title: A Tanács irányelve (1978. július 25.) a fogorvosi oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismeréséről, illetve a szolgáltatásnyújtás és a letelepedés szabadsága eredményes gyakorlását elősegítő intézkedésekről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31978L0686

Hivatalos Lap L 233 , 24/08/1978 o. 0001 - 0009 finn különkiadás fejezet 16 kötet 1 o. 0033  görög különkiadás: fejezet 05 kötet 3 o. 0012  svéd különkiadás fejezet 16 kötet 1 o. 0033  spanyol különkiadás fejezet 06 kötet 2 o. 0032  portugál különkiadás fejezet 06 kötet 2 o. 0032

		A Tanács irányelve(1978. július 25.)a fogorvosi oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismeréséről, illetve a szolgáltatásnyújtás és a letelepedés szabadsága eredményes gyakorlását elősegítő intézkedésekről(78/686/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 49., 57., 66. és 235. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],mivel a Szerződés alapján az átmeneti időszak végétől tilos az állampolgárságon alapuló hátrányosan megkülönböztető elbánás a letelepedéssel és a szolgáltatásnyújtással kapcsolatban; mivel az állampolgárságon alapuló egyenlő elbánás elve különösen vonatkozik a fogorvosi hivatás gyakorlásához szükséges bármilyen engedély megadására, illetve a szakmai szervezetekben vagy testületekben történő bejegyzésre vagy tagságra;mivel azonban a fogorvosi tevékenységgel kapcsolatos letelepedés és szolgáltatásnyújtás szabadsága eredményes gyakorlásának elősegítése érdekében szükségesnek bizonyul egyes rendelkezések bevezetése;mivel a Szerződés alapján a tagállamok nem nyújthatnak olyan támogatásokat, amelyek torzíthatják a letelepedés feltételeit;mivel a Szerződés 57. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy irányelveket kell elfogadni az oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismerése céljából; mivel ennek az irányelvnek a célja a fogorvosi oklevelek, bizonyítványok és képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok elismerése, amelyek alapján fogorvosi tevékenységeket lehet megkezdeni és folytatni, továbbá az irányelv célja a fogszakorvosi oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismerése;mivel a fogszakorvosok képzésével kapcsolatban ajánlatos a képesítések kölcsönös elismerése, ha ezek a képesítések – noha nem feltételei a gyakorló fogszakorvosi tevékenységek megkezdésének – a szakorvosi cím használatának a feltételei;mivel tekintettel a tagállamok közötti jelenlegi különbségekre a fogászati szakosodások számát és az ilyen szakosodásokhoz szükséges képzések típusát vagy időtartamát illetően, összehangoló rendelkezéseket kell hozni, hogy a tagállamok előrehaladhassanak az oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismerésében; mivel ilyen összehangolást már létrehozott a fogorvosok tevékenységére vonatkozó törvényi, rendeleti vagy közigazgatási intézkedésben megállapított rendelkezések összehangolásáról szóló, 1978. augusztus 25-i 78/687/EGK tanácsi irányelv [3];mivel a fent említett összehangolás célja nem a tagállamok fogszakorvosok képzésére vonatkozó összes rendelkezésének a harmonizációja volt, de tovább kell lépni azon fogszakorvosi oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismerése terén, amelyek nem közösek az összes tagállamban anélkül azonban, hogy ez kizárná ezen a területen a későbbi harmonizáció lehetőségét; mivel azonban a fogszakorvosi oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok kölcsönös elismerését azokra a tagállamokra kell korlátozni, amelyekben ismert az ilyen szakosodás;mivel a tudományos címek használata tekintetében az ilyen címek használatát csak a származási tagállam nyelvén vagy annak a tagállamnak a nyelvén kell engedélyezni, ahonnan a külföldi állampolgár érkezett, hiszen az oklevelek kölcsönös elismeréséről szóló irányelvben foglaltak nem szükségszerűen jelentik azt, hogy az ilyen oklevelek által lefedett képzések egyenértékűek lennének;mivel az ezen irányelv nemzeti hatóságok által történő alkalmazásának elősegítése érdekében a tagállamok előírhatják, hogy annak a személynek, aki megfelel az irányelv által előírt képzési követelményeknek, a képzésről szóló bizonyítvány mellett a származási országa, illetve annak az országnak, ahonnan érkezett, a hatáskörrel rendelkező hatóságától származó igazolást kell benyújtania, amely igazolja, hogy az adott képzési bizonyítvány ezen irányelv hatálya alá tartozik;mivel a szolgáltatásnyújtás esetében a szakmai szervezetben vagy testületben történő bejegyeztetés vagy tagság követelménye, tekintettel arra, hogy ez a befogadó országban helyhez kötött és állandó jellegű tevékenységgel kapcsolatos, a szolgáltatást nyújtani kívánó személy számára tevékenységének átmeneti jellege miatt kétségkívül akadályt jelentene; mivel e követelményt ezért el kell törölni; mivel azonban ebben az esetben ellenőrizni kell a szakmai szabályok betartását, s ez a szakmai szervezeteknek vagy testületek feladata; mivel e célból a Szerződés 62. cikke alapján rendelkezni kell arról, hogy az érintett személy számára előírhassák, hogy az általa nyújtott szolgáltatásokkal kapcsolatos adatokat szolgáltasson a befogadó tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai számára;mivel tekintettel a megfelelő jellem és jó hírnév követelményére, különbséget kell tenni a szakmai tevékenység megkezdésével, illetve folytatásával kapcsolatos követelmények között;mivel, ami az alkalmazottként tevékenykedő fogorvosokat illeti, a munkavállalók Közösségen belüli szabad mozgásáról szóló,1968. október 15-i 1612/68/EGK tanácsi rendelet [4] nem állapít meg a megfelelő jellemre és jó hírnévre, a hivatás gyakorlására vagy az érintett szakterületekhez tartozó megnevezések használatára vonatkozó különleges rendelkezéseket; mivel a tagállamok megítélése alapján ezek a szabályok mind az alkalmazottként, mind az önállóan tevékenykedő személyekre alkalmazandók vagy alkalmazhatók; mivel a fogorvosi tevékenység minden tagállamban fogorvosi oklevél, bizonyítvány vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítvány megszerzéséhez van vagy lesz kötve; mivel az ilyen tevékenységeket a fogorvosok szakmai karrierjük során alkalmazottként, önállóan, illetve mindkét minőségükben gyakorolják; mivel ezen irányelv kiterjesztése szükségesnek tűnik az alkalmazott fogorvosokra is, hogy e szakemberek Közösségen belüli szabad mozgását a lehető legnagyobb mértékben ösztönözzék;mivel Olaszországban a fogorvosi szakmát még nem szervezték meg; mivel ezért Olaszországnak egy kiegészítő határidőt kell adni a más tagállamokban megszerzett fogorvosi oklevelek elismeréséhez;mivel továbbá ez azt jelenti, hogy az Olaszországban megszerzett orvosi oklevél birtokosai nem szerezhetnek az ezen irányelv 19. cikkében foglalt feltételeknek megfelelő bizonyítványt;mivel ilyen körülmények között késleltetni kell egyrészt Olaszországnak azt a kötelezettségét, hogy elismerje a többi tagállamban szerzett okleveleket, másrészt a többi tagállam azon kötelezettségét, hogy elismerje az Olaszországban megszerzett okleveleket a 19. cikkben foglaltak szerint,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:I. FEJEZETHATÁLY1. cikkEzen irányelv hatálya a 78/687/EGK irányelv 5. cikkében meghatározott, a következő címek alapján folytatott fogorvosi tevékenységekre terjed ki:- Németországban:Zahnarzt,- Belgiumban:licencié en science dentaire/licentiaat in de tandheelkunde,- Dániában:tandläge,- Franciaországban:chirurgien-dentiste,- Írországban:dentist, dental practitioner vagy dental surgeon,- Olaszországban:az oklevél, amelynek elnevezéséről Olaszország a tagállamokat és a Bizottságot a 24. cikk (1) bekezdésében megállapított határidőn belül értesíti,- Luxemburgban:médecin-dentiste,- Hollandiában:tandarts,- Nagy-Britanniában:dentist, dental practitioner vagy dental surgeon.II. FEJEZETFOGORVOSI OKLEVELEK, BIZONYÍTVÁNYOK ÉS A KÉPESÍTÉS MEGSZERZÉSÉRŐL SZÓLÓ EGYÉB TANÚSÍTVÁNYOK2. cikkA tagállamok elismerik egy másik tagállam által a 78/687/EGK irányelv 1. cikkének megfelelően és a 3. cikkben található felsorolásban szereplő, a tagállamok állampolgárainak odaítélt fogorvosi okleveleket, bizonyítványokat és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványokat azáltal, hogy a fogorvosi tevékenység megkezdése és folytatása tekintetében ugyanolyan hatályúnak tekintik ezeket a képesítéseket, mint azokat, amelyeket saját maguk ítélnek oda.3. cikkA 2. cikkben említett oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok az alábbiak:a) Németországban:1. "Zeugnis über die zahnärztliche Staatsprüfung" (fogorvosi állami vizsgabizonyítvány), amit a hatáskörrel rendelkező hatóságok ítélnek oda;2. a Német Szövetségi Köztársaság hatáskörrel rendelkező hatóságaitól származó bizonyítványok, amelyek igazolják, hogy a Német Demokratikus Köztársaság hatáskörrel rendelkező hatóságai által 1945. május 8. után odaítélt oklevelek az 1. pontban felsoroltakkal egyenértékűnek minősülnek;b) Belgiumban:"diplôme légal de licencié en science dentair/wettelijk diploma van licentiaat in de tandheelkunde" (fogorvosi egyetemi oklevél), amit az egyetemi orvosi karok, a Központi Vizsgabizottság vagy az állami vizsgabizottságok adnak meg;c) Dániában:"bevis for tandlägeeksamen (kandidateksamen)" (fogorvosi vizsgabizonyítvány), amit a fogorvosi képzést nyújtó iskolák adtak ki a "Sundhedsstyrelsen" (Állami Egészségügyi Bizottság) igazolásával együtt, amely tanúsítja, hogy tulajdonosa az előírt időn keresztül asszisztensként dolgozott;d) Franciaországban:1. "diplôme d'État de chirurgien-dentiste" (szájsebészeti állami oklevél), amit 1973-ig az egyetemi orvostudományi karok vagy az egyetemi közös orvostudományi és gyógyszerészeti karok ítéltek oda;2. "diplôme d'État de docteur en chirurgie dentaire" (szájsebészorvosi állami oklevél), amit az egyetemek ítélnek oda;e) Írországban:az alábbi oklevelek:- Bachelor in Dental Science (B. Dent. Sc),- Bachelor of Dental Surgery (BDS), vagy- Licentiate in Dental Surgery (LDS),amelyeket az egyetemek vagy a Royal College of Surgeon ítélnek oda Írországban;f) Olaszországban:az oklevél, amelynek elnevezéséről Olaszország a tagállamokat és a Bizottságot a 24. cikk (1) bekezdésében megállapított határidőn belül értesíti;g) Luxemburgban:"diplôme d'État de docteur en médecine dentaire" (fogorvosi állami oklevél), amit az Állami Vizsgabizottság ítél oda;h) Hollandiában:"universitair getuigschrift vagy een met goed gevolg afgelegd tanartsexamen" (sikeres szájsebészorvosi vizsgát igazoló egyetemi bizonyítvány);i) Nagy-Britanniában:az alábbi oklevelek:- Bachelor of Dental Surgery (BDS vagy B. Ch. D), vagy- Licentiate in Dental Surgery (LDS),amelyeket az egyetemek vagy a "Royal College" adnak ki.III. FEJEZETKÉT VAGY TÖBB TAGÁLLAMBAN KÖZÖS FOGSZAKORVOSI OKLEVELEK, BIZONYÍTVÁNYOK ÉS A KÉPESÍTÉS MEGSZERZÉSÉRŐL SZÓLÓ EGYÉB TANÚSÍTVÁNYOK4. cikkMinden tagállam, amely ezen a területen törvényi, rendeleti vagy közigazgatási intézkedéssel megállapított rendelkezéseket hoz, elismeri egy másik tagállam által a 78/687/EGK irányelv 2. és 3. cikkének megfelelően és az 5. cikkben található felsorolás szerint a tagállamok állampolgárainak odaítélt fogszabályozásra és szájsebészetre szakosodott fogorvosi okleveleket, bizonyítványokat és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványokat azáltal, hogy az ilyen képesítéseket a területén ugyanolyan hatályúnak tekinti, mint azokat, amelyeket saját maga ítél oda.5. cikkA 4. cikkben említett oklevelek, bizonyítványok és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok az alábbiak:1. Fogszabályozás:- Németországban:"fachzahnärztliche Anerkennung für Kieferorthopädie" (fogszabályozó fogszakorvosi bizonyítvány), amit a "Landeszahnärztekammern" (a Fogorvosok Tartományi Kamarája) ítél oda,- Dániában:"bevis for tilladelse til at betegne sig som special-tandläge i ortodonti" (a fogszabályozásra szakosodott fogorvosi cím használatára jogosító bizonyítvány), amit a "Sundhedsstyrelsen" (Állami Egészségügyi Bizottság) ítél oda,- Franciaországban:"le titre de spécialiste en orthodontie" (fogszabályozó szakorvosi cím), amit az erre a célra hatáskörrel felruházott hatóság ítél oda,- Írországban:"certificate of specialist dentist in orthodontics" (fogszabályozó fogszakorvosi bizonyítvány), amit a hatáskörrel rendelkező miniszter által erre a célra hatáskörrel felruházott hatóság ítél oda,- Hollandiában:"getuigschrift van enkenning en inschrijving als orthodontist in het Specialistenregister" (az illető személy hivatalos elismerését és a szakorvosok nyilvántartásában fogszabályozó orvosként történő bejegyzését tanúsító bizonyítvány), amit a "Specialisten-Registriecommissie (SRC)" (Szakorvosok Nyilvántartási Bizottsága) ítél oda,- Nagy-Britanniában:"certificate of completion of specialist training in orthodontics" (a fogszabályozási szakképzés elvégzését tanúsító bizonyítvány), amit az erre a célra hatáskörrel felruházott hatóság ítél oda.2. Szájsebészet:- Németországban:"fachzahnärztliche Anerkennung für Oralchirurgie/Mundchirurgie" (szájsebész fogszakorvosi bizonyítvány), amit a "Landeszahnärztekammern" (Fogorvosok Tartományi Kamarája) ítél oda,- Dániában:"bevis for tilladelse til at betegne sig som special-tandläge i hospitalsodontologi" (kórházi szájsebészetre szakosodott fogorvosi cím használatára jogosító bizonyítvány), amit a "Sundhedsstyrelsen" (Állami Egészségügyi Bizottság) ítél oda,- Írországban:"certificate of specialist dentist in oral surgery" (szájsebész fogszakorvosi bizonyítvány), amit a hatáskörrel rendelkező miniszter által erre a célra hatáskörrel felruházott hatóság ítél oda,- Hollandiában:"getuigschrift van enkenning en inschrijving als kaakchirurg in het Specialistenregister" (az illető személy hivatalos elismerését és a szakorvosok nyilvántartásában szájsebészként történő bejegyzését tanúsító bizonyítvány), amit a "Specialisten-Registratiecommissie (SRC)" (Szakorvosok Nyilvántartási Bizottsága) ítél oda,- Nagy-Britanniában:"certificate of completion of specialist training in oral surgery" (bizonyítvány a szájsebészeti szakképzés elvégzéséről), amit az erre a célra hatáskörrel felruházott hatóság ítél oda.6. cikk(1) A befogadó tagállam kötelezővé teheti a tagállamok azon állampolgárai részére, akik a származási tagállamban vagy abban a tagállamban, ahonnan a külföldi állampolgár érkezett, nem adományozható fogszakorvosi okleveleket, bizonyítványokat vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványokat kívánnak megszerezni, hogy megfeleljenek a fogszakorvosi képesítésre vonatkozóan a befogadó tagállam törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseiben megállapított képzési feltételeknek.(2) A befogadó tagállam azonban részben vagy egészben figyelembe veszi az (1) bekezdésben említett állampolgárok által teljesített olyan képzési időszakot, amelyet a származási tagállamnak vagy annak a tagállamnak, ahonnan a külföldi állampolgár érkezett, a hatáskörrel rendelkező hatósága oklevél, bizonyítvány vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítvány odaítélésével igazolt feltéve, hogy az ilyen képzési időszakok megfelelnek azoknak, amelyet a befogadó tagállam a szóban forgó szakképzés esetében előír.(3) Miután a befogadó tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai vagy testületei a benyújtott oklevél, bizonyítvány vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítvány alapján ellenőrizték az érintett személy szakképzésének tartalmát és időtartamát, tájékoztatják őt az előírt további képzési időszakról és annak területeiről.IV. FEJEZETSZERZETT JOGOK7. cikk(1) A tagállamok elegendő bizonyítékként ismerik el a más tagállamok által kiadott, a 78/687/EGK irányelv végrehajtása előtt kezdődött képzést igazoló okleveleket, bizonyítványokat vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványokat egy tagállam állampolgárai esetében, akiknek fogorvosi oklevelük, bizonyítványuk vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványuk nem felel meg a minimális képzésnek a 78/687/EGK irányelv 1. cikkében megállapított követelményeinek, ha a fenti dokumentumokat egy igazolás kíséri, amely szerint az említett állampolgár az igazolás kiadását megelőző öt év során legalább három egymást követő évben ténylegesen és jogszerűen gyakorolta az adott tevékenységet.(2) A tagállamok elegendő bizonyítékként ismerik el a más tagállamok által kiadott, a 78/687/EGK irányelv végrehajtása előtt kezdődött képzést igazoló fogszakorvosi okleveleket, bizonyítványokat vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványokat egy tagállam állampolgárai esetében, akiknek fogszakorvosi oklevelük, bizonyítványuk vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványuk nem felel meg a minimális képzésnek a 78/687/EGK irányelv 2. és 3. cikkében megállapított követelményeinek. A befogadó tagállam előírhatja, hogy a fogszakorvosi oklevelek, bizonyítványok vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok mellé annak a származási tagállamnak vagy annak a tagállamnak, ahonnan a szakorvos érkezett, a hatáskörrel rendelkező hatóságai vagy testületei adjanak ki egy igazolást, amely tanúsítja, hogy birtokosa kétszer annyi ideig gyakorolta a szóban forgó tevékenységeket, mint amennyi a származási tagállamban vagy abban a tagállamban, ahonnan érkezett, biztosított szakképzés időtartama és a képzés idejével kapcsolatban a 78/687/EGK irányelvben előírt minimumkövetelmény különbsége, ha ezek az oklevelek, bizonyítványok vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok által lefedett képzési időtartamok nem egyeznek meg a 78/687/EGK irányelv 2. cikkében megállapított minimális képzési időtartammal.Ha azonban ennek az irányelvnek a végrehajtása előtt a befogadó tagállam a 78/687/EGK irányelv 2. cikkében említettnél rövidebb minimális képzési időt ír elő, az első albekezdésben említett különbség csak a tagállam által megállapított minimális képzési idő vonatkozásában határozható meg.V. FEJEZETA TUDOMÁNYOS CÍMEK HASZNÁLATA8. cikk(1) A 7. cikk sérelme nélkül, a befogadó tagállamok biztosítják, hogy ha egy tagállam állampolgára megfelel a 2., 4., 7. és 19. cikkben megállapított feltételeknek, jogosult a származási tagállamnak vagy annak a tagállamnak, ahonnan érkezett, a nyelvén használni az illető állam törvényes tudományos címeit vagy – ahol az alkalmazható – azok rövidítéseit, amennyiben ezek nem azonosak a szakmai címmel. A befogadó tagállamok előírhatják, hogy a cím után fel kell tüntetni a címet odaítélő intézmény vagy vizsgabizottság nevét és székhelyét.(2) Ha a származási tagállamban vagy abban a tagállamban, ahonnan a külföldi állampolgár érkezett, használt tudományos cím a befogadó tagállamban összetéveszthető egy olyan címmel, amely abban a tagállamban olyan kiegészítő képzést tesz kötelezővé, amelyet az érintett személy nem végzett el, a befogadó tagállam előírhatja, hogy az illető személy a befogadó tagállam által meghatározott megfelelő formában használja a származási tagállamban vagy abban a tagállamban, ahonnan érkezett, alkalmazott címet.VI. FEJEZETA FOGORVOSI TEVÉKENYSÉGGEL KAPCSOLATOS LETELEPEDÉS ÉS SZOLGÁLTATÁSNYÚJTÁS SZABADSÁGÁNAK EREDMÉNYES GYAKORLÁSÁT ELŐSEGÍTŐ RENDELKEZÉSEKA. Kifejezetten a letelepedés szabadságával kapcsolatos rendelkezések9. cikk(1) Az a befogadó tagállam, amely állampolgárai számára a megfelelő jellem és jó hírnév tanúsítását teszi kötelezővé, az 1. cikkben említett tevékenységek gyakorlásának megkezdésekor, más tagállamok állampolgárai vonatkozásában elegendő bizonyítékként fogadja el a származási tagállamnak vagy annak a tagállamnak, ahonnan a külföldi állampolgár érkezett, a hatáskörrel rendelkező hatósága által kiadott igazolást, amely tanúsítja, hogy az illető megfelel a tagállamnak a tevékenység megkezdéséhez előírt megfelelő jellemre és jó hírnévre vonatkozó követelményeinek.(2) Ha a származási tagállam vagy az a tagállam, ahonnan a külföldi állampolgár érkezett, nem írja elő a megfelelő jellem és jó hírnév tanúsítását azoktól a személyektől, akik az adott tevékenységet első alkalommal kívánják gyakorolni, a befogadó tagállam előírhatja a származási tagállamnak vagy annak a tagállamnak az állampolgárai számára, ahonnan a külföldi állampolgár érkezett, hatósági erkölcsi bizonyítvány vagy ennek hiányában a származási tagállamnak vagy annak a tagállamnak, ahonnan a külföldi állampolgár érkezett, a hatáskörrel rendelkező hatósága által kibocsátott egyenértékű dokumentum benyújtását.(3) Ha a befogadó tagállamnak részletes tudomása van valamilyen súlyos eset előfordulásáról, amely a területén kívül még azelőtt történt, hogy az érintett személy az adott tagállamban letelepedett volna, és ez az eset befolyásolhatja az adott tevékenységnek a területén belüli megkezdését, tájékoztathatja erről a származási tagállamot vagy azt a tagállamot, ahonnan a külföldi állampolgár érkezett.A származási tagállam vagy az a tagállam, ahonnan a külföldi állampolgár érkezett, megvizsgálja a tények valódiságát. Hatóságai eldöntik, hogy milyen jellegű és terjedelmű vizsgálatot folytatnak, és tájékoztatják a befogadó tagállamot az ennek következtében az általuk kiadott igazolásokkal vagy dokumentumokkal kapcsolatban szükséges eljárásokról.(4) A tagállamok biztosítják a továbbított információk bizalmas kezelését.10. cikk(1) Ha egy befogadó tagállamban olyan törvényi, rendeleti vagy közigazgatási intézkedésben megállapított rendelkezések vannak hatályban, amelyeknek a megfelelő jellemre és jó hírnévre vonatkozóan megállapított követelményei fegyelmi eljárásról rendelkeznek az 1. cikkben említett tevékenységek során elkövetett súlyos szakmai visszaélés vagy bűncselekmény elkövetése miatti elítélés esetére, a származási tagállam vagy az a tagállam, ahonnan a külföldi állampolgár érkezett, továbbít a befogadó tagállamnak minden szükséges információt az érintett személlyel kapcsolatos minden szakmai vagy közigazgatási jellegű intézkedésről vagy lefolytatott fegyelmi eljárásról, illetve a számára kiszabott büntetésekről, amikor foglalkozását a származási tagállamban vagy abban a tagállamban gyakorolta, ahonnan érkezett.(2) Ha a befogadó tagállamnak részletes tudomása van valamilyen súlyos eset előfordulásáról, amely területén kívül még azelőtt történt, hogy az érintett személy az adott tagállamban letelepedett volna, és ez befolyásolhatja az adott tevékenységnek a területén belüli folytatását, tájékoztathatja a származási tagállamot vagy azt a tagállamot, ahonnan a külföldi állampolgár érkezett.A származási tagállam vagy az a tagállam, ahonnan a külföldi állampolgár érkezett, megvizsgálja a tények valódiságát, amennyiben azok befolyásolhatják az adott tevékenységnek a tagállam területén belüli folytatását. Hatóságai eldöntik, hogy milyen jellegű és terjedelmű vizsgálatot folytatnak, és tájékoztatják a befogadó tagállamot az ennek következtében az (1) bekezdésnek megfelelően továbbított információval kapcsolatos intézkedéseikről.(3) A tagállamok biztosítják a továbbított információk bizalmas kezelését.11. cikkHa egy befogadó tagállam előírja a saját állampolgárai számára, hogy bármilyen, az 1. cikkben említett tevékenységet csak a fizikai és mentális egészségről szóló igazolás birtokában lehet megkezdeni vagy folytatni, az illető tagállam elfogadja ennek bizonyítékaként a származási tagállamban vagy abban a tagállamban, ahonnan a külföldi állampolgár érkezett, előírt dokumentum bemutatását.Ha a származási tagállam vagy az a tagállam, ahonnan a külföldi állampolgár érkezett, nem támaszt ilyen jellegű követelményeket azokkal szemben, akik a szóban forgó tevékenységet kívánják megkezdeni vagy gyakorolni, a befogadó tagállam elfogadja az ilyen állampolgároktól az illető állam hatáskörrel rendelkező hatóságainak a befogadó tagállamban kibocsátottal egyenértékű igazolását.12. cikkA 9., 10. és 11. cikk alapján kiállított dokumentumok a benyújtásukkor nem lehetnek három hónapnál régebbiek.13. cikk(1) A 9., 10. és 11. cikk alapján az 1. cikkben említett tevékenységek megkezdésében érintett személlyel kapcsolatos engedélyezési eljárást a lehető leghamarabb, de legfeljebb a vele kapcsolatos dokumentumok benyújtását követő három hónapon belül be kell fejezni, az eljárás befejezését esetlegesen követő fellebbezési eljárás sérelme nélkül.(2) A 9. cikk (3) bekezdésében és a 10. cikk (2) bekezdésében említett esetekben a felülvizsgálat iránti kérelemnek halasztó hatálya van az (1) bekezdésben megállapított időszakra.A megkeresett tagállamnak három hónapon belül választ kell adnia.A válasz kézhezvételekor vagy az időtartam lejártakor a befogadó tagállam folytatja az (1) bekezdésben említett eljárást.14. cikkHa a befogadó tagállam előírja saját állampolgárai számára, hogy bármilyen, az 1. cikkben említett tevékenységet csak eskü vagy ünnepélyes nyilatkozat letétele után lehet megkezdeni vagy folytatni, azonban más tagállamok állampolgárai nem tehetnek ilyen esküt vagy nyilatkozatot, az illető tagállamnak gondoskodnia kell róla, hogy ezzel egyenértékű eskü- vagy nyilatkozatformát ajánljon fel az érintett személynek.B. Kifejezetten a szolgáltatások nyújtásával kapcsolatos rendelkezések15. cikk(1) Ha egy tagállam kötelezővé teszi saját állampolgárai számára, hogy bármilyen, az 1. cikkben említett tevékenységet csak szakmai szervezet vagy testület engedélyével, illetve tagsága vagy bejegyzése mellett lehet megkezdeni vagy gyakorolni, az illető tagállam a szolgáltatások nyújtása tekintetében felmenti e kötelezettség alól más tagállamok állampolgárait.Az érintett személy ugyanolyan jogokkal és kötelezettségekkel nyújthat szolgáltatást, mint a befogadó tagállam állampolgárai; különösen a tagállamban érvényes szakmai és igazgatási jellegű szabályok vonatkoznak rá.E célból és a (2) bekezdésben említett nyújtandó szolgáltatásokkal kapcsolatos nyilatkozaton felül a tagállamok annak érdekében, hogy lehetővé tegyék a területükön érvényes szakmai magatartással kapcsolatos rendelkezések végrehajtását, előírhatják az érintett személynek egy szakmai szervezetben vagy testületben történő automatikus átmeneti bejegyzését vagy formális tagságát, vagy egy másik lehetőségként egy nyilvántartásba történő bejegyzését feltéve, ha az ilyen bejegyzés nem késlelteti és semmilyen módon nem bonyolítja a szolgáltatás nyújtását, illetve nem ró további költségeket a szolgáltatásokat nyújtó személyre.Ha egy befogadó tagállam a második albekezdés alapján rendelkezéseket fogad el, vagy olyan tények jutnak a tudomására, amelyek ellentétben állnak ezekkel a rendelkezésekkel, haladéktalanul tájékoztatja az érintett személy letelepedése szerinti tagállamot.(2) A befogadó tagállam kötelezővé teheti az érintett személy számára, hogy a szolgáltatásnyújtással kapcsolatban előzetes nyilatkozatot tegyen a hatáskörrel rendelkező hatóságoknál, ha a szolgáltatásnyújtás a tagállam területén történő ideiglenes tartózkodással jár együtt.Sürgős esetekben ezt a nyilatkozatot a szolgáltatásnyújtás után a lehető leghamarabb meg kell tenni.(3) Az (1) és (2) bekezdés alapján a befogadó tagállam kötelezővé teheti az érintett személy számára egy vagy több dokumentum benyújtását a következő adatokkal:- a (2) bekezdésben említett nyilatkozat,- igazolás arról, hogy az érintett személy törvényesen végzi az adott tevékenységeket a letelepedése szerinti tagállamban,- igazolás arról, hogy az érintett személy az adott, az irányelvben említett és a szolgáltatásnyújtáshoz megfelelő egy vagy több oklevéllel, bizonyítvánnyal vagy a képesítések megszerzéséről szóló egyéb tanúsítvánnyal rendelkezik.(4) A (3) bekezdésben meghatározott okirat vagy okiratok a benyújtásukkor nem lehetnek 12 hónapnál régebbiek.(5) Ha a tagállam egyik állampolgárát vagy egy másik tagállam állampolgárát, aki a területén letelepedett, átmenetileg vagy véglegesen, részben vagy egészben megfosztja attól a jogtól, hogy bármilyen, az 1. cikkben említett tevékenységet folytasson, ennek megfelelően gondoskodnia kell arról, hogy átmenetileg vagy véglegesen visszavonja a (3) bekezdés második francia bekezdésében említett igazolást.16. cikkHa a befogadó tagállamban a társadalombiztosítási rendszer keretében biztosított személyeknek nyújtott szolgáltatással kapcsolatban a biztosító intézményekkel való elszámoláshoz kötelező az adott társadalombiztosítási intézménynél történő bejegyzés, az illető tagállam felmenti a más tagállam területén letelepedett, egyéb tagállamok állampolgárait abban az esetben, ha a szolgáltatás nyújtásához az érintett személynek utaznia kell.Az érintett személy utazásával járó szolgáltatások nyújtása esetében a befogadó tagállam előírhatja számára, hogy előre, illetve sürgős esetben utólag tájékoztassa ezt a testületet a nyújtott szolgáltatásokról.C. A letelepedés és a szolgáltatásnyújtás szabadságával kapcsolatos közös rendelkezések17. cikk(1) Ha egy befogadó tagállamban az 1. cikkben említett tevékenységgel kapcsolatos szakmai megnevezések használata szabályokhoz kötött, más tagállamok olyan állampolgárának, aki eleget tesz a 2. cikkben, a 7. cikk (1) bekezdésében és a 19. cikkben megállapított feltételeknek, a befogadó tagállamnak azt a szakmai megnevezését kell használnia, amely abban az államban megfelel az általa teljesített képesítési feltételeknek, és a rövidített megnevezést kell használnia.(2) Az (1) bekezdés szakmai megnevezések használatáról szóló rendelkezései azokra a fogszakorvosokra is vonatkoznak, akik eleget tesznek a 4. cikkben, illetve a 7. cikk (2) bekezdésében megállapított feltételeknek.18. cikk(1) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy az érintett személyek megkapják a szükséges tájékoztatást a befogadó tagállam egészségügyi és társadalombiztosítási jogszabályairól, illetve ahol alkalmazható, szakmai etikai szabályairól.E célból a tagállamok tájékoztatási központokat hozhatnak létre, amelyektől az érintettek megszerezhetik a szükséges információkat. Letelepedés esetén a befogadó tagállamok kötelezővé tehetik az érintettek számára e központok felkeresését.(2) A tagállamok az (1) bekezdésben említett központokat az általuk erre a célra a 24. cikk (1) bekezdésében megállapított határidőn belül kijelölt, hatáskörrel rendelkező hatóságaikon és testületeiken belül is létrehozhatják.(3) A tagállamok ellenőrzik, hogy ahol szükséges, az érintett személyek saját és betegeik érdekében megszerezték-e a szakmájuknak a befogadó tagállam területén történő gyakorlásához szükséges nyelvtudást.VII. FEJEZETÁTMENETI RENDELKEZÉSEK OLASZORSZÁG KÜLÖNLEGES HELYZETÉRŐL19. cikkAttól az időponttól, amikor Olaszország meghozza az ennek az irányelvnek való megfeleléshez szükséges intézkedéseket, az ezen irányelv 1. cikkében említett tevékenységek végzéséhez a tagállamok elismerik azokat az orvosi okleveleket, bizonyítványokat és a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványokat, amelyeket Olaszországban ítéltek oda azoknak a személyeknek, akik orvosi egyetemi képzésüket ennek az irányelvnek a közzététele után 18 hónapnál nem később kezdték meg, ha ezeket az okiratokat egy, a hatáskörrel rendelkező olasz hatóságok által kiadott igazolás kíséri, amely szerint az említett állampolgárok az igazolás kiadását megelőző öt év során legalább három egymást követő évben ténylegesen, jogszerűen és főtevékenységként gyakorolták Olaszországban a 78/687/EGK irányelv 5. cikkében említett tevékenységet, illetve ha az igazolás tanúsítja azt, hogy ezeknek a személyeknek ugyanolyan feltételek mellett engedélyezték az említett tevékenységek végzését, mint az ezen irányelv 3. cikke f) pontjában említett oklevéllel, bizonyítvánnyal vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítvánnyal rendelkezőknek.Az első albekezdésben említett hároméves gyakorlat követelménye nem vonatkozik azokra a személyekre, akik legalább három tanulmányi évet sikeresen befejeztek, ha a hatáskörrel rendelkező hatóságok igazolják, hogy ez egyenértékű a 78/687/EGK irányelv 1. cikkében említett képzéssel.VIII. FEJEZETZÁRÓ RENDELKEZÉSEK20. cikkAzok a tagállamok, amelyek kötelezővé teszik állampolgáraik számára, hogy előzetes képzésben vegyenek részt annak érdekében, hogy a társadalombiztosítási rendszer keretén belül működő fogorvosi kinevezésükre sor kerülhessen, ugyanezt az ezen irányelv kihirdetésétől számított nyolcéves időtartamra kötelezővé tehetik a többi tagállam állampolgárai számára is. A képzés időtartama azonban nem haladhatja meg a hat hónapot.21. cikkKétség esetén a befogadó tagállam előírhatja, hogy a másik tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságai igazolják az illető tagállamban kiadott, és a II., III., és IV. fejezetben említett oklevelek, bizonyítványok vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok hitelességét és azt a tényt is, hogy az érintett személy eleget tett a 78/687/EGK irányelvben megállapított képzési követelményeknek.22. cikkA 24. cikk (1) bekezdésében megállapított határidőn belül a tagállamok kijelölik az oklevelek, bizonyítványok vagy a képesítés megszerzéséről szóló egyéb tanúsítványok, illetve az ezen irányelvben említett dokumentumok kibocsátására vagy fogadására hatáskörrel rendelkező hatóságokat vagy testületeket, és erről haladéktalanul tájékoztatják a többi tagállamot és a Bizottságot.23. cikkEzen irányelv rendelkezéseit kell alkalmazni a tagállamok azon állampolgáraira is, akik az 1. cikkben említett tevékenységeket a 1612/68/EGK rendeletnek megfelelően alkalmazottként gyakorolják vagy gyakorolni fogják.24. cikk(1) A tagállamok meghozzák azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek az értesítéstől számított 18 hónapon belül megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot. Olaszország legkésőbb hat éven belülhozza meg ezeket az intézkedéseket, de a 78/687/EGK irányelvnek való megfeleléshez szükséges intézkedések meghozatalakor mindenképpen.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.25. cikkHa egy tagállam bizonyos területeken jelentős akadályokba ütközik ennek az irányelvnek az alkalmazásakor, a Bizottság az adott állammal együttműködve megvizsgálja az akadályokat, és kikéri a 78/689/EGK határozattal [5] módosított 75/365/EGK határozat [6] alapján létrehozott Közegészségügyi Vezető Tisztségviselők Bizottságának a véleményét.Szükség esetén a Bizottság megfelelő javaslatokat nyújt be a Tanácsnak.26. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1978. július 25-én.a Tanács részérőlaz elnökK. von Dohnanyi[1] HL C 101., 1970.8.4., 19. o.[2] HL C 36., 1970.3.28., 17. o.[3] HL L 233., 1978.8.24., 10. o.[4] HL L 257., 1968.10.19., 2. o.[5] HL L 233., 1978.8.24., 17. o.[6] HL L 167., 1975.6.30., 19. o.--------------------------------------------------


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2005/56/EK irányelve ( 2005. október 26. ) a tőkeegyesítő társaságok határokon átnyúló egyesüléséről   (EGT vonatkozású szöveg)

text:
               25.11.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 310/1

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2005/56/EK IRÁNYELVE

   (2005. október 26.)
   a tőkeegyesítő társaságok határokon átnyúló egyesüléséről
   (EGT vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 44. cikkére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1), a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (2),
   mivel:

               (1)

               A különböző tagállamok tőkeegyesítő társaságai esetében igény van az együttműködésre és a konszolidációra. A tőkeegyesítő társaságok határokon átnyúló egyesülése azonban a Közösségen belül számos jogi és igazgatási nehézségbe ütközik. Ezért – a belső piac megvalósítása és zavartalan működése érdekében – szükséges olyan közösségi rendelkezéseket megállapítani, amelyek megkönnyítik a különböző tagállamok jogszabályai által szabályozott és eltérő társasági formájú tőkeegyesítő társaságok határokon átnyúló egyesülését.

               (2)

               Ez az irányelv megkönnyíti az általa meghatározott tőkeegyesítő társaságok határokon átnyúló egyesülését. A tagállamok jogszabályainak lehetővé kell tenniük egy tagállam tőkeegyesítő társaságának határokon átnyúló egyesülését egy másik tagállam tőkeegyesítő társaságával, amennyiben az érintett tagállamok nemzeti joga az ilyen társasági formájú vállalatok között az egyesülést lehetővé teszi.

               (3)

               A határokon átnyúló egyesülések megkönnyítése érdekében határozni kell arról, hogy – ezen irányelv eltérő rendelkezése hiányában – a határokon átnyúló egyesülésben részt vevő minden egyes társaságra, valamint minden egyes részt vevő harmadik személyre továbbra is azon nemzeti jog rendelkezései és alaki követelményei vonatkozzanak, amely egy tagállamon belüli egyesülés esetében lenne alkalmazandó. A nemzeti jog ezen irányelv által hivatkozott egyetlen rendelkezése és alaki követelménye sem vezethet be korlátozást a letelepedés szabadságára vagy a tőke szabad mozgására vonatkozóan, kivéve, ha az ilyen jellegű korlátozások az Európai Közösségek Bíróságának ítélkezési gyakorlatával összhangban állnak és különösen a közérdek követelménye alapján indokolhatók, valamint ilyen elsődleges követelmények teljesítéséhez szükségesek és azzal arányosak.

               (4)

               A határokon átnyúló egyesülés közös tervezetét a különböző tagállamokhoz tartozó valamennyi érintett társaság esetében azonos módon kell megszövegezni. Ezért meg kell határozni, hogy a közös tervezetnek legalább milyen adatokat kell tartalmaznia, ugyanakkor a társaságok számára lehetővé kell tenni, hogy további adatokról állapodjanak meg.

               (5)

               A tagok és harmadik személyek érdekeinek védelme céljából minden egyesülő társaság vonatkozásában mind a határokon átnyúló egyesülés közös tervezetét, mind magát a határokon átnyúló egyesülés létrejöttét a megfelelő közhitelű nyilvántartás útján közzé kell tenni.

               (6)

               Valamennyi tagállam jogszabályainak elő kell írniuk, hogy tagállami szinten egy vagy több szakértő minden egyesülő társaság vonatkozásában készítsen jelentést a határokon átnyúló egyesülés közös tervezetéről. A határokon átnyúló egyesüléssel összefüggésben felmerülő szakértői költségek csökkentése érdekében lehetővé kellene tenni, hogy közös jelentés készüljön a határokon átnyúló egyesülésben részt vevő társaságok összes tagja részére. Minden egyes ilyen társaság közgyűlésének jóvá kell hagynia a közös egyesülési tervezetet.

               (7)

               A határokon átnyúló egyesülések megkönnyítése érdekében minden egyes egyesülő társaság határozathozatali eljárásának lefolytatását és jogszerűségét azon tagállam hatóságának kell ellenőriznie, amely az egyes társaságok felett joghatósággal rendelkezik, míg az egyesülés lefolytatását és jogszerűségét azon tagállam hatóságának kell ellenőriznie, amelyik az egyesülés útján létrejövő társaság felett rendelkezik joghatósággal. Ez a tagállami hatóság lehet bíróság, közjegyző, vagy az adott tagállam által kijelölt bármely más hatóság. Rendelkezni kell arról is, hogy mely nemzeti jog határozza meg azt az időpontot, amelyben a határokon átnyúló egyesülés hatályosul; ez az a jog, amely az egyesülés útján létrejövő társaságra irányadó.

               (8)

               A tagok és harmadik személyek érdekeinek védelmében meg kell határozni a határokon átnyúló egyesülés jogkövetkezményeit, és ennek során különbséget kell tenni aszerint, hogy az egyesülés útján létrejövő társaság esetében átvevő vagy új társaságról van-e szó. A jogbiztonság érdekében elő kell írni, hogy a határokon átnyúló egyesülés a hatályosulása után többé nem nyilvánítható semmisnek.

               (9)

               Ez az irányelv nem érinti a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzésére vonatkozó – a 139/2004/EK rendeletben (3) foglalt – közösségi jogi rendelkezések, illetve tagállami szintű jogszabályok alkalmazását.

               (10)

               Ez az irányelv nem érinti a hitelközvetítőkre és más pénzügyi vállalkozásokra vonatkozó közösségi jogszabályokat, és az ezek alapján elfogadott tagállami rendelkezéseket.

               (11)

               Ez az irányelv nem érinti azokat a tagállami jogszabályokat, amelyek szerint tájékoztatást kell adni a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság központi ügyvezetésének vagy üzleti tevékenységének fő helyéről.

               (12)

               A részvételi jogon kívüli munkavállalói jogok továbbra is a csoportos létszámcsökkentésről szóló, 1998. július 20-i 98/59/EK tanácsi irányelv (4), a munkavállalók jogainak a vállalkozások, üzletek vagy ezek részeinek átruházása esetén történő védelmére vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2001. március 12-i 2001/23/EK tanácsi irányelv (5), az Európai Közösség munkavállalóinak tájékoztatása és a velük folytatott konzultáció általános keretének létrehozásáról szóló, 2002. március 11-i 2002/14/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6), valamint az Európai Üzemi Tanács létrehozásáról vagy a közösségi szintű vállalkozások és vállalkozáscsoportok munkavállalóinak tájékoztatását és a velük folytatott konzultációt szolgáló eljárás kialakításáról szóló, 1994. szeptember 22-i 94/45/EK tanácsi irányelv (7) alapján meghatározott nemzeti jog hatálya alatt maradnak.

               (13)

               Amennyiben az egyesülésben részt vevő valamely társaság munkavállalóinak ezen irányelv alapján joguk van részt venni a vállalatirányításban, és annak a tagállamnak a nemzeti joga, amelyben a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság létesítő okirat szerinti székhelye található, nem ugyanolyan mértékű részvételt ír elő, mint az egyesülésben részt vevő egyes társaságokban – ideértve a felügyeleti szerv döntéshozatali joggal rendelkező bizottságaiban való részvételt –, vagy e tagállam joga a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő telephelyeken a vállalatirányításban való munkavállalói részvétel jogának gyakorlására nem ugyanúgy ad lehetőséget, akkor a vállalatirányításban és a részvételi jogok meghatározásában való munkavállalói részvételt a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság vonatkozásában szabályozni kell. Ennek során alapul kell venni azokat az alapelveket és eljárásokat, amelyeket az európai részvénytársaság (SE) statútumáról szóló, 2001. október 8-i 2157/2001/EK tanácsi rendelet (8), valamint az európai részvénytársaság statútumának a munkavállalói részvételre vonatkozó kiegészítéséről szóló, 2001. október 8-i 2001/86/EK tanácsi irányelv (9) meghatároz, mindazonáltal a szükségesnek ítélt módosításokkal, tekintve hogy az egyesülés útján létrejövő társaságra a létesítő okirat szerinti székhely tagállamának nemzeti joga lesz irányadó. Az egyesülések szükségtelen elhúzódásának elkerülése érdekében a tagállamok gondoskodhatnak az ezen irányelv 16. cikke szerinti egyeztetések minél hamarabbi megkezdéséről, a 2001/86/EK irányelv 3. cikke (2) bekezdésének b) pontjával összhangban.

               (14)

               Az egyesülésben részt vevő társaságokban a munkavállalói részvétel mértékének megállapításánál a munkavállalókat képviselő tagok arányát a társaság azon irányító testületében is figyelembe kell venni, amely a társaság gazdasági eredményt létrehozó szervezeti egységeiért felel.

               (15)

               Mivel a tervezett intézkedés célját, nevezetesen a transznacionális szinten alkalmazandó, közös elemeket tartalmazó szabályok megállapítását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az a tervezett intézkedés terjedelme és hatása miatt közösségi szinten jobban megvalósítható, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében meghatározottak szerinti szubszidiaritás elvének megfelelően. Az e cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.

               (16)

               A jobb jogszabályalkotásról szóló intézményközi megállapodás (10) (34) bekezdésével összhangban a tagállamokat ösztönözni kell arra, hogy – a maguk számára, illetve a Közösség érdekében – készítsenek táblázatokat, amelyekben a lehető legpontosabban bemutatják az ezen irányelv és az átültető intézkedések közötti megfelelést, és hogy ezeket tegyék közzé,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   Hatály
   Ez az irányelv olyan tőkeegyesítő társaságok egyesülésére vonatkozik, amelyeket valamely tagállam joga alapján alapítottak, és amelyek létesítő okirat szerinti székhelye, központi ügyvezetése vagy üzleti tevékenységének fő helye a Közösségen belül van, feltéve, hogy a társaságok közül legalább kettőre eltérő tagállam joga irányadó (a továbbiakban: „határokon átnyúló egyesülések”).
   2. cikk
   Fogalommeghatározások
   Ezen irányelv alkalmazásában:

               1.

               „tőkeegyesítő társaság” (a továbbiakban: „társaság”):

                           a)

                           a 68/151/EGK irányelv (11) 1. cikke szerinti társaság, vagy

                           b)

                           az a jegyzett tőkével és jogi személyiséggel rendelkező társaság, amelyben a társaság kötelezettségeinek fedezésére kizárólag a társaság vagyona szolgál, és amely a számára irányadó nemzeti jog alapján a társasági tagok és harmadik személyek érdekei védelmében a 68/151/EGK irányelv szerinti biztosítékokra vonatkozó rendelkezéseket köteles betartani.

               2.

               „egyesülés” az a folyamat, amelynek révén:

                           a)

                           egy vagy több társaság a felszámolás nélküli megszűnésének időpontjában teljes aktív és passzív vagyonát egy már létező társaságra – az „átvevő társaságra” – ruházza, a másik társaság tőkéjéből saját tagjainak biztosított részesedés és adott esetben – a névérték, illetve névérték hiányában a könyv szerinti érték 10 %-át meg nem haladó – készpénzkifizetés ellenében;

                           b)

                           két vagy több társaság a felszámolás nélküli megszűnése időpontjában teljes aktív és passzív vagyonát egy általa alapított társaságra – az „új társaságra” – ruházza, az új társaság tőkéjéből saját tagjainak biztosított részesedés és adott esetben – a névérték, illetve névérték hiányában a könyv szerinti érték 10 %-át meg nem haladó – készpénzkifizetés ellenében;

                           c)

                           egy társaság a felszámolás nélküli megszűnésének időpontjában teljes aktív és passzív vagyonát arra a társaságra ruházza át, amely rendelkezik a társaság tőkéjét megtestesítő teljes részesedéssel.

         3. cikk
   Az irányelv hatályát érintő további rendelkezések
   (1)   A 2. cikk 2. bekezdésének sérelme nélkül ez az irányelv akkor is alkalmazható a határokon átnyúló egyesülésekre, ha a 2. cikk 2. bekezdésének a) és b) alpontja szerinti készpénzkifizetés legalább az egyik érintett tagállam joga alapján a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság tőkéjét megtestesítő részesedés névértékének vagy – ennek hiányában – könyv szerinti értékének a 10 %-át meghaladhatja.
   (2)   A tagállamok határozhatnak úgy, hogy nem alkalmazzák ezt az irányelvet olyan határokon átnyúló egyesülésekre, amelyekben szövetkezet vesz részt, még abban az esetben is, ha ez a szövetkezet megfelel a „tőkeegyesítő társaság” 2. cikk 1. bekezdése szerinti fogalmának.
   (3)   Ez az irányelv nem alkalmazható olyan határokon átnyúló egyesülésekre, amelyekben olyan társaság vesz részt, amelynek célja, hogy a nyilvánosan gyűjtött tőkét a kockázatmegosztás elve szerint közösen befektesse, és amely esetében a részesedések a részesedés tulajdonosainak követelésére közvetlenül vagy közvetve e társaság vagyonának terhére visszavonásra vagy kifizetésre kerülnek. Ilyen visszavonásnak vagy kifizetésnek minősülnek azok a cselekmények is, amelyekkel a társaság biztosítani kívánja, hogy részesedéseinek tőzsdei értéke azok nettó eszközértékétől ne térjen el jelentősen.
   4. cikk
   A határokon átnyúló egyesülésekre vonatkozó feltételek
   (1)   Ezen irányelv eltérő rendelkezése hiányában

               a)

               a határokon átnyúló egyesülések csak olyan társasági formájú társaságok között jöhetnek létre, amelyek az érintett tagállamok nemzeti joga szerint egyesülhetnek;

               b)

               a határokon átnyúló egyesülésben részt vevő társaságnak be kell tartania a rá vonatkozó nemzeti jog rendelkezéseit, illetve alaki követelményeit. Ha egy tagállam joga lehetővé teszi saját hatóságai számára, hogy megtiltsanak egy tagállamon belüli egyesülést a közérdekre hivatkozva, úgy ez vonatkozik a határokon átnyúló olyan egyesülésre is, amely esetében az egyesülésben részt vevő társaságok közül legalább egy ennek a tagállamnak a joga alá tartozik. Ez a rendelkezés nem alkalmazandó, amennyiben a 139/2004/EK rendelet 21. cikkét alkalmazni kell.

         (2)   Az (1) bekezdés b) pontjában említett rendelkezésekhez és alaki követelményekhez tartoznak különösen az egyesülést érintő határozathozatali eljárásra vonatkozó rendelkezések, valamint – az egyesülés határokon átnyúló jellegére tekintettel – az egyesülő társaságok hitelezői, a kötvénytulajdonosok és részvénytől eltérő más értékpapírok tulajdonosainak védelmére vonatkozó rendelkezések, valamint a munkavállalók védelmére vonatkozó, a 16. cikkben szabályozott jogoktól eltérő jogokat érintő rendelkezések. A tagállam a nemzeti joga hatálya alá tartozó, határokon átnyúló egyesülésben részt vevő társaságokra vonatkozóan hozhat olyan rendelkezéseket, amelyek a határokon átnyúló egyesülést elutasító, kisebbségi álláspontot képviselő tagok megfelelő védelmét szolgálják.
   5. cikk
   A határokon átnyúló egyesülés közös tervezete
   Az egyesülő társaságok irányító vagy ügyviteli szervei közös egyesülési tervezetet készítenek. Ennek a tervezetnek legalább a következő adatokat kell tartalmaznia:

               a)

               az egyesülő társaságok társasági formája, cégneve és létesítő okirat szerinti székhelye, valamint a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság számára megállapított társasági forma, cégnév és létesítő okirat szerinti székhely;

               b)

               a társasági részesedések cserearánya és adott esetben a készpénzkifizetések nagysága;

               c)

               a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság részesedéseinek átruházására vonatkozó adatok;

               d)

               a határokon átnyúló egyesülés várható hatása a foglalkoztatásra;

               e)

               az az időpont, amelytől kezdve ezek a részesedések a nyereségből való részesedésre jogosítanak, valamint az e joggal kapcsolatos valamennyi feltétel;

               f)

               az az időpont, amelytől kezdve az egyesülő társaságok ügyletei számviteli szempontból a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság ügyleteinek tekintendők;

               g)

               azok a jogok, amelyeket a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság a külön jogokkal felruházott tagoknak és részvényeken kívüli más értékpapírok tulajdonosainak biztosít, vagy az e személyeknek javasolt intézkedések;

               h)

               az esetleges külön előnyök, amelyekben a határokon átnyúló egyesülés tervezetét vizsgáló szakértők, illetve az egyesülő társaságok ügyviteli, irányító, felügyeleti vagy ellenőrző szerveinek tagjai részesülnek;

               i)

               a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság létesítő okirata;

               j)

               adott esetben adatok arról az eljárásról, amelynek keretében – a 16. cikk szerint – megállapítják a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaságban a munkavállalói részvételi jogok meghatározásában történő munkavállalói közreműködést;

               k)

               azon aktív és passzív vagyon értékeléséhez szükséges adatok, amelyet a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaságra ruháznak;

               l)

               az egyesülésben részt vevő társaságok éves beszámolójának fordulónapja, amelyet a határokon átnyúló egyesülés feltételeinek megállapításakor figyelembe vettek.

         6. cikk
   Közzététel
   (1)   A határokon átnyúló egyesülés közös tervezetét az adott tagállam nemzeti jogában meghatározott módon, a 68/151/EGK irányelv 3. cikke szerint, minden egyesülő társaságra vonatkozóan – legkésőbb az egyesülésről határozó közgyűlés előtt egy hónappal – közzé kell tenni.
   (2)   Figyelemmel azon tagállam kiegészítő követelményeire is, amelynek joga az adott társaságra irányadó, valamennyi egyesülő társaságra vonatkozóan a következő adatokat közzé kell tenni e tagállam hivatalos közlönyében:

               a)

               az egyesülő társaságok társasági formája, cégneve és létesítő okirat szerinti székhelye;

               b)

               a nyilvántartás, amelybe az egyes egyesülő társaságokra vonatkozó – 68/151/EGK irányelv 3. cikkének (2) bekezdésében említett – okiratokat bejegyezték, valamint a nyilvántartásba való bejegyzés száma;

               c)

               minden egyes egyesülő társaságra vonatkozóan annak feltüntetése, hogy a hitelezők és adott esetben az egyesülő társaságok kisebbségi tagjai milyen feltételek szerint gyakorolhatják az őket megillető jogokat, valamint az a cím, ahol a feltételekről díjmentesen teljes körű tájékoztatás beszerezhető.

         7. cikk
   Az irányító vagy ügyviteli szervek jelentése
   Minden egyes egyesülő társaság irányító vagy ügyviteli szerve jelentést készít a tagok számára, amelyben ismerteti és indokolja a határokon átnyúló egyesülés jogi és gazdasági szempontjait, valamint a határokon átnyúló egyesülés hatását a tagokra, a hitelezőkre és a munkavállalókra.
   A jelentést a 9. cikkben említett közgyűlés időpontja előtt legkésőbb egy hónappal a tagok és a munkavállalói képviselők vagy – amennyiben ilyen képviselők nincsenek – a munkavállalók rendelkezésére kell bocsátani.
   Amennyiben valamely egyesülő társaság irányító vagy ügyviteli szerve a nemzeti jog rendelkezéseinek megfelelően időben kézhez kapja a munkavállalói képviselők véleményét, azt csatolni kell a jelentéshez.
   8. cikk
   Független szakértői jelentés
   (1)   Valamennyi egyesülő társaság vonatkozásában készíteni kell egy független szakértői jelentést a tagok számára, amelynek a 9. cikkben említett közgyűlés időpontja előtt legkésőbb egy hónappal rendelkezésre kell állnia. Szakértőként a tagállamok jogától függően kijelölhető természetes vagy jogi személy is.
   (2)   Az egyes egyesülő társaságok javára eljáró szakértők bevonása helyett, e társaságok közös kérelmére, a tagállam – amelynek joga az egyesülő társaságok vagy a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság valamelyikére irányadó – bírósága vagy közigazgatási hatósága egy vagy több független szakértőt jelölhet ki, vagy hagyhat jóvá, hogy megvizsgálják a határokon átnyúló egyesülés közös tervezetét, és valamennyi tag számára egyetlen közös írásbeli jelentést készítsenek.
   (3)   A szakértői jelentésnek tartalmaznia kell legalább a részvénytársaságok egyesüléséről szóló, 1978. október 9-i 78/855/EGK tanácsi irányelv (12) 10. cikkének (2) bekezdése szerinti adatokat. A szakértőknek joguk van bármely egyesülő társaságtól a feladatuk teljesítéséhez szükségesnek tartott összes tájékoztatáshoz hozzájutni.
   (4)   Sem a határokon átnyúló egyesülés közös tervezetének független szakértők általi vizsgálata, sem a szakértői jelentés elkészítése nem szükséges, ha az összes egyesülő társaság valamennyi tagja erről lemond.
   9. cikk
   Közgyűlési jóváhagyás
   (1)   A 7. és 8. cikkben említett jelentésekről való tudomásszerzést követően valamennyi egyesülő társaság közgyűlése jóváhagyja a határokon átnyúló egyesülés közös tervezetét.
   (2)   Bármely egyesülő társaság közgyűlése az egyesülést ahhoz a feltételhez kötheti, hogy a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaságban a munkavállalói részvételre vonatkozó szabályokat kifejezetten jóváhagyja.
   (3)   A tagállam jogszabályainak nem kell megkövetelniük az átvevő társaság közgyűlésének jóváhagyását, ha a 78/855/EGK irányelv 8. cikkében foglalt feltételek teljesülnek.
   10. cikk
   Az egyesülést megelőző tanúsítvány
   (1)   Minden tagállam kijelöli azt a bíróságot, közjegyzőt vagy más illetékes hatóságot, amely az egyes, nemzeti joga alá tartozó egyesülő társaságokat érintő eljárási szakaszok vonatkozásában ellenőrzi a határokon átnyúló egyesülés jogszerűségét.
   (2)   Valamennyi érintett tagállamban az (1) bekezdésben említett hatóság a lehető leghamarabb tanúsítványt állít ki minden, az adott tagállam jogának hatálya alá tartozó egyesülő társaság részére, amelyből kétség nélkül kitűnik, hogy az egyesülést megelőző jogcselekményeket és alaki követelményeket szabályszerűen hajtották végre, illetve teljesítették.
   (3)   Amennyiben valamely tagállam joga, amelynek hatálya alá az egyesülő társaság tartozik, eljárást állapít meg az értékpapírok vagy részesedések cserearányainak ellenőrzésére és módosítására, vagy a kisebbségi tagok kártalanítására vonatkozóan, azonban ez nem gátolja a határokon átnyúló egyesülés bejegyzését, akkor ezt az eljárást csak akkor kell alkalmazni, ha más egyesülő társaságok azon tagállamokban, amelyeknek jogszabályai ilyen eljárást nem állapítanak meg, a határokon átnyúló egyesülés tervezetének jóváhagyásához a 9. cikk (1) bekezdése szerint kifejezetten elfogadják annak lehetőségét, hogy az előbbi egyesülő társaság tagjai a társaság tekintetében illetékes bíróság előtt ilyen eljárást indítsanak. Ebben az esetben az (1) bekezdésben említett hatóság a (2) bekezdés szerinti tanúsítványt akkor is kiállíthatja, ha ilyen eljárást indítottak. A tanúsítványban azonban fel kell tüntetni, hogy ez az eljárás folyamatban van. Az eljárás során hozott határozat kötelező a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaságra és annak tagjaira.
   11. cikk
   A határokon átnyúló egyesülés jogszerűségének ellenőrzése
   (1)   Minden tagállam kijelöli azt a bíróságot, közjegyzőt vagy más illetékes hatóságot, amely ellenőrzi a határokon átnyúló egyesülés jogszerűségét azon eljárási szakaszok tekintetében, amelyek a határokon átnyúló egyesülés végrehajtására és adott esetben az új társaság alapítására vonatkoznak, amennyiben ez a társaság az adott tagállam jogának hatálya alá tartozik. Az említett hatóság különösen azt ellenőrzi, hogy az egyesülő társaságok jóváhagytak-e egy közös, megegyező szövegű egyesülési tervezetet és – adott esetben – született-e megállapodás a munkavállalói részvételről a 16. cikk szerint.
   (2)   E célból minden egyesülő társaság a 10. cikk (2) bekezdése szerinti tanúsítványt annak kiállítása után hat hónapon belül benyújtja az (1) bekezdésben említett hatóságnak, a 9. cikkben említett közgyűlés által jóváhagyott közös egyesülési tervezettel együtt.
   12. cikk
   A határokon átnyúló egyesülés hatályosulása
   A határokon átnyúló egyesülés hatályosulásának időpontját azon tagállam joga határozza meg, amelynek joghatósága alá a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság tartozik. Ez az időpont nem lehet korábbi, mint a 11. cikkben megállapított ellenőrzés lezárásának időpontja.
   13. cikk
   Bejegyzés
   Azt, hogy milyen formában kell közzétenni az egyesülés lezárulását a 68/151/EGK irányelv 3. cikke szerint azon közhitelű nyilvántartásban, amelynél az egyesülésben részt vevő egyes társaságok okiratait letétbe kell helyezni, annak a tagállamnak a joga határozza meg – az érintett állam területe vonatkozásában –, amelynek joghatósága alá az egyesülő társaságok tartoznak.
   A nyilvántartás, amelybe a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaságot bejegyzik, haladéktalanul értesíti a határokon átnyúló egyesülés hatályosulásáról azt a nyilvántartást, amelynél az egyesülő társaságok okiratait letétbe kellett helyezni. A korábbi bejegyzést – adott esetben – legkorábban ezen értesítés beérkezésekor kell törölni.
   14. cikk
   A határokon átnyúló egyesülés jogkövetkezményei
   (1)   A 2. cikk 2. bekezdésének a) és c) alpontja szerint végrehajtott határokon átnyúló egyesülés a 12. cikkben említett időponttól kezdve az alábbi jogkövetkezményeket eredményezi:

               a)

               a beolvadó társaság teljes aktív és passzív vagyona átszáll az átvevő társaságra;

               b)

               a beolvadó társaság tagjai az átvevő társaság tagjaivá válnak;

               c)

               a beolvadó társaság megszűnik.

         (2)   A 2. cikk 2. bekezdésének b) alpontja szerint végrehajtott határokon átnyúló egyesülés a 12. cikkben említett időponttól kezdve az alábbi jogkövetkezményeket eredményezi:

               a)

               az egyesülő társaságok teljes aktív és passzív vagyona átszáll az új társaságra;

               b)

               az egyesülő társaságok tagjai az új társaság tagjaivá válnak;

               c)

               az egyesülő társaságok megszűnnek.

         (3)   Amennyiben a társaságok ezen irányelv hatálya alá tartozó határokon átnyúló egyesülése esetében valamely tagállam jogszabályai meghatározott alaki követelményeket írnak elő ahhoz, hogy meghatározott vagyontárgyaknak, jogoknak és kötelezettségeknek az egyesülő társaságok részéről történő átruházása harmadik személyekkel szemben hatályossá váljon, úgy ezeket az alaki követelményeket a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaságnak kell teljesítenie.
   (4)   Az egyesülő társaságoknak munkaszerződések vagy munkaviszonyok alapján a határokon átnyúló egyesülés hatályosulásának időpontjában fennálló jogai és kötelezettségei a határokon átnyúló egyesülés következtében és az egyesülés hatályosulásának időpontjában átszállnak a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaságra.
   (5)   Az átvevő társaságban fennálló részesedéseket nem lehet a beolvadó társaságban fennálló részesedésre cserélni, ha ezekkel

               a)

               maga az átvevő társaság vagy egy saját nevében, de az átvevő társaság megbízásából eljáró személy, vagy

               b)

               maga a beolvadó társaság vagy egy saját nevében, de a beolvadó társaság megbízásából eljáró személy rendelkezik.

         15. cikk
   Egyszerűsített eljárás
   (1)   Ha a határokon átnyúló egyesülés egy olyan társaságba történő beolvadás révén történik, amely rendelkezik az összes olyan részesedéssel és az összes egyéb értékpapírral a beolvadó társaságban, amely a közgyűlésben szavazati jogot biztosít, akkor

               —

               az 5. cikk b), c) és e) pontja, a 8. cikk és a 14. cikk (1) bekezdésének b) pontja nem alkalmazandó, és

               —

               a 9. cikk (1) bekezdése nem alkalmazandó a beolvadó társaság(ok)ra.

         (2)   Ha egy társaság, amely a beolvadó társaság közgyűlésében szavazati jogot biztosító részesedések legalább 90 %-val, de nem teljes egészével, és egyéb értékpapírokkal rendelkezik, beolvadással hajt végre határokon átnyúló egyesülést, a független szakértő vagy szakértők jelentései, valamint az ellenőrzéshez szükséges dokumentumok csak olyan mértékben szükségesek, amennyire azt az átvevő társaság számára, vagy a beolvadó társaság számára irányadó tagállami jogszabályok előírják.
   16. cikk
   Munkavállalói részvétel
   (1)   A (2) bekezdés sérelme nélkül, a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság tekintetében a vállalatirányításban való munkavállalói részvételre azokat a szabályokat kell alkalmazni, amelyek a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság létesítő okirat szerinti székhelyének tagállamában hatályosak.
   (2)   A határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság létesítő okirat szerinti székhelyének tagállamában esetlegesen hatályos, a munkavállalók vállalatirányításban való részvételére vonatkozó szabályokat azonban nem kell alkalmazni, ha az egyesülésben részt vevő társaságok közül legalább az egyik a határokon átnyúló egyesülésre vonatkozó tervezet 6. cikk szerinti közzétételét megelőző hat hónapban átlagosan több mint 500 munkavállalót foglalkoztatott, és e társaságnál a 2001/86/EK irányelv 2. cikkének k) pontja szerinti vállalatirányításban való munkavállalói részvételre vonatkozó rendszer működik, vagy amennyiben a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaságra irányadó tagállami jog:

               a)

               nem ír elő legalább olyan mértékű munkavállalói részvételt, mint amilyen az egyesülésben részt vevő egyes társaságoknál létezett – ahol e mérték egyenlő a munkavállalókat képviselő tagok arányával az ügyviteli vagy felügyeleti szervben vagy annak bizottságaiban vagy a társaság gazdasági eredményt létrehozó szervezeti egységeiért felelős irányító testületben, vagy

               b)

               a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság más tagállamokban található telephelyein a munkavállalók számára nem olyan lehetőséget biztosít a részvételi jog gyakorlására, mint a munkavállalóknak azon tagállamban, ahol a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság létesítő okirat szerinti székhelye található.

         (3)   A (2) bekezdésben említett esetekben a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaságban a munkavállalók vállalatirányításban való részvételét, valamint az ezen jogok meghatározásában való közreműködését – értelemszerűen és figyelemmel a (4)–(7) bekezdésre – a tagállamok szabályozzák, összhangban a 2157/2001/EK rendelet 12. cikke (2), (3) és (4) bekezdése szerinti alapelvekkel és feltételekkel, valamint a 2001/86/EK irányelv alábbi rendelkezéseivel:

               a)

               a 3. cikk (1), (2) és (3) bekezdése, (4) bekezdése első albekezdésének első francia bekezdése és második albekezdése, valamint (5) és (7) bekezdése;

               b)

               a 4. cikk (1) bekezdése, (2) bekezdésének a), g) és h) pontja, valamint (3) bekezdése;

               c)

               a 5. cikk;

               d)

               a 6. cikk;

               e)

               a 7. cikk (1) bekezdése, (2) bekezdése első albekezdésének b) pontja és második albekezdése, valamint (3) bekezdése. Ezen irányelv alkalmazásában azonban a 2001/86/EK irányelv 7. cikke (2) bekezdése első albekezdésének b) pontjában előírt, az említett irányelv mellékletének 3. részében foglalt általános szabályok alkalmazásához szükséges százalékos arány 25 %-ról 33 1/3 %-ra emelkedik;

               f)

               a 8., 10. és 12. cikk;

               g)

               a 13. cikk (4) bekezdése;

               h)

               a melléklet 3. részének b) pontja.

         (4)   Az alapelvek és feltételek (3) bekezdés szerinti meghatározása során a tagállamok az alábbiak szerint járnak el:

               a)

               lehetővé teszik az egyesülésben részt vevő társaságok érintett szervei számára, hogy úgy döntsenek, hogy bármilyen előzetes egyeztetés nélkül közvetlenül alkalmazzák a (3) bekezdés h) pontjában hivatkozott általános részvételi szabályt, amelyet a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság leendő létesítő okirat szerinti székhelye tagállamának jogszabályai határoznak meg, és ezt a szabályozást a bejegyzés időpontjától kezdődően betartják;

               b)

               lehetővé teszik a különleges egyeztető testület számára, hogy úgy döntsön a munkavállalók legalább kétharmadát képviselő tagjainak kétharmados többségével – amely esetében azon tagok szavazatait is figyelembe kell venni, akik legalább két különböző tagállam munkavállalóit képviselik – hogy ne kezdjenek egyeztetést, illetve a már megkezdett egyeztetéseket zárják le, és azokat a vállalatirányításban való részvételre vonatkozó szabályokat alkalmazzák, amelyek a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság leendő létesítő okirat szerinti székhelye szerinti tagállamban hatályosak;

               c)

               abban az esetben, ha előzetes egyeztetések eredményeként az általános részvételi szabályok vannak érvényben, ezen szabályok sérelme nélkül úgy dönthetnek, hogy korlátozzák a munkavállalók képviselőinek arányát a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság ügyviteli szervében. Amennyiben azonban az egyesülésben részt vevő társaságok legalább egyikének ügyviteli vagy felügyeleti szerve legalább egyharmad részben a munkavállalók képviselőiből áll, a korlátozás semmiképpen sem vezethet ahhoz, hogy az ügyviteli szervben a munkavállalók képviselőinek aránya egyharmadnál kevesebb legyen.

         (5)   A vállalatirányításban való részvételi jogok kiterjesztése a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaság más tagállamban foglalkoztatott munkavállalóira a (2) bekezdés b) pontja értelmében nem kötelezi arra a kiterjesztés mellett döntő tagállamokat, hogy figyelembe vegyék ezeket a munkavállalókat azon alkalmazotti létszám küszöbértékének kiszámításakor, amelynek túllépése esetén a vállalatirányításban való részvételi jogok valamely tagállami jog alapján kerülnek meghatározásra.
   (6)   Amennyiben a határokon átnyúló egyesülésben részt vevő legalább egyik társaságban a munkavállalók vállalatirányításban való részvételére vonatkozó rendszer működik, és ez a szabályozás a (2) bekezdésnek megfelelően az egyesülés útján létrejövő társaságra is vonatkozik, e társaságnak kötelező olyan társasági formát választania, amely lehetővé teszi a vállalatirányításban való részvétel gyakorlását.
   (7)   Amennyiben a határokon átnyúló egyesülés útján létrejövő társaságra a vállalatirányításban való részvételére vonatkozó rendszer érvényes, akkor e társaságnak kötelező olyan intézkedéseket hoznia, amelyekkel biztosítja, hogy a munkavállalók vállalatirányításban való részvételi jogai későbbi, tagállamon belüli egyesülések során a határokon átnyúló egyesülés hatályosulását követő három év alatt, e cikk rendelkezéseinek értelemszerű alkalmazása által védelmet élveznek.
   17. cikk
   Érvényesség
   A 12. cikknek megfelelően hatályosult határokon átnyúló egyesülést nem lehet semmisnek nyilvánítani.
   18. cikk
   Felülvizsgálat
   A 19. cikk első bekezdésében említett időpont után öt évvel a Bizottság felülvizsgálja ezt az irányelvet az alkalmazása során szerzett tapasztalatok alapján és szükség esetén javasolja módosítását.
   19. cikk
   Átültetés
   A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2007. december 15-ig megfeleljenek.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   20. cikk
   Hatálybalépés
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   21. cikk
   Címzettek
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Strasbourgban, 2005. október 26-án.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         J. BORELL FONTELLES

            a Tanács részéről

            az elnök

         D. ALEXANDER

      (1)  HL C 117., 2004.4.30., 43. o.

      (2)  Az Európai Parlament 2005. május 10-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2005. szeptember 19-i határozata.

      (3)  A Tanács 2004. január 20-i 139/2004/EK rendelete a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről (az EK fúziós rendelete) (HL L 24., 2004.1.29., 1. o.).

      (4)  HL L 225., 1998.8.12., 16. o.

      (5)  HL L 82., 2001.3.22., 16. o.

      (6)  HL L 80., 2002.3.23., 29. o.

      (7)  HL L 254., 1994.9.30., 64. o. A 97/74/EK irányelvvel (HL L 10., 1998.1.16., 22. o.) módosított irányelv.

      (8)  HL L 294., 2001.11.10., 1. o. A 885/2004/EK rendelettel (HL L 168., 2004.5.1., 1. o.) módosított rendelet.

      (9)  HL L 294., 2001.11.10., 22. o.

      (10)  HL C 321., 2003.12.31., 1. o.

      (11)  Az egész Közösségre kiterjedő egységes biztosítékok kialakítása érdekében a tagállamok által a társasági tagok és harmadik személyek érdekei védelmében a Szerződés 58. cikkének (2) bekezdése szerinti társaságoknak előírt biztosítékok összehangolásáról szóló, 1968. március 9-i 68/151/EGK első tanácsi irányelv (HL L 65., 1968.3.14., 8. o.). A legutóbb a 2003-as csatlakozási okmánnyal módosított irányelv.

      (12)  HL L 295., 1978.10.20., 36. o. A legutóbb a 2003-as csatlakozási okmánnyal módosított irányelv.


title: A Tanács első irányelve (1968. március 9.) az egész Közösségre kiterjedő egységes biztosítékok kialakítása érdekében a tagállamok által a társasági tagok és harmadik személyek érdekei védelmében a Szerződés 58. cikkének (2) bekezdése szerinti társaságoknak előírt biztosítékok összehangolásáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31968L0151

Hivatalos Lap L 065 , 14/03/1968 o. 0008 - 0012 finn különkiadás fejezet 17 kötet 1 o. 0003  dán különkiadás sorozat I fejezet 1968(I) o. 0041  svéd különkiadás fejezet 17 kötet 1 o. 0003  angol különkiadás sorozat I fejezet 1968(I) o. 0041  görög különkiadás: fejezet 06 kötet 1 o. 0080  spanyol különkiadás fejezet 17 kötet 1 o. 0003  portugál különkiadás fejezet 17 kötet 1 o. 0003

		A Tanács első irányelve(1968. március 9.)az egész Közösségre kiterjedő egységes biztosítékok kialakítása érdekében a tagállamok által a társasági tagok és harmadik személyek érdekei védelmében a Szerződés 58. cikkének (2) bekezdése szerinti társaságoknak előírt biztosítékok összehangolásáról(68/151/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 54. cikke (3) bekezdésének g) pontjára;tekintettel a letelepedés szabadságának korlátozásait megszüntető általános programra [1] és különösen annak VI. címére;tekintettel a Bizottság javaslatára;tekintettel az Európai Parlament véleményére [2];tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3];mivel az 54. cikk (3) bekezdésének g) pontjában, valamint a letelepedés szabadságának korlátozásait megszüntető általános programban előírt összehangolás sürgős feladat, különösen a részvénytársaságok, a betéti részvénytársaságok és korlátolt felelősségű társaságok tekintetében, hiszen az ilyen társaságok tevékenysége gyakran országhatárokon átnyúlik;mivel az ilyen típusú társaságok adatszolgáltatására, az általuk vállalt kötelezettségek érvényességére, illetve a társaság érvénytelenségére vonatkozó nemzeti jogszabályok összehangolása különös jelentőségű, különösen a harmadik személyek érdekeinek védelme szempontjából;mivel ezeken a területeken egyidejűleg kell közösségi rendelkezéseket elfogadni az ilyen társaságokra vonatkozóan, hiszen ezeknek a társaságoknak kizárólag a társasági vagyonuk áll rendelkezésükre biztosítékul harmadik személyek számára;mivel a társaság lényeges okirataiba betekintést kell biztosítani annak érdekében, hogy harmadik személyek megbizonyosodhassanak ezek tartalmáról és a társaságra vonatkozó egyéb adatokról, különösen a társaság nevében történő kötelezettségvállalásra feljogosított személyek adatait illetően;mivel biztosítani kell harmadik személyek védelmét olyan jogszabályok révén, amelyek a lehető legteljesebb mértékben korlátozzák annak jogi lehetőségét, hogy a társaság nevében érvénytelen kötelezettségeket lehessen vállalni;mivel a társaság és harmadik személyek, valamint a tagok egymás közötti viszonyával kapcsolatos jogbiztonság érdekében korlátozni kell az olyan eseteket, amikor az érvénytelenség, valamint az érvénytelenné nyilvánítás visszaható hatálya merülhet fel, illetve rövid határidőt kell megszabni, amelyen belül a harmadik személyek bármely ilyen határozattal szemben kifogással élhetnek;ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkAz ezen irányelv által előírt összehangoló intézkedéseket a tagállamoknak az alábbi jogi formájú társaságokkal kapcsolatos törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseire kell alkalmazni:- Németországban:die Aktiengesellschaft, die Kommanditgesellschaft auf Aktien, die Gesellschaft mit beschränkter Haftung;- Belgiumban:de naamloze vennootschap | la société anonyme, |de commanditaire vennootschap op aandelen, | la société en commandite par actions |de personenvennootschap met beperkte aansprakelijkheid | la société de personnes à responsabilité limitée; |- Franciaországban:la société anonyme, la société en commandite par actions, la société à responsabilité limitée;- Olaszországban:società per azioni, società in accomandita per azioni, società a responsabilità limitata;- Luxemburgban:la société anonyme, la société en commandite par actions, la société à responsabilité limitée;- Hollandiában:de naamloze vennootschap, de commanditaire vennootschap op aandelen.I. SZAKASZAdatszolgáltatás és közzététel2. cikk(1) A tagállamoknak meg kell hozniuk a szükséges intézkedéseket a társaság kötelező adatszolgáltatásának biztosításához, legalább a következő okiratokra és adatokra vonatkozóan:a) a létesítő okirat és alapszabály, ha ezt külön okirat tartalmazza;b) az a) pontban említett okiratok bármely módosítása, beleértve annak az időtartamnak a meghosszabbítását, amelyre a társaságot létrehozták;c) a létesítő okirat, illetve az alapszabály minden módosítását követően, a hatályos létesítő okiratnak vagy alapszabálynak a módosításokkal egységes szerkezetbe foglalt teljes szövege;d) azon személyek kijelölése, megbízásuk megszűnése, és személyes adatai, akik a jogszabályok értelmében létrehozott szervként, illetve bármely ilyen szerv tagjaiként:i. jogosultak a társaság képviseletére harmadik személyekkel szemben és jogi eljárásokban;ii. részt vesznek a társaság ügyvezetésében, felügyeletében, illetve ellenőrzésében.Az adatközlés során arról is tájékoztatást kell adni, hogy a társaság képviseletére jogosult személyek önállóan vagy kizárólag együttes cégjegyzési jogosultsággal rendelkeznek-e.e) a jegyzett tőke összege évente legalább egyszer, amennyiben a létesítő okirat vagy az alapszabály tartalmazza az engedélyezett jegyzett tőkeösszegét, és, ha annak emeléséhez a létesítő okirat módosítására nincs szükség;f) minden üzleti évre vonatkozó mérleg és eredménykimutatás. A mérleget tartalmazó dokumentumnak tartalmaznia kell a törvény által a mérleg hitelesítésére kötelezően kijelölt személyek adatait is.Az első cikkben megjelölt, német, belga, francia, olasz, illetve luxemburgi jog szerinti Gesellschaft mit beschränkter Haftung, société de personnes à responsabilité limitée, personenvennootschap met beperkte aansprakelijkheid, société à responsabilité limitée és società a responsabilità limitata, valamint a holland jog szerinti besloten naamloze vennootschap esetében azonban e rendelkezés kötelező alkalmazását el kell halasztani a mérlegek és eredménykimutatások tartalmának összehangolásáról, valamint az irányelvben meghatározandó mérlegfőösszegnél alacsonyabb mérlegfőösszegű társaságoknak az említett dokumentumokkal kapcsolatos adatközlési kötelezettség alóli részleges vagy teljes mentesítéséről szóló irányelv bevezetésének időpontjáig. A Tanács az említett irányelvet ennek az irányelvnek az elfogadását követő két éven belül fogadja el;g) a társaság székhelyének áthelyezése;h) a társaság felszámolása;i) a társaság bíróság által történő megszüntetése;j) a felszámolók kijelölése, személyi adataik, jogkörük, kivéve azt az esetet, ha ezt a jogkört egyértelműen és kizárólagosan a törvények, illetve a társaság létesítő okirata határozza meg;k) a felszámolási eljárás befejezése, valamint azokban a tagállamokban, ahol a cégnyilvántartásból történő törlés jogi következményekkel jár, e törlés ténye.(2) Az első bekezdés f) pontjának alkalmazásában az alábbi feltételeknek megfelelő társságok minősülnek zártkörű részvénytársaságnak:a) nem bocsáthatnak ki bemutatóra szóló részvényeket;b) nem bocsáthathatnak ki a Holland Kereskedelmi Törvénykönyv 42. cikke c) pontjának megfelelő, névre szóló részvényre vonatkozó bemutatóra szóló igazolást;c) részvényeik az értékpapírtőzsdén nem jegyezhetők;d) az alapszabály, rendelkezik arról, hogy a részvények harmadik személyek részére történő átruházásához a társaság előzetes hozzájárulása szükséges, kivéve a haláleset miatt történő részvényátruházást, illetve az alapszabálynak megfelelően házastárs, közvetlen felmenő vagy lemenő rokon részére történő átruházást; az átruházás nem lehet biankó, egyébként pedig valamennyi átruházást saját kezűleg kell megírni az átruházó és a kedvezményezett aláírásával ellátva, vagy közjegyzői okirattal;e) az alapszabály rendelkezik arról, hogy a társasági forma besloten naamloze vennootschap; a társaság neve tartalmazza a "Besloten Naamloze Vennootschap" szavakat, vagy a "BNV" rövidítést.3. cikk(1) Minden tagállam központi cégnyilvántartásában vagy kereskedelmi nyilvántartásában külön aktát kell nyitni valamennyi ott nyilvántartásba vett társaság számára.(2) A 2. cikk szerint szolgáltatott valamennyi okiratot és adatot ebben az aktában kell nyilvántartani, illetve a nyilvántartásba be kell jegyezni; a nyilvántartásban szereplő bejegyzések tárgyának minden esetben meg kell jelennie az aktában.(3) A 2. cikkben említett okiratok vagy adatok egészének, vagy azok kivonatának másolatát írásban beadott kérelemre hozzáférhetővé kell tenni az eljárási költséget meg nem haladó díj befizetése ellenében.A kiadott másolatokat "hiteles másolat"-ként hitelesíteni kell, kivéve, ha a kérelmező ettől a hitelesítéstől eltekint.(4) A (2) bekezdésben említett okiratokkal és adatokkal kapcsolatos adatszolgáltatást a teljes szövegnek vagy egy részének a tagállamban erre a célra kijelölt nemzeti hivatalos lapban kell közzétenni, illetve az aktában elhelyezett vagy a cégnyilvántartásba bevezetett okirattal történő utalással kell teljesítenie.(5) A társaság az okiratokra és adatokra harmadik személyekkel szemben kizárólag azt követően hivatkozhat, hogy azokat a (4) bekezdésnek megfelelően közzétették, kivéve azt az esetet, ha a társaság bizonyítani tudja, hogy a harmadik személynek arról tudomása volt. A közzétételt követő 16. napot megelőző ügyletekkel kapcsolatban azonban okiratokra és az adatokra nem hivatkozhatnak harmadik féllel szemben akkor, ha az bizonyítani tudja, hogy azokról nem szerezhetett tudomást.(6) A tagállamoknak meg kell tenniük a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy elkerüljék a hivatalos lapban közzétett, illetve a nyilvántartásban vagy aktában megjelenő adatok közötti eltéréseket.Eltérés esetén azonban a hivatalos lapban közzétett szövegre harmadik személyekkel szemben nem lehet hivatkozni; harmadik személy ugyanakkor hivatkozhat erre, kivéve, ha a társaság bizonyítani tudja, hogy a harmadik személynek tudomása volt az aktában elhelyezett vagy cégnyilvántartásba bejegyzett szövegről.(7) Harmadik személyek továbbá mindig hivatkozhatnak bármely olyan okiratra és adatra, amelyek tekintetében az adatközlést elmulasztották, kivéve azokat az eseteket, amikor az adatközlés elmulasztása következtében ezek érvénytelenek.4. cikkA tagállamoknak előírják, hogy a társaság levelezésén és a megrendeléseken fel kell tüntetni a következőket:- az a cégnyilvántartás, amelyben a 3. cikkben említett aktát vezetik, a társaságnak az adott cégnyilvántartásban szereplő cégnyilvántartási számával együtt,- a társaság jogi formája, székhelye, továbbá adott esetben annak megállapítása, hogy a társaság felszámolás alatt áll.Amennyiben ezekben a dokumentumokban utalás történik a társaság tőkéje, az utalásnak a társaság jegyzett és befizetett tőkéjére kell vonatkoznia.5. cikkMinden tagállamnak meg kell határoznia, hogy mely személyek kötelesek az adatszolgáltatásra.6. cikkA tagállamoknak megfelelő szankciókról kell gondoskodniuk:- ha a 2. cikk (1) bekezdése f) pontjának megfelelően elmulasztják a mérleget és az eredménykimutatást benyújtani;- az üzleti dokumentumokban nem tüntetik fel a 4. cikkben előírt kötelező adatokat.II. SZAKASZA társaság által vállalt kötelezettségek érvényessége7. cikkHa egy társaság alapítása során, de a jogi személyiség megszerzését megelőzően, a társaság nevében eljártak, és a társaság nem vállalja az ebből eredő kötelezettségeket, az eljáró személyek e kötelezettségek vonatkozásában korlátlan, egyetemleges felelősséggel tartoznak, kivéve ha ettől eltérően egyeztek meg.8. cikkA társaságnak a társaság képviseletére feljogosított szerveként eljáró személyekre vonatkozó adatszolgáltatási kötelezettség teljesítése esetén csak akkor lehet harmadik személyekkel szemben azok kijelölésének jogellenességére hivatkozni, amennyiben a társaság bizonyítja, hogy a harmadik személyeknek arról tudomásuk volt.9. cikk(1) A társaság szerveinek harmadik személyek felé irányuló jogcselekményei a társaságra nézve kötelezőek, még akkor is, ha nem tartoznak a társaságtevékenységi körébe, kivéve azt az esetet, ha azok a jogcselekmények meghaladják a szervek törvény által rájuk ruházott, illetve engedélyezett hatáskörét.A tagállamok azonban úgy is rendelkezhetnek, hogy a társaságra nézve az ilyen jogcselekmények nem kötelezőek, ha azok nem tartoznak a társaság tevékenységi körébe, és ha a társaság bizonyítani tudja, hogy a harmadik személynek erről tudomása volt, illetve a körülmények ismeretében nem feltételezhető, hogy ne lett volna tudomása arról, hogy a jogcselekmény nem tartozik a tevékenységi körébe; a létesítő okirat közzététele önmagában erre nem elegendő bizonyíték.(2) A társasági szervek hatáskörének a létesítő okirat vagy az illetékes szervek határozata általi korlátozására harmadik személyekkel szemben nem lehet hivatkozni, még akkor sem, ha ezt korábban közzétették.(3) Ha az egyes tagállamok jogszabályai úgy rendelkeznek, hogy a társaság képviseleti jogát – eltérve az erre a területre vonatkozó törvényi szabályzástól – a létesítő okirat egyetlen személyre, vagy együttesen eljáró több személyre ruházhatja, a jogszabályok úgy rendelkezhetnek, hogy a létesítő okirat e rendelkezésére harmadik személyekkel szemben hivatkozni lehet, amennyiben a rendelkezés a képviseleti jogra általában vonatkozik; a 3. cikk rendelkezéseit kell alkalmazni arra, hogy a létesítő okirat ilyen rendelkezésére harmadik személyekkel szemben hivatkozni lehet-e.III. SZAKASZA társaság érvénytelensége10. cikkMinden olyan tagállamban, ahol a társaság megalapítása feletti előzetes jogszabályok közigazgatási, hatósági vagy bírói ellenőrzésről nem rendelkeznek, a létesítő okiratot, a társaság alapszabályát, illetve ezek bármely módosítását közokiratba kell foglalni.11. cikkA tagállamok jogszabályai kizárólag a következő rendelkezéseknek megfelelően rendelkezhetnek a társaság érvénytelenségéről:(1) Az érvénytelenséget bírósági határozatnak kell kimondania;(2) Az érvénytelenséget kizárólag a következő okok alapján lehet kimondani:a) nem készült létesítő okirat, illetve nem tartották be az előzetes ellenőrzési eljárásra vonatkozó előírásokat, vagy a létesítő okiratot nem foglalták közokiratba;b) a társaság tevékenysége jogszabályba ütközik vagy ellentétes a közrenddel;c) a létesítő okirat vagy az alapszabály nem tartalmazza a társaság cégnevét, a tagok vagyoni hozzájárulását, a jegyzett tőke összegét, vagy a társaság tevékenységi körét;d) a tagállamoknak a jegyzett tőke legkisebb összegére vonatkozó jogszabályi rendelkezéseit nem tartották be;e) valamennyi alapító tag cselekvőképtelen;f) a társaságra vonatkozó tagállami jogszabály ellenére az alapító tagok létszáma kettőnél kevesebb.A fentiekben felsorolt semmisségi okokon kívül a társaságok érvénytelenségét, és relatív érvénytelenségét, illetve érvénytelenné nyilvánítását egyéb okok nem indokolhatják.12. cikk(1) A 3. cikkben foglaltak az irányadók arra a kérdésre nézve, hogy a bíróság által hozott érvényességet érintő határozatokra harmadik személyekkel szemben lehet-e hivatkozni. Amennyiben a nemzeti jogszabály harmadik személyek számára lehetővé teszi a határozat megtámadását, erre kizárólag a határozat hivatalos bírósági kihirdetését követő 6 hónapon belül van lehetőség.(2) A társaság felszámolásához hasonlóan, az érvénytelenség jogkövetkezménye a társaság megszűnése.(3) A társaság felszámolásának jogkövetkezményeit nem sértve, az érvénytelenség nem befolyásolja a társaság által, vagy a társasággal közösen vállalt kötelezettségek érvényességét, függetlenül(4) Valamennyi tagállam jogszabályai rendelkezhetnek az érvénytelenség jogkövetkezményeiről a társasági tagok egymás közötti viszonyait illetően.(5) Az alaptőkében részesedéssel rendelkező tulajdonosok nem mentesülnek az általuk jegyzésre vállalt, de még nem teljesített tőke befizetésének kötelezettsége alól, amennyiben a hitelezőkkel szemben vállalt kötelezettségek ezt megkívánják.IV. SZAKASZÁltalános rendelkezések13. cikkA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti, vagy közigazgatási rendelkezések módosításait, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ezen irányelv rendelkezéseinek az ezen irányelvről szóló értesítéstől számított tizennyolc hónapon belül megfeleljenek, és erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.A 2. cikk (1) bekezdésének f) pontjában foglalt adatszolgáltatási kötelezettség az irányelv kihirdetését követő harminc hónap elteltével lép hatályba a holland jogszabályok értelmében megalakított naamloze vennoctschappen vonatkozásában, azok kivételével, amelyek a Holland Kereskedelmi Törvénykönyv 42. cikke c) pontjában megjelölt társaságok közé tartoznak.A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a társaság megalakulása óta módosított alapszabály teljes szövegének első közzétételét csak az alapszabály következő módosításakor, illetve – amennyiben ilyen módosítás nem történik – legkésőbb 1970. december 31-ével teszik kötelezővé.A tagállamok biztosítják, hogy közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadtak el.14. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1968. március 9-én.a Tanács részérőlaz elnökM. Couve De Murville[1] HL 2., 1962.1.15., 36–62. o.[2] HL 96., 1966.5.28., 1519–66. o.[3] HL 194., 1964.11.27., 3248–64. o.--------------------------------------------------


title: A Tanács 1999/22/EK irányelve (1999. március 29.) a vadon élő állatok állatkertben tartásáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31999L0022

Hivatalos Lap L 094 , 09/04/1999 o. 0024 - 0026

		A Tanács 1999/22/EK irányelve(1999. március 29.)a vadon élő állatok állatkertben tartásárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre, és különösen annak 130s. cikkének (1) bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára,tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [1];a Szerződés 189c. cikkében szabályozott eljárásnak megfelelően [2];mivel a vadon élő állat- és növényfajok számára kereskedelmük szabályozása által biztosított védelemről szóló, 1996. december 9-i 338/97/EGK tanácsi rendelet [3] értelmében számos állatfaj esetében bizonyítani kell a Közösségbe történő behozatal engedélyezése előtt az élő példányok elhelyezésére és gondozására szolgáló megfelelő létesítmények meglétét; mivel az említett rendelet megtiltja az A. mellékletben felsorolt fajok példányainak a nagyközönség részére üzleti céllal történő bemutatását, amennyiben az oktatási, tudományos és tenyésztési célokra eltérő szabályozás nem vonatkozik;mivel a vadon élő madarak védelméről szóló, 1979. április 2-i 79/409/EGK tanácsi irányelv [4] és a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelv [5] megtiltja számos faj befogását, tartását és kereskedelmét, valamint különleges célok, mint például a kutatás és az oktatás, az újratelepítés, a visszatelepítés és a tenyésztés tekintetében eltéréseket állapít meg;mivel a Közösségben jelenleg hatályban lévő, illetve a jövőben hatályba lépő, a vadon élő állatvilág védelméről szóló jogszabályok megfelelő végrehajtása, valamint annak biztosításának szükségessége, hogy az állatkertek megfelelően töltsék be fontos szerepüket a fajok megőrzésében, a nagyközönség oktatásában és/vagy a tudományos kutatásban, szükségessé teszi a tagállamoknak az állatkertek működésének engedélyezésére és ellenőrzésére, az állatoknak állatkertben való tartására, az állatkerti dolgozók képzésére, valamint az állatkerteket látogató nagyközönség oktatására vonatkozó jogszabályai részére egy közös alap kidolgozását;mivel közösségi szintű cselekvésre van szükség annak érdekében, hogy a Közösség területén lévő állatkertek a Közösségnek – a Biológiai Sokféleség Egyezmény 9. cikkében foglalt rendelkezések értelmében – az ex situ védelemre vonatkozó intézkedések elfogadására vonatkozó kötelezettségeivel összhangban hozzájáruljanak a biológiai sokféleség megőrzéséhez;mivel számos szervezet, például az Európai Állatkertek és Akváriumok Szövetsége iránymutatást dolgozott ki az állatok állatkertben történő gondozására és elhelyezésére vonatkozóan, amelyek adott esetben segítséget nyújthatnak a nemzeti szabványok kidolgozásához és elfogadásához;ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkCélkitűzésAz irányelv célja a vadon élő állatvilág védelme és a biológiai sokféleség megőrzése azáltal, hogy a tagállamok a Közösségben működő állatkertek engedélyezésére és ellenőrzésére vonatkozó intézkedéseket fogadnak el az állatkertek biológiai sokféleséget megőrző szerepének erősítése érdekében.2. cikkFogalommeghatározásEzen irányelv alkalmazásában az "állatkert" olyan állandó létesítmény, amelyben vadon élő állatok egyedeit évente 7 napnál hosszabb időn keresztül a nagyközönség részére történő bemutatás céljából tartják, a cirkuszok, a díszállat kereskedések, valamint az olyan létesítmények kivételével, amelyeket a tagállamok azért vonnak ki ezen irányelv hatálya alól, mert azok jelentősebb számú állatot, illetve állatfajt nem állítanak ki a nagyközönség részére, és a mentesség nem veszélyezteti ezen irányelv célkitűzéseinek megvalósítását.3. cikkAz állatkertekkel szemben támasztott követelményekA tagállamok megteszik a 4., 5., 6. és 7. cikkben foglalt intézkedéseket annak biztosítása érdekében, hogy valamennyi állatkert végrehajtsa a következő védelmi intézkedéseket:- részvétel olyan kutatásokban, amelyekből az adott faj védelme szempontjából előnyök származnak, és/vagy természetvédelmi ismeretek oktatásában, és/vagy a fajok védelmével kapcsolatos információk cseréjében, és/vagy – adott esetben – a fogságban történő tenyésztésben, az újratelepítésben vagy az állatok természetes környezetükbe való visszatelepítésében;- a biológiai sokféleség védelmével kapcsolatban a nagyközönség oktatása, illetve tudatosságának növelése, különösen a kiállított fajokra és azok természetes élőhelyére vonatkozó tájékoztatás megadása útján;- az állatok olyan körülmények között történő elhelyezése, amely megfelel az egyes fajok biológiai és védelmi szükségleteinek, amelybe – többek között – az elkerített terület nagyságának faj szerinti meghatározása tartozik, magas színvonalú állattartás megvalósítása, amelyhez megelőző és gyógyító állatorvosi ellátás és takarmányozási program tartozik;- az állatok szökésének megelőzése az őshonos állatokat fenyegető lehetséges ökológiai veszélyek kiküszöbölése, illetve külső kártevők és élősködők behatolásának megakadályozása érdekében;- az állatkertben tartott fajok szempontjából lényeges adatok naprakész vezetése.4. cikkEngedélyezés és ellenőrzés(1) A tagállamok intézkedéseket fogadnak el a már meglévő, illetve az újonnan létesítendő állatkertek engedélyezésére és ellenőrzésére vonatkozóan a 3. cikkben foglalt követelmények teljesítésének biztosítása érdekében.(2) Az irányelv hatálybalépését követő négy éven belül, illetve – újonnan létesítendő állatkertek esetében – a nagyközönség részére történő megnyitást megelőzően valamennyi állatkertnek működési engedéllyel kell rendelkeznie.(3) Valamennyi működési engedélynek tartalmaznia kell a 3. cikkben foglalt követelmények betartását biztosító feltételeket. A követelmények betartását többek között rendszeres ellenőrzéssel, illetve a rendelkezések betartását biztosító egyéb intézkedések által figyelemmel kell kísérni.(4) A működési engedély megadását, elutasítását, érvényességének meghosszabbítását, illetve jelentős módosítását megelőzően a tagállamok illetékes hatóságai ellenőrzik, hogy az állatkert eleget tesz-e az engedélyezési feltételeknek, illetve a javasolt engedélyezési feltételeknek.(5) Amennyiben az állatkert működési engedélye nem felel meg az ezen irányelvben foglalt előírásoknak vagy az állatkert az engedélyezési feltételeknek nem tesz eleget, az állatkertet vagy annak részét:a) az illetékes hatóság a nagyközönség elől bezárja; és/vagyb) a megfelelő, az illetékes hatóság által előírt követelmények teljesítésére kötelezik a működési engedélyhez szükséges feltételek megteremtésének biztosítása érdekében.Amennyiben az említett követelményeket az illetékes hatóságok által meghatározott időtartam, azonban legfeljebb két év alatt nem teljesítik, az illetékes hatóság visszavonja vagy módosítja a működési engedélyt és az állatkertet vagy annak egy részét bezárja.5. cikkA 4. cikkben meghatározott engedélyezési követelményeket nem kell alkalmazni, ha valamely tagállam a Bizottságnak bizonyítja, hogy az 1. cikkben foglalt célok, illetve az állatkertek részére a 3. cikkben megállapított követelmények teljesítése egy szabályozási vagy nyilvántartási rendszer révén folyamatosan biztosított. E rendszernek – többek között – az állatkertek ellenőrzésére és bezárására vonatkozóan a 4. cikk (4) és (5) bekezdésében foglalt rendelkezésekkel egyenértékű előírásokat kell tartalmaznia.6. cikkAz állatkertek bezárásaAz állatkert vagy annak egy részének bezárásra esetében az illetékes hatóság biztosítja, hogy az érintett állatok ellátása vagy elhelyezése olyan körülmények között történjen, amelyet az adott tagállam ezen irányelv céljaival és előírásaival összhangban állónak ítél.7. cikkIlletékes hatóságokA tagállamok kijelölik ezen irányelv célkitűzéseinek végrehajtásához szükséges illetékes hatóságokat.8. cikkSzankcióA tagállamok meghatározzák az ezen irányelvnek megfelelően elfogadott nemzeti előírások megsértése esetén alkalmazható szankciókat. A szankcióknak hatékonynak, arányosnak és visszatartó erővel rendelkezőnek kell lenniük.9. cikkVégrehajtás(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2002. április 9-e előtt megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.10. cikkHatálybalépésEz az irányelv Az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.11. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1999. március 29-én.a Tanács részérőlaz elnökF. Müntefering[1] HL C 204., 1996.7.15., 63. o.[2] Az Európai Parlament 1998. január 29-i véleménye (HL C 56., 1998.2.23., 34. o.), a Tanács 1998. július 20-i közös álláspontja (HL C 364., 1998.11.25., 9. o.), valamint az Európai Parlament 1999. február 10-i határozata (a Hivatalos Lapban még nem került kihirdetésre).[3] HL L 61., 1997.3.3., 1. o. A legutóbb a 2307/97/EGK bizottsági rendelettel (HL L 325., 1997.11.27., 1. o.) módosított rendelet.[4] HL L 103., 1979.4.25., 1. o. A legutóbb a 97/49/EK irányelvvel (HL L 223., 1997.8.13., 9. o.) módosított irányelv.[5] HL L 206., 1992.7.22., 7. o. A legutóbb a 97/62/EK bizottsági irányelvvel (HL L 305., 1997.8.11., 42. o.) módosított irányelv.--------------------------------------------------