title: A Bizottság 93/50/EGK irányelve (1993. június 24.) a 77/93/EGK tanácsi irányelv V. számú mellékletének „A” részében fel nem sorolt egyes növények termesztői, illetve az ilyen növények termesztési körzeteiben lévő raktárak vagy szállítási központok hivatalos nyilvántartásba vételéről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31993L0050

Hivatalos Lap L 205 , 17/08/1993 o. 0022 - 0023 finn különkiadás fejezet 3 kötet 51 o. 0184  svéd különkiadás fejezet 3 kötet 51 o. 0184

		A Bizottság 93/50/EGK irányelve(1993. június 24.)a 77/93/EGK tanácsi irányelv V. számú mellékletének "A" részében fel nem sorolt egyes növények termesztői, illetve az ilyen növények termesztési körzeteiben lévő raktárak vagy szállítási központok hivatalos nyilvántartásba vételérőlAZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel az utoljára a 93/19/EGK irányelv [1] által módosított, a növényeket vagy növényi termékeket károsító szervezetek Közösségbe való bevitele elleni és a Közösségen belüli elterjedése elleni védőintézkedésekről szóló [2], 1976. december 21-i 77/93/EGK tanácsi irányelvre és különösen annak 6. cikke (5) bekezdésére és 6. cikke (7) bekezdésének ötödik francia bekezdésére,mivel azzal a céllal, hogy elő lehessen állítani a hivatkozott irányelv V. mellékletének "A" részében nem szereplő egyes olyan termékeket – például a vetőburgonya kivételével burgonyát vagy a Citrus L., a Fortunella Swingle, a Poncirus Raf. termését és hibridjeit –, amelyeket nem támadtak meg és nem fertőztek meg a 77/93/EGK irányelvben említett károsító szervezetek, továbbá azzal a céllal, hogy a tagállamok megfelelően ellenőrizhessék e termékek előállítását, helyi, regionális vagy nemzeti szinten hivatalos nyilvántartásba kell venni a fent említett termékek termelőit, vagy amennyiben az megfelelőbb, az e termékek termelési körzeteiben lévő közraktárakat vagy szállítási központokat;mivel az ebben az irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a Növény-egészségügyi Állandó Bizottság véleményével,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA tagállamok biztosítják, hogy az ezen irányelv mellékletében felsorolt termékek termelőit vagy az e termékek termelési körzeteiben lévő közraktárakat vagy szállítási központokat helyi, regionális vagy nemzeti szinten hivatalos nyilvántartásba vegyék.2. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek a Tanács 91/683/EGK irányelve [3] 3. cikkének (1) bekezdésében említett időpontig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos közzétételük alkalmával ilyen hivatkozást kell csatolni. A hivatkozás módját a tagállamok fogadják el.(2) A tagállamok haladéktalanul közlik a Bizottsággal hazai joguknak mindazon rendelkezéseit, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadtak el. A Bizottság tájékoztatja erről a többi tagállamot.3. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1993. június 24-én.a Bizottság részérőlRené Steichena Bizottság tagja[1] HL L 96., 1993.4.22., 33. o.[2] HL L 26., 1977.1.31., 20. o.[3] HL L 376., 1991.12.31., 29. o.--------------------------------------------------MELLÉKLET1. A Solanum tuberosum L. gumói., a vetőburgonya kivételével.2. A Citrus L., a Fortunella Swingle, a Poncirus Raf. termése és hibridjei.--------------------------------------------------


title: A Tanács 2006/67/EK irányelve ( 2006. július 24. ) a tagállamok minimális kőolaj- és/vagy kőolajtermék-készletezési kötelezettségéről (kodifikált változat)   (EGT vonatkozású szöveg)

text:
               8.8.2006

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 217/8

      A TANÁCS 2006/67/EK IRÁNYELVE

   (2006. július 24.)
   a tagállamok minimális kőolaj- és/vagy kőolajtermék-készletezési kötelezettségéről
   (kodifikált változat)
   (EGT vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100. cikkére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2),
   mivel:

               (1)

               Az EGK tagállamainak minimális kőolaj- és/vagy kőolajtermék-készletezési kötelezettségéről szóló, 1968. december 20-i 68/414/EGK tanácsi irányelvet (3) több alkalommal jelentősen módosították (4). Az áttekinthetőség és érthetőség érdekében ezt az irányelvet kodifikálni kell.

               (2)

               Az importált kőolaj és a kőolajtermékek növekvő fontossággal bírnak a Közösség energiaellátásában. A harmadik országokból importált termékek szállítmányainak csökkenésével vagy ezek világpiaci árának érzékelhető emelkedésével járó, akárcsak ideiglenes nehézség is komoly zavarokat okozhat a Közösség gazdasági tevékenységében. Ezért a Közösségnek olyan helyzetben kell lennie, hogy ilyen esetben semlegesíteni vagy legalábbis csökkenteni tudja a káros hatásokat.

               (3)

               A készletek beszerzésében egy válsághelyzet váratlanul merülhet fel. Ezért elengedhetetlen fontosságú, hogy létrehozásra kerüljenek a szükséges eszközök egy esetleges hiány orvoslására.

               (4)

               Ebből a célból a tagállamokban a legfontosabb kőolajtermékek minimális készletének létrehozásával és fenntartásával a kőolajjal és a kőolajtermékekkel történő ellátás biztonságának növelésére van szükség.

               (5)

               A kőolajtermék-készletezésre irányuló szervezési szabályok nem sérthetik a belső piac zavartalan működését.

               (6)

               A 73/238/EGK irányelvben (5) a Tanács elfogadta azokat a megfelelő intézkedéseket – beleértve az olajkészletek igénybevételét –, amelyeket a Közösség kőolaj- és kőolajtermék-ellátásában felmerülő nehézségek esetén kell megtenni, és a tagállamok hasonló kötelezettséget vállaltak a „Nemzetközi energiaprogramról” szóló megállapodásban.

               (7)

               A tagállamoknak készleteknek kell rendelkezésére állni az olajellátásban felmerülő nehézségek elhárításához. A tagállamoknak hatáskörrel kell rendelkezniük és képesnek kell lenniük a készletek felhasználásának oly módon történő ellenőrzésére, hogy gyorsan tudják a készleteket azon területek rendelkezésére bocsátani, amelyeknek arra a legnagyobb szükségük van.

               (8)

               A készletek fenntartására irányuló szervezési szabályoknak biztosítaniuk kell a készletek rendelkezésre állását és hozzáférhetőségét a fogyasztók számára.

               (9)

               Célszerű, hogy a készletek fenntartására irányuló szervezési szabályok áttekinthetőek legyenek, biztosítva a készletezési kötelezettség terheinek igazságos és megkülönböztetésmentes megosztását. A tagállamoknak hozzáférhetővé kell tenniük az érdekelt felek számára az olajkészletezés költségeire vonatkozó információkat.

               (10)

               A készletek fenntartásának megszervezése érdekében a tagállamok igénybe vehetnek egy olyan rendszert, amely azon alapul, hogy készletezési kötelezettségük egészét vagy egy részét átadják egy készletező szervnek vagy testületnek. Az esetlegesen fennmaradó részt a finomítóknak és a többi piaci szereplőnek kell készleteznie. A hatékony és megbízható készletezési mechanizmus működtetéséhez elengedhetetlenül fontos a kormány és az ipar közötti partneri viszony.

               (11)

               A hazai termelés már önmagában is hozzájárul az ellátás biztonságához. A hazai olajtermeléssel rendelkező tagállamok számára az olajpiac alakulása igazolhatja az eltérést az olajkészletezési kötelezettségtől. A szubszidiaritás elvével összhangban a tagállamoknak rendelkezniük kell azzal a lehetőséggel, hogy a vállalkozásokat a készletezési kötelezettség alól mentesíthessék, legfeljebb addig a termékmennyiségig, amelyet ezek a vállalkozások hazailag kitermelt kőolajból állítanak elő.

               (12)

               Célszerű olyan megoldásokat elfogadni, amelyeket a Közösség és a tagállamok nemzetközi kötelezettségeikben és megállapodásaikban már alkalmaznak. Az olajfogyasztás szerkezeti változásaival összefüggésben a nemzetközi repülőgépüzemanyag-tartályok ennek a fogyasztásnak fontos összetevőivé váltak.

               (13)

               Szükség van a Közösség olajkészletekre vonatkozó statisztikai rendszerének kiigazítására és egyszerűsítésére.

               (14)

               Az olajkészleteket elvben a Közösségen belül bárhol lehet tartani. Ezért célszerű lehetővé tenni készletek létesítését a nemzeti határokon kívül. Szükséges, hogy a készletek nemzeti határokon kívül tartásáról az érintett tagállam kormánya hozzon döntést a szükségleteinek és az ellátás biztonsága figyelembevételének megfelelően. Más vállalkozás, szervezet vagy testület rendelkezésére tartott készletek esetében részletesebb szabályokra van szükség annak érdekében, hogy olajellátási nehézségek esetén biztosítani lehessen a készletek rendelkezésre állását és az azokhoz való hozzáférést.

               (15)

               A belső piac zavartalan működésének biztosítása érdekében kívánatos a tagállamok között a minimális készletezésre vonatkozó megállapodások alkalmazásának előmozdítása annak érdekében, hogy elősegítsék a más tagállamokbeli tároló létesítmények használatát. Az érintett tagállamoknak kell dönteniük az ilyen megállapodások megkötéséről.

               (16)

               Célszerű biztosítani a készletek közigazgatási felügyeletét, és hatékony mechanizmusokat bevezetni a készletek ellenőrzésére és hitelesítésére. Az ilyen ellenőrzés kötelezővé tételéhez szankciórendszer is szükséges.

               (17)

               A Tanácsot rendszeresen tájékoztatni kell a Közösségben található biztonsági készletek szintjéről.

               (18)

               Mivel a tervezett intézkedés célja, nevezetesen a kőolaj-ellátás biztonságának a tagállamok közötti szolidaritásra alapozott, megbízható és átlátható mechanizmusok alkalmazásával történő magas szinten tartása a Közösségben – a belső piaci és a versenyszabályok figyelembevétele mellett – közösségi szinten jobban megvalósítható, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében meghatározottak szerinti szubszidiaritás elvének megfelelően. Az e cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célkitűzés eléréséhez szükséges mértéket.

               (19)

               Ez az irányelv nem érinti az I. melléklet B. részében meghatározott irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségeket,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   (1)   A tagállamok meghozzák a megfelelő törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket annak érdekében, hogy a Közösség területén folyamatosan és a 10. cikk rendelkezéseire is tekintettel a 4. cikk (2) bekezdésében említett előző naptári év legalább 90 napi átlagos napi belföldi fogyasztásának megfelelő szintű kőolajtermék-készletet tartsanak fenn a 2. cikkben felsorolt valamennyi kőolajtermék-kategóriában.
   (2)   A belföldi fogyasztásnak az érintett tagállam által belföldön termelt kőolajszármazékokból ellátott része az említett fogyasztás legfeljebb 25 %-áig levonható. E levonás eredményének belső megosztásáról az érintett tagállam dönt.
   2. cikk
   A belföldi fogyasztás kiszámításánál a következő termékkategóriákat kell figyelembe venni:

               a)

               motorbenzin és repülőgép-üzemanyag (repülőgépbenzin és benzin típusú sugárhajtómű-üzemanyag);

               b)

               gázolaj, dízelolaj, világítóolaj és kerozin típusú sugárhajtómű-üzemanyag;

               c)

               fűtőolajok.

         A belföldi fogyasztás kiszámítása során a tengerjáró hajók tartályainak készleteit nem kell beszámítani.
   3. cikk
   (1)   Az olajkészletek beszerzésében felmerülő nehézségek esetén az 1. cikknek megfelelően fenntartott készleteket teljes mértékben a tagállamok rendelkezésére kell bocsátani. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy ilyen körülmények között legyen jogkörük a készletek felhasználásának ellenőrzésére.
   Ilyen körülmények hiányában a tagállamok kötelesek biztosítani e készletek rendelkezésre állását és az azokhoz való hozzáférést; és megalkotják a készletek azonosításának, számbavételének és ellenőrzésének szabályait.
   (2)   A készletezés terén a tagállamoknak méltányos és megkülönböztetésmentes feltételek alkalmazását kell biztosítaniuk.
   Az 1. cikkben előírt készletezésből eredő anyagi terheknek áttekinthetőeknek kell lenniük. Ezzel összefüggésben a tagállamok intézkedéseket hozhatnak annak érdekében, hogy megfelelő információkat szerezzenek az 1. cikkben előírt készletezés anyagi terheire vonatkozóan, és hogy ezeket az információkat hozzáférhetővé tegyék az érdekeltek számára.
   (3)   Az (1) és (2) bekezdés előírásainak teljesítése érdekében a tagállamok dönthetnek úgy, hogy egy készletező szervezetet vagy testületet vesznek igénybe, amelynek feladata a készletek egészének vagy egy részének a fenntartása.
   Két vagy több tagállam dönthet úgy, hogy közös készletező szervezetet vagy testületet vesz igénybe. Ilyen esetben közösen felelnek az ezen irányelvből eredő kötelezettségek teljesítéséért.
   4. cikk
   (1)   A tagállamok kötelesek havonta, a hónap végén meglévő készleteket bemutató, az 5. cikk (2) és (3) bekezdésének, valamint a 6. cikknek megfelelően elkészített és a készletek által kifejezett megelőző évi átlagos fogyasztás napjainak számát feltüntető statisztikai összesítést küldeni a Bizottságnak. Ezt az összesítést legkésőbb a tárgyhót követő második hónap 25. napjáig kell benyújtani.
   (2)   A tagállamok készletezési kötelezettsége a megelőző naptári év belföldi fogyasztásán alapul. Minden naptári év elején a tagállamoknak legkésőbb március 31-ig újra ki kell számítaniuk készletezési kötelezettségüket, és gondoskodniuk kell arról, hogy mielőbb, de legkésőbb az adott évben július 31-ig megfeleljenek az új kötelezettségüknek.
   (3)   A statisztikai összesítésben a kerozin típusú sugárhajtóműüzemanyag-készleteket külön kell bejelenteni a 2. cikk b) pontjában említett kategórián belül.
   5. cikk
   (1)   Az 1. cikkben meghatározott kötelezettség keretében tartandó készletek fenntarthatók kőolaj és köztes termék formájában vagy késztermék formájában is.
   (2)   A minden hónap végén a meglévő készletekről készült statisztikai összesítésében:

               a)

               a késztermékeket tényleges súlyuknak megfelelően kell elszámolni;

               b)

               a kőolajat és a köztes termékeket a következők szerint kell elszámolni:

                           i.

                           a szóban forgó tagállam finomítóiból a megelőző naptári év folyamán kapott egyes termékkategóriák mennyiségének arányában; vagy

                           ii.

                           a szóban forgó tagállam finomítóinak adott évi termelési programja alapján; vagy

                           iii.

                           a készletezési kötelezettség alá tartozó termékeknek a szóban forgó tagállamban a megelőző naptári évben előállított teljes mennyisége és az abban az évben felhasznált kőolaj teljes mennyisége közötti arány alapján, az első és a második kategória (benzin és gázolaj) legfeljebb 40 %-ig és a harmadik kategória (fűtőolaj) legfeljebb 50 %-ig.

         (3)   A 2. cikkben felsorolt késztermékekbe való feldolgozás céljából hozzáadott keverőkomponensek helyettesíthetik azokat a termékeket, amelyek előállításához ezen összetevőket szánják.
   6. cikk
   (1)   Az 1. cikkben előírt minimális készletek szintjének kiszámításakor a statisztikai összesítésben csak azokat a mennyiségeket kell figyelembe venni, amelyeket a 3. cikk (1) bekezdésének megfelelően tartanak.
   (2)   Az (1) bekezdés rendelkezéseire is figyelemmel a készletek a következőket foglalhatják magukban:

               a)

               a kikötőben kirakodásra váró olajszállító tartályhajók fedélzetén található készletek, ha a kikötői formalitásokat már elvégezték;

               b)

               a kirakodási kikötőkben tartott készletek;

               c)

               az olajvezetékek bemeneténél tartályokban tartott készletek;

               d)

               a finomító tartályaiban tartott készletek a vezetékekben és a finomítóberendezésben lévő készletek nélkül;

               e)

               a finomítókban és importőr, tároló vagy nagykereskedelmi elosztó vállalkozások által tárolt készletek;

               f)

               a nemzeti jogszabályoknak az állandó készlet fenntartása kötelezettségére vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően nagyfogyasztók által tárolt készletek;

               g)

               az országhatárokon belül szállító uszályokon és part menti kereskedelmi hajókon tartott készletek, amennyiben az illetékes hatóságoknak lehetőségük van arra, hogy az ilyen készleteket ellenőrizzék, és feltéve, hogy a készleteket azonnal rendelkezésre tudják bocsátani.

         (3)   Különösen a következők nem szerepelhetnek a statisztikai összesítésben: a még ki nem termelt hazai kőolaj; a tengerjáró hajók tartályaiba szánt készletek; a 7. cikk (1) bekezdésében említett készletek kivételével a közvetlenül átmenő készletek; a vezetékekben, közúti és vasúti tartálykocsikban, kiskereskedelmi értékesítő helyek tárolótartályaiban lévő készletek, valamint a kisfogyasztók által tartott készletek.
   A fegyveres erőknél és számukra az olajtársaságoknál tartott készletek szintén nem kerülhetnek be a statisztikai összesítésbe.
   7. cikk
   (1)   Ennek az irányelvnek a végrehajtása céljából a kormányok közötti megállapodások alapján valamely tagállam területén egy másik tagállamban alapított vállalkozások, szervezetek vagy testületek számlájára készletek létesíthetők. Készletei egy részének külföldön tartásáról az érintett tagállam kormányának kell meghoznia a döntést.
   Az a tagállam, amelynek területén ilyen megállapodások keretében készleteket tartanak, nem helyezkedhet szembe azoknak abba a másik tagállamba való átszállításával, amelynek számlájára a megállapodás szerint a készleteket tartják; a megállapodásban meghatározott eljárásoknak megfelelően figyelemmel köteles kísérni az ilyen készleteket, de nem szerepeltetheti azokat statisztikai összesítésében. Az a tagállam, amelynek nevében a készleteket tartják, szerepeltetheti azokat statisztikai összesítésében.
   A statisztikai összesítéssel együtt minden tagállam jelentést köteles küldeni a Bizottságnak a területén másik tagállam javára fenntartott, valamint a saját javára más tagállamokban fenntartott készletekről. A jelentésben mindkét esetben fel kell tüntetni a tárolási helyeket és/vagy a készleteket tartó társaságokat, a tárolt mennyiségeket és termékkategóriákat, illetve kőolajat.
   (2)   Az (1) bekezdés első albekezdésében említett megállapodások tervezetét meg kell küldeni a Bizottságnak, amely észrevételeket tehet az érintett kormányoknak. A megkötött megállapodásokról értesíteni kell a Bizottságot, amely azokat a többi tagállam tudomására hozza.
   A megállapodásoknak a következő feltételeknek kell megfelelniük:

               a)

               ki kell terjedniük a kőolajra és az ezen irányelv hatálya alá tartozó valamennyi kőolajtermékre;

               b)

               meg kell határozniuk a készletek fenntartásának feltételeit és szabályait abból a célból, hogy megőrizzék a készletek feletti ellenőrzést és az azokhoz való hozzáférést;

               c)

               meg kell határozniuk az előírt készleteknek az ellenőrzését és azonosítását biztosító eljárásokat, többek között az ellenőrzések végrehajtása és az azokban való együttműködés módszereit;

               d)

               általános szabályként ezeket határozatlan időre kell megkötni;

               e)

               amennyiben lehetőség van az egyoldalú felmondásra, rögzíteniük kell, hogy ellátási válság idején azt nem lehet alkalmazni, és hogy a Bizottságot mindenképpen értesíteni kell előzetesen az esetleges felmondásról.

         (3)   Amikor az ilyen megállapodások alapján létrehozott készleteknek nem az a vállalkozás, szervezet vagy testület a tulajdonosa, amelyik a készletezési kötelezettségért felel, hanem azokat az adott vállalkozás, szervezet vagy testület rendelkezésére egy másik vállalkozás, szervezet vagy testület tartja fenn, a következő feltételeknek kell megfelelniük:

               a)

               a kedvezményezett vállalkozásnak, szervezetnek vagy testületnek szerződéses joggal kell rendelkeznie arra, hogy ezekhez a készletekhez a szerződés időtartama alatt hozzáférjen; az ilyen hozzáférés ára megállapításának módszerében az érintett feleknek kell megegyezniük;

               b)

               az ilyen szerződés minimális időtartama 90 nap;

               c)

               meg kell adni a tárolás helyét és/vagy a vállalkozás, szervezet vagy testület javára készleteket fenntartó társaságot csakúgy, mint az adott helyen tárolt termék vagy kőolaj mennyiségét és kategóriáját;

               d)

               a kedvezményezett vállalkozás, szervezet vagy testület rendelkezésére készleteket tartó vállalkozásnak, szervezetnek vagy testületnek a szerződés teljes időtartama alatt biztosítania kell a készletekhez való tényleges hozzáférést azon vállalkozás, szervezet vagy testület számára, amelyik javára a készleteket tartják;

               e)

               a kedvezményezett vállalkozás, szervezet vagy testület rendelkezésére készleteket tartó vállalkozásnak, szervezetnek vagy testületnek annak a tagállamnak a joghatósága alá kell tartoznia, amelynek területén a készletek találhatók, ami a készletek ellenőrzését és meglétük igazolását illeti.

         8. cikk
   A tagállamok meghoznak minden szükséges rendelkezést és megtesznek minden szükséges intézkedést a készletek ellenőrzése és felügyelete biztosítására. Mechanizmusokat vezetnek be, hogy ennek az irányelvnek megfelelően ellenőrizzék a készleteket.
   9. cikk
   A tagállamok megállapítják az ezen irányelvnek megfelelőn elfogadott nemzeti rendelkezések megszegése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és megtesznek minden szükséges intézkedést e szabályok végrehajtásának biztosítására. A megállapított szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
   10. cikk
   (1)   Ha a közösségi olajellátásban nehézségek merülnének fel, a Bizottság köteles bármelyik tagállam kérésére vagy saját kezdeményezésére a tagállamok között konzultációt szervezni.
   (2)   A különleges sürgősség esetét vagy a kisebb helyi szükségletek kielégítését kivéve, a tagállamoknak az (1) bekezdésben említett konzultációt megelőzően tartózkodniuk kell készleteik bármely olyan mértékű igénybevételétől, amely ezeket a készleteket a kötelező minimális szint alá csökkentené.
   (3)   A tagállamok kötelesek tájékoztatni a Bizottságot tartalékkészleteik bármely felhasználásáról, és amint lehet, közölni a következőket:

               a)

               a dátum, amikor a készletek a kötelező minimum alá csökkentek;

               b)

               az ilyen felhasználás okai;

               c)

               a készletek feltöltésére tett esetleges intézkedések;

               d)

               ha lehetséges, a helyzet várható alakulásának becslése a készletek vonatkozásában, amíg azok a kötelező minimum alatt maradnak.

         11. cikk
   A Bizottság rendszeresen jelentést tesz a Tanácsnak a Közösségben létrehozott készletek helyzetéről, többek között – adott esetben – az összehangolás szükségességéről, a készletek hatékony ellenőrzésének és felügyeletének biztosítása érdekében.
   12. cikk
   A 68/414/EGK irányelv hatályát veszti, az I. melléklet B részében meghatározott irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségek sérelme nélkül.
   A hatályon kívül helyezett irányelvre való hivatkozásokat erre az irányelvre való hivatkozásként kell értelmezni, a II. mellékletben foglalt megfelelési táblázattal összhangban.
   13. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   14. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Brüsszelben, 2006. július 24-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         M. PEKKARINEN

      (1)  HL C 226. E, 2005.9.15., 44. o.

      (2)  HL C 112., 2004.4.30., 39. o.

      (3)  HL L 308., 1968.12.23., 14. o. Legutóbb a 98/93/EK irányelvvel (HL L 358., 1998.12.31., 100. o.) módosított irányelv.

      (4)  Lásd az I. melléklet A. részét.

      (5)  HL L 228., 1973.8.16., 1. o.

      I. MELLÉKLET
      A.   RÉSZ
      A módosításaival együtt hatályon kívül helyezett irányelv

                  A Tanács 68/414/EGK irányelve

                  (HL L 308., 1968.12.23., 14. o.)

                  A Tanács 72/425/EGK irányelve

                  (HL L 291., 1972.12.28., 154. o.)

                  A Tanács 98/93/EK irányelve

                  (HL L 358., 1998.12.31., 100. o.)

      B.   RÉSZ
      A nemzeti jogba való átültetésre előírt határidők listája
      (lásd a 12. cikket)

                  Irányelv

                  Átültetés határideje

                  Elfogadás időpontja

                  68/414/EGK

                  1971. január 1.

                  1971. január 1.

                  98/93/EK

                  2000. január 1. (1)

         (1)  A Görög Köztársaság tekintetében 2003. január 1-je a 98/93/EK irányelvben foglalt, a nemzetközi repülés tartálykészleteinek a nemzeti fogyasztás kiszámításánál való figyelembevételére vonatkozó kötelezettségek vonatkozásában. Lásd a 98/93/EK irányelv 4. cikkét.

      II. MELLÉKLET
      Megfelelési táblázat

                  A 68/414/EGK irányelv

                  Ezen irányelv

                  1. cikk

                  1. cikk

                  2. cikk, első albekezdés, bevezető mondat

                  2. cikk, első bekezdés, bevezető mondat

                  2. cikk, első albekezdés, első francia bekezdés

                  2. cikk, első bekezdés, a) pont

                  2. cikk, első albekezdés, második francia bekezdés

                  2. cikk, első bekezdés, b) pont

                  2. cikk, első bekezdés, harmadik francia bekezdés

                  2. cikk, első bekezdés, c) pont

                  2. cikk, második bekezdés

                  2. cikk, második bekezdés

                  3. cikk

                  3. cikk

                  4. cikk, első bekezdés

                  4. cikk, (1) bekezdés

                  4. cikk, második bekezdés

                  4. cikk, (2) bekezdés

                  4. cikk, harmadik bekezdés

                  4. cikk, (3) bekezdés

                  5. cikk, első bekezdés

                  5. cikk, (1) bekezdés

                  5. cikk, második bekezdés, bevezető mondat, első tagmondat

                  5. cikk, (2) bekezdés, bevezető mondat

                  5. cikk, második bekezdés, bevezető mondat, második tagmondat

                  5. cikk, (2) bekezdés, a) pont

                  5. cikk, második bekezdés, bevezető mondat, harmadik tagmondat

                  5. cikk, (2) bekezdés, b) pont, bevezető mondat

                  5. cikk, második bekezdés, első francia bekezdés

                  5. cikk, (2) bekezdés, b) pont, i. alpont

                  5. cikk, második bekezdés, második francia bekezdés

                  5. cikk, (2) bekezdés, b) pont, ii. alpont

                  5. cikk, második bekezdés, harmadik francia bekezdés

                  5. cikk, (2) bekezdés, b) pont, iii. alpont

                  5. cikk, harmadik bekezdés

                  5. cikk, (3) bekezdés

                  6. cikk, (1) bekezdés

                  6. cikk, (1) bekezdés

                  6. cikk, (2) bekezdés, első albekezdés

                  7. cikk, (1) bekezdés, első albekezdés

                  6. cikk, (2) bekezdés, második albekezdés

                  7. cikk, (1) bekezdés, második albekezdés

                  6. cikk, (2) bekezdés, harmadik albekezdés

                  7. cikk, (1) bekezdés, harmadik albekezdés

                  6. cikk, (2) bekezdés, negyedik albekezdés

                  7. cikk, (2) bekezdés, első albekezdés

                  6. cikk, (2) bekezdés, ötödik albekezdés, bevezető mondat

                  7. cikk, (2) bekezdés, második albekezdés, bevezető mondat

                  6. cikk, (2) bekezdés, ötödik albekezdés, első francia bekezdés

                  7. cikk, (2) bekezdés, második albekezdés, a) pont

                  6. cikk, (2) bekezdés, ötödik albekezdés, második francia bekezdés

                  7. cikk, (2) bekezdés, második albekezdés, b) pont

                  6. cikk, (2) bekezdés, ötödik albekezdés, harmadik francia bekezdés

                  7. cikk, (2) bekezdés, második albekezdés, c) pont

                  6. cikk, (2) bekezdés, ötödik albekezdés, negyedik francia bekezdés

                  7. cikk, (2) bekezdés, második albekezdés, d) pont

                  6. cikk, (2) bekezdés, ötödik albekezdés, ötödik francia bekezdés

                  7. cikk, (2) bekezdés, második albekezdés, e) pont

                  6. cikk, (2) bekezdés, hatodik albekezdés, bevezető mondat

                  7. cikk, (3) bekezdés, bevezető mondat

                  6. cikk, (2) bekezdés, hatodik albekezdés, első francia bekezdés

                  7. cikk, (3) bekezdés, a) pont

                  6. cikk, (2) bekezdés, hatodik albekezdés, második francia bekezdés

                  7. cikk, (3) bekezdés, b) pont

                  6. cikk, (2) bekezdés, hatodik albekezdés, harmadik francia bekezdés

                  7. cikk, (3) bekezdés, c) pont

                  6. cikk, (2) bekezdés, hatodik albekezdés, negyedik francia bekezdés

                  7. cikk, (3) bekezdés, d) pont

                  6. cikk, (2) bekezdés, hatodik albekezdés, ötödik francia bekezdés

                  7. cikk, (3) bekezdés, e) pont

                  6. cikk, (3) bekezdés, első albekezdés, bevezető mondat

                  6. cikk, (2) bekezdés, bevezető mondat

                  6. cikk, (3) bekezdés, első albekezdés, első francia bekezdés

                  6. cikk, (2) bekezdés, a) pont

                  6. cikk, (3) bekezdés, első albekezdés, második francia bekezdés

                  6. cikk, (2) bekezdés, b) pont

                  6. cikk, (3) bekezdés, első albekezdés, harmadik francia bekezdés

                  6. cikk, (2) bekezdés, c) pont

                  6. cikk, (3) bekezdés, első albekezdés, negyedik francia bekezdés

                  6. cikk, (2) bekezdés, d) pont

                  6. cikk, (3) bekezdés, első albekezdés, ötödik francia bekezdés

                  6. cikk, (2) bekezdés, e) pont

                  6. cikk, (3) bekezdés, első albekezdés, hatodik francia bekezdés

                  6. cikk, (2) bekezdés, f) pont

                  6. cikk, (3) bekezdés, első albekezdés, hetedik francia bekezdés

                  6. cikk, (2) bekezdés, g) pont

                  6. cikk, (3) bekezdés, második albekezdés, első mondat

                  6. cikk, (3) bekezdés, első albekezdés

                  6. cikk, (3) bekezdés, második albekezdés, második mondat

                  6. cikk, (3) bekezdés, második albekezdés

                  6a. cikk

                  8. cikk

                  6b. cikk

                  9. cikk

                  7. cikk, első bekezdés

                  10. cikk, (1) bekezdés

                  7. cikk, második bekezdés

                  10. cikk, (2) bekezdés

                  7. cikk, harmadik bekezdés, bevezető mondat

                  10. cikk, (3) bekezdés, bevezető mondat

                  7. cikk, harmadik bekezdés, első francia bekezdés

                  10. cikk, (3) bekezdés, a) pont

                  7. cikk, harmadik bekezdés, második francia bekezdés

                  10. cikk, (3) bekezdés, b) pont

                  7. cikk, harmadik bekezdés, harmadik francia bekezdés

                  10. cikk, (3) bekezdés, c) pont

                  7. cikk, harmadik bekezdés, negyedik francia bekezdés

                  10. cikk, (3) bekezdés, d) pont

                  8. cikk

                  —

                  —

                  11. cikk

                  —

                  12. cikk

                  —

                  13. cikk

                  9. cikk

                  14. cikk

                  —

                  I. melléklet

                  —

                  II. melléklet


title: A Tanács 93/104/EK irányelve (1993. november 23.) a munkaidő-szervezés egyes szempontjairól

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31993L0104

Hivatalos Lap L 307 , 13/12/1993 o. 0018 - 0024

		A Tanács 93/104/EK irányelve(1993. november 23.)a munkaidő-szervezés egyes szempontjairólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 118a. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],az Európai Parlamenttel együttműködve [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel a Szerződés 118a. cikke előírja, hogy a Tanács irányelvek útján, különösen a munkakörnyezet tekintetében, minimumkövetelményeket fogadjon el a munkavállalók biztonságának és egészségének magasabb szintű védelme kialakításának ösztönzésére;mivel az említett cikk alapján az irányelvek nem vezethetnek be olyan közigazgatási, pénzügyi és jogi megszorításokat, amelyek hátráltatnák a kis- és középvállalkozások alapítását és fejlődését;mivel a munkavállalók munkahelyi biztonságának és egészségvédelmének javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről szóló, 1989. június 12-i 89/391/EGK tanácsi irányelv [4] rendelkezéseit kell teljes mértékben alkalmazni az ezen irányelv hatálya alá tartozó területekre, tekintettel az abban foglalt szigorúbb és/vagy konkrétabb rendelkezésekre;mivel a 11 tagállam állam- és kormányfője által a strasbourgi Európai Tanács 1989. december 9-i ülésén elfogadott, a munkavállalók alapvető szociális jogairól szóló közösségi charta 7. pontjának első bekezdése, továbbá 8. és 19. pontjának első bekezdése megállapítja, hogy:"(7) A belső piac létrehozásának a munkavállalók élet- és munkafeltételeinek javulásához kell vezetnie az Európai Közösségben. Ez a folyamat a feltételek közelítésének eredménye, azok folyamatos javítása mellett, különösen a munkaidő időtartamát és megszervezését, valamint a határozatlan időre szóló szerződésen kívüli olyan foglalkoztatási formákat illetően, mint a határozott idejű munkaszerződések, a részmunkaidős munkavégzés, a munkaerő-kölcsönzés és az idénymunka.(8) Az Európai Közösségben minden munkavállalónak joga van a heti pihenőidőre és az éves fizetett szabadságra, amelynek időtartamát progresszíven kell harmonizálni a nemzeti gyakorlatoknak megfelelően.(19) Minden munkavállalót megfelelő egészségügyi és biztonsági feltételek illetnek meg munkakörnyezetében. Megfelelő intézkedéseket kell hozni annak érdekében, hogy ezen a területen a feltételek további harmonizációja valósuljon meg a már elért eredmények fenntartásával egyidejűleg.";mivel a munkavállalók munkahelyi biztonságának, higiéniájának és egészségének javítása olyan cél, amely nem rendelhető alá pusztán gazdasági megfontolásoknak;mivel ez az irányelv gyakorlati hozzájárulás a belső piac szociális dimenziójának a megteremtéséhez;mivel a munkaidő megszervezésével kapcsolatos minimumkövetelmények megállapítása javítja a munkavállalók munkafeltételeit a Közösségben;mivel a közösségi munkavállalók biztonságának és egészségének biztosítása érdekében a munkavállalók számára minimális napi, heti és éves pihenőidőt, valamint megfelelő szüneteket kell biztosítani; mivel ebben az összefüggésben meg kell szabni a heti munkaidő leghosszabb tartamát is;mivel a munkaidő megszervezése tekintetében figyelembe kell venni a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet elveit, az éjszakai munkával kapcsolatos elveket is beleértve;mivel a heti pihenőidő tekintetében kellő figyelmet kell fordítani a kulturális, etnikai, vallási és egyéb tényezők sokféleségére a tagállamokban; mivel különösen az egyes tagállamok dönthetik el, hogy a vasárnap beletartozik-e a heti pihenőidőbe, és ha igen, milyen mértékben;mivel kutatások kimutatták, hogy az emberi szervezet éjszaka érzékenyebben reagál a környezeti ártalmakra és a munkaszervezés bizonyos megterhelő formáira, és hogy a hosszú ideig tartó éjszakai munka hátrányos lehet a munkavállalók egészségére és veszélyeztetheti a munkahelyi biztonságot;mivel korlátozni kell az éjszakai munka időtartamát, beleértve a túlmunkát is, és az éjszakai munkavállalókat rendszeresen alkalmazó munkaadók számára elő kell írni, hogy ezt az információt kérésre az illetékes hatóságok tudomására hozzák;mivel fontos, hogy az éjszakai munkavállalók ingyenes egészségügyi vizsgálatban részesüljenek munkába állásuk előtt és azt követően rendszeresen, továbbá ha lehetséges, megfelelő nappali munkára helyezzék át őket, ha egészségügyi problémákkal küzdenek;mivel az éjszakai és a váltott műszakban dolgozó munkavállalók helyzete megköveteli, hogy a biztonsági és egészségügyi védelem szintjét a munka jellegéhez igazítsák, valamint azt, hogy a védelmi és megelőzési szolgálatok, valamint erőforrások megszervezése és működése megfelelő legyen;mivel meghatározott munkafeltételek hátrányos hatást gyakorolhatnak a munkavállalók biztonságára és egészségére; mivel egy bizonyos minta szerinti munkaszervezés esetében figyelembe kell venni azt az általános elvet, hogy a munkát az emberhez igazítsák;mivel az érintett munka sajátos jellege miatt bizonyos ágazatokban vagy olyan tevékenységek esetében, amelyek nem tartoznak ezen irányelv hatálya alá, külön intézkedéseket kell hozni a munkaidő megszervezése tekintetében;mivel a vállalkozáson belüli munkaidő megszervezésével kapcsolatosan felmerülő kérdés tekintetében kívánatosnak látszik rugalmasságot engedélyezni az irányelv bizonyos rendelkezéseinek alkalmazása során, a munkavállalók biztonságának és egészségének védelmére irányuló elvek betartásának biztosítása közben;mivel szükséges biztosítani, hogy esetenként a tagállamok vagy a szociális partnerek ezen irányelv bizonyos rendelkezéseitől eltérjenek; mivel általános szabályként eltérés esetében az érintett munkavállalóknak egyenértékű kompenzáló pihenőidőt kell biztosítani,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:I. SZAKASZHATÁLY ÉS MEGHATÁROZÁSOK1. cikkAz irányelv célja és hatálya(1) Ez az irányelv a minimális biztonsági és egészségvédelmi követelményeket állapítja meg a munkaidő megszervezésére tekintettel.(2) Ezt az irányelvet kell alkalmazni:a) a napi és a heti pihenőidő és az éves szabadság minimális időtartama, a szünetek és a maximális heti munkaidő esetében; ésb) az éjszakai munka, a váltott műszakban végzett munka és a munkaritmus bizonyos szempontjainak esetében.(3) Ezen irányelv 17. cikkének sérelme nélkül ezt az irányelvet kell alkalmazni a 89/391/EGK irányelv 2. cikkének értelmében valamennyi köz- és magántevékenységi ágazatban a légi, a vasúti, a közúti, a tengeri, a folyami és tavi szállítás, a tengeri halászat, a tengeren végzett egyéb munkavégzés, valamint az orvosok gyakornoki tevékenységének kivételével.(4) A 89/391/EGK irányelv rendelkezéseit kell teljes mértékben alkalmazni a (2) bekezdésben említett esetekben, az ezen irányelv szigorúbb és/vagy konkrétabb rendelkezéseinek sérelme nélkül.2. cikkMeghatározásokEzen irányelv alkalmazásában az alábbi meghatározások alkalmazandók:1. munkaidő: az az időtartam, amely alatt a munkavállaló dolgozik, a munkaadó rendelkezésére áll, és tevékenységét vagy feladatát végzi a nemzeti jogszabályoknak és/vagy gyakorlatnak megfelelően;2. pihenőidő: az az időtartam, amely nem minősül munkaidőnek;3. éjszakai idő: a hét óránál nem rövidebb időtartam a nemzeti jogszabályokban meghatározottak szerint, és amelynek minden esetben magában kell foglalnia az éjfél és a reggel 5 óra közötti időtartamot;4. éjszakai munkát végző munkavállaló:a) egyrészről az a munkavállaló, aki az éjszakai idő alatt napi munkaidejéből legalább három órában rendszeresen munkát végez; ésb) másrészről az a munkavállaló, aki éves munkaidejének bizonyos hányadában éjszakai idő alatt végez munkát, amelyet az érintett tagállam a következők alapján határoz meg:i. nemzeti jogszabályok útján, a szociális partnerekkel történt konzultációt követően; vagyii. kollektív szerződések vagy a szociális partnerek között nemzeti vagy regionális szinten megkötött megállapodások útján;5. váltott műszakban végzett munka: folyamatos vagy megszakításokkal működő üzemelés olyan munkaszervezési módszere, amelyben a munkavállalók egymást váltják egy bizonyos időbeosztás szerint ugyanazon a munkahelyen, és amely azzal jár, hogy a munkavállalóknak különböző időben kell munkát végezniük adott napi vagy heti időtartam során;6. váltott műszakban dolgozó munkavállaló: váltott műszakban munkát végző munkavállaló.II. SZAKASZMINIMÁLIS PIHENŐIDŐK – A MUNKAIDŐ MEGSZERVEZÉSÉNEK EGYÉB SZEMPONTJAI3. cikkNapi pihenőidőA tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy minden munkavállalót 24 órás időtartamonként 11 összefüggő órából álló minimális napi pihenőidő illessen meg.4. cikkSzünetekA tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy ha a munkanap hat óránál hosszabb, minden munkavállalót pihenőszünet illessen meg, amelynek részleteit, beleértve az időtartamot és a szünet biztosításának feltételeit is, kollektív szerződésekben vagy a szociális partnerek közötti megállapodásokban, vagy ezek hiányában nemzeti jogszabályokban állapítják meg.5. cikkHeti pihenőidőA tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy minden munkavállalót hétnaponként legkevesebb 24 órás, megszakítás nélküli pihenőidő, továbbá a 3. cikkben említett 11 órás napi pihenőidő illessen meg.Az első albekezdésben említett minimális pihenőidő elvben a vasárnapot is magában foglalja.Ha azt objektív, műszaki vagy munkaszervezési feltételek indokolják, a minimális 24 órás pihenőidő alkalmazható.6. cikkMaximális heti munkaidőA tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a munkavállalók biztonságának és egészségének védelmével összhangban:1. a heti munkaidő időtartamát törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezések, kollektív szerződések vagy a szociális partenerek által megkötött megállapodások útján korlátozzák;2. hétnapos időtartamokban az átlagos munkaidő, a túlórát is beleértve, ne haladja meg a 48 órát.7. cikkRendes szabadság(1) A tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy minden munkavállalót legalább négy hét rendes szabadság illessen meg a nemzeti jogszabályok és/vagy gyakorlat által megállapított ilyen szabadságra való jogosultság és a szabadság biztosítása feltételeinek megfelelően.(2) A rendes szabadság minimális időtartama nem helyettesíthető annak fejében nyújtott juttatással, a munkaviszony megszűnésének esetét kivéve.III. SZAKASZÉJSZAKAI MUNKA – VÁLTOTT MŰSZAKBAN VÉGZETT MUNKA – MUNKAVÉGZÉSI MINTÁK8. cikkAz éjszakai munka időtartamaA tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy:1. az éjszakai munkavállalók esetében a rendes munkaórák száma átlagosan ne haladja meg a nyolc órát 24 órás időszakonként;2. azok az éjszakai munkavállalók, akiknek munkája különös veszéllyel vagy erős fizikai vagy szellemi megterheléssel jár, ne dolgozzanak többet nyolc óránál olyan 24 órás időtartamban, amely során éjszakai munkát végeznek.A fentiek alkalmazásában a különös veszéllyel vagy erős fizikai vagy szellemi megterheléssel járó munkát nemzeti jogszabály és/vagy gyakorlat, kollektív szerződések vagy a szociális partnerek által kötött megállapodások útján állapítják meg, az éjszakai munka hatásait és veszélyeit figyelembe véve.9. cikkÉjszakai munkavállalók egészségügyi vizsgálata és nappali munkára történő áthelyezése(1) A tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy:a) az éjszakai munkavállalók munkába lépésüket megelőzően és azt követően rendszeresen ingyenes egészségügyi vizsgálaton vegyenek részt;b) azokat az éjszakai munkavállalókat, akik az éjszakai munkavégzésből eredő egészségügyi problémákkal küzdenek, ha lehetséges, számukra alkalmas nappali munkára helyezzék át.(2) Az (1) bekezdés a) pontjában említett ingyenes egészségügyi vizsgálatot az orvosi titoktartás szabályainak megfelelően kell lefolytatni.(3) Az (1) bekezdés a) pontjában említett ingyenes egészségügyi vizsgálat a nemzeti egészségügyi rendszeren belül is elvégezhető.10. cikkAz éjszakai munkavégzés biztosítékaiA tagállamok az éjszakai munkavállalók egyes kategóriáinak munkavégzéséhez bizonyos biztosítékokat fűzhetnek a nemzeti jogszabályok és/vagy gyakorlat feltételei alapján olyan munkavállalók esetében, akiknek biztonságát vagy egészségét az éjszakai munkavégzés veszélyeztetheti.11. cikkÉjszakai munkavállalók rendszeres alkalmazásáról szóló értesítésA tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy az éjszakai munkavállalókat rendszeresen foglalkoztató munkaadó ezt az információt kérésre az illetékes hatóságok tudomására hozza.12. cikkBiztonság- és egészségvédelemA tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy:1. az éjszakai munkavállalók és a váltott műszakban dolgozó munkavállalók munkájuk jellegének megfelelő biztonság- és egészségvédelemben részesüljenek;2. az éjszakai munkavállalók és a váltott műszakban dolgozó munkavállalók biztonság- és egészségvédelmének tekintetében a megfelelő védelmi és megelőzési szolgáltatások vagy eszközök a más munkavállalók számára biztosítottakkal megegyezők, és mindenkor rendelkezésre állnak.13. cikkA munka ütemezéseA tagállamok meghozzák a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy egy bizonyos minta szerint a munkát megszervezni kívánó munkaadó vegye figyelembe azt az általános elvet, hogy a munkát az azt végző emberhez kell igazítani, különösen a monoton munka és az előre megállapított munkaütemben való munkavégzés elkerülése érdekében, a tevékenység jellegét, valamint a biztonsági és egészségvédelmi követelményeket, különösen a munkaközi szüneteket illetően.IV. SZAKASZVEGYES RENDELKEZÉSEK14. cikkKülönös közösségi rendelkezésekEnnek az irányelvnek a rendelkezéseit nem kell alkalmazni, ha egyéb közösségi eszközök különös követelményeket tartalmaznak bizonyos foglalkozásokkal vagy szakmai tevékenységekkel kapcsolatosan.15. cikkElőnyösebb rendelkezésekEz az irányelv nem sérti a tagállamoknak azt a jogát, hogy olyan törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezéseket alkalmazzanak vagy vezessenek be, amelyek a munkavállalók biztonságának és egészségének védelme szempontjából előnyösebbek, vagy hogy megkönnyítsék vagy engedélyezzék olyan kollektív szerződések vagy a szociális partnerek által kötött olyan megállapodások alkalmazását, amelyek a munkavállalók biztonságának és egészségének védelme szempontjából előnyösebbek.16. cikkHivatkozási időszakokA tagállamok a következő cikkek alkalmazásában hivatkozási időszakot állapíthatnak meg:1. az 5. cikk alkalmazásában (heti pihenőidő) a hivatkozási időszak nem haladhatja meg a 14 napot;2. a 6. cikk alkalmazásában (maximális heti munkaidő) a hivatkozási időszak nem haladhatja meg a négy hónapot.A 7. cikkel összhangban biztosított rendes szabadság és a betegszabadság időtartamát nem lehet figyelembe venni az átlagszámításnál, vagy annak szempontjából semlegesnek tekintendő;3. a 8. cikk alkalmazásában (az éjszakai munka időtartama) a hivatkozási időszakot a szociális partnerekkel folytatott konzultációt követően vagy kollektív szerződés vagy a szociális partnerek közötti nemzeti vagy regionális szinten kötött megállapodások útján kell meghatározni.Ha az 5. cikk által előírt legkevesebb 24 órás heti pihenőidő ebbe a hivatkozási időszakba esik, akkor azt az átlagszámításnál nem lehet figyelembe venni.17. cikkEltérések(1) A munkavállalók biztonság- és egészségvédelméről szóló általános elvekre tekintettel a tagállamok eltérhetnek a 3., 4., 5., 6., 8. vagy 16. cikktől, ha az érintett tevékenység sajátos jellege miatt a munkaidő időtartamát nem mérik és/vagy nem határozzák meg előre, vagy azt a munkavállalók maguk sem tudják meghatározni, és különösen a következők esetében:a) vezető állású munkavállalók vagy más önálló döntéshozatali jogkörrel rendelkező személyek;b) családtag munkavállalók; vagyc) templomokban és vallási közösségekben vallási ceremóniákon közreműködő munkavállalók.(2) Eltérések fogadhatók el törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezések, vagy kollektív szerződések vagy a szociális partnerek által kötött megállapodások által, feltéve hogy az érintett munkavállalók számára egyenértékű kompenzáló pihenőidőt biztosítanak, vagy kivételes esetekben, ha kompenzáló pihenőidő biztosítása objektív okok miatt nem lehetséges, akkor az érintett munkavállalókat megfelelő védelemben részesítik:2.1. a 3., 4., 5., 8. és 16. cikktől:a) olyan tevékenységek esetében, amelyekre az jellemző, hogy a munkavállaló munkahelye és lakóhelye távol van egymástól, vagy a munkavállaló különböző munkahelyei távol vannak egymástól;b) az olyan biztonsági és felügyeleti tevékenységek esetében, amelyek állandó jelenlétet igényelnek a vagyon- és személyvédelem érdekében, különösen a biztonsági őrök, gondnokok vagy biztonsági cégek esetében;c) olyan tevékenységek esetében, ahol folyamatos szolgálatra vagy termelésre van szükség, különösen a következők esetében:i. a kórházak vagy hasonló létesítmények, bentlakásos intézmények és börtönök által nyújtott felvétellel, kezeléssel és/vagy gondozással kapcsolatos szolgáltatások;ii. kikötői vagy repülőtéri munkavállalók;iii. sajtó, rádió, televízió, filmgyártás, postai és távközlési szolgáltatások, mentő, tűzoltó és polgári védelmi szolgálatok;iv. gáz-, víz- és villamosenergia termelés, szállítás és elosztás, továbbá háztartási hulladékgyűjtő és hulladékégető üzemek;v. olyan iparágak, ahol a munkát műszaki okok miatt nem lehet megszakítani;vi. kutatási és fejlesztési tevékenységek;vii. mezőgazdaság;d) ahol a tevékenység előreláthatóan hullámzó jellegű, különösen a következő területeken:i. mezőgazdaság;ii. idegenforgalom;iii. postai szolgáltatások;2.2. a 3., 4., 5., 8. és 16. cikktől:a) a 89/391/EGK irányelv 5. cikkének (4) bekezdésében leírt körülmények esetén;b) baleset vagy baleset bekövetkezésének veszélye esetén;2.3. a 3. és 5. cikktől:a) a váltott műszakban végzett tevékenységek esetében akkor, amikor a munkavállaló műszakot vált, és az egyik műszak vége és a másik műszak kezdete között nem tudja igénybe venni a napi és/vagy a heti pihenőidőt;b) osztott napi munkaidőben végzett tevékenységek esetében, különösen a takarítószemélyzet munkáját illetően.(3) A 3., 4., 5., 8. és 16. cikktől kollektív szerződések vagy a szociális partnerek által nemzeti vagy regionális szinten kötött megállapodások alapján, vagy az általuk megállapított szabályoknak megfelelően kollektív szerződések vagy a szociális partnerek által kötött alacsonyabb szintű megállapodások alapján lehet eltérni.Azok a tagállamok, amelyekben törvényben előírt rendszer nem biztosítja kollektív szerződések vagy a szociális partnerek között nemzeti vagy regionális szintű megállapodások megkötését, vagy azok a tagállamok, amelyekben meghatározott jogi kereteket szabtak és ennek határain belül, a nemzeti jogszabályoknak és/vagy gyakorlatnak megfelelően engedélyezhetik a 3., 4., 5., 8. és 16. cikktől való eltérést kollektív szerződések vagy a szociális partnerek között a megfelelő kollektív szinten kötött megállapodások alapján.Az első és a második albekezdésben biztosított eltérési lehetőségek azzal a feltétellel engedélyezhetők, hogy az érintett munkavállalók számára egyenértékű kompenzáló pihenőidőt biztosítanak, vagy kivételes esetekben, amikor objektív okok miatt kompenzáló pihenőidő biztosítása nem lehetséges, akkor az érintett munkavállalókat megfelelő védelemben részesítik.A tagállamok szabályokat állapíthatnak meg a következőkre nézve:- e bekezdésnek a szociális partnerek általi alkalmazására, és- e bekezdés értelmében kötött kollektív szerződések vagy megállapodások rendelkezéseinek más munkavállalókra történő kiterjesztésére a nemzeti jogszabályoknak és/vagy gyakorlatnak megfelelően.(4) E cikk (2) bekezdésének 2.1. és 2.2. pontjában és a (3) bekezdésében előírt, a 16. cikk 2. pontjától való eltérés lehetősége nem eredményezheti, hogy a hivatkozási időszak a hat hónapot meghaladja.A tagállamoknak azonban lehetőségük van arra, hogy a munkavállalók biztonság- és egészségvédelmével kapcsolatos általános elvek betartása mellett objektív vagy műszaki okok vagy a munka megszervezésével kapcsolatos okok miatt lehetővé tegyék, hogy kollektív szerződések vagy a szociális partnerek által kötött megállapodások a hivatkozási időszakot legfeljebb 12 hónapban rögzítsék.A 18. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett időponttól számított hét év lejárta előtt a Tanács a Bizottságnak egy értékelő jelentéssel együtt benyújtott javaslata alapján újból vizsgálat alá veti e bekezdés rendelkezéseit, és határoz a további tennivalókról.18. cikkZáró rendelkezések(1) a) A tagállamok elfogadják azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1996. november 23-tól megfeleljenek, vagy biztosítják, hogy a szociális partnerek eddig az időpontig megállapodás útján megtegyék a szükséges intézkedéseket, valamint a tagállamok megteszik az ahhoz szükséges lépéseket, hogy mindenkor biztosítani tudják az ebben az irányelvben megállapított rendelkezések teljesítését.(b) i. A tagállamnak lehetősége van arra, hogy ne alkalmazza a 6. cikket, de csak a munkavállalók biztonság- és egészségvédelméről szóló általános elvek tiszteletben tartása mellett, feltéve hogy meghozza a szükséges intézkedéseket a következők biztosítása érdekében:- a munkaadó nem írhatja elő a munkavállaló számára, hogy egy hétnapos időszak alatt 48 óránál többet dolgozzon, amelyet átlagként számítanak ki a 16. cikk (2) pontjában említett hivatkozási időszakra tekintettel, kivéve ha a munkavállaló előzetesen beleegyezett az ilyen munkavégzésbe,- a munkavállalót munkaadója nem hozhatja hátrányos helyzetbe azért, mert a munkavállaló nem egyezik bele az ilyen munkavégzésbe,- a munkaadó naprakész nyilvántartást vezet az ilyen munkát végző valamennyi munkavállalóról,- a nyilvántartásokat az illetékes hatóságok rendelkezésére bocsátják, amelyek a munkavállalók biztonságával és/vagy egészségével kapcsolatos okok alapján megtilthatják vagy korlátozhatják a maximális heti munkaidő túllépését,- a munkaadó kérésre tájékoztatja az illetékes hatóságokat azokról az esetekről, amikor a munkavállalók beleegyeztek abba, hogy hétnapos időtartam alatt 48 órát meghaladó munkát végezzenek, amelyet átlagként számítanak ki a 16. cikk (2) pontjában említett hivatkozási időszakra nézve.Az a) pontban említett időponttól számított hét év lejárta előtt a Tanács a Bizottság értékelő jelentéssel együtt benyújtott javaslata alapján újból vizsgálat alá veti ezen alpontnak a rendelkezéseit, és határoz a további tennivalókról.ii. A tagállamoknak hasonlóképpen lehetőségük van arra, hogy a 7. cikk alkalmazását illetően legfeljebb hároméves átmeneti időtartamot vegyenek igénybe az a) pontban említett időponttól számítva, feltéve, hogy az ilyen átmeneti időtartam alatt:- minden munkavállaló háromhetes éves fizetett szabadságban részesül a nemzeti jogszabályok és/vagy gyakorlat által megállapított ilyen szabadságra való jogosultság és annak biztosítása feltételeit illetően, és- a háromhetes éves fizetett szabadság nem helyettesíthető annak fejében adott juttatással, a munkaviszony megszűnésének esetét kivéve.c) A tagállamok erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.(2) Amikor a tagállamok elfogadják az (1) bekezdésben említett intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(3) A tagállamok azon joga nem sérül, hogy a változásokra tekintettel a munkaidő vonatkozásában eltérő törvényi, rendeleti vagy szerződéses rendelkezéseket hozzanak, amennyiben eleget tesznek az ezen irányelvben előírt minimumkövetelményeknek, azonban ennek az irányelvnek a végrehajtására hivatkozva azonban nem csökkenthetik a munkavállalók számára biztosított általános védelem szintjét.(4) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen már elfogadtak vagy elfogadnak.(5) A tagállamok ötévenként jelentést tesznek a Bizottságnak ezen irányelv gyakorlati végrehajtásáról, a szociális partnerek álláspontját is rögzítve.A Bizottság a jelentésről tájékoztatja az Európai Parlamentet, a Tanácsot, a Gazdasági és Szociális Bizottságot, valamint a munkahelyi biztonsági, higiéniai és egészségvédelmi tanácsadó bizottságot.(6) A Bizottság ötévenként jelentést tesz az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, valamint a Gazdasági és Szociális Bizottságnak ezen irányelv végrehajtásáról, kellő figyelemmel az (1), (2), (3), (4) és (5) bekezdésre.19. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1993. november 23-án.a Tanács részérőlaz elnökM. Smet[1] HL C 254., 1990.10.9., 4. o.[2] HL C 72., 1991.3.18., 95. o.;és az 1993. október 27-i határozat (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).[3] HL C 60., 1991.3.8., 26. o.[4] HL L 183., 1989.6.29., 1. o.--------------------------------------------------