title: A Bizottság 2001/50/EK irányelve (2001. július 3.) az élelmiszerekben használható színezékek különleges tisztasági követelményeinek megállapításáról szóló 95/45/EK irányelv módosításárólEGT vonatkozású szöveg.

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32001L0050

Hivatalos Lap L 190 , 12/07/2001 o. 0014 - 0017

		A Bizottság 2001/50/EK irányelve(2001. július 3.)az élelmiszerekben használható színezékek különleges tisztasági követelményeinek megállapításáról szóló 95/45/EK irányelv módosításáról(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a 94/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel [1] módosított, az emberi fogyasztásra szánt élelmiszerekben felhasználásra engedélyezett élelmiszer-adalékanyagokra vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1988. december 21-i 89/107/EGK tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 3. cikke (3) bekezdésének a) pontjára,az élelmiszerügyi tudományos bizottsággal folytatott konzultációt követően,mivel:(1) Az élelmiszerekben felhasználandó színezékekről szóló, 1994. június 30-i 94/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [3] felsorolja azokat az anyagokat, amelyeket az élelmiszerekben színezékként lehet használni.(2) Az 1999/75/EK irányelvvel [4] módosított, az élelmiszerekben használható színezékek különleges tisztasági követelményeinek megállapításáról szóló, 1995. július 26-i 95/45/EK bizottsági irányelv [5] meghatározza a 94/36/EK irányelvben felsorolt színezékek tisztasági követelményeit.(3) A műszaki fejlődést figyelembe véve szükség van a 95/45/EK irányelvben a vegyes karotinokra [E160a(i)] és a béta-karotinokra [E160a(ii)] meghatározott tisztasági követelmények módosítására.(4) Figyelembe kell venni a Codex Alimentarius–ban szereplő, az élelmiszer-adalékanyagokkal foglalkozó közös FAO–WHO szakértői bizottság (JECFA) által az adalékanyagokra meghatározott előírásokat és vizsgálati módszereket.(5) Következésképpen a 95/45/EK irányelvet ki kell igazítani.(6) Az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak az Élelmiszerügyi Állandó Bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 95/45/EK irányelv mellékletének B. részében a vegyes karotinokra [E160a(i)] és a béta-karotinokra [E160a(ii)] vonatkozó szöveg helyébe ezen irányelv mellékletének a szövege lép.2. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2002. június 30-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.3. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő 20. napon lép hatályba.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2001. július 3-án.a Bizottság részérőlDavid Byrnea Bizottság tagja[1] HL L 237., 1994.9.10., 1. o.[2] HL L 40., 1989.2.11., 27. o.[3] HL L 237., 1994.9.10., 13. o.[4] HL L 206., 1999.8.5., 19. o.[5] HL L 226., 1995.9.22., 1. o.--------------------------------------------------MELLÉKLET"E 160 a (i) VEGYES KAROTINOK1.Növényi karotinokSzinonimák | CI Food Orange 5 |Meghatározás | A vegyes karotinokat ehető növények természetes fajtái – sárgarépa, fű, lucerna és csalán – és növényi olajok oldószeres extrakciójával nyerik. Fő színezékeik a karotinoidok, főként a β-karotin. Az α- és a γ-karotin, de más pigmentek is jelen lehetnek. A színezékpigmentek mellett tartalmazhatnak a kiindulási anyagban természetesen előforduló olajokat, zsírokat és viaszokat. Csak a következő oldószerek használhatók az extrakcióra: aceton, metil-etil-keton, metanol, etanol, propán-2-ol, hexán, diklór-metán és szén-dioxid. |Osztály | Karotinoid |Színindexszám | 75130 |EINECS | 230–636–6 |Összegképlet | β-karotin: C40H56 |Molekulatömeg | β-karotin: 536,88 |Tartalom | A karotintartalom (β-karotinként számítva) legalább 5 %. Növényolajokból extrakcióval nyert termékekben: legalább 0,2 % az ehető zsírokban. E1cm1%2500, megközelíthetőleg 440–457 nm között ciklohexánban |AzonosításA. Spektrometria | Maximuma ciklohexánban 440–457 és 470–486 nm között van. |TisztaságOldószermaradékok | Aceton | Összesen vagy külön-külön legfeljebb 50 mg/kg. |Metil-etil-keton |Metanol |Propán-2-ol |Hexán |Etanol |Diklór-metán: | Legfeljebb 10 mg/kg |Arzén | Legfeljebb 3 mg/kg |Ólom | Legfeljebb 5 mg/kg |Higany | Legfeljebb 1 mg/kg |Kadmium | Legfeljebb 1 mg/kg |2.AlgakarotinokSzinonimák | CI Food Orange 5 |Meghatározás | A vegyes karotinok a Dél-Ausztráliában, Whyalla területén található nagy sós tavakban növő Dunaliella salina elnevezésű alga természetes törzseiből is előállíthatók. A β-karotint illóolaj felhasználásával extrahálják. A készítmény 20–30 %-os szuszpenzió ehető olajban. A transz-cisz izomerek aránya az 50/50-től és 71/29-ig terjed. A fő színezékanyagot karotinoidok – amelyekben a legnagyobb rész β-karotin – adják. α-karotin, lutein, zeaxantin, és β-kriptoxantin szintén jelen lehet. A színezékpigmentek mellett ez az anyag tartalmazhat még a kiindulási anyagban természetesen jelen lévő olajokat, zsírokat és viaszokat. |Osztály | Karotinoid |Színindexszám | 75130 |Összegképlet | β-karotin: C40H56 |Molekulatömeg | β-karotin: 536,88 |Tartalom | A karotintartalom (β-karotinként számítva) legalább 20 %. E 1cm1%2500, megközelíthetőleg 440-457 nm között ciklohexánban |AzonosításA. Spektrometria | Maximuma ciklohexánban 448–457 és 474–486 nm között van. |TisztaságTermészetes tokoferolok ehető olajban | Legfeljebb 0,3 % |Arzén | Legfeljebb 3 mg/kg |Ólom | Legfeljebb 5 mg/kg |Higany | Legfeljebb 1 mg/kg |Kadmium | Legfeljebb 1 mg/kg |E 160 a (ii) BÉTA-KAROTIN1.Béta-karotinSzinonimák | CI Food Orange 5 |Meghatározás | Ezen előírások elsősorban a béta-karotin kis mennyiségű, egyéb karotinoidokhoz társuló valamennyi transz-izomerjére vonatkoznak. Hígított és stabilizált készítményekben a cisz- és a transz-izomerek különböző arányban lehetnek jelen. |Osztály | Karotinoid |Színindexszám | 40800 |EINECS | 230–636–6 |Kémiai név | β-karotin, β, β-karotin |Összegképlet | C40H56 |Molekulatömeg | 536,88 |Tartalom | Legalább 96 % összes színezőanyag (β-karotinként számítva). E 1cm1%2500, megközelíthetőleg 440–457 nm között ciklohexánban |Leírás | A vöröstől a barnásvörösig terjedő színű kristályok vagy kristályos por. |AzonosításA. Spektrometria | Maximuma ciklohexánban 453-456 nm-en van. |TisztaságSzulfáthamu | Legfeljebb 0,2 % |Mellékszínezékek | Karotinoidok a β-karotinok kivételével: legfeljebb az összes színezőanyag 3 %-a |Arzén | Legfeljebb 3 mg/kg |Ólom | Legfeljebb 5 mg/kg |Higany | Legfeljebb 1 mg/kg |Kadmium | Legfeljebb 1 mg/kg |2.Blakeslea trispora-ból származó béta-karotinSzinonimák | CI Food Orange 5 |Meghatározás | Fermentációs eljárással nyerik, a Blakeslea trispora gomba természetes fajtái két, a nemek tekintetében összeillő típusának (+) és (–) vegyes kultúráját használva. A β-karotint etil-acetáttal vonják ki a biomasszából és kristályosítják. A kristályosított termék főleg transz- β-karotint tartalmaz. Az eljárás természetes volta miatt a termék mintegy 3 %-a kevert karotinoidokból áll, ami a termékre jellemző. |Osztály | Karotinoid |Színindexszám | 40800 |EINECS | 230–636–6 |Kémiai név | β-karotin, β, β-karotin |Összegképlet | C40H56 |Molekulatömeg | 536,88 |Tartalom | Legalább 96 % összes színezőanyag (β-karotinként számítva). E 1cm1%2500, megközelíthetőleg 440–457 nm között ciklohexánban |Leírás | A vöröstől a barnásvörösig terjedő színű kristály vagy kristályos por. |AzonosításA. Spektrometria | Maximuma ciklohexánban 453-456 nm-en van. |TisztaságOldószermaradékok | Etil-acetát | Összesen vagy külön-külön legfeljebb 0,8 %. |Etanol |Szulfáthamu | Legfeljebb 0,2 % |Mellékszínezékek | Karotinoidok a β-karotinok kivételével: legfeljebb az összes színezőanyag 3 %-a |Arzén | Legfeljebb 3 mg/kg |Ólom | Legfeljebb 5 mg/kg |Higany | Legfeljebb 1 mg/kg |Kadmium | Legfeljebb 1 mg/kg |Aflatoxin B1 | Nem kimutatható. |Mycotoxinok:T2 | Nem kimutatható |Ochratoxin |Zearalenone |Mikrobiológia:Penészek | Legfeljebb 100/g |Élesztők | Legfeljebb 100/g |Salmonella | 25 grammban nem kimutatható |Escherichia coli | 5 grammban nem kimutatható. |--------------------------------------------------


title: A Tanács irányelve (1970. július 27.) a gépjárművek hangjelző berendezéseire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31970L0388

Hivatalos Lap L 176 , 10/08/1970 o. 0012 - 0017 finn különkiadás fejezet 13 kötet 1 o. 0159  dán különkiadás sorozat I fejezet 1970(II) o. 0503  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 1 o. 0159  angol különkiadás sorozat I fejezet 1970(II) o. 0571  görög különkiadás: fejezet 13 kötet 1 o. 0104  spanyol különkiadás fejezet 13 kötet 1 o. 0241  portugál különkiadás fejezet 13 kötet 1 o. 0241

		A Tanács irányelve(1970. július 27.)a gépjárművek hangjelző berendezéseire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről(70/388/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére,tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére,mivel a műszaki követelmények, amelyeknek az egyes tagállamok jogi előírásai alapján a gépjárműveknek meg kell felelniük, többek között a hangjelző berendezésekre is vonatkoznak;mivel ezek a követelmények tagállamonként különbözőek; mivel ebből következően szükségszerű, hogy mindegyik tagállam vagy kiegészítésként, vagy jelenlegi szabályozása helyett azonos követelményeket fogadjon el, hogy ezáltal mindenekelőtt bármely járműtípushoz alkalmazni lehessen a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. február 6-i 70/156/EGK tanácsi irányelv [1] szerinti EGK-típus-jóváhagyási eljárást;mivel a hangjelző berendezésekre megállapított követelmények a hangjelző berendezésnek mind a járműre való rögzítését, mind pedig szerkezeti kialakítását meghatározzák;mivel a hangjelző berendezésekre vonatkozó harmonizált típus-jóváhagyási eljárás lehetővé teszi minden tagállam számára, hogy ellenőrizze a közös tervezési és ellenőrzési követelményeknek való megfelelést, valamint hogy az egyes hangjelző berendezésekről kitöltött típusbizonyítvány elküldése útján értesítsék a többi tagállamot a megállapításaikról; mivel minden a jóváhagyott típussal megegyező módon gyártott hangjelző berendezés EGK-típus-jóváhagyási jellel történő ellátásával elkerülhető a hangjelző berendezések műszaki ellenőrzése a többi tagállamban,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikk(1) Minden egyes tagállam jóváhagy bármely típusú hangjelző berendezést, amennyiben az megfelel az I. melléklet 1. pontjában megállapított szerkezeti és vizsgálati követelményeknek.(2) Az a tagállam, amely kiadja az EGK-típusjóváhagyást, meghozza – amennyiben szükséges a többi tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságaival együttműködve – az arra vonatkozó intézkedéseket, hogy a gyártásnak az engedélyezett típussal való megegyezését szükség esetén ellenőrizze. Az ilyen ellenőrzés szúrópróbákra korlátozódik.2. cikkA tagállamok egy hangjelző berendezés bármely típusára, amelyre kiadják az 1. cikk szerinti EGK-típusjóváhagyást, megadják a gyártónak vagy meghatalmazott képviselőjének az I. melléklet 1.4. pontja szerinti modellnek megfelelő EGK-típus-jóváhagyási jelet.A tagállamok megtesznek minden megfelelő intézkedést, hogy megakadályozzák azon típus-jóváhagyási jelek használatát, amelyek egy hangjelző berendezésnek az 1. cikk alapján EGK-típusjóváhagyással ellátott típusnak más berendezésekkel való összecseréléséhez vezethetnek.3. cikk(1) A tagállamok nem tilthatják meg a hangjelző berendezések kereskedelmi forgalomba hozatalát szerkezetük és működésük alapján, ha azok EGK-típus-jóváhagyási jellel el vannak látva.(2) E rendelkezés azonban nem akadályoz meg egy tagállamot abban, hogy ilyen intézkedéseket hozzon az EGK-típus-jóváhagyási jellel ellátott hangjelző berendezéssel kapcsolatban, amelynek jellemzői nincsenek összhangban a jóváhagyott típuséval.E tagállam haladéktalanul tájékoztatja a többi tagállamot és a Bizottságot a megtett intézkedésekről, és megindokolja határozatát. Az 5. cikk rendelkezései szintén alkalmazhatók.Az első albekezdés értelmében, abban az esetben valósul meg nem megfelelés a jóváhagyott típus tekintetében, ha az I. melléklet 1.2.1.6. pontjában meghatározott felső és alsó határértékek nem teljesülnek.4. cikkAz egyes tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai egy hónapon belül eljuttatják a többi tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságaihoz a típusbizonyítvány másolatát a hangjelző berendezés minden olyan típusáról, amelynek megadták vagy amelytől megtagadták a típusjóváhagyást.5. cikk(1) Ha az EGK-típusjóváhagyást odaítélő tagállam megállapítja, hogy számos, ugyanazzal az EGK-típus-jóváhagyási jellel ellátott visszapillantó tükör nem egyezik meg azzal a típussal, amelyre az EGK-típusjóváhagyást kiadta, meghozza azokat az intézkedéseket, amelyek biztosítják, hogy a gyártás megegyezzen az engedélyezett típussal. E tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai tájékoztatják a többi tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait a megtett intézkedésekről, amelyek – rendszeres meg nem egyezés esetén - az EGK-típusjóváhagyás visszavonásához vezethetnek. Az említett hatóságok ugyanezeket az intézkedéseket hozzák meg, ha más tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságaitól ilyenfajta meg nem egyezésről kapnak tájékoztatást.(2) A tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságai egy hónapon belül kölcsönösen tájékoztatják egymást egy odaítélt EGK-típusjóváhagyás visszavonásáról, és közlik a visszavonás okait.(3) Ha az a tagállam, amely az EGK-típusjóváhagyást megadta, vitatja a számára jelzett meg nem egyezés tényét, akkor az érintett tagállamok a vita békés rendezésére törekednek. A Bizottságot folyamatosan értesítik erről. Szükség esetén a Bizottság a megoldás megtalálása érdekében konzultációkat kezdeményez.6. cikkAz ezen irányelv végrehajtását célzó rendelkezések alapján hozott, egy hangjelző berendezés típusjóváhagyását elutasító vagy visszavonó, kereskedelmi forgalomba hozatalát, valamint használatát megtiltó határozat részletesen ismerteti azokat az okokat, amelyeken alapszik. A határozatról a tagállamokban érvényes jog szerinti jogorvoslati lehetőségek és jogorvoslati határidők megadásával együtt az érintetteket értesítik.7. cikkA tagállamok nem tagadhatják meg egy járműre vonatkozóan az EGK-típusjóváhagyás vagy a nemzeti típusjóváhagyás megadását a hangjelző berendezés miatt, ha azokat ellátták EGK-típus-jóváhagyási jellel, és beépítésük az I. melléklet 2. pontjában megállapított követelmények szerint történt.8. cikkEzen irányelv alkalmazásában "jármű:" a sínhez kötött járművek, mező- vagy erdőgazdasági vontató- és munkagépek, valamint egyéb közmunkát végző munkagépek kivételével minden, a közúti forgalomban való részvételre szánt, felépítménnyel rendelkező vagy felépítmény nélküli gépjármű és pótkocsija, amelynek legalább négy kereke van, és szerkezeti kialakítása révén több mint 25 km/h legnagyobb sebesség elérésére képes.9. cikkAz I.. és II. mellékletnek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazításához szükséges módosításokat a gépjárművek és pótkocsijaik típusjóváhagyására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1970. február 6-i tanácsi irányelv 13. cikkében szabályozott eljárásnak megfelelően kell végrehajtani.10. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az értesítéstől számított tizennyolc hónapon belül megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azon főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.11. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1970. július 27-én.a Tanács részérőlaz elnökW. Arendt[1] HL L 42., 1970.2.23., 1. o.--------------------------------------------------I. MELLÉKLET1. A HANGJELZŐ BERENDEZÉSEK EGK-TÍPUSJÓVÁHAGYÁSA1.1. A hangjelző berendezések folyamatos hangjelzést adnak ki.1.2. A hangjelző berendezés olyan akusztikai jellemzőkkel (hangfrekvencia spektrum, hangnyomásszint) és mechanikai jellemzőkkel rendelkezik, hogy az alábbi vizsgálatokon a megadott sorrendben megfeleljen:1.2.1. A hangszint mérése1.2.1.1. A hangjelző berendezést megfelelően csöndes és nyitott területen [1] (a környezeti zaj és a szélzaj legalább a mérendő zajnál 10 dB (A) értékkel alacsonyabb) vagy visszhangmentes szobában kell vizsgálni; a mikrofont és a mérőberendezést a hangjelző berendezés elülső felületétől 2 m-re, olyan irányban kell elhelyezni, ahol a szubjektív hangszint mértéke a legmagasabb, a mikrofont és a hangjelző berendezést 1,2 m-el a talajszint fölött kell elhelyezni.1.2.1.2. A méréseket az IEC (Nemzetközi Elektrotechnikai Bizottság) szabvány "A" súlyozó görbéjén kell végezni a Nemzetközi Elektrotechnikai Bizottság 179. kiadványában (1. kiadás, 1965.) leírt típusnak megfelelő hangszintmérők segítségével.1.2.1.3. A hangjelző berendezésre az áramforrás kapcsainál mérve 6,5, 13 és 26 V feszültséget kell kapcsolni, a 6, 12 és 24 V névleges feszültségnek megfelelően.1.2.1.4. A csatlakozó vezetékek ellenállásának, beleértve a kapcsok és csatlakozók ellenállását is, az alábbi értékűnek kell lennie:0,05 ohm 6 V-os áramkör esetén,0,10 ohm 12 V-os áramkör esetén,0,20 ohm 24 V-os áramkör esetén.1.2.1.5. A hangjelző berendezést mereven kell befogni a gyártó által szállított alkatrésszel vagy alkatrészekkel egy olyan tartóra, amelynek a tömege a hangjelző berendezés tömegének legalább tízszerese, és nem kevesebb mint 15 kg.1.2.1.6. A fent említett körülmények esetén a szubjektív hangnyomásszint nem lehet magasabb mint 118 dB (A) és nem lehet alacsonyabb mint 105 dB (A).1.2.1.7. Az aktiválás és azon pont közötti időtartam, amelynél a hang eléri a fent említett 1.2.1.6. pontban meghatározott legalacsonyabb szintet nem haladhatja meg a 0,2 másodpercet 20 ± 5 °C környezeti hőmérséklet esetén.Ez a rendelkezés különösen a pneumatikus vagy elektro-pneumatikus működésű berendezésekre vonatkozik.1.2.1.8. A pneumatikus vagy elektro-pneumatikus működésű berendezéseknek a gyártó által megadott módon felépített pneumatikus kör esetén az elektromos működésű hangjelző berendezésektől megkívánttal megegyező hangteljesítményt kell nyújtaniuk.1.2.2. Tartóssági vizsgálat1.2.2.1. A hangjelző berendezésre rá kell kapcsolni valamely, a fenti 1.2.1.3. pontban meghatározott névleges feszültséget a fent említett 1.2.1.4. pontban meghatározott ellenállású vezeték segítségével, és 50000 alkalommal kell működtetni, minden egyes alkalommal egy másodperces időtartamig, majd ezt követően négy másodperces szünettel. A vizsgálat során a hangjelző berendezést megközelítőleg 10 m/s sebességű légárammal kell hűteni.1.2.2.2. Amennyiben a vizsgálatot visszhangmentes szobában végzik, a szobának elegendő térfogattal kell rendelkeznie ahhoz, hogy a berendezés által a tartóssági vizsgálat során kibocsátott hőt eloszlassa.1.2.2.3. A vizsgálati szobában a környezeti hőmérsékletnek + 15 és + 30 °C között kell lennie.1.2.2.4. Amennyiben 25000 alkalommal történő működtetést követően a berendezés hangszintje megváltozott a vizsgálat előttihez képest, a berendezés beszabályozható. 50000 alkalommal történő működtetést, és amennyiben szükséges, további beszabályozást követően a hangjelző berendezésnek meg kell felelnie a fent említett 1.2.1. vizsgálatnak.1.2.3. Akusztikai vizsgálat1.2.3.1. A hangjelző berendezés által kibocsátott hang spektrumának 2 m-es távolságból mérve az 1800–3550 Hz frekvenciasávban a 3550 Hz feletti többi komponensek által kifejtettnél magasabb, de legalább 105 dB (A) értékű hangnyomást kell mutatnia.1.2.3.2. A fent említett 1.2.3.1. pontban meghatározott követelményeknek annak a hangjelző berendezésnek kell megfelelnie, amelyen már elvégezték a fent említett 1.2.2. pontban meghatározott vizsgálatot, és amelyre a névleges feszültségének 95–115 % közötti értékű feszültséget kapcsolnak.1.2.3.3. A tényleges feszültség értékének a fent említett 1.2.1. pontban megállapítottnak kell lennie.1.2.3.4. A csatlakozó vezetékek ellenállásának, beleértve a telep és a csatlakozók ellenállását is, a fent említett 1.2.1. pontban meghatározottnak kell lennie.1.2.3.5. Mind a vizsgálat tárgyát képező berendezést, mind a mikrofont azonos magasságban kell felállítani; a mikrofont a hangjelző berendezés elülső felülete felé kell irányítani abban az irányban, amelyben a szubjektív hangszint a legnagyobb.1.2.3.6. A hangjelző berendezést mereven kell befogni a gyártó által szállított alkatrésszel vagy alkatrészekkel egy olyan tartóra, amelynek a tömege a hangjelző berendezés tömegének legalább tízszerese, és nem kevesebb mint 30 kg.1.2.3.7. A fenti vizsgálatot egy visszhangmentes szobában kell végezni.1.3. Típusvizsgálatok1.3.1. A típusvizsgálatokat minden, a gyártó által jóváhagyásra benyújtott modell esetében két mintán kell elvégezni; mindkét mintán el kell végezni az összes vizsgálatot, és mindkét mintának meg kell felelnie az e mellékletben megállapított műszaki előírásoknak.1.4. Típus-jóváhagyási jel1.4.1. A típus-jóváhagyási jel egy téglalapból áll, amin belül elhelyezett "e" betűt a jóváhagyást kiadó ország jele követ (1 Németország, 2 Franciaország, 3 Olaszország, 4 Hollandia, 6 Belgium, és 13 Luxemburg). Bárhol, ennek a téglalapnak a közvetlen közelében kell elhelyezni a prototípus alapján kiállított jóváhagyási bizonyítvány számával megegyező típus-jóváhagyási számot.1.4.2. A fent említett jóváhagyási jelet (jelzés és szám) úgy kell feltüntetni a hangjelző berendezés burkolatán, hogy az a hangjelző berendezés járműre történt felszerelését követően kívülről jól látható legyen.1.4.3. A különböző jelöléseknek jól láthatónak és eltávolíthatatlannak kell lenniük.1.4.4. Az alábbi ábrán látható jóváhagyási jel méretei mm-ben értendőek, legkisebb méretek. A méretek közötti arányt meg kell tartani.+++++ TIFF +++++2. A HANGJELZŐ BERENDEZÉS JELLEMZŐI JÁRMŰRE FELSZERELT ÁLLAPOTBAN2.1. Akusztikai vizsgálatokMiután egy adott járműtípust jóváhagytak, a kérdéses járműtípusra felszerelt hangjelző berendezés jellemzőit az alábbiak szerint kell vizsgálni:2.1.1. A hangjelző berendezés hangnyomásszintjének járműre szerelt állapotban történő mérése a jármű előtt 7 m-re lévő ponton történik egy nyílt és a lehető legvízszintesebb egyenletes felületű területen. A jármű motorját le kell állítani. A tényleges feszültség értékének a fent említett 1.2.1. pontban megállapítottnak kell lennie.2.1.2. A méréseket az IEC (Nemzetközi Elektrotechnikai Bizottság) "A" súlyozó görbéjén kell végezni.2.1.3. A legnagyobb hangnyomásszintet 0,5–1,5 m-el a talajszint feletti magasságban kell meghatározni.2.1.4. A legnagyobb szintnek legalább 93 dB (A) értékűnek kell lennie.[1] Az előzőekben említett terület lehet például egy 50 m sugarú nyitott terület, amelynek a középső 20 m átmérőjű része gyakorlatilag sík, beton, aszfalt vagy ahhoz hasonló burkolatú, és nem fedi porhó, magas fű, könnyű talaj vagy hamu. A méréseket szép időben kell végezni. A hangjelző berendezés vagy a mikrofon közelében a mérési eredményeket leolvasó megfigyelő személyen kívül senki sem tartózkodhat, mivel a hangjelző berendezés vagy a mikrofon közelében lévő hallgatóság jelentősen befolyásolná a mérőberendezés által mért értékeket. A mutató azon kimozgásait, amelyek az általános hangszinttel nem mutatnak kapcsolatot, figyelmen kívül kell hagyni.--------------------------------------------------II. MELLÉKLETTÍPUSBIZONYÍTVÁNY+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


title: A Tanács 86/355/EGK irányelve (1986. július 26.) a meghatározott hatóanyagokat tartalmazó növényvédő szerek forgalomba hozatalának és használatának tilalmáról szóló 79/117/EGK irányelv módosításáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31986L0355

Hivatalos Lap L 212 , 02/08/1986 o. 0033 - 0034 finn különkiadás fejezet 3 kötet 21 o. 0217  svéd különkiadás fejezet 3 kötet 21 o. 0217

		A Tanács 86/355/EGK irányelve(1986. július 26.)a meghatározott hatóanyagokat tartalmazó növényvédő szerek forgalomba hozatalának és használatának tilalmáról szóló 79/117/EGK irányelv módosításárólAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésére,tekintettel legutóbb a 86/214/EGK irányelvvel [1] módosított, a meghatározott hatóanyagokat tartalmazó növényvédő szerek forgalomba hozatalának és használatának tilalmáról szóló, 1978. december 21-i 79/117/EGK tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 6. cikkére,mivel a 79/117/EGK irányelv előírja melléklete tartalmának rendszeres módosítását, figyelembe véve a tudományos és műszaki ismeretek fejlődését;mivel megerősítésre került az, hogy az etilén-oxid növényvédő szerként történő felhasználása, különösen a tárolt növények és növényi termékek gázos kezelésére való használata során szermaradványt hagy az élelmiszerekben, ami veszélyt jelenthet az emberi vagy állati egészségre;mivel a növények védelmére alternatív kezelések hozzáférhetők, egyes kisebb jelentőségű termékek kivételével;mivel az etilén-oxid növényvédő szerként történő forgalmazását és felhasználását ezért be kell tiltani;mivel azonban, amennyiben erre különleges igény van, a tilalom alól kivétel engedélyezhető ideiglenesen a tagállamok számára egyes kisebb jelentőségű termékek esetében mindaddig, amíg egyéb kezelési módszerek elérhetővé válnak,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 79/117/EGK irányelv melléklete a következő bejegyzéssel egészül ki:"C.Etilén-oxid | a)a kórokozószint csökkentésére a következő szárított zöldségek esetében, amelyeket olyan élelmiszerkészítményekben alkalmaznak, amelyek nem esnek át teljes főzéses kezelésen a fogyasztást megelőzőenspárgahagymapóréhagymagombab)a kórokozószint csökkentésére szárított gyógynövények és fűszerek esetébenc)a kórokozószint csökkentésére olyan szárított gyógynövények esetében, amelyeket kizárólag további feldolgozás nélküli gyógyászati termékként hoznak forgalombad)a kórokozószint csökkentésére kakaóporban és kakaópogácsábane)dohánylevelek gázos kezelésére Ezek a derogációk legkésőbb 1989. december 31-ig érvényesek. |2. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1987. július 1-jéig megfeleljenek.3. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1986. július 21-én.a Tanács részérőlaz elnökG. Howe[1] HL L 152., 1986.5.26., 45. o.[2] HL L 33., 1979.2.8., 36. o.--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2008/12/EK irányelve ( 2008. március 11. ) az elemekről és akkumulátorokról, valamint a hulladékelemekről és -akkumulátorokról szóló 2006/66/EK irányelvnek a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlása tekintetében történő módosításáról

text:
               19.3.2008

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 76/39

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2008/12/EK IRÁNYELVE

   (2008. március 11.)
   az elemekről és akkumulátorokról, valamint a hulladékelemekről és -akkumulátorokról szóló 2006/66/EK irányelvnek a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlása tekintetében történő módosításáról
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 175. cikke (1) bekezdésére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
   a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (2),
   mivel:

               (1)

               A 2006/66/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) előírja, hogy egyes intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal összhangban kell elfogadni (4).

               (2)

               Az 1999/468/EK határozatot módosító 2006/512/EK határozat bevezette az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárást azon általános hatályú végrehajtási intézkedések elfogadására vonatkozóan, amelyek a Szerződés 251. cikkében említett eljárással összhangban elfogadott alap jogi aktusok nem alapvető fontosságú elemeinek módosítására irányulnak, beleértve néhány ilyen elem törlését vagy a jogi aktus új, nem alapvető fontosságú elemekkel történő kiegészítését.

               (3)

               Az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság 2006/512/EK határozatról szóló nyilatkozatának (5) megfelelően az ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárásnak a Szerződés 251. cikkében említett eljárással összhangban elfogadott, már hatályban lévő jogi aktusokra történő alkalmazása érdekében ezeket az alkalmazandó eljárásoknak megfelelően ki kell igazítani.

               (4)

               A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy kiigazítsa a III. mellékletet, valamint hogy elfogadja és felülvizsgálja a kivitelre és a szárazelemek és akkumulátorok címkézésére vonatkozó részletes szabályokat. Mivel ezek az intézkedések általános hatályúak, és a 2006/66/EK irányelv nem alapvető fontosságú elemeinek többek között új, nem alapvető fontosságú elemekkel történő kiegészítésével történő módosítására irányulnak, azokat az 1999/468/EK határozat 5a. cikkében meghatározott ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.

               (5)

               A 2006/66/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell.

               (6)

               Mivel az ezen irányelv által a 2006/66/EK irányelven tett módosítások technikai jellegűek, és csak a bizottsági eljárást érintik, azokat a tagállamoknak nem kell átültetniük. Ezért e célból nem kell rendelkezéseket megállapítani,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   Módosítások
   A 2006/66/EK irányelv a következőképpen módosul:

               1.

               A 10. cikk (4) bekezdése helyébe az alábbi szöveg lép:
               „(4)   A (2) bekezdés követelményeinek való megfelelés terén jelentkező, sajátos nemzeti körülményekből fakadó nehézségek kezelésére bármely tagállamban a 24. cikk (2) bekezdésében említett szabályozási bizottsági eljárással összhangban átmeneti rendelkezéseket lehet megállapítani.
               2007. szeptember 26-ig közös módszertant kell kidolgozni a hordozható elemek és akkumulátorok végfelhasználók részére történt éves értékesítésének kiszámítására vonatkozóan. Az ezen irányelv nem alapvető fontosságú elemeinek kiegészítéssel történő módosítására irányuló intézkedést a 24. cikk (3) bekezdésében említett ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.”

               2.

               A 12. cikk (6) bekezdésének első mondata helyébe az alábbi szöveg lép:
               „(6)   A III. melléklet kiigazítható, illetve kiegészíthető a műszaki vagy tudományos fejlődés figyelembevétele érdekében. Az ezen irányelv nem alapvető fontosságú elemeinek többek között kiegészítéssel történő módosítására irányuló ezen intézkedéseket a 24. cikk (3) bekezdésében említett ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.”

               3.

               A 15. cikk (3) bekezdése helyébe az alábbi szöveg lép:
               „(3)   Meg kell állapítani az e cikk végrehajtására vonatkozó részletes szabályokat és különösen a (2) bekezdésében említett egyenértékűségi kritériumokat. Az ezen irányelv nem alapvető fontosságú elemeinek kiegészítéssel történő módosítására irányuló azon intézkedéseket a 24. cikk (3) bekezdésében említett ellenőrzéssel történő szabályozási eljárással összhangban kell elfogadni.”

               4.

               A 17. cikk helyébe a következő szöveg lép:
               „17. cikk
               Nyilvántartás
               A tagállamok biztosítják valamennyi gyártó nyilvántartását. A nyilvántartásra minden tagállamban ugyanazokat az eljárási szabályokat kell alkalmazni. Az ilyen nyilvántartásra vonatkozó, az ezen irányelv nem alapvető fontosságú elemeinek kiegészítéssel történő módosítására irányuló követelményeket a 24. cikk (3) bekezdésében említett ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.”

               5.

               A 21. cikk a következőképpen módosul:

                           a)

                           a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
                           „(2)   A tagállamok biztosítják, hogy 2009. szeptember 26-ig valamennyi hordozható és önműködő elemen és akkumulátoron jól látható, jól olvasható és letörölhetetlen módon szerepeljen annak kapacitása. E követelmény végrehajtásának részletes szabályait – ideértve a kapacitás és megfelelő használat meghatározását szolgáló harmonizált módszereket – legkésőbb 2009. március 26-ig el kell fogadni. Az ezen irányelv nem alapvető fontosságú elemeinek kiegészítéssel történő módosítására irányuló azon intézkedéseket a 24. cikk (3) bekezdésében említett ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban el kell fogadni.”;

                           b)

                           a (7) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
                           „(7)   E cikk címkézési előírásai alól mentesség adható. Az ezen irányelv nem alapvető fontosságú elemeinek kiegészítéssel történő módosítására irányuló azon intézkedéseket a 24. cikk (3) bekezdésében említett ellenőrzéssel történő szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.”

               6.

               A 24. cikk (3) bekezdése helyébe az alábbi szöveg lép:
               „(3)   Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 5a. cikkének (1)–(4) bekezdését, valamint 7. cikkét kell alkalmazni, figyelemmel a 8. cikkének rendelkezéseire is.”

         2. cikk
   Hatálybalépés
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
   3. cikk
   Címzettek
   Az irányelv címzettjei a tagállamok.

      Kelt Strasbourgban, 2008. március 11-én.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         H.-G. PÖTTERING

            a Tanács részéről

            az elnök

         J. LENARČIČ

      (1)  HL C 175., 2007.7.27., 57. o.

      (2)  Az Európai Parlament 2007. október 24-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2008. február 14-i határozata.

      (3)  HL L 266., 2006.9.26., 1. o.

      (4)  HL L 184., 1999.7.17., 23. o. A 2006/512/EK határozattal (HL L 200., 2006.7.22., 11. o.) módosított határozat.

      (5)  HL C 255., 2006.10.21., 1. o.


title: A Bizottság 2014/99/EU irányelve ( 2014. október 21. ) a gépjárművek töltőállomásokon történő üzemanyag-feltöltésekor kibocsátott benzingőz II. fázisú visszanyeréséről szóló 2009/126/EK irányelvnek a műszaki fejlődéshez való hozzáigazítása céljából történő módosításáról

text:
               23.10.2014

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 304/89

         A BIZOTTSÁG 2014/99/EU IRÁNYELVE
   (2014. október 21.)
   a gépjárművek töltőállomásokon történő üzemanyag-feltöltésekor kibocsátott benzingőz II. fázisú visszanyeréséről szóló 2009/126/EK irányelvnek a műszaki fejlődéshez való hozzáigazítása céljából történő módosításáról
   AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
   tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
   tekintettel a gépjárművek töltőállomásokon történő üzemanyag-feltöltésekor kibocsátott benzingőz II. fázisú visszanyeréséről szóló, 2009. október 21-i 2009/126/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 8. cikkére,
   mivel:

               (1)

               A 2009/126/EK irányelv előírja, hogy 4. és 5. cikkén a műszaki fejlődésnek megfelelően technikai kiigazítást kell tenni, amennyiben arra az Európai Szabványügyi Bizottság (CEN) által kidolgozott valamely vonatkozó szabvánnyal való összhang biztosításához szükség van.

               (2)

               2013. szeptember 25-én a CEN közzétette az EN 16321-1:2013 és az EN 16321-2:2013 szabványt. Az EN 16321-1:2013 szabvány a töltőállomásokon használt benzingőz-visszanyerő rendszerek típus-jóváhagyásához alkalmazandó vizsgálati módszereket határozza meg. Az EN 16321-2:2013 szabvány a töltőállomásokon alkalmazandó azon vizsgálati módszereket határozza meg, amelyek az ilyen benzingőz-visszanyerő rendszerek működésének ellenőrzésére szolgálnak.

               (3)

               A 2009/126/EK irányelv 4. és 5. cikkének technikai kiigazítása ezért szükséges az említett szabványokkal való összhang biztosításához.

               (4)

               Az ezen irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a 2009/126/EK irányelv 9. cikkének (1) bekezdésével létrehozott bizottság véleményével,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   A 2009/126/EK irányelv a következőképpen módosul:

               1.

               A 4. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
               „(1)   Azon időponttól kezdődő hatállyal, amikor a II. fázisú benzingőz-visszanyerő rendszerek a 3. cikk értelmében kötelezővé válnak, a tagállamok biztosítják, hogy az ilyen rendszerek benzingőz-befogási hatékonysága legalább 85 %-os legyen, amit a gyártó az EN 16321-1:2013 szabványnak megfelelően igazol.”

               2.

               Az 5. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
               „(1)   A tagállamok biztosítják, hogy a II. fázisú benzingőz-visszanyerő rendszerek üzemelés közbeni benzingőz-befogási hatékonyságát évente legalább egyszer, az EN 16321-2:2013 szabványnak megfelelően teszteljék.”

         2. cikk
   (1)   A tagállamok legkésőbb 2016. május 12-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul megküldik a Bizottság számára.
   A tagállamok ezeket a rendelkezéseket 2016. május 13-tól alkalmazzák.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok megküldik a Bizottságnak nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket ezen irányelv tárgykörében fogadnak el.
   3. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   4. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2014. október 21-én.

            a Bizottság részéről

            az elnök

         José Manuel BARROSO

      (1)  HL L 285., 2009.10.31., 36. o.


title: A Tanács irányelve (1973. február 26.) a háromkomponensű textilszálkeverékek mennyiségi elemzésére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31973L0044

Hivatalos Lap L 083 , 30/03/1973 o. 0001 - 0019 finn különkiadás fejezet 13 kötet 2 o. 0171  görög különkiadás: fejezet 13 kötet 2 o. 0064  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 2 o. 0171  spanyol különkiadás fejezet 13 kötet 2 o. 0187  portugál különkiadás fejezet 13 kötet 2 o. 0187

		A Tanács irányelve(1973. február 26.)a háromkomponensű textilszálkeverékek mennyiségi elemzésére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről(73/44/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. Cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,mivel a textiltermékek elnevezésére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1971. július 26-i tanácsi irányelv [1] rendelkezéseket állapít meg a textiltermékek szálösszetételen alapuló címkézéséről;mivel a textiltermékek szálösszetételének meghatározása céljából a tagállamokban végzett hivatalos vizsgálatoknál alkalmazott módszereknek mind a próbadarab előkezelése, mind pedig a termék mennyiségi elemzése tekintetében egységesnek kell lenniük;mivel a fent említett tanácsi irányelv 13. cikke úgy rendelkezik, hogy a textiltermékek szálösszetételének meghatározása céljából valamennyi tagállamban alkalmazandó mintavételi és elemzési módszereket külön irányelvekben kell meghatározni; mivel e körülményekre tekintettel a kétkomponensű textilszálkeverék mennyiségi elemzésének egyes módszereire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1972. július 17-i tanácsi irányelvben [2] a vizsgálati minták és próbadarabok elkészítésére vonatkozóan olyan rendelkezéseket fogadtak el, amelyek a háromkomponensű szálkeverékek esetében is alkalmazhatóak;mivel ezen irányelv tárgya a háromkomponensű textilszálkeverék mennyiségi elemzését szabályozó rendelkezések meghatározása;mivel bizonyos kétkomponensű szálkeverékek elemzésére vonatkozó pontos módszereket az 1972. július 17-i irányelv írja le részletesen; mivel a jelenlegi gyakorlat még nem teszi lehetővé egységes eljárás meghatározását; mivel a komponensek szelektív feloldására több változatot is elő kell terjeszteni;mivel azonban valamennyi háromkomponensű szálkeverék elemzésére általános érvényű szabályozást kell kidolgozni; mivel ezen szabályok célja a megfelelően alkalmazható különböző módszerek, valamint minden egyes változatra vonatkozó százalékos összetétel kiszámítási módjának a meghatározása;mivel a műszaki előírásokat minél gyorsabban hozzá kell igazítani a műszaki fejlődéshez; mivel e célból az 1972. július 17-i irányelv 6. cikkében megállapított eljárást kell alkalmazni;ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkEzen irányelv a háromkomponensű textikszálkeverékek kézi vagy kémiai úton történő szétválasztásával vagy e két módszer kombinációjával történő mennyiségi elemzéssel foglalkozik.2. cikkA vizsgálati minták és próbadarabok elkészítésére vonatkozóan a kétkomponensű szálkeverék mennyiségi elemzésének egyes módszereire vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1972. július 17-i tanácsi irányelv I. mellékletében leírt rendelkezéseket kell alkalmazni.3. cikkA tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy a textiltermékek elnevezésére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1971. július 26-i tanácsi irányelvnek megfelelően piacra kerülő, háromkomponensű szálkeverékből előállított textiltermékek összetételének meghatározása céljából végzett hivatalos vizsgálatoknál alkalmazzák mind az ezen irányelv I. mellékletében, mind a 2. cikkben említett irányelv I. mellékletében leírt rendelkezéseket.4. cikkA háromkomponensű textilszálkeverékek vizsgálatáért felelős laboratóriumoknak az I. melléklet V. pontjában említett valamennyi tényezőt be kell mutatniuk a vizsgálati jelentésben.5. cikkAz I., II. és III. mellékletben szereplő előírásoknak a műszaki fejlődés miatt szükségessé váló módosításait az 1972. július 17-i irányelv 6. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően kell elfogadni.6. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az értesítést követő tizennyolc hónapon belül megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.(2) A tagállamok biztosítják, hogy közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.7. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1973. február 26-án.a Tanács részérőlaz elnökE. Glinne[1] HL L 185., 1971.8.16., 16. o.[2] HL L 173., 1972.7.31., 1. o.--------------------------------------------------I. MELLÉKLETA HÁROMKOMPONENSŰ TEXTILSZÁLKEVERÉKEK MENNYISÉGI ELEMZÉSEÁLTALÁNOS RÉSZBevezetésA szálkeverékek mennyiségi elemzésénél alkalmazott módszerek két eljáráson alapulnak: a szálféleségek kézi, illetve kémiai úton történő szétválasztásán.Amennyiben lehetséges, a kézi szétválasztás módszerét alkalmazzuk, mert általában pontosabb eredményt ad a kémiai módszernél. Minden olyan textília esetében alkalmazható, amelynek szálkomponensei nem alkotnak közvetlen keveréket, így például a több alkotóelemből összeállított fonalakban, ahol mindegyik alkotóelem csak egy szálféleségből készült, illetve olyan kelméknél, ahol a láncfonál eltér a vetülékfonál anyagától, vagy olyan felfejthető kötött kelméknél, amelyek különböző szálféleségekből készültek.A kémiai módszerrel történő mennyiségi elemzés általában az egyes komponensek szelektív feloldásán alapszik. Ennek a módszernek négy lehetséges változata van:1. Két különböző próbadarab alkalmazásával az első próbadarabból kioldják az (a) komponenst, a második próbadarabból pedig, kioldják a (b) komponenst. A próbadarabból az oldhatatlan visszamaradt anyag tömegét megmérik, és a minták tömegveszteségéből kiszámítják a két oldható komponens százalékos arányát. A harmadik (c) komponens százalékos arányát a különbségből számítják ki.2. Két különböző próbadarab alkalmazásával az első próbadarabból kioldják az (a) komponenst, a második próbadarabból pedig, kioldanak két komponenst (az (a)-t és a (b)-t). Megmérik az első próbadarabból az oldhatatlan visszamaradt anyag tömegét, és a tömegveszteségből kiszámítják az (a) komponens százalékos arányát. Megmérik a második próbadarabból az oldhatatlan visszamaradt anyag tömegét; ez a (c) komponensnek felel meg. A harmadik (b) komponens százalékos arányát a különbségből számítják ki.3. Két különböző próbadarab alkalmazásával az első próbadarabból kioldanak két komponenst (az (a)-t és a (b)-t), a második mintából pedig kioldanak ugyancsak két komponenst (a és b)-t és a (c)-t). A két mintából visszamaradó oldhatatlan anyag a (c), illetve az (a) komponensnek felelnek meg. A harmadik, (b) komponens százalékos arányát a különbségből számítják ki.4. Egyetlen próbadarab alkalmazásával az egyik komponens eltávolítása után a próbadarabból – a másik két komponensből álló – az oldhatatlan visszamaradt anyag tömegét megmérik, és a tömegveszteségből kiszámítják az oldható komponens százalékos arányát. A visszamaradó részt alkotó egyik szálat feloldják, az oldhatatlan komponenst megmérik, a tömegveszteségből kiszámítják a második oldódó komponens százalékos arányát.Ha lehet választani, az első három változat valamelyikét tanácsos alkalmazni.Amennyiben vegyi elemzést alkalmaznak, az elemzésért felelős szakértőnek ügyelnie kell arra, hogy olyan módszert válasszon, ahol az oldószer csak a megfelelő szála(ka)t oldja, míg a többi szála(ka)t sértetlenül hagyja.Példaképpen a III. mellékletben szerepel egy táblázat, amely tartalmaz néhány háromkomponensű szálkeveréket, és mellettük bemutat néhány olyan, kétkomponensű textilszálkeveréknél alkalmazott módszert, amelyek elvben a feltüntetett háromkomponensű textilszálkeverékek elemzésénél is alkalmazhatóak.A hibalehetőségek minimalizálása érdekében ajánlott, hogy minden lehetséges esetben olyan kémiai elemzést végezzenek el, amely a fent említett négy változat közül legalább kettőt alkalmaz.A szálkeverékekben a feldolgozás során és kisebb mértékben a késztermékben is találhatóak akár természetes úton előforduló, akár a feldolgozás megkönnyítése érdekében hozzáadott, nemszálasanyagok, például zsírok, viaszok, kikészítőszerek vagy vízoldható anyagok. A nemszálasanyagokat az elemzés előtt el kell távolítani. Ezért megadunk egy módszert az olajok, zsírok, viaszok és vízoldható anyagok eltávolítására is.Ezen túlmenően a textiltermékek gyantát vagy egyéb olyan anyagot tartalmazhatnak, amelyet különleges tulajdonságok kialakítása érdekében adtak a szálakhoz. Az ilyen anyagok, kivételes esetben akár a színezőanyagok is, megzavarhatják a reagenseknek az oldható komponensre kifejtett hatását, és/vagy a reagens teljesen vagy részlegesen eltávolíthatja azokat. Az ilyen típusú hozzáadott anyag hibák forrása lehet, ezért a próbadarab elemzését megelőzően el kell távolítani ezeket. Ha az ilyen jellegű hozzáadott anyag eltávolítása nem lehetséges, akkor az e mellékletben ismertetett vegyi mennyiségi elemzési módszerek nem alkalmazhatókA színezett szálakban lévő színezőanyagot a szál szerves részének tekintendő, ezért nem kell eltávolítani.Az elemzéseket a száraz tömeg alapján végzik; a száraz tömeg meghatározására adott egy eljárás.Az eredményt úgy kapjuk meg, ha az egyes szálak száraz tömegére az a textiltermékek elnevezéséről szóló irányelvnek a II. mellékletében felsorolt, a száraztömegre számított egyezményes járulékanyag-hányadot alkalmazzuk.Mielőtt bármelyik elemzéshez hozzálátnánk, a keverékben jelenlévő összes szálféleség azonosítását el kell végezni. Egyes módszereknél előfordulhat, hogy a keverék oldható komponensének eltávolítására szolgáló reagensben az oldhatatlan komponens is részben feloldódik. A reagenseket lehetőleg úgy kell megválasztani, hogy csak csekély vagy semmilyen hatásuk ne legyen az oldhatatlan komponensre. Ha ismeretes, hogy az elemzés során tömegveszteség várható, az eredményeket ennek megfelelően kell korrigálni; az erre vonatkozó korrekciós tényezők adottak. A tényezőket több laboratóriumban határozták meg úgy, hogy az előkezeléssel megtisztított szálakat az adott elemzési módszerben használt reagenssel kezelték. Ezek a korrekciós tényezők csak az ép szálakra vonatkoznak, amennyiben a szálak a feldolgozás alatt vagy még azt megelőzően károsodtak, más korrekciós tényezőkre lehet szükség. Ha a negyedik változatot alkalmazzák, ahol egy szövetszálat két különböző oldószer egymást követő hatásának vetnek alá, alkalmazni a két kezelés során korrekciós tényezőket kell a szál tömegében bekövetkezett veszteség végett. Mind a kézi, mind a kémiai szétválasztás esetében legalább két meghatározást kell elvégezni.I. A HÁROMKOMPONENSŰ TEXTIKSZÁLKEVERÉKEK KÉMIAI ELEMZÉSÉNEK MÓDSZEREIRE VONATKOZÓ ÁLTALÁNOS ISMERTETŐA háromkomponensű textilszálkeverékek mennyiségi kémiai elemzéséhez megadott módszerekével megegyező tájékoztatás.I.1. Cél és alkalmazási körA kétkomponensű textilszálkeverékek elemzésére szolgáló egyes módszerek alkalmazási köre meghatározza, hogy a módszer mely szálakra alkalmazható. (ld. a kétkomponensű textilszálkeverék mennyiségi elemzésének egyes módszereiről szóló irányelv II. mellékletét).I.2. AlapelvA keverék komponenseinek azonosítása után megfelelő előkezeléssel el kell távolítani a nemszálasanyagot, majd a bevezetésben leírt szelektív kioldási eljárás négy változata közül egyet vagy többet kell alkalmazni. Azon esetek kivételével, ahol ez technikai nehézségekkel jár, előnyösebb a nagyobb részarányú szálkomponenst feloldani, hogy így végleges visszamaradt anyagként a kisebb részarányú szálkomponenst kapjuk.I.3. Eszközök és reagensekI.3.1. EszközökI.3.1.1. Szűrőtégelyek és olyan mérőedények, amelyek elég nagyok a tégelyek befogadására, vagy egyéb ezzel megegyező eredményt biztosító eszközök.I.3.1.2. Szívópalack.I.3.1.3. Exszikkátor, amely nedvességindikátorral megfestett szilikagélt tartalmaz.I.3.1.4. Szellőztethető szárítószekrény a próbadarabok szárítására 105° ± 3 °C.I.3.1.5. 0,0002 g-os pontosságú analitikai mérleg.I.3.1.6. Soxhlet extraháló készülék, vagy olyan készülék, amely azonos eredményt biztosít.I.3.2. ReagensekI.3.2.1. Újradesztillált petroléter, 40–60°C forráspont.I.3.2.2. Az egyéb reagensek az eljárás szövegének megfelelő részeiben vannak meghatározva. Minden felhasznált reagensnek vegytisztának kell lennie.I.3.2.3. Desztillált vagy ioncserélt víz.I.4. Kondicionálás és vizsgálati légtérMiután szárazanyag-tartalom meghatározására kerül sor, szükségtelen a próbadarabokat kondicionálni vagy az elemzést klimatizált légtérben végezni.I.5. Laboratóriumi vizsgálati mintaOlyan laboratóriumi vizsgálati mintát készítsünk, amely reprezentálja a laboratóriumi nyersmintát, és előállítható belőle az összes szükséges, legalább 1 g tömegű próbadarab.I.6. A laboratóriumi vizsgálati minta előkezeléseHa a termékben olyan anyag található, amelyet a százalékos számításokhoz nem szabad figyelembe venni (ld. a textiltermékek elnevezéséről szóló irányelv a 12. cikk (3) bekezdését), azt először el kell távolítani egy olyan módszerrel, amely az egyik szálkomponensre sincs hatással.Ennek érdekében a vízzel és petroléterrel eltávolítható nemszálasanyagok kivonása úgy történik, hogy a légszáraz próbadarabot Soxhlet extrakciós készülékben egy órán keresztül petroléteres kivonásnak vetjük alá, óránként legalább 6 ciklus sebességgel. A petrolétert engedjük elpárologni a mintából, majd közvetlen kezeléssel extrahálunk, ami abból áll, hogy a próbadarabot szobahőmérsékleten egy órán keresztül vízben áztatjuk, majd ezt követően az áztatást egy további órán keresztül megismételjük 65 ± 5 °C hőmérsékletű vízben, a folyadékot időnként felkeverve. A folyadék és a próbadarab aránya 100:1 legyen. A felesleges vizet kipréseléssel, leszívatással vagy centrifugálással távolítsuk el a mintából, majd hagyjuk, hogy levegőn megszáradjon.Ha a nemszálasanyag petroléterrel, illetve vízzel nem vonható ki, a fentebb leírt vizes eljárást célszerű olyan megfelelő módszerrel helyettesíteni, amely a szál összetevőit nem változtatja meg számottevő mértékben. Némely fehérítetlen, természetes növényi rostot tartalmazó szál esetében (például juta vagy kókuszrost) megjegyzendő, hogy a petroléterrel vagy vízzel végzett normál előkezelés nem távolítja el az összes nemszálasanyagot; ennek ellenére nem alkalmazunk kiegészítő előkezelést, hacsak a minta nem tartalmaz vízben és petroléterben egyaránt oldhatatlan appretálószereket.Az elemzésről készült jelentésnek részletesen ki kell térnie az alkalmazott előkezelési módszerekre.I.7. Vizsgálati eljárásI.7.1. Általános útmutatásI.7.1.1. SzárításAz összes szárítási eljárást legalább négy, de legfeljebb 16 óra hosszat kell végezni 105 ± 3 °C-on szellőztetett szárítószekrényben, amelynek ajtaját végig zárva tartjuk. Ha a szárítás időtartama nem haladja meg a 14 órát, a próbadarabot a tömegállandóság végett meg kell mérni. A tömeg akkor tekinthető állandónak, ha további 60 perces szárítást követően a tömegváltozás kisebb mint 0,05 %.A szárítási, hűtési, valamint mérési eljárások során igyekezzünk elkerülni a szűrőtégelyek, mérőedények, próbadarabok vagy visszamaradt anyag puszta kézzel történő érintését.A próbadarabokat mérőedényben szárítsuk, úgy, hogy a fedelet az edény mellé helyezzük. A szárítást követően a szárítószekrényből való kivételt megelőzően fedjük be a mérőedényt, és gyorsan helyezzük át az exszikkátorba.A szűrőtégelyt mérőedényben szárítsuk, úgy, hogy közben a fedelet az edény mellé helyezzük. A szárítást követően fedjük be a mérőedényt, és gyorsan helyezzük át a exszikkátorba.Ha nem szűrőtégelyt használtunk, a szárítószekrényben végzett szárítási folyamatot úgy kell kialakítani, hogy a szálak száraz tömegét veszteség nélkül meg lehessen határozni.I.7.1.2. HűtésA exszikkátort a mérleg mellé helyezve minden hűtési műveletet addig folytatunk, amíg a mérőedény teljesen le nem hűlt, és ez két óránál nem lehet rövidebb.I.7.1.3. MérésA hűtés után a mérőedényt az exszikkátorból kivéve, 2 percen belül mérjük le; 0,0002 g pontossággal.I.7.2. EljárásAz előkezelt laboratóriumi vizsgálati mintából legalább 1 g tömegű próbadarabot készítünk. Vágjunk a szövetből, illetve fonalból körülbelül 10 mm hosszú darabokat, minél jobban bontsuk szét őket. A próbadarabokat mérőedényben megszárítjuk, az exszikkátorban visszahűtjük, majd megmérjük. A próbadarabot a vonatkozó uniós módszer megfelelő szakaszában meghatározott üvegedénybe tesszük át, a mérőedényt azonnal megmérjük és különbségképzéssel meghatározzuk a próbadarab tömegét. Az alkalmazott módszer megfelelő pontjában leírtaknak megfelelően befejezzük a vizsgálatokat. A visszamaradt anyagot mikroszkóp alatt megvizsgáljuk, hogy meggyőződjünk róla, a kezelés valóban teljes mértékben eltávolította a fonalból az oldható szálat.I.8. Az eredmények kiszámítása és megadásaAz egyes szálkomponensek tömegét a keverékben lévő összes szál teljes tömegének százalékában kell kifejezni. Az eredményeket tiszta, száraz tömegre adjuk meg és (a) a egyezményes járulékanyag-hányaddal, valamint (b) az előkezelés és az elemzés során előforduló tömegveszteség figyelembevételéhez szükséges korrekciós tényezővel pontosítjuk.I.8.1. A tiszta, száraz szálak százalékos tömegének kiszámítása, a szálak tömegében az előkezelés során bekövetkezett veszteségek figyelmen kívül hagyásával.I.8.1.1. – 1. VÁLTOZAT –Azokban az esetekben alkalmazható képletek, amikor a keverék egyik komponensét az egyik próbadarabból, a másik komponensét pedig a második próbadarabból távolítják el:P% =dddrmrm1 -dd× 100P% =dddrmrm1 -dd× 100P% = 100 -P1% + P2%P1%  az első tiszta, száraz komponens százalékos aránya (az első próbadarab komponense az első reagensben feloldva);P2%  a második tiszta, száraz komponens százalékos aránya (a második próbadarab komponense a második reagensben feloldva);P3%  a harmadik tiszta, száraz komponens százalékos aránya (mindkét próbadarabban feloldatlan komponens);m1  az első próbadarab száraz tömege az előkezelés után;m2  a második próbadarab száraz tömege az előkezelés után;r1  a visszamaradt anyag száraz tömege az első reagensben lévő első próbadarab első komponensének eltávolítása után;r2  a visszamaradt anyag száraz tömege a második reagensben lévő második próbadarab második komponensének eltávolítása után;d1  az első próbadarabban oldhatatlan második komponensének a tömegében az első reagensben bekövetkezett tömegveszteség [1] korrekciós tényezője;d2  az első próbadarabban oldhatatlan harmadik komponensének a tömegében az első reagensben bekövetkezett tömegveszteség1 korrekciós tényezője;d3  a második próbadarab oldhatatlan első komponensének a tömegében a második reagensben bekövetkezett tömegveszteség1 korrekciós tényezője;d4  a második próbadarabban fel nem oldódott harmadik komponensének a tömegében a második reagensben bekövetkezett veszteség1 korrekciós tényezője.I.8.1.2. – 2. VÁLTOZAT –Azokban az esetekben alkalmazandó képletek, amikor az (a) komponenst távolítják el az elsõ próbadarabból, meghagyva a másik két komponenst (b + c), illetve amikor két komponenst (a + b) távolítanak el a második próbadarabból, meghagyva a harmadik komponenst (c):P% = 100 -P2% + P3%P% = 100 ×drm-dd× P%P% =drm× 100P1%  az első tiszta, száraz komponens százalékos aránya (az első reagensben oldódó első próbadarab komponense);P2%  a második tiszta, száraz komponens százalékos aránya (oldható komponens, a második reagensben a második próbadarab első komponensével egy időben);P3%  a harmadik tiszta, száraz komponens százalékos aránya (mindkét próbadarabban levő oldhatatlan komponens);m1  az első próbadarab száraz tömege az előkezelés után;m2  a második próbadarab száraz tömege az előkezelés után;r1  a visszamaradt anyag száraz tömege az első reagensben lévő első próbadarab, első komponensének eltávolítása után;r2  a visszamaradt anyag száraz tömege a második reagensben lévő második próbadarab, első és második komponensének eltávolítása után;d1  az első próbadarabban oldhatatlan második komponens tömegére tekintettel, az első reagensben bekövetkezett tömegveszteség [2] korrekciós tényezője;d2  az első próbadarabban oldhatatlan harmadik komponens tömegére tekintettel az első reagensben bekövetkezett tömegveszteség1 korrekciós tényezője;d4  a második próbadarabban oldhatatlan harmadik komponens tömegére tekintettel a második reagensben bekövetkezett tömegveszteség1 korrekciós tényezője.I.8.1.3. – 3. VÁLTOZAT –Azokban az esetekben alkalmazandó képletek, amikor két komponenst (a + b) távolítanak el egy próbadarabból, meghagyva a harmadik komponenst (c), majd egy másik próbadarabból két komponenst (b + c) távolítanak el, meghagyva a harmadik komponenst (a):P% =drm× 100P% = 100 -P% + P%P% =drm× 100P1%  az első tiszta, száraz komponens (a reagens által feloldott komponens) százalékos aránya;P2%  a második tiszta, száraz komponens (a reagens által feloldott komponens) százalékos aránya;P3%  a harmadik tiszta, száraz komponens százalékos aránya (a reagens által a második próbadarabban feloldott komponens);m1  az első próbadarab száraz tömege az előkezelés után;m2  a második próbadarab száraz tömege az előkezelés után;r1  a visszamaradt anyag száraz tömege az első és második komponensnek az első próbadarabból, az első reagenssel való eltávolítása után;r2  a visszamaradt anyag száraz tömege a második és harmadik komponensnek a második próbadarabból, a második reagenssel való eltávolítása után;d2  az első próbadarabban az első reagenssel oldhatatlan harmadik komponens tömegére tekintettel bekövetkezett tömegveszteség [3] korrekciós tényezője;d3  a második próbadarabban a második reagenssel fel nem oldott első komponens tömegében bekövetkezett tömegveszteség1 korrekciós tényezője.I.8.1.4. – 4. VÁLTOZAT –Azokban az esetekben alkalmazandó képletek, amikor ugyanannak a próbadarabnak a segítségével sikeresen távolítanak el két komponenst a keverékbõl:P1% = 100 -P2% + P3%P% =× 100 -× P%P% =dr× 100P1%  az első tiszta, száraz komponens százalékos aránya (első oldható komponens);P2%  a második tiszta, száraz komponens százalékos aránya (második oldható komponens);P3%  a harmadik tiszta, száraz komponens százalékos aránya (nem oldható komponens);m  a próbadarab száraz tömege az előkezelés után;r1  a visszamaradt anyag száraz tömege az első komponensnek az első reagenssel való eltávolítása után;r2  a visszamaradt anyag száraz tömege az első és második komponensnek az első és második reagenssel való eltávolítása után;d1  az első reagensben lévő második komponens tömegére tekintettel bekövetkezett tömegveszteség korrekciós tényezője [4];d2  az első reagensben lévő harmadik komponens tömegére tekintettel bekövetkezett tömegveszteség korrekciós tényezője1;d3  az első és második reagensben lévő harmadik komponens tömegében bekövetkezett tömegveszteség korrekciós tényezője [5].I.8.2. Az egyes komponensek százalékos arányának kiszámítása az egyezményes járulékanyag-hányad, illetve adott esetben az előkezelési folyamatok során bekövetkezett tömegveszteségekre vonatkozó korrekciós tényezőkkel kiigazítva:Adott:A = 1 +a+ bB = 1 +a+ bC = 1 +a+ b3100ekkor:P% =PAPA + PB + PC× 100P% =PBPA + PB + PCx 100P% =PCPA + PB + PCx 100P1A%  az első tiszta, száraz komponens százalékos aránya, beleértve a járulékanyag-hányadot és az előkezelés során bekövetkezett tömegveszteséget;P2A%  a második tiszta, száraz komponens százalékos aránya, beleértve a járulékanyag-hányadot és az előkezelés során bekövetkezett tömegveszteséget;P3A%  a harmadik tiszta, száraz komponens százalékos aránya, beleértve a járulékanyag-hányadot és az előkezelés során bekövetkezett tömegveszteséget;P1  az első tiszta, száraz komponens az I.8.1. pontban megadott képletek valamelyikével nyert százalékos aránya;P2  a második tiszta, száraz komponens az I.8.1. pontban megadott képletek valamelyikével nyert százalékos aránya;P3  a harmadik tiszta, száraz komponens az I.8.1. pontban megadott képletek valamelyikével nyert százalékos aránya;a1  az első komponens egyezményes járulékanyag-hányada;a2  a második komponens egyezményes járulékanyag-hányada;a3  a harmadik komponens egyezményes járulékanyag-hányada;b1  az első komponens tömegében az előkezelés során bekövetkezett veszteség százalékos aránya;b2  a második komponens tömegében az előkezelés során bekövetkezett veszteség százalékos aránya;b3  a harmadik komponens tömegében az előkezelés során bekövetkezett veszteség százalékos aránya;Ahol különleges előkezelést alkalmaztunk, a b1 és b2 értékeit lehetőség szerint úgy kell meghatározni, hogy az elemzés során alkalmazott előkezelésnek mindkét összetevőt alávetjük. Tiszta szálnak azt tekintjük, amely mentes a nemszálasanyagoktól (akár természeténél fogva, akár a gyártási eljárás következtében) kivéve azokat, amelyeket rendes körülmények között abban az állapotban (fehérítetlen vagy fehérített), amelyben az elemzett anyagban megtalálható.Amennyiben nem áll rendelkezésre az elemzésre szánt anyag gyártási eljárása során alkalmazott tiszta, elkülönített szálkomponens, a b1, b2, és b3 azon átlagos értékeit kell használni, amelyeket az elemzés alatt álló keverékben találhatóhoz hasonló tiszta szálakkal végzett elemzések során nyertek.Amennyiben az előkezelést petroléterrel és vízzel való extrahálással végzik, a b1, b2, és b3 korrekciós tényezőket általában el lehet hagyni, kivéve fehérítetlen pamut, fehérítetlen len és fehérítetlen kender esetén, ahol az előkezelésből származó veszteség elfogadott értéke általában 4 %, polipropilén esetében pedig 1 %.Egyéb szálak esetében az előkezelésnek tulajdonítható veszteségeket általában figyelmen kívül hagyják a számításokban.I.8.3. MegjegyzésA számításokra vonatkozó példák ezen irányelv II. mellékletében találhatók.II. A HÁROMKOMPONENSÛ TEXTILSZÁLKEVERÉKEK KÉZI SZÉTVÁLASZTÁSSAL VÉGZETT MENNYISÉGI ELEMZÉSÉNEK MÓDSZEREII.1. CélEz a módszer minden szálféleségre alkalmazható, feltéve, hogy komponensei nem alkotnak intim keveréket és kézzel szétválaszthatók.II.2. AlapelvA textil komponensek azonosítása után, a megfelelő előkezeléssel eltávolítjuk a nemszálasanyagot, ezután a szálakat kézzel szétválasztjuk, megszárítjuk és lemérjük, annak érdekében, hogy a keverékben meg lehessen határozni az egyes szálak részarányát.II.3. EszközökII.3.1. Mérőedény vagy más, azonos eredményt biztosító eszköz.II.3.2. Exszikkátor, amely nedvességindikátorral megfestett szilikagélt tartalmaz.II.3.3. 105 ± 3°C-os szellőztethető szárítószekrény a próbadarabok szárítására.II.3.4. 0,0002 g mérési pontosságú analitikai mérleg.II.3.5. Soxhlet extraháló készülék, vagy olyan készülék, amely azonos eredményt biztosít.II.3.6. Tű.II.3.7. Sodratszámláló vagy hasonló készülék.II.4. ReagensekII.4.1. Petroléter, újradesztillált, 40–60°C forráspont között.II.4.2. Desztillált vagy ioncserélt víz.II.5. Kondicionálás és vizsgálati légtérLd. I.4.II.6. Laboratóriumi vizsgálati mintaLd. I.5II.7. A laboratóriumi vizsgálati minták előkezeléseLd. I.6.II.8. EljárásII.8.1. A fonal elemzéseAz elõkezelt laboratóriumi vizsgálati mintából vegyen egy 1 g-nál nem kisebb tömegû próbadarabot. Nagyon finom fonal esetén az elemzést legalább egy 30 méteres hosszúságú szálon el lehet végezni, függetlenül annak tömegétõl.Vágjuk a szálat megfelelő hosszúságú darabokra, és egy tű, illetve szükség esetén sodratszámláló segítségével különítsük el a különböző szálakat. Az így nyert szálféleségeket egy előre lemért mérőedénybe kell helyezni és 105 ± 3°C-on az I.7.1. és I.7.2. pontban leírt tömegállandóságig kell szárítani.II.8.2. A szövet elemzéseAz előkezelt laboratóriumi vizsgálati mintából a szélektől jókora távolságban válasszunk ki egy legalább 1 g tömegű próbadarabot, amelyet a kirojtosodás elkerülése érdekében a szélek mentén gondosan levágunk, és amely a lánc vagy vetülékfonalakkal párhuzamosan, vagy kötött anyag esetén a szemsorok és szemoszlopok vonalában fut. Válasszuk szét a különböző szálféleségeket, gyűjtsük össze előre lemért mérőedényekben és folytassuk az eljárást a II.8.1. pontban leírtaknak megfelelően.II.9. Az eredmények kiszámítása és megadásaAz egyes szálkomponensek tömegét a keverék teljes tömegének százalékában fejezzük ki. Az eredményeket tiszta, száraz tömegre adjuk meg és (a) az egyezményes járulékanyag-hányaddal, valamint (b) az előkezelés során előforduló tömegveszteség figyelembevételéhez szükséges korrekciós tényezővel pontosítjuk.II.9.1. A tiszta, száraz szálak tömegszázalékos kiszámítása, az előkezelés során fellépő, a szálak tömegében bekövetkezett veszteségek figyelmen kívül hagyásával:P% =100 mm+ m+ m=1+m+m3m1P% =100 mm+ m+ m=1 +m+ m3m2P% = 100 -P1% + P2%P1%  az első tiszta, száraz komponens százalékaránya;P2%  a második tiszta, száraz komponens százalékaránya;P3%  a harmadik tiszta, száraz komponens százalékaránya;m1  az első komponens tiszta, száraz tömege;m2  a második komponens tiszta, száraz tömege;m3  a harmadik komponens tiszta, száraz tömege.II.9.2. Az egyes összetevők száraz tömegéhez, egyezményes járulékanyag-hányaddal, valamint szükség esetén az előkezelés során bekövetkezett tömegveszteségre tekintettel alkalmazandó korrekciós tényezőkkel helyesbített százalékarányának kiszámításához lásd az I.8.2. pontban leírtakat.III. A HÁROMKOMPONENSŰ SZÁLKEVERÉKEK KÉZI ÉS KÉMIAI SZÉTVÁLASZTÁSSAL VÉGZETT MENNYISÉGI ELEMZÉSÉNEK MÓDSZEREAhol lehetséges, kézi szétválasztást kell alkalmazni az egyes különálló komponensek bármilyen kémiai kezelése előtt, a szétválasztott komponensek arányának figyelembevételével.IV. A MÓDSZEREK PONTOSSÁGAA kétkomponensű keverékek egyes elemzési módszereiben jelzett pontosság a megismételhetőségre vonatkozik (ld. a kétkomponensű textilszálkeverékek mennyiségi elemzésének egyes módszereiről szóló irányelv II. mellékletét).A megismételhetőség a megbízhatóságot jelenti, vagyis azt, hogy a különböző laboratóriumok személyzete által, illetve eltérő időpontokban elvégzett vizsgálatok eredményeként kapott kísérleti értékek mennyire szoros egyezést mutatnak, ha ugyanazt a módszert alkalmazzák és azonos, állandó keverékből származó próbadarabokból nyernek egyedi eredményeket.A megismételhetőség fokát az eredményeknek 95 %-os konfidencia szinten megadott konfidencia határok fejezik ki.Ez azt jelenti, hogy a módszer azonos és állandó szálkeverékre történő szabályos és helyes alkalmazása esetében a különböző laboratóriumokban végzett elemzések sorozatában két eredmény eltérése 100 esetből csak 5-ben haladja meg a konfidencia határt.A háromkomponensű keverék elemzési pontosságának meghatározásához adottak azok az értékeke, amelyek a kétkomponensű keverékek elemzésére szolgáló módszereknél vannak feltüntetve, és a háromkomponensű keverék elemzéséhez a szokásos módon használjuk.mivel a háromkomponensű keverékek mennyiségi kémisi elemzésének négy változata két kioldást igényel (az első három változat esetén két külön próbadarab alkalmazásával, a negyedik változatban egyetlen próbadarab alkalmazásával), és tekintve azt, hogy E1 és E2 jelöli a kétkomponensű keverékek elemzésére szolgáló két módszer pontosságát, az egyes komponensekre kapott eredmények pontosságát a következő táblázat tartalmazza:VáltozatokSzálkomponens | | 1 | 2 és 3 | 4 |A | E1 | E1 | E1 |B | E2 | E1 + E2 | E1 + E2 |C | E1 + E2 | E2 | E1 + E2 |A negyedik változat használatakor a pontosság mértéke alacsonyabb lehet, mint a fent jelzett módszerrel kiszámított pontosság, tekintettel az első reagensnek a b. és c. komponensekből álló visszamaradt anyagra gyakorolt lehetséges hatása, amelyet nehéz lenne felmérni.V. VIZSGÁLATI JELENTÉSV.1. Fel kell tüntetni az elemzés elvégzéséhez alkalmazott változatot, az alkalmazott módszereket, reagenseket és korrekciós tényezőket.V.2. Meg kell adni a különleges előkezelések adatait, ha voltak ilyenek (ld. I.6.).V.3. Meg kell adni az egyéni eredményeket és a számtani középértéket, egy tizedesjegy pontossággal.V.4. Ahol lehetséges, jelezni kell az elemzések pontosságát az egyes komponensek tekintetében, a IV. fejezetben szereplő táblázatnak megfelelően kiszámítva.[1] A „d” értékei a kétkomponensű keverékek elemzésének különböző módszereire vonatkozó irányelvek megfelelő részeiben vannak feltüntetve.[2] A „d” értékei a kétkomponensű keverékek elemzésének különböző módszereire vonatkozó irányelvek megfelelő részeiben vannak feltüntetve.[3] A „d” értékei a kétkomponensű keverékek elemzésének különböző módszereire vonatkozó irányelvek megfelelő részeiben vannak feltüntetve.[4] A „d” értékei a kétkomponensű keverékek elemzésének különböző módszereire vonatkozó irányelvek megfelelő részeiben vannak feltüntetve.[5] Ahol lehetséges, a d3-t előzetesen kísérleti úton kell meghatározni.--------------------------------------------------II. MELLÉKLETPÉLDÁK EGYES HÁROMKOMPONENSŰ KEVERÉKEKBEN LÉVŐ KOMPONENSEK SZÁZALÉKOS ARÁNYÁNAK KISZÁMÍTÁSÁRA, AZ I. MELLÉKLET I.8.1. PONTJÁBAN MEGHATÁROZOTT EGYES VÁLTOZATOK ALKALMAZÁSÁVALVegyük azt az esetet, amikor egy szálkeverék minõségi elemzésekor a következõ komponenseket kapjuk a keverékben: 1. kártolt gyapjú; 2. nejlon (poliamid); 3. fehérítetlen pamut.1. VÁLTOZATEnnek a változatnak az alkalmazásával, vagyis két különböző próbadarab használatával, ahol az egyik komponenst (a = gyapjú) az első próbadarabból, egy másik komponenst (b = poliamid) pedig, a második próbadarabból távolítanak el kioldással, az alábbi eredményeket lehet elérni:1.Az első próbadarab száraz tömege az előkezelés után: | (m1) | = 1,6000 g |2.A visszamaradt anyag száraz tömege, lúgos nátrium-hipoklorittal való előkezelés után (poliamid + pamut) | (r1) | = 1,4166 g |3.A második próbadarab száraz tömege az előkezelés után: | (m2) | = 1,8000 g |4.A visszamaradt anyag száraz tömege, hangyasavval való előkezelés után (gyapjú + pamut) | (r2) | = 0,9000 g |Az lúgos nátrium-hipoklorittal való kezelés nem okoz tömegveszteséget a poliamidnál, míg a fehérítetlen pamut 3 %-ot veszít tömegéből, ezért d1 = 1,0 és d2 = 1,03.A hangyasavval való kezelés nem okoz tömegveszteséget a gyapjúnál sem a fehérítetlen pamutnál, ezért d3 és d4 = 1,0.Ha a kémiai elemzéssel elért eredményeket és a korrekciós tényezőket behelyettesítjük az I. melléklet I.8.1.1 pontjában szereplő képletbe, az alábbi eredményt kapjuk:P% (gyapjú) =1.031.01.41661.60000.90001.80001 -× 100 = 10.30P% (poliamid) =- 1.0 ×+×1.01.0× 100 = 50.00P% pamut) = 100 -= 39.70Az egyes tiszta, száraz szálak százaléka a keverékben a következő:Gyapjú | 10,30 % |Poliamid | 50,00 % |Pamut | 39,70 % |Ezeket a százalékokat az I. melléklet I.8.2. pontjában szereplő képleteknek megfelelően, az egyezményes járulékanyag-hányadok és az előkezelés okozta bármilyen tömegveszteség miatti a korrekciós tényezők figyelembevételével javítani kell.A textiltermékek elnevezéseiről szóló irányelv II. mellékletében jelzett egyezményes járulékanyag-hányadok a következők: kártolt gyapjú 17,0 %, poliamid 6,25 %, pamut 8,5 %; a fehérítetlen pamutban ezenkívül 4 %-os tömegveszteség mutatható ki a petroléterrel és vízzel történő előkezelés után. Így:P% (gyapjú) =10.30 ×10010.30 ×100+ 50.00 ×100+ 39.70 ×100× 100 = 10.97P% (poliamid) =50.00 ×100× 100 = 48.37P% (pamut) = 100 -= 40.66A fonal összetétele tehát a következõ:Poliamid | 48,4 % |Pamut | 40,6 % |Gyapjú | 11,0 % || 100,0 % |4. VÁLTOZATVegyük azt az esetet, amikor egy szálkeverék minõségi elemzése során a következõ komponenseket lehet kapni a keverékben: kártolt gyapjú, viszkóz, fehérítetlen pamut.Tekintve, hogy a 4. változatot alkalmazása során egyetlen próbadarab keverékébõl egymást követõen távolítunk el két komponenst, az alábbi eredmények születnek:1.A próbadarab száraz tömege az előkezelés után: | (m1) | = 1,6000 g |2.A visszamaradt anyag száraz tömege, lúgos nátrium-hipoklorittal való első kezelés után (viszkóz + pamut) | (r1) | = 1,4166 g |3.A visszamaradt anyag száraz tömege, a cink-kloriddal/hangyasavval való második kezelés után (pamut) | (r2) | = 0,6630 g |A lúgos nátrium-hipoklorittal való kezelés nem okoz tömegveszteséget a viszkóznál, míg a fehérítetlen pamut 3 %-ot veszít a tömegéből, ezért d1 =1,0 és d2 = 1,03.A cink-kloriddal/hangyasavval való kezelés eredményeképpen a pamut tömege 4 %-kal nő, így d3 = (1,03 × 0,96) = 0,9888, kerekítve 0,99, (ahol d3 a harmadik komponens korrekciós tényezője az első és második reagensben bekövetkező tömegveszteségre vagy tömegnövekedésre vonatkozóan).Ha a kémiai elemzéssel elért eredményeket és a korrekciós tényezőket behelyettesítjük az I. melléklet I.8.1.4 pontjában szereplő képletbe, a következő eredményt kapjuk:P% (viszkóz) =× 100 -× 40.98 = 48.75%P% (pamut) =× 100 = 41.02%P% (gyapjú) = 100 -= 10.23%Mint azt már az 1. változatnál jeleztük, a százalékokat korrigálni kell az I. melléklet I.8.2 pontjában szereplõ képletekkel.P% P1A%(gyapjú) = =10.23 ×10010.23 ×100+ 48.75 ×100+ 41.02 ×100× 100 = 10.57%P% (viszkóz) =48.75 ×100× 100 = 48.65%P% (pamut) = 100 -= 40.78%Így a keverék összetétele tehát:Viszkóz | 48,6 % |Pamut | 40,8 % |Gyapjú | 10,6 % || 100,0 % |--------------------------------------------------III. MELLÉKLETOLYAN JELLEMZŐ HÁROMKOMPONENSŰ KEVERÉKEK TÁBLÁZATA, AMELYEK A KÉTKOMPONENSŰ KEVERÉKEK ELEMZÉSÉHEZ HASZNÁLT KÖZÖSSÉGI MÓDSZEREKKEL ELEMEZHETŐK(szemléltetés céljából)Keverék száma | Szálkomponensek | Változat [1] | A kétkomponensű közösségi módszer és reagens száma |1. komponens | 2. komponens | 3. komponens |1 | gyapjú vagy szőr | viszkóz, réz-acetát, vagy modálszál egyes fajtái | pamut | 1 és/vagy 4 | 2(lúgos nátrium-hipoklorit)és 3(cink-klorid/hangyasav) |2 | gyapjú vagy szőr | poliamid 6 vagy 6-6 | pamut, viszkóz, réz-acetát, vagy modálszál | 1 és/vagy 4 | 2(lúgos nátrium-hipoklorit)és 4(hangyasav 80 tömeg%) |3 | gyapjú, szőr vagy selyem | egyes klórtartalmú szálak | viszkóz, réz-acetát, modálszál vagy pamut | 1 és/vagy 4 | 2(lúgos nátrium-hipoklorit)és 9(szén-diszulfid/aceton 55·5/44·5 súlyarány) |4 | gyapjú vagy szőr | poliamid 6 vagy 6-6 | poliészter, polipropilén, akril- vagy üvegszál | 1 és/vagy 4 | 2(lúgos nátrium-hipoklorit)és 4(hangyasav 80 tömeg%) |5 | gyapjú, szőr vagy selyem | egyes klórtartalmú szálak | poliészter, poliamid, akril- vagy üvegszál | 1 és/vagy 4 | 2(lúgos nátrium-hipoklorit)és 9(szén-diszulfid/aceton 55·5/44·5 súlyarány) |6 | selyem | gyapjú vagy szőr | poliészter | 2 | 11(kénsav 75 tömeg%)és 2(lúgos nátrium-hipoklorit) |7 | poliamid 6 vagy 6-6 | akril | pamut, viszkóz, réz-acetát vagy modálszál | 1 és/vagy 4 | 4(hangyasav 80 tömeg%)és8 (dimetil-formamid) |8 | bizonyos klórtartalmú szálak | poliamid 6 vagy 6-6 | pamut, viszkóz, réz-acetát vagy modálszál | 1 és/vagy 4 | 8(dimetil-formamid)és 4(hangyasav 80 tömeg%)vagy 9(szén-diszulfid/aceton 55·5/44·5 súlyarány)és 4(hangyasav 80 tömeg%) |9 | akril | poliamid 6 vagy 6-6 | poliészter | 1 és/vagy 4 | 8(dimetil-formamid)és4 (hangyasav 80 tömeg%) |10 | acetát | poliamid 6 vagy 6-6 | viszkóz, pamut, réz-acetát, vagy modálszál | 4 | 1(aceton)és 4(hangyasav 80 tömeg%) |11 | bizonyos klórtartalmú szálak | akril | poliamid | 2 és/vagy 4 | 9(szén-diszulfid/aceton 55·5/44·5 súlyarány)és 8(dimetil-formamid) |12 | bizonyos klórtartalmú szálak | poliamid 6 vagy 6-6 | akril | 1 és/vagy 4 | 9(szén-diszulfid/aceton 55·5/44·5 súlyarány)és 4(hangyasav 80 tömeg%) |13 | poliamid 6 vagy 6-6 | viszkóz, réz-acetát, modálszál vagy pamut | poliészter | 4 | 4(hangyasav 80 tömeg%)és 7(kénsav 75 tömeg%) |14 | acetát | viszkóz, réz-acetát, modálszál vagy pamut | poliészter | 4 | 1(aceton)és 7(kénsav 75 tömeg%) |15 | akril | viszkóz, réz-acetát, modál vagy pamut | poliészter | 4 | 8(dimetil-formamid)és 7(kénsav 75 tömeg%) |16 | acetát | gyapjú, szőr vagy selyem | pamut, viszkóz, réz-acetát, modálszál, poliamid, poliészter, akril | 4 | 1(aceton)és 2(lúgos nátrium-hipoklorit) |17 | triacetát | gyapjú, szőr vagy selyem | pamut, viszkóz, réz-acetát, modálszál, poliamid, poliészter, akril | 4 | 6(diklór-metán)és 2(lúgos nátrium-hipoklorit) |18 | akril | gyapjú, szőr vagy selyem | poliészter | 1 és/vagy 4 | 8(dimetil-formamid)és 2(lúgos nátrium-hipoklorit) |19 | akril | selyem | gyapjú vagy szőr | 4 | 8(dimetil-formamid)és 1(kénsav 75 tömeg%) |20 | akril | gyapjú, szőr vagy selyem | pamut, viszkóz, réz-acetát vagy modálszál | 1 és/vagy 4 | 8(dimetil-formamid)és 2(lúgos nátrium-hipoklorit) |21 | gyapjú, szőr vagy selyem | pamut, viszkóz, réz-acetát, modálszál | poliészter | 4 | 2(lúgos nátrium-hipoklorit)és 7(kénsav 75 tömeg%) |22 | viszkóz, réz, vagy modálszál egyes fajtái | pamut | poliészter | 2 és/vagy 4 | 3(cink-klorid/hangyasav)és 7(kénsav 75 tömeg%) |23 | akril | viszkóz, réz-acetát, vagy modálszál egyes fajtái | pamut | 4 | 8(dimetil-formamid)és 3(cink-klorid/hangyasav) |24 | egyes klórtartalmú szálak | viszkóz, réz vagy modálszál egyes fajtái | pamut | 1 és/vagy 4 | 9(szén-diszulfid/aceton 55·5/44·5 súlyarány)és 3(cink-klorid/hangyasav)vagy 8(dimetil-formamid)és 3(cink-klorid/hangyasav) |25 | aceton | viszkóz, réz-acetát, vagy modál szál egyes fajtái | pamut | 4 | 1(aceton)és 3(cink-klorid/hangyasav) |26 | triacetát | viszkóz, réz-acetát, vagy modál szál egyes fajtái | pamut | 4 | 6(diklór-metán)és 3(cink-klorid/hangyasav) |27 | acetát | selyem | gyapjú vagy szőr | 4 | 1(aceton)és 11(kénsav 75 tömeg%) |28 | triacetát | selyem | gyapjú vagy szőr | 4 | 6(diklór-metán)és 11(kénsav 75 tömeg%) |29 | acetát | akril | pamut, viszkóz, réz-acetát vagy modál szál | 4 | 1(aceton)és8 (dimetil-formamid) |30 | triacetát | akril | pamut, viszkóz, réz-acetát vagy modál szál | 4 | 6(diklór-metán)és 8(dimetil-formamid) |31 | triacetát | poliamid 6 vagy 6-6 | pamut, viszkóz, réz-acetát vagy modál szál | 4 | 6(diklór-metán)és 4(hangyasav 80 tömeg%) |32 | triacetát | pamut, viszkóz, réz-acetát vagy modál szál | poliészter | 4 | 6(diklór-metán)és 7(kénsav 75 tömeg%) |33 | acetát | poliamid 6 vagy 6-6 | poliészter vagy akril | 4 | 1(aceton)és 4(hangyasav 80 tömeg%) |34 | acetát | akril | poliészter | 4 | 1(aceton)és 8(dimetil-formamid) |35 | egyes klórtartalmú szálak | pamut, viszkóz, réz-acetát vagy modál szál | poliészter | 4 | 8(dimetil-formamid)és 7(kénsav 75 tömeg%)vagy 9(szén-diszulfid/aceton 55·5/44·5 súlyarány)és 7(kénsav 75 tömeg%) |[1] A 4. változat alkalmazásakor először távolítsa el az első komponenst az első reagens használatával.--------------------------------------------------


title: A Tanács 93/29/EGK irányelve (1993. június 14.) a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok kezelőszerveinek, ellenőrző és visszajelző lámpáinak jelöléséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31993L0029

Hivatalos Lap L 188 , 29/07/1993 o. 0001 - 0010 finn különkiadás fejezet 7 kötet 4 o. 0207  svéd különkiadás fejezet 7 kötet 4 o. 0207

		A Tanács 93/29/EGK irányelve(1993. június 14.)a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok kezelőszerveinek, ellenőrző és visszajelző lámpáinak jelölésérőlAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,tekintettel a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok típusjóváhagyásáról szóló, 1992. június 30-i 92/61/EGK tanácsi irányelvre [1],tekintettel a Bizottság javaslatára [2],az Európai Parlamenttel együttműködve [3],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [4],mivel a belső piac egy olyan belső határok nélküli térséget jelent, amelyben biztosított az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgása; mivel az ehhez szükséges intézkedéseket el kell fogadni;mivel az egyes tagállamokban a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok kezelőszerveinek, ellenőrző és visszajelző lámpáinak jelölése tekintetében meg kell felelniük meghatározott műszaki jellemzőknek, amelyeket tagállamonként eltérő, kötelező érvényű előírások állapítanak meg; mivel ezek az eltérések gátolják az Európai Közösségen belüli kereskedelmet;mivel a belső piac működésének e gátjai megszüntethetőek, ha minden tagállam a nemzeti rendelkezései helyett ugyanazokat az előírásokat alkalmazza;mivel a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok kezelőszerveinek, ellenőrző és visszajelző lámpáinak megjelölésére vonatkozó egységes rendelkezések bevezetése azért szükséges, hogy ezeknek a járműtípusoknak mindegyikére alkalmazni lehessen a 92/61/EGK irányelv szerinti típusjóváhagyási és alkatrésztípus-jóváhagyási eljárást;mivel az érintett ágazatban javasolt fellépés jelentőségét és kihatásait tekintve az ezen irányelvben tervezett közösségi intézkedések nemcsak szükségesek, hanem elengedhetetlenek is a kitűzött cél, a járműtípus közösségi típusjóváhagyásának elérése érdekében; mivel a tagállamok ezt a célt egymástól függetlenül nem képesek megfelelően megvalósítani;mivel a harmadik országokban a piacrajutás megkönnyítése érdekében szükségesnek tűnik ezen irányelv és az ENSZ/EGB 60. számú előírás rendelkezései között az egyenértékűséget megteremteni,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkEzt az irányelvet kell alkalmazni a 92/61/EGK irányelv 1. cikkében meghatározott valamennyi járműtípus kezelőszerveinek, ellenőrző és visszajelző lámpáinak megjelölésére.2. cikkA motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok kezelőszerveinek, ellenőrző és visszajelző lámpáinak jelölésére vonatkozó alkatrésztípus-jóváhagyás megadásához szükséges eljárást, valamint e járművek szabad áruforgalomba hozatalának feltételeit a 92/61/EGK irányelv II., illetve III. fejezete rögzíti.3. cikkEzen irányelv rendelkezései és az ENSZ/EGB 60. számú előírás (E/ECE/TRANS/505 Add. 59) rendelkezései közötti egyenértékűséget a 92/61/EGK irányelv 11. cikkének megfelelően teremtik meg.A tagállamok alkatrésztípus-jóváhagyást kiadó illetékes hatóságai elfogadják az ENSZ/EGB 60. számú előírásnak megfelelően kiadott alkatrésztípus-jóváhagyásokat, valamint a megfelelő jóváhagyási jeleket, az ezen irányelv szerint kiadott alkatrésztípus-jóváhagyások és jóváhagyási jelek alternatívájaként.4. cikkEzt az irányelvet az 70/156/EGK irányelv [5] 13. cikke szerint módosítani lehet, tekintettel:- a 3. cikkben említett ENSZ/EGB előírás módosításaira,- ezen irányelv mellékleteinek a műszaki fejlődéshez történő hozzáigazítására.5. cikk(1) A tagállamok legkésőbb 1994. december 14-ig elfogadják és kihirdetik azokat a rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz a hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.Az első albekezdésben megadott időponttól kezdve a tagállamok a kezelőszervekre, ellenőrző és visszajelző lámpák jelölésére vonatkozó okokból nem tilthatják meg azoknak a járműveknek az első forgalomba helyezését, amelyek megfelelnek ennek az irányelvnek.Az első albekezdésben említett rendelkezéseket 1995. június 14-től alkalmazzák.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket ezen irányelv által szabályzott területen fogadnak el.6. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Luxembourgban, 1993. június 14-én.a Tanács részérőlaz elnökJ. Trøjborg[1] HL L 225., 1992.8.10., 72. o.[2] HL C 293., 1992.11.9., 5. o.[3] HL C 21., 1993.1.25., 96. o., és HL C 150., 1993.5.31.[4] HL C 73., 1993.3.15., 22. o.[5] HL L 42., 1970.2.23., 1. o. A legutóbb a 92/53/EGK irányelvvel (HL L 225., 1992.8.10., 1. o.). módosított irányelv.--------------------------------------------------I. MELLÉKLETELŐÍRÁSOK A MOTORKERÉKPÁROK ÉS SEGÉDMOTOROS KERÉKPÁROK KEZELŐSZERVEINEK, ELLENŐRZŐ ÉS VISSZAJELZŐ LÁMPÁINAK JELÖLÉSÉRE VONATKOZÓAN1. FOGALOMMEGHATÁROZÁSOKEnnek az irányelvnek az alkalmazásában:1.1. "kezelőszerv": a járműnek minden olyan része vagy berendezése, amelyeket a vezető közvetlenül tud működtetni, és ezáltal a jármű vagy az egyes részek üzemi állapotának, illetve működésének megváltoztatását idézi elő;1.2. "ellenőrző lámpa": az a jelzés, amely egy készülék működtetését, üzemelését vagy kritikus állapotát, üzemzavart vagy egy funkció kimaradását jelzi;1.3. "visszajelző lámpa": egy olyan készülék, amely információkat ad egy rendszer, vagy egy egység rendeltetésszerű működéséről vagy állapotáról, például egy folyadék töltési szintjéről;1.4. "szimbólum": képi megjelenítés egy kezelőszerv, ellenőrző lámpa vagy egy visszajelző lámpa megjelöléséhez.2. ELŐÍRÁSOK2.1. MegjelölésA járműbe a 2.1.5. pont szerint beépített kezelőszerveket, ellenőrző és visszajelző jelzőlámpákat a következő rendelkezéseknek megfelelően kell megjelölni.2.1.1. A szimbólumok egyértelműen térjenek el a háttér tónusától, sötét alapon világosak, vagy világos alapon sötétek legyenek.2.1.2. A szimbólumokat a kezelőszerven vagy a megjelölendő kezelőszerv ellenőrző lámpáján vagy ezek közelében kell elhelyezni. Ha ez nem lenne lehetséges, akkor a szimbólumot és a kezelőszervet vagy az ellenőrző lámpát a lehető legrövidebb folyamatos vonallal kell összekötni.2.1.3. A távolsági fényt párhuzamosan futó vízszintes vonalakkal, a tompított fényt párhuzamosan futó, lefelé irányított vonalakkal kell ábrázolni.2.1.4. Ha az optikai ellenőrző lámpákhoz színeket használnak, akkor azok jelentése az alábbi legyen:-piros: | veszély, |-borostyán: | figyelmeztetés, |-zöld: | rendeltetésszerű működés, |A kék csak a távolsági fény visszajelző lámpájánál használható.2.1.5. A szimbólumok megjelölése és megjelenítése+++++ TIFF +++++1. ábraA fényszóróműködtető készülék távolsági fényhezA visszajelző lámpa színe: kék+++++ TIFF +++++2. ábraA fényszóróműködtető készülék tompított fényhezA visszajelző lámpa színe: zöld+++++ TIFF +++++3. ábraMenetirányjelzőA visszajelző lámpa színe: zöld+++++ TIFF +++++4. ábraVeszélyjelző lámpa (elakadásjelző)Két lehetőség van:- a megjelöléshez a szöveg mellett szimbólum elhelyezése,ellenőrző lámpa színe: piros,vagy- a 3. ábrán bemutatott két menetirányjelző nyíl egyidejű villogása+++++ TIFF +++++5. ábraKézi működtetésű hidegindító készülék (szivató)A visszajelző lámpa színe: borostyán+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++6. ábraHangjelző berendezés7. ábraTüzelőanyagtartály-töltési szintjelzőA visszajelző lámpa színe: borostyán+++++ TIFF +++++8. ábraA motorhűtő folyadék hőmérsékletjelzőjeA visszajelző lámpa színe: piros+++++ TIFF +++++9. ábraAkkumulátortöltési-állapotjelzőA visszajelző lámpa színe: piros+++++ TIFF +++++10. ábraKenőanyagnyomásjelzőA visszajelző lámpa színe: piros+++++ TIFF +++++11. ábraKödfényszóró (3)A visszajelző lámpa színe: zöld+++++ TIFF +++++12. ábraHátsó helyzetjelző ködlámpa (3)A visszajelző lámpa színe: borostyán+++++ TIFF ++++++++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++13. ábraMűködtető készülék a gyújtáshoz (indító) vagy a kiegészítő járulékos motorleállító készülékhez (diesel-motor), "KI" helyzet14. ábraMűködtető készülék a gyújtáshoz, (indító) vagy a kiegészítő járulékos motorleállító készülékhez (diesel-motor), "BE" helyzet15. ábraVilágításfőkapcsolóA visszajelző lámpa színe: zöld+++++ TIFF +++++16. ábraVilágításkapcsoló(a helyzetjelző lámpák kezelő szerkezetével kombinálható)A visszajelző lámpa színe: zöld+++++ TIFF +++++17. ábraVárakozást jelző (parkoló) lámpaA visszajelző lámpa színe: zöld+++++ TIFF +++++18. ábraÜresjárat jelzéseA visszajelző lámpa színe: zöld+++++ TIFF +++++19. ábraElektromos indító (önindító)Megjegyzések:() A szimbólum teljes belső felületét sötétre lehet színezni.() A szimbólum sötétre színezett részét körvonalai pótolhatják; ebben az esetben a rajzon fehérrel feltüntetett részt sötétre kell színezni.() Ha a kezelőszerkezettel működtetik a ködfényszórót és a hátsó ködlámpát is, akkor a ködfényszóró szimbólumát kell használni.--------------------------------------------------II. MELLÉKLET--------------------------------------------------