIFF +++++| | | Más eficiente | Lavt forbrug | Niedriger Verbrauch | Αποδοτικό | More efficient | Économe | Bassi consumi | Efficiënt | Eficiente |+++++ TIFF +++++| | | Menos eficiente | Højt forbrug | Hoher Verbrauch | Μη αποδοτικό | Less efficient | Peu économe | Alti consumi | Inefficiënt | Ineficiente || 3 1. kategória | | Frigorífico sin compartimento de baja temperatura | Køleskab uden frostboks | Kühlgerät | Ψυγείο/αποθηκευτής τροφών | Larder fridge | Réfrigérateur sans compartiment à basse température | Frigorifero senza scomparti a bassa temperature | Koelkast zonder vriesvak | Frigorífico sem compartimento de baixa temperatura || 2. kategória | | Frigorífico -bodega | Køle-svaleskab | Gerät mit Kühlfach/Kellerfach | Ψυγείο/θάλαμος ταχείας ψύξεως | Refrigerator/chiller | Réfrigérateur avec compartiment de rafraîchissement | Frigorifero con scomparti cantina | Koel-kelderkast | Frigorífico-garrafeira || 3–6. kategória | | Frigorífico | Køleskab | Kühlgerät | Ψυγείο | Refrigerator | Réfrigérateur | Frigorifero | Koelkast met vriesvak | Frigorífico || 7. kategória | | Frigorífico -congelador | Køleskab/Fryser | Kühl-Gefrier-kombination | Ψυγείο/καταψύκτης | Fridge/freezer | Réfrigérateur/congélateur | Frigo/Congelatore | Koel-vrieskast | Frigorífico/congelador || 8. kategória | | Congelador vertical | Fryseskab | Gefrierschrank | Καταψύκτης κατακόρυφου τύπου | Upright freezer | Congélateur armoire | Congelatore verticale | Diepvrieskast | Congelador vertical || 9. kategória | | Congelador tipo arcón | Kummefryser | Gefriertruhe | Καταψύκτης οριζόντιου τύπου | Chest freezer | Congélateur coffre | Congelatore orizzontale | Diepvrieskist | Congelador horizontal (arca) || 5 | 1 | Clase de efi-ciencia energética… en una escala que abarca de A (mas eficiente) a G (menos eficiente) | Relativt energiforbrug… på skalaen A (lavt forbrug) til G (højt forbrug) | Energieeffizienz-klasse… auf einer Skala von A (niedriger Verbrauch) bis G (hoher Verbrauch) | Τάξη ενεργειακής απόδοσης… σε μια κλίμακα από το Α (αποδοτικό) έως το G (μη αποδοτικό) | Energy efficiency class… on a scale of A (more efficient) to G (less efficient) | Classement selon son efficacité énergétique… sur une échelle allant de A (économe) à G (peu conome) | Classe di efficienza energetica… su una scala da A (bassi consumi) a G (alti consumi) | Energie-efficiëntieklasse… op een schaal van A (efficiënt) tot G (inefficiënt) | Classe de eficiência energética… numa escala de A (eficiente) a G (ineficiente) |V | 6 | 2 | Consumo de energía | Energiforbrug | Energieverbrauch | Χρήση ενέργειας | Energy consumption | Consommation d'énergie | Consumo di energia | Energieverbruik | Consumo de energia |V | 6 | 2 | kWh/año | kWh/år | kWh/Jahr | kWh ανά έτος | kWh per year | kWh par an | kWh/anno | kWh per jaar | kWh/ano |V | 6 | 2 | Sobre la base del resultado obtenido en 24 h en condiciones de ensayo normalizadas | På grundlag af tandardtest | Auf der Grundlage von Ergebnissen der Normprüfung über 24 h | Βάσει αποτελεσμάτων των πρότυπων δοκιμών επί 24ωρο | Based on standard test results for 24 h | Sur la base du résultat obtenu pour 24 h dans des conditions d'essai normalisées | In base ai risultati di prove standard per 24 ore | Gebaseerd op de resultaten van een standaardtest gedurende 24 uur | Com base nos resultados do ensaio normalizado de 24 h || 6 | 2 | El consume real depende de las condiciones de utilización del aparato y de su localización | Det faktiske energiforbrug afhænger af, hvorledes apparatet benyttes, og hvor det anbringes | Der tatsächliche Verbrauch hängt von der Nutzung und vom Standort des Geräts ab | Η πραγματική κατανάλωση εξαρτάται από τον τρόπο χρήσεως και το σημείο που είναι τοποθετημένη η συσκευή | Actual consumption will depend on how the appliance is used and where it is located | La consommation réelle dépend des conditions d'utilisation et de la localisation de l'appareil | II consumo effettivo dipende dal modo in cui l'apparecchio viene usato e dal posto in cui è situato | Werkelijk verbruik wordt bepaald door de wijze waarop het apparaat wordt gebruikt en de plaats waar het staat | O consumo real varia com as condições de utilização do aparelho e com a sua localização |VII | 7 | 3 | Volumen alimentos frescos 1 | Rumfang af kølerum 1 | Nutzinhalt Kühlteil 1 | Νωπές τροφές σε λίτρα | Fresh food volume 1 | Capacité de denrées fraiches 1 | Scomparto alimenti freschi 1 | Inhoud koelruimte 1 | Volume de alimentos fescos l |VIII | 8 | 4 | Volumen alimentos congelados 1 | Rumfang af frostrum 1 | Nutzinhalt Gefrierteil 1 | Κατεψυγμένες τροφές σε λίτρα | Frozen food volume 1 | Capacité de denrées congelées 1 | Scomparto alimenti congelati 1 | Inhoud vriesruimte 1 | Volume de alimentos congelados 1 || 10 | | Sin escarcha | Frostfri | No frost | Αυτόματη απόψυξη | No frost | Froid ventilé | Tipo ventilato (Frost free) | Zelfontdooiend | Frio ventilado || 11 | | Autonomía…h | Sikkerhed ved strømafbrydelse… t | Lagerzeit bei Störung… h | Αυτονομία σε ώρες | Powercut safe… h | Autonomie de… h | Autonomia di conservazione senza energia elettrica… h | Conserveringsduur bij stroomuitval… uur | Autonomia…h || 12 | | Capacidad de congelación kg/24 h | Indfrysningskapacitet kg/24 h | Gefriervermögen kg/24 h | Ψυκτική ισχύς (Kg/24o)Qo) | Freezing capacity kg/24 h | Charge (en kg/24 h) | Potere di congelamento Kg/24 h | Vriesvermogen Kg/24 uur | Capacidade de congelação kg/24 horas || 13 | | | | subnormal | Κάτω της ηπίας | Sub-normal | | | | || 13 | | Templado | tempereret | normal | Ήπια | Temperate | Tempéré | Temperata | Gematigd | Temperada || 13 | | Subtropical | subtropisk | subtropisch | Υποτροπική | Subtropical | Subtropical | Subtropicale | Subtropisch | Subtropical || 13 | | Tropical | tropisk | tropisch | Τροπική | Tropical | Tropical | Tropicale | Tropisch | Tropical |IX | 14 | 6 | Ruido [dB(A) re 1 pW] | Lydeffektniveau dB(A) (Støj) | Geräusch (dB(A) re 1 pW) | Θόρυβος (dB(A) ανά 1 pW) | Noise (dB(A) re 1 pW) | Bruit [dB(A) re 1 pW] | Rumore dB(A) relpW | Geluidsniveau dB(A) re 1 pW | Nível de ruído dB(A) re 1 pW |+++++ TIFF +++++| | | Ficha de información detallada en los folietos del producto | Brochurerne om produktet indeholder yderligere oplysninger | Ein Datenblatt mit weiteren Geräteangaben ist in den Prospekten enthalten | Μια κάρτα με πληροφοριακές λεπτομέρειες Περιλαμβάνεται στο φυλλάδιο | Further information is contained in product brochures | Une fiche d'information détaillée figure dans la brochure | Gli opuscoli illustrativi contengono una scheda particolareggiata | Een kaart met nadere gegevens is opgenomen in de brochures over het apparaat | Ficha porme-norizada em folheto do produto |+++++ TIFF +++++| | | Norma EN 153 mayo 1990 | Standard: EN 153 af maj 1990 | Norm EN 153 Ausgabe Mai 1990 | Προδιαγραφές του ΕΝ 153 Μαίου 90 | Norm EN 153 May 1990 | Norme EN 153, mai 1990 | Norma EN 153 Maggio 1990 | Norm EN 153 mei 1990 | Norma EN 153, Maio de 1990 |+++++ TIFF +++++| | | Directive sobre etiquetado de refrigeradores 94/2/CE | Direktiv om energimærkning af kølemøbler 94/2/EF' | Kühlgeräte-Richtlinie 94/2/EG | Κοινοτική οδηγία προδια γραφών 94/2/ΕΚ για ψυγεία | Refrigerator Label Directive 94/2/EC | Directive 94/2/CE relative à l'étiquetage des réfrigérateurs | Direttiva 94/2/CE relativa all'etichettatura dei frigoriferi | Richtlijn Etikettering koelkasten 94/2/EG | Directiva 94/2/CE relativa à etiquetagem de aparelhos frigoríficos |--------------------------------------------------