title: A Tanács 2003/109/EK irányelve (2003. november 25.) a harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállásáról

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

32003L0109

Hivatalos Lap L 016 , 23/01/2004 o. 0044 - 0053

		A Tanács 2003/109/EK irányelve(2003. november 25.)a harmadik országok huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgárainak jogállásárólAZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 63. cikke (3) és (4) bekezdésére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],tekintettel az Európai Parlament véleményére [2],tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére [4],mivel:(1) A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség fokozatos létrehozása érdekében az Európai Közösséget létrehozó szerződés rendelkezik mind a személyek szabad mozgásának biztosítását célzó intézkedések elfogadásáról a külső határok ellenőrzésével, a menedékjoggal és a bevándorlással kapcsolatos kísérő intézkedésekkel összefüggésben, mind pedig a harmadik országok állampolgárainak menedékjogával, bevándorlásával és jogai védelmével kapcsolatos intézkedések elfogadásáról.(2) Az Európai Tanács 1999. október 15–16-i tamperei rendkívüli ülésén kijelentette, hogy a harmadik országok állampolgárainak jogállását közelíteni kell a tagállamok állampolgáraiéhoz, és hogy egy bizonyos időtartamon keresztül – amelyet még meg kell határozni – valamely tagállamban jogszerűen tartózkodó és huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személynek az adott tagállamban olyan egységes jogokat kell biztosítani, amelyek a lehető legközelebb állnak az Európai Unió polgárait megillető jogokhoz.(3) Ezen irányelv tiszteletben tartja az alapvető jogokat és figyelembe veszi különösen az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény, valamint az Európai Unió alapjogi chartája által elismert elveket.(4) A tagállamokban huzamosan tartózkodó harmadik országbeli állampolgárok integrációja kulcsfontosságú szerepet játszik a gazdasági és társadalmi kohézió előmozdításában, amely a Közösségnek a Szerződésben kinyilvánított alapvető célkitűzése.(5) A tagállamoknak ezen irányelv rendelkezéseit nem, faj, bőrszín, etnikai vagy társadalmi származás, genetikai jellemzők, nyelv, vallás vagy meggyőződés, politikai vagy más vélemény, nemzeti kisebbséghez való tartozás, vagyon, származás, fogyatékosság, életkor vagy szexuális irányultság alapján történő megkülönböztetés nélkül kell végrehajtaniuk.(6) A "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás megszerzésének fő kritériuma a tagállam területén való tartózkodás időtartama. A tartózkodásnak jogszerűnek és folyamatosnak kell lennie, igazolandó, hogy az adott személy szorosan kötődik az országhoz. Rendelkezni kell bizonyos fokú rugalmasságról, hogy figyelembe lehessen venni azon körülményeket, amelyek miatt az adott személynek esetleg ideiglenesen el kell hagynia az ország területét.(7) A "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás megszerzéséhez a harmadik országok állampolgárainak bizonyítaniuk kell, hogy rendelkeznek megfelelő anyagi forrásokkal és betegségbiztosítással, ahhoz, hogy elkerüljék, hogy a tagállam számára teherré váljanak. A tagállamok annak vizsgálatakor, hogy az adott személy rendelkezik-e stabil és rendszeres anyagi forrásokkal, figyelembe vehetnek olyan tényezőket is, mint a befizetett nyugdíjjárulékok és az adófizetési kötelezettségek teljesítése.(8) Továbbá a harmadik országok azon állampolgárai, akik "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállást kívánnak megszerezni és fenntartani, nem jelenthetnek veszélyt a közrendre vagy a közbiztonságra. A közrend fogalomkörébe tartozhat a súlyos bűncselekmény elkövetése miatti elítélés.(9) Gazdasági megfontolásokból nem tagadható meg a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás megadása, és e megfontolások nem tekinthetők úgy, mint amelyek érintenék a vonatkozó feltételeket.(10) Meg kell állapítani a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás iránti kérelem elbírálására irányadó eljárási szabályok rendszerét. Ezen eljárásoknak eredményeseknek és kivitelezhetőknek kell lenniük, figyelembe kell venniük a tagállamok közigazgatásának általános leterheltségét, valamint kellően átláthatónak és méltányosnak kell lenniük annak érdekében, hogy megfelelő jogbiztonságot kínáljanak az érintetteknek. Ezenkívül nem szolgálhatnak a tartózkodáshoz való jog gyakorlása akadályozásának eszközéül.(11) A "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás megszerzését tartózkodási engedéllyel kell igazolni, amely lehetővé teszi az érintetteknek jogállásuk könnyű és azonnali bizonyítását. A tartózkodási engedélynek magas szintű műszaki szabványoknak kell eleget tennie, főként a hamisítás és meghamisítás elleni védelem tekintetében, hogy elkerülhetők legyenek a visszaélések azon tagállamban, amelyben a jogállást megszerezték, valamint azon tagállamokban, amelyekben a tartózkodási jogot gyakorolják.(12) Annak érdekében, hogy a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkezők valóban integrálódni tudjanak abba a társadalomba, amelyben élnek, a tagállamok állampolgáraival megegyező elbánásban kell részesülniük a gazdasági és szociális ügyek széles területén, az ezen irányelv által meghatározott vonatkozó feltételek alapján.(13) A szociális segély tekintetében annak lehetősége, hogy a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkezők számára az ellátást az alapellátásra korlátozzák, úgy értendő, hogy e fogalomba tartozik legalább a minimális jövedelemtámogatás, a betegség és terhesség esetén nyújtott segély, a szülői segély és a tartós gondozási segély. Ezen ellátások biztosításának módját a nemzeti jog határozza meg.(14) A tagállamok továbbra is kötelesek biztosítani a kiskorúak számára, hogy a tagállamok állampolgárai számára meghatározottakhoz hasonló feltételek mellett juthassanak be az oktatási rendszerbe.(15) A szakképzés területén a tanulmányi juttatás fogalomkörébe nem tartoznak bele a szociális támogatásokból finanszírozott intézkedések. Továbbá a tanulmányi juttatáshoz való hozzáférés függhet attól a ténytől is, hogy a juttatásért folyamodó személy saját maga teljesíti-e a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás megszerzésének feltételeit. A tanulmányi juttatás megadása tekintetében a tagállamok figyelembe vehetik azt a tényt, hogy az Unió polgárai ugyanezen előnyt élvezhetik származási országukban.(16) A huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyek számára megerősített védelmet kell biztosítani a kiutasítással szemben. E védelem az Emberi Jogok Európai Bírósága határozataiban megállapított kritériumokon alapul. A kiutasítás elleni védelem biztosítása érdekében a tagállamoknak biztosítaniuk kell a hatékony jogorvoslat lehetőségét.(17) A "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás megszerzése feltételeinek harmonizálása erősíti a tagállamok közötti kölcsönös bizalmat. Egyes tagállamok állandó vagy korlátlan érvényességű engedélyeket bocsátanak ki olyan feltételekkel, amelyek kedvezőbbek az ezen irányelv által előírtaknál. A Szerződés nem zárja ki a kedvezőbb nemzeti rendelkezések alkalmazásának lehetőségét. Azonban ezen irányelv alkalmazásában elő kell írni, hogy a kedvezőbb feltételekkel kibocsátott engedélyek nem jogosítanak fel más tagállamokban való letelepedésre.(18) Azon feltételek meghatározásának, amelyek mellett egy harmadik ország huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező állampolgára megszerezheti a jogot egy másik tagállamban való tartózkodásra, hozzá kell járulnia a belső piac mint olyan terület hatékony megvalósításához, amelyben a személyek szabad mozgása biztosított. Továbbá jelentős mobilitási tényezőként is szolgálhat, főként az Unió munkaerőpiacán.(19) Rendelkezni kell arról, hogy a másik tagállamra vonatkozó tartózkodási jog gyakorolható legyen alkalmazotti vagy önálló vállalkozói minőségben történő munkavégzés, tanulás céljából vagy akár bármely formájú gazdasági tevékenység gyakorlása nélküli letelepedés érdekében.(20) A családtagoknak is lehetőséget kell biztosítani egy másik tagállamban való letelepedésre a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személlyel együtt a család egységének megőrzése érdekében, és hogy a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy számára a tartózkodási jog gyakorlásának akadályozása elkerülhető legyen. Azon családtagok tekintetében, akiknek engedélyezik a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyekkel való érkezést vagy a hozzájuk való csatlakozást, a tagállamoknak különös figyelmet kell fordítaniuk azon fogyatékossággal élő felnőtt korú gyermekek és azon felmenő ági első fokú rokonok helyzetére, akiket a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyek eltartanak.(21) Azon tagállamnak, ahol a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy tartózkodási jogát gyakorolni kívánja, képesnek kell lennie annak ellenőrzésére, hogy az érintett személy megfelel-e a tagállam területén való tartózkodás feltételeinek. Továbbá képesnek kell lennie annak ellenőrzésére, hogy az érintett személy nem jelent-e veszélyt a közrendre, a közbiztonságra vagy a közegészségügyre.(22) A tartózkodás joga értéktelenné tételének elkerülése érdekében a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyeket a második tagállamban ugyanazon elbánásban kell részesíteni – az ezen irányelvben meghatározott feltételek alapján –, mint amelyet abban a tagállamban élveznek, ahol a jogállást megszerezték. A szociális segélyezés alapján járó ellátások biztosítása nem sérti a tagállamok azon lehetőségét, hogy visszavonhassák a tartózkodási engedélyt, amennyiben az érintett személy már nem felel meg az irányelv által meghatározott követelményeknek.(23) A harmadik országok állampolgárainak az első tagállamban történt megszerzéshez szükséges feltételekhez hasonló feltételek mellett meg kell adni a lehetőséget, hogy "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállást szerezzenek azon tagállamban, ahová költöztek és ahol a letelepedés mellett döntöttek.(24) Mivel a tervezett intézkedés céljait – nevezetesen a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás, valamint az ehhez kapcsolódó jogok megadása és visszavonása, továbbá a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyek tartózkodási joga másik tagállamokban történő gyakorlása feltételeinek meghatározását – a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért azok az intézkedés terjedelme és hatása miatt közösségi szinten jobban megvalósíthatók, a Közösség intézkedéseket fogadhat el a Szerződés 5. cikkében megállapított szubszidiaritás elvével összhangban. Az említett cikkben megfogalmazott arányosság elvével összhangban ezen irányelv nem lépi túl a szóban forgó célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket.(25) Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez mellékelt, az Egyesült Királyság és Írország helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban, valamint az említett jegyzőkönyv 4. cikkének sérelme nélkül, e tagállamok nem vesznek részt ezen irányelv elfogadásában, az irányelv nem kötelezi őket és rájuk az nem alkalmazható.(26) Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez mellékelt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban Dánia nem vesz részt ezen irányelv elfogadásában, az irányelv nem kötelezi és az rájuk nem alkalmazható,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:I. FEJEZETÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK1. cikkTárgyEz az irányelv meghatározza a következőket:a) a tagállamok által a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállásnak, valamint az ehhez kapcsolódó jogoknak a harmadik országok olyan állampolgárai számára történő megadásának és visszavonásának feltételei, akik jogszerűen tartózkodnak a tagállam területén; ésb) a tartózkodás feltételei a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállást megadó tagállamtól eltérő tagállamban az ilyen jogállással rendelkező harmadik országbeli állampolgárok számára.2. cikkFogalommeghatározásokEzen irányelv alkalmazásában:a) "harmadik ország állampolgára": mindazon személy, aki a Szerződés 17. cikke (1) bekezdésének értelmében nem az Unió polgára;b) "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező": valamely harmadik ország állampolgára, aki huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező jogállással bír a 4–7. cikkben előírtak szerint;c) "első tagállam": az a tagállam, amely először adta meg a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállást a harmadik ország állampolgárának;d) "második tagállam": bármely tagállam, annak kivételével, amely először adta meg a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállást a harmadik ország állampolgárának, és amelyben a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy a tartózkodási jogot gyakorolja;e) "családtagok": a harmadik ország azon állampolgárai, akik az érintett tagállamban tartózkodási hellyel rendelkeznek a családegyesítési jogról szóló, 2003. szeptember 22-i 2003/86/EK tanácsi irányelvvel [5] összhangban;f) "menekült": a harmadik ország mindazon állampolgára, aki menekültstátusszal rendelkezik az 1967. január 31-én, New Yorkban aláírt jegyzőkönyvvel módosított, a menekültek jogállásáról szóló, 1951. július 28-i Genfi Egyezmény értelmében;g) "a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy EK tartózkodási engedélye": az érintett tagállam által a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás megszerzésekor kibocsátott tartózkodási engedély.3. cikkHatály(1) Ezen irányelvet harmadik országok olyan állampolgáraira kell alkalmazni, akik jogszerűen tartózkodnak valamely tagállam területén.(2) Ezen irányelv nem alkalmazandó harmadik országok olyan állampolgáraira, akik:a) tanulmányaik vagy szakképzés miatt tartózkodnak a tagállamban;b) engedéllyel tartózkodnak valamely tagállamban ideiglenes védelem alapján, vagy engedélyért folyamodtak az ilyen alapon történő ott-tartózkodásra és jogállásukról még nem született döntés;c) engedéllyel tartózkodnak valamely tagállamban kiegészítő jellegű védelem alapján a nemzetközi kötelezettségekkel, a nemzeti jogszabályokkal vagy a tagállamok gyakorlatával összhangban, vagy engedélyért folyamodtak az ilyen alapon történő ott-tartózkodásra és jogállásukról még nem született döntés;d) menekültek vagy kérelmezték elismerésüket menekültként, és akiknek a kérelmével kapcsolatban még nem született végső határozat;e) kizárólag ideiglenesen tartózkodnak a tagállamban, pl. mint au pair vagy idénymunkás, egy szolgáltató által határokon átnyúló szolgáltatások biztosítására kiküldött munkavállaló vagy határokon átnyúló szolgáltatásokat nyújtó szolgáltató, illetve olyan esetekben, amikor a tartózkodási engedélyük formálisan korlátozott;f) a diplomáciai kapcsolatokról szóló 1961. évi bécsi egyezmény, a konzuli kapcsolatokról szóló 1963. évi bécsi egyezmény, a különleges missziókról szóló 1969. évi egyezmény vagy az általános jellegű nemzetközi szervezetekkel fennálló kapcsolataikban az államok képviseletéről szóló 1975. évi bécsi egyezmény által szabályozott jogállást élveznek.(3) Ezen irányelv a következő kedvezőbb rendelkezések sérelme nélkül alkalmazandó:a) kétoldalú és többoldalú megállapodások egyrészről a Közösség vagy a Közösség és annak tagállamai, másrészről harmadik országok között;b) valamely tagállam és egy harmadik ország között már ezen irányelv hatálybalépése előtt megkötött kétoldalú megállapodások;c) a letelepedésről szóló, 1955. december 13-i európai egyezmény, az 1961. október 18-i Európai Szociális Charta, az 1987. május 3-i módosított Európai Szociális Charta és a migráns munkavállalók jogállásáról szóló, 1977. november 24-i európai egyezmény.II. FEJEZET"HUZAMOS TARTÓZKODÁSI ENGEDÉLLYEL RENDELKEZŐ" JOGÁLLÁS VALAMELY TAGÁLLAMBAN4. cikkA tartózkodás időtartama(1) A tagállamok harmadik országok olyan állampolgárainak adják meg a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállást, akik közvetlenül a jogállásra irányuló kérelem benyújtását megelőzően jogszerűen és folyamatosan öt éven át a tagállam területén tartózkodtak.(2) A 3. cikk (2) bekezdésének e) és f) pontjában említett okokból való tartózkodások időtartamát nem veszik figyelembe az (1) bekezdésben említett időtartam kiszámításánál.A 3. cikk (2) bekezdésének a) pontjában említett esetekben, amennyiben a harmadik ország érintett állampolgára olyan tartózkodási jogcímet szerzett meg, amely lehetővé teszi számára a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás megszerzését, úgy a tanulmányi vagy szakképzési célból történő tartózkodás időtartamának csak a felét veszik figyelembe az (1) bekezdésben említett időtartam kiszámításakor.(3) Az érintett tagállam területétől való távollétek nem szakítják meg az (1) bekezdésben említett időtartamot, és ezeket is figyelembe kell venni annak kiszámításakor, amennyiben azok hat egymást követő hónapnál rövidebbek, és összességükben nem haladják meg a 10 hónapot az (1) bekezdésben említett időszakon belül.A tagállamok egyedi vagy kivételes, ideiglenes jellegű okokból és a nemzeti jogukkal összhangban elfogadhatják, hogy az első albekezdésben említettnél hosszabb távollét időtartama se szakítsa meg az (1) bekezdésben említett időtartamot. Ilyen esetekben a tagállamok nem veszik figyelembe a távollét időtartamát az (1) bekezdésben említett időtartam kiszámításánál.A második albekezdéstől eltérve, a tagállamok az (1) bekezdésben említett teljes időtartam kiszámításánál figyelembe vehetik a foglalkoztatási célból történő kiküldetéshez kapcsolódó távollét időtartamait, beleértve a határokon átnyúló szolgáltatások nyújtását is.5. cikkA "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás megszerzésének feltételei(1) A tagállamok megkövetelik a harmadik országok állampolgáraitól annak bizonyítását, hogy maguk és eltartott családtagjaik számára rendelkeznek a következőkkel:a) stabil és rendszeres jövedelemforrások, amelyek elegendők önmaguk és családtagjaik eltartására anélkül, hogy az érintett tagállam szociális segélyezési rendszerére szorulnának. A tagállamok e forrásokat jellegük és rendszerességük szerint értékelik, valamint figyelembe vehetik a minimálbéreknek és -nyugdíjaknak a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás kérelmezése előtti szintjét is;b) az érintett tagállam saját állampolgárainak egészségbiztosításához hasonló teljes körű egészségbiztosítás.(2) A tagállamok megkövetelhetik a harmadik országok állampolgáraitól, hogy a nemzeti jognak megfelelően feleljenek meg a társadalomba való beilleszkedésre vonatkozó követelményeknek.6. cikkKözrend és közbiztonság(1) A tagállamok közrendi vagy a közbiztonsági okokra hivatkozva megtagadhatják a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás megadását.Az ezzel kapcsolatos döntés meghozatalakor a tagállam figyelembe veszi a közrendet vagy közbiztonságot sértő cselekmény súlyosságát vagy típusát, továbbá az érintett személy jelentette veszélyt, megfelelőképpen tekintetbe véve egyúttal a tartózkodás időtartamát és a tartózkodási hely szerinti országgal való kapcsolatok meglétét.(2) Az (1) bekezdésben említett megtagadás nem alapulhat gazdasági megfontolásokon.7. cikkA "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás megszerzése(1) A "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás megszerzéséhez az érintett harmadik országbeli állampolgár kérelmet nyújt be azon tagállam illetékes hatóságaihoz, amelyben tartózkodási hellyel rendelkezik. A kérelemhez csatolni kell a nemzeti jog által meghatározott okmányokat, amelyek bizonyítják, hogy az adott személy megfelel a 4. és 5. cikkben megállapított feltételeknek, valamint – szükség esetén – egy érvényes úti okmányt vagy annak hiteles másolatát.Az első albekezdésben említett bizonyító jellegű okmányok magukban foglalhatják a megfelelő szálláslehetőséget igazoló okmányokat is.(2) Az illetékes nemzeti hatóságok a lehető leghamarabb írásban értesítik a döntésről a kérelmezőt, de a kérelem benyújtásának dátumától számított hat hónapnál semmi esetre sem később. A harmadik ország érintett állampolgárát minden ilyen döntésről a vonatkozó nemzeti jogszabályok szerinti értesítési eljárásokkal összhangban kell tájékoztatni.A kérelem elbírálásának összetettségével kapcsolatos rendkívüli körülmények esetén az első albekezdésben említett határidő meghosszabbítható.Továbbá az érintett személyt tájékoztatni kell az ezen irányelv szerinti jogairól és kötelezettségeiről.Amennyiben nem születik döntés az e rendelkezésben előírt időszak végéig, úgy ennek esetleges következményeit az érintett tagállam nemzeti jogszabályai határozzák meg.(3) Amennyiben a 4. és 5. cikkben előírt feltételek teljesülnek, és a személy a 6. cikk értelmében nem jelent veszélyt, úgy az érintett tagállam megadja a szóban forgó harmadik állam érintett állampolgárának a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállást.8. cikkA huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy EK tartózkodási engedélye(1) A "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás – a 9. cikkre is figyelemmel – állandó.(2) A tagállam a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyek számára kibocsátja a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy EK tartózkodási engedélyét. Az engedély legalább öt évig érvényes; lejártakor – szükség esetén – kérelem benyújtásával automatikusan meghosszabbítható.(3) A huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy EK tartózkodási engedélye matrica vagy külön okmány formájában állítható ki. A kiállításra a harmadik országok állampolgárai tartózkodási engedélye egységes formátumának megállapításáról szóló, 2002. június 13-i 1030/2002/EK tanácsi rendeletben [6] meghatározott szabályokkal és szabványos mintákkal összhangban kerül sor. Az "engedély típusa" rovatba a tagállam a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező – EK" bejegyzést teszi.9. cikkA jogállás visszavonása vagy elvesztése(1) A huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyek többé nem jogosultak fenntartani a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállást a következő esetekben:a) a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás csalárd megszerzésének megállapítása;b) a 12. cikkben megállapított feltételek szerinti kiutasítási intézkedések elfogadása;c) a Közösség területétől 12 egymást követő hónapnyi időtartamon át tartó távollét esetén.(2) Az (1) bekezdés c) pontjától eltérve, a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a 12 egymást követő hónapot meghaladó, illetve egyedi vagy kivételes okokból történő távollét nem jár a jogállás visszavonásával vagy elvesztésével.(3) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy többé nem jogosult fenntartani a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállását abban az esetben, ha veszélyt jelent a közrendre, figyelembe véve az általa elkövetett bűncselekmények súlyosságát, de az ilyen veszély nem jelent okot a 12. cikk értelmében történő kiutasításra.(4) Huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező olyan személy, aki a III. fejezettel összhangban egy másik tagállamban rendelkezett tartózkodási hellyel, nem jogosult a továbbiakban fenntartani az első tagállamban megszerzett "huzamos tartózkodási hellyel rendelkező" jogállását, amennyiben a 23. cikk értelmében egy másik tagállamban megkapja ezt a jogállást.Minden esetben, ha az érintett személy hat évet meghaladó ideig távol van azon tagállam területétől, amely számára a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállást megadta, úgy az a továbbiakban nem jogosult fenntartani "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállását az említett tagállamban.A második albekezdéstől eltérve, az érintett tagállam úgy rendelkezhet, hogy egyedi okokból a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy fenntarthatja jogállását az említett tagállamban a hat évet meghaladó távollét esetén.(5) Az (1) bekezdés c) pontjában és a (4) bekezdésben említett esetek tekintetében azon tagállamoknak, amelyek a jogállást megadták, rendelkezniük kell a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás újbóli megszerzésének könnyített eljárásáról.Az említett eljárást különösen olyan személyek esetében kell alkalmazni, akik tanulmányok folytatása céljából egy második tagállamban rendelkeztek tartózkodási hellyel.A "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás újbóli megszerzésének feltételeit és eljárását a nemzeti jog határozza meg.(6) A huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy EK tartózkodási engedélyének lejárta semmilyen esetben sem jár a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás visszavonásával vagy elvesztésével.(7) Ha a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás visszavonása vagy elvesztése nem vezet kiutasításhoz, úgy a tagállam engedélyezi az érintett személynek, hogy területén maradjon, amennyiben megfelel a tagállam nemzeti jogszabályaiban megállapított feltételeknek és/vagy nem jelent veszélyt a közrendre vagy a közbiztonságra.10. cikkEljárási garanciák(1) A "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás iránti kérelmet elutasító vagy a jogállást visszavonó bármely döntést meg kell indokolni. A harmadik ország érintett állampolgárát e döntésről a vonatkozó nemzeti jogszabályok szerinti értesítési eljárásokkal összhangban tájékoztatni kell. Az értesítés tartalmazza a rendelkezésre álló jogorvoslati eljárásokat és az érintett számára a cselekvésre rendelkezésre álló határidőt.(2) Amennyiben a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás iránti kérelmet elutasítják vagy a jogállást visszavonják, illetve az elvész, vagy a tartózkodási engedélyt nem újítják meg, úgy az érintett személynek joga van jogorvoslatot benyújtani az érintett tagállamban.11. cikkEgyenlő elbánás(1) A huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyek az állampolgárokkal egyenlő elbánást élveznek az alábbiak tekintetében:a) munkavállalásra és önálló vállalkozói tevékenységre való jogosultság, feltéve hogy e tevékenységek nem járnak még alkalmi részvétellel sem hatósági feladatok gyakorlásában, valamint az alkalmazási feltételek és a munkavégzés feltételei, beleértve az elbocsátás és a javadalmazás feltételeit is;b) oktatás és szakképzés, beleértve a nemzeti joggal összhangban nyújtott tanulmányi juttatásokat is;c) szakmai oklevelek, bizonyítványok és más képesítések elismerése a vonatkozó nemzeti eljárásokkal összhangban;d) társadalombiztosítás, szociális ellátás és szociális védelem a nemzeti jog által meghatározottak szerint;e) adókedvezmények;f) az árukhoz és szolgáltatásokhoz, illetve a nyilvánosság számára elérhető árukkal és szolgáltatásokkal való ellátottsághoz, valamint a lakásszerzési eljárásokhoz való hozzáférés;g) egyesülési és társulási szabadság, valamint a munkavállalókat vagy munkaadókat képviselő szervezet tagságába történő belépés szabadsága, illetve bármely olyan szervezetben való tagság szabadsága, amelynek tagjai egy bizonyos foglalkozást űznek, beleértve az ilyen szervezetek által nyújtott előnyöket is, a közrendre és a közbiztonságra vonatkozó nemzeti rendelkezések sérelme nélkül;h) az érintett tagállam teljes területén való szabad tartózkodás, a nemzeti jogszabályok által biztonsági okokból meghatározott korlátok között.(2) Az (1) bekezdés b), d), e), f) és g) pontjának rendelkezései tekintetében az érintett tagállam olyan esetekre korlátozhatja az egyenlő elbánást, amelyeknél a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy vagy annak azon családtagjai, akikre nézve a juttatásokat igényli, bejegyzett vagy szokásos tartózkodási helye az érintett tagállam területén belül található.(3) A tagállamok az állampolgáraikkal egyenlő elbánást a következő esetekben korlátozhatják:a) A tagállam abban az esetben tarthat fenn korlátozásokat a munkavállalásra vagy az önálló vállalkozói tevékenységekre való jogosultságra vonatkozóan, ha a fennálló nemzeti vagy közösségi jogszabályokkal összhangban e tevékenységek a saját állampolgárai, az EU- vagy az EGT-polgárok számára vannak fenntartva;b) A tagállam az oktatáshoz és a szakképzéshez való hozzáféréshez megkövetelheti a megfelelő szintű nyelvtudás igazolását. A felsőoktatáshoz való hozzáférés különleges oktatási előfeltételek teljesítésétől tehető függővé.(4) A tagállamok az alapellátásra korlátozhatják az egyenlő elbánást a szociális ellátás és a szociális védelem tekintetében.(5) A tagállamok úgy határozhatnak, hogy az (1) bekezdésben említett területeken kiegészítő juttatásokhoz való hozzáférést biztosítanak.A tagállamok határozhatnak úgy is, hogy az (1) bekezdésben nem említett területeken is egyenlő elbánást biztosítanak.12. cikkKiutasítás elleni védelem(1) A tagállamok kizárólag abban az esetben dönthetnek úgy, hogy kiutasítanak egy huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyt, ha az illető tényleges és kellően súlyos veszélyt jelent a közrendre vagy a közbiztonságra.(2) Az (1) bekezdésben említett döntés nem alapulhat gazdasági szempontokon.(3) Mielőtt a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy kiutasításáról szóló döntést meghoznák, a tagállamoknak a következő tényezőket kell figyelembe venniük:a) a tagállam területén való tartózkodás időtartama;b) az érintett személy kora;c) következmények az érintett személy és családtagjai számára;d) a tartózkodási helye szerinti országhoz való kötődése vagy a származási országhoz fűződő kapcsolatok hiánya.(4) Amennyiben meghozták a kiutasításról szóló döntést, úgy az érintett tagállamban bírósági jogorvoslati eljárás lehetősége áll a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy rendelkezésére.(5) A megfelelő anyagi forrásokat nélkülöző, huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyek számára jogi segítségnyújtást kell biztosítani ugyanolyan feltételek mellett, mint amelyek a tartózkodási helyük szerinti állam állampolgáraira is vonatkoznak.13. cikkKedvezőbb nemzeti rendelkezésekA tagállamok állandó vagy korlátlan érvényességű tartózkodási engedélyt bocsáthatnak ki olyan feltételekkel, amelyek kedvezőbbek az ezen irányelvben megállapítottaknál. E tartózkodási engedélyek nem jogosítanak fel a más tagállamban való tartózkodásra, az ezen irányelv III. fejezetében megállapítottak szerint.III. FEJEZETTARTÓZKODÁS MÁS TAGÁLLAMOKBAN14. cikkAlapelv(1) A huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy megszerzi a jogot arra, hogy a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállást számára megadó tagállamtól eltérő másik tagállam területén három hónapot meghaladó időtartamot tartózkodjon, feltéve hogy az e fejezetben megállapított feltételek teljesülnek.(2) A huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy a második tagállamban a következő alapokon tartózkodhat:a) gazdasági tevékenység gyakorlása alkalmazotti vagy önálló vállalkozói minőségben;b) tanulmányok folytatása vagy szakképzés;c) egyéb célok.(3) A (2) bekezdés a) pontjában említett alkalmazotti vagy önálló vállalkozói minőségben folytatott gazdasági tevékenység esetén a tagállamok megvizsgálhatják munkaerő-piaci helyzetüket és alkalmazhatják nemzeti eljárásaikat a megüresedett állások betöltésére vagy az említett tevékenységek gyakorlására vonatkozó követelmények tekintetében.Munkaerőpiac-politikai okokból a tagállamok előnyben részesíthetik az uniós polgárokat, a harmadik országok állampolgárait – amennyiben a közösségi jogszabályok ezt előírják –, valamint a harmadik országok azon állampolgárait, akik az érintett tagállamban jogszerűen tartózkodnak és ott munkanélküli-ellátást kapnak.(4) Az (1) bekezdés rendelkezéseitől eltérve, a tagállamok korlátozhatják azon személyek számát, akik tartózkodási jogot kaphatnak, feltéve hogy a harmadik országok állampolgárainak befogadására vonatkozó ilyen korlátozásokat az ezen irányelv elfogadásának időpontjában hatályos jogszabályokban már meghatározták.(5) E fejezet nem érinti a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyeknek a tagállamok területén a következő jogcímeken történő tartózkodását:a) a szolgáltató által a szolgáltatásoknak a határokon átnyúló biztosítása céljából kiküldött munkavállalók;b) határokon átnyúló szolgáltatást biztosító szolgáltatók.A tagállamok nemzeti jogukkal összhangban meghatározhatják azon feltételeket, amelyek alapján a második tagállamba idénymunkásként gazdasági tevékenység gyakorlása céljából költözni kívánó huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyek az adott tagállamban tartózkodhatnak. A határ menti ingázókra szintén érvényesek lehetnek a nemzeti jog egyedi rendelkezései.(6) E fejezet nem érinti a szociális biztonságról szóló vonatkozó közösségi jogszabályokat a harmadik országok állampolgárai tekintetében.15. cikkA tartózkodás feltételei egy második tagállamban(1) A huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy – a lehető leghamarabb és a második tagállam területére történő belépést követő három hónapnál nem később – benyújtja a tartózkodási engedély iránti kérelmet az adott tagállam illetékes hatóságaihoz.A tagállamok elfogadhatják, hogy a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy úgy nyújtsa be a tartózkodási engedélyre vonatkozó kérelmét a második tagállam illetékes hatóságaihoz, hogy még az első tagállam területén tartózkodik.(2) A tagállamok megkövetelhetik az érintett személytől, hogy bizonyítsa, hogy rendelkezik az alábbiakkal:a) stabil és rendszeres jövedelemforrások, amelyek elegendők önmaga és családtagjai eltartására anélkül, hogy az érintett tagállam szociális segélyezési rendszerére szorulnának. A 14. cikk (2) bekezdésében említett valamennyi kategória esetében a tagállamok e forrásokat azok jellege és rendszeressége alapján értékelik, valamint figyelembe vehetik a minimálbérek és -nyugdíjak szintjét is;b) az érintett tagállam saját állampolgárainak egészségbiztosítása által általában biztosított minden kockázatra kiterjedő egészségbiztosítás a második tagállamban.(3) A tagállamok megkövetelhetik a harmadik országok állampolgáraitól, hogy a nemzeti joggal összhangban feleljenek meg a beilleszkedésre vonatkozó követelményeknek.E feltétel nem alkalmazandó, ha a harmadik ország érintett állampolgárától megkövetelték, hogy tegyen eleget a beilleszkedésre vonatkozó követelményeknek annak érdekében, hogy megkaphassa a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállást, az 5. cikk (2) bekezdésének rendelkezéseivel összhangban.A második albekezdés sérelme nélkül, az érintett személyeket kötelezhetik nyelvtanfolyamokon való részvételre.(4) A kérelemhez csatolni kell a nemzeti jog által meghatározandó azon okmányokat, amelyek bizonyítják, hogy az érintett személy megfelel a vonatkozó feltételeknek, valamint a huzamos tartózkodási engedélyt és egy érvényes úti okmányt vagy ezek hiteles másolatát.Az első albekezdésben említett bizonyító jellegű okmányok magukban foglalhatják a megfelelő szálláslehetőséget igazoló okmányokat is.Különösen:a) gazdasági tevékenység gyakorlása esetén a második tagállam megkövetelheti az érintett személyektől az alábbi igazolások benyújtását:i. amennyiben alkalmazotti minőségben vannak, úgy a munkaszerződés meglétét, a munkaadó nyilatkozatát az adott személy alkalmazásáról vagy a munkaszerződésre tett ajánlatot, a nemzeti jogszabályokban megállapított feltételek szerint. A tagállamok meghatározzák, hogy az említettek közül az igazolás mely formáját követelik meg;ii. amennyiben önálló vállalkozói minőségben vannak, úgy a megfelelő pénzeszközök meglétét, amelyek a nemzeti joggal összhangban a gazdasági tevékenységnek ilyen minőségben történő gyakorlásához szükségesek, bemutatva a megfelelő okiratokat és engedélyeket;b) tanulmányok folytatása vagy szakképzésben való részvétel esetén a második tagállam megkövetelheti az érintett személyektől egy akkreditált intézménybe tanulmányok folytatása vagy szakképzésben való részvétel céljából történő beiratkozásra vonatkozó igazolás benyújtását.16. cikkCsaládtagok(1) Amennyiben a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy tartózkodási jogát egy második tagállamban gyakorolja, és amennyiben a családalapítás már az első tagállamban megtörtént, úgy azok a családtagok, akik teljesítik a 2003/86/EK irányelv 4. cikkének (1) bekezdésében foglalt feltételeket, jogosultak a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyt elkísérni vagy hozzá csatlakozni.(2) Amennyiben a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy tartózkodási jogát egy második tagállamban gyakorolja, és amennyiben a családalapítás már az első tagállamban megtörtént, úgy a 2003/86/EK irányelv 4. cikkének (1) bekezdésében említetteken kívüli családtagok jogosultak lehetnek a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyt elkísérni vagy hozzá csatlakozni.(3) A tartózkodási engedély iránti kérelem benyújtása tekintetében a 15. cikk (1) bekezdésének rendelkezései alkalmazandók.(4) A második tagállam megkövetelheti az érintett családtagoktól, hogy a tartózkodási engedély iránti kérelemmel együtt benyújtsák a következőket:a) a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személykénti jogállásukat igazoló EK tartózkodási engedélyük vagy tartózkodási engedélyük, valamit érvényes úti okmányuk vagy ezek hiteles másolata;b) igazolás arról, hogy az első tagállamban a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy családtagjaiként tartózkodtak;c) igazolás arról, hogy stabil és rendszeres jövedelemforrásokkal rendelkeznek, amelyek elegendők önmaguk eltartására anélkül, hogy az érintett tagállam szociális segélyezési rendszerére szorulnának, illetve a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy rendelkezik ilyen forrásokkal és a családtagokra szóló biztosítással, valamint teljes körű betegségbiztosítással a második tagállamban. A tagállamok e forrásokat jellegük és rendszerességük szerint értékelik, továbbá figyelembe vehetik a minimálbérek és -nyugdíjak szintjét is.(5) Amennyiben a családalapítás nem az első tagállamban történt, úgy a 2003/86/EK irányelvet kell alkalmazni.17. cikkKözrend és közbiztonság(1) A tagállamok elutasíthatják a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személynek vagy családtagjainak tartózkodási engedély iránti kérelmét, ha az érintett személy veszélyt jelent a közrendre vagy a közbiztonságra.Az erre vonatkozó döntés meghozatalakor a tagállam figyelembe veszi a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy vagy annak családtagja(i) által a közrend vagy a közbiztonság ellen elkövetett cselekmény súlyosságát vagy típusát vagy az érintett személy jelentette veszélyt.(2) Az (1) bekezdésben említett döntés nem alapulhat gazdasági megfontolásokon.18. cikkKözegészségügy(1) A tagállamok elutasíthatják a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személynek vagy családtagjainak tartózkodási engedély iránti kérelmét, ha az érintett személy veszélyt jelent a közegészségügyre.(2) A második tagállam területére való belépési vagy tartózkodási jog megtagadása csak az Egészségügyi Világszervezet alkalmazandó szabályai és előírásai által meghatározott betegségek esetében indokolt, valamint olyan más fertőző vagy járványos, paraziták okozta betegségek esetében, amelyekkel kapcsolatban a fogadó ország állampolgárai védelme érdekében védintézkedések vannak hatályban. A tagállamok nem vezetnek be új, szigorúbb korlátozó rendelkezéseket vagy gyakorlatokat.(3) Ha a megbetegedés a második tagállamban az első tartózkodási engedély kibocsátását követően történt, ez nem indokolhatja az engedély megújításának elutasítását vagy a tagállam területéről történő kitoloncolást.(4) A tagállam megkövetelheti az orvosi vizsgálatot azon személyektől, akikre ezen irányelv alkalmazandó, annak igazolására, hogy nem szenvednek a (2) bekezdésben említett egyetlen betegségben sem. Az ilyen orvosi vizsgálatokat – amelyek akár ingyenesek is lehetnek – nem szabad rendszeresen elvégeztetni.19. cikkA kérelmek elbírálása és a tartózkodási engedély kibocsátása(1) Az illetékes nemzeti hatóságok a benyújtás dátumától számított négy hónapon belül dolgozzák fel a kérelmeket.Amennyiben a kérelemhez nem csatolják a 15. és a 16. cikkben felsorolt bizonyító jellegű okmányokat, illetve a kérelem elbírálásának összetettségével kapcsolatos rendkívüli körülmények esetén az (1) albekezdésben említett határidő legfeljebb három hónapos időtartammal meghosszabbítható. Ilyen esetekben az illetékes nemzeti hatóságok értesítik erről a kérelmezőt.(2) Amennyiben a 14., a 15. és a 16. cikkben megállapított feltételek teljesülnek, úgy a 17. és a 18. cikk közrendre, közbiztonságra és közegészségügyre vonatkozó rendelkezéseire is figyelemmel a második tagállam kiállítja huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező számára a megújítható tartózkodási engedélyt. E tartózkodási engedély lejártakor – ha szükséges – kérelemre megújítható. A második tagállam értesíti döntéséről az első tagállamot.(3) A második tagállam a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy családtagjai részére kiállítja a megújítható tartózkodási engedélyeket, amelyek érvényességi időtartama megegyezik a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy számára kiállított engedélyével.20. cikkEljárási garanciák(1) A tartózkodási engedély iránti kérelmet elutasító bármely döntést meg kell indokolni. A harmadik ország érintett állampolgárát e döntésről a vonatkozó nemzeti jogszabályok szerinti értesítési eljárásokkal összhangban kell tájékoztatni. Az értesítés tartalmazza a rendelkezésre álló lehetséges jogorvoslati eljárásokat és az ennek megtételére rendelkezésre álló határidőt.Amennyiben bármilyen okból nem születik döntés a 19. cikk (1) bekezdésében említett időszak végéig, úgy ennek következményeit az érintett tagállam nemzeti jogszabályai határozzák meg.(2) Amennyiben a tartózkodási engedély iránti kérelmet elutasítják vagy az engedélyt nem újítják meg, illetve visszavonják, úgy az érintett személynek joga van jogorvoslatot benyújtani az érintett tagállamban.21. cikkA második tagállamban biztosított elbánás(1) A 19. cikkben meghatározott tartózkodási engedélynek a második tagállamban történő kézhezvételét követően a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyek az adott tagállamban egyenlő elbánásban részesülnek a 11. cikkben említett területeken és feltételek alapján.(2) A huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyek számára az (1) bekezdés rendelkezéseivel összhangban biztosítani kell a munkaerőpiacra való belépést.A tagállamok előírhatják, hogy a nemzeti jogszabályok által meghatározott feltételek szerint, 12 hónapnál nem hosszabb időtartamra a 14. cikk (2) bekezdésének a) pontjában említett személyek korlátozottan végezhetnek olyan alkalmazotti tevékenységet, amely különbözik attól, amely alapján tartózkodási engedélyüket megadták.A tagállamok a nemzeti joggal összhangban meghatározhatják azon feltételeket, amelyek szerint a 14. cikk (2) bekezdésének b) vagy c) pontjában említett személyek alkalmazotti vagy önálló vállalkozói tevékenységet folytathatnak.(3) A 19. cikkben meghatározott tartózkodási engedélynek a második tagállamban történő kézhezvételét követően a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy családtagjai az adott tagállamban részesülnek a 2003/86/EK irányelv 14. cikkében felsorolt jogokban.22. cikkA tartózkodási engedély visszavonása és visszafogadási kötelezettség(1) Amíg a harmadik ország állampolgára meg nem szerzi a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállást, a második tagállam dönthet úgy, hogy elutasítja a tartózkodási engedély megújítását vagy visszavonja azt, és a nemzeti jog által megállapított eljárásokkal összhangban – beleértve a kiutasítási eljárást is – kötelezi az érintett személyt és annak családtagjait, hogy hagyják el a tagállam területét a következő esetekben:a) a 17. cikkben meghatározott, közrenddel vagy közbiztonsággal kapcsolatos okokból;b) amennyiben a 14., a 15. és a 16. cikkben meghatározott feltételek már nem teljesülnek;c) amennyiben a harmadik ország állampolgára nem jogszerűen tartózkodik az érintett tagállamban.(2) Amennyiben a második tagállam elfogadja az (1) bekezdésben említett valamely intézkedést, úgy az első tagállam minden alaki követelmény nélkül, haladéktalanul visszafogadja a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személyt és annak családtagjait. A második tagállam értesíti döntéséről az első tagállamot.(3) Amíg a harmadik ország állampolgára meg nem szerzi a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállást, valamint a (2) bekezdésben említett visszafogadási kötelezettség sérelme nélkül, a második tagállam hozhat olyan döntést, amelynek értelmében kiutasítja a harmadik ország állampolgárát az Unió területéről – a 12. cikkel összhangban és annak garanciái szerint – a közrendet vagy közbiztonságot érintő súlyos okok esetén.Ilyen esetekben, az említett döntés meghozatala során a második tagállam konzultál az első tagállammal.Amennyiben a második tagállam dönt a harmadik ország érintett állampolgárának kiutasításáról, úgy meg kell hoznia a megfelelő intézkedéseket annak hatékony végrehajtása érdekében. Ilyen esetekben a második tagállam megfelelő tájékoztatást nyújt az első tagállamnak a kiutasításról szóló döntés végrehajtására vonatkozóan.(4) A kiutasításról szóló döntés nem vonja maga után az állandó tartózkodási tilalmat az (1) bekezdés b) és c) pontjában említett esetekben.(5) A (2) bekezdésben említett visszafogadási kötelezettség nem érinti a harmadik tagállamba történő költözésnek a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személy és annak családtagjai számára fennálló lehetőségét.23. cikkA "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás megszerzése a második tagállamban(1) Kérelem esetén a második tagállam megadja a huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező személynek a 7. cikkben meghatározott jogállást, a 3., a 4., az 5. és a 6. cikk rendelkezéseire is figyelemmel. A második tagállam értesíti döntéséről az első tagállamot.(2) A 7. cikkben megállapított eljárást kell alkalmazni a második tagállamban a "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező" jogállás iránti kérelem benyújtására és elbírálására. A tartózkodási engedély kibocsátására a 8. cikket kell alkalmazni. Amennyiben a kérelmet elutasítják, úgy a 10. cikkben meghatározott eljárási garanciákat kell alkalmazni.IV. FEJEZETZÁRÓ RENDELKEZÉSEK24. cikkJelentések és felülvizsgálati záradékA Bizottság rendszeres időközönként és első alkalommal legkésőbb 2011. január 23-án jelentést nyújt be az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz ezen irányelvnek a tagállamokban történő alkalmazásáról, és szükség szerint módosításokat javasol. E módosítási javaslatok megtétele során a 4., az 5., a 9. és a 11. cikket, valamint a III. fejezetet prioritással rendelkezőként kell kezelni.25. cikkKapcsolattartó pontokA tagállamok kapcsolattartó pontokat jelölnek ki, amelyek felelősek a 19. cikk (2) bekezdésében, a 22. cikk (2) bekezdésében és a 23. cikk (1) bekezdésében említett tájékoztatások fogadásáért és továbbításáért.A tagállamok gondoskodnak a megfelelő együttműködésről az első bekezdésben említett információ- és dokumentációcsere területén.26. cikkÁtültetésA tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 2006. január 23-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.27. cikkHatálybalépésEz az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.28. cikkCímzettekEnnek az irányelvnek az Európai Közösséget létrehozó szerződésnek megfelelően a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 2003. november 25-én.a Tanács részérőlaz elnökG. Tremonti[1] HL C 240. E, 2001.8.28., 79. o.[2] HL C 284. E, 2002.11.21., 102. o.[3] HL C 36., 2002.2.8., 59. o.[4] HL C 19., 2002.1.22., 18. o.[5] HL L 251., 2003.10.3., 12. o.[6] HL L 157., 2002.6.15., 1. o.--------------------------------------------------


title: A Tanács irányelve (1990. december 4.) az ellenőrzött területeken munkájuk során ionizáló sugárzás kockázatának kitett külső munkavállalók védelméről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31990L0641

Hivatalos Lap L 349 , 13/12/1990 o. 0021 - 0025 finn különkiadás fejezet 15 kötet 10 o. 0013  svéd különkiadás fejezet 15 kötet 10 o. 0013

		A Tanács irányelve(1990. december 4.)az ellenőrzött területeken munkájuk során ionizáló sugárzás kockázatának kitett külső munkavállalók védelméről(90/641/Euratom)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 31. és 32. cikkére,tekintettel a Bizottságnak a Tudományos és Műszaki Bizottság által a tagállamok tudományos szakértői közül kijelölt személyek csoportjával folytatott konzultációt követően a Szerződés 31. cikkének értelmében benyújtott javaslatára,tekintettel az Európai Parlament véleményére [1],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [2],mivel a Szerződés 2. cikkének b) pontja előírja, hogy a Közösség egységes biztonsági szabványokat alakítson ki a munkavállalók és a népesség egészségének védelmére, és biztosítsa, hogy azokat a Szerződés II. címének III. fejezetében megállapított eljárással összhangban alkalmazzák;mivel a Tanács 1959. február 2-án elfogadta a 80/836/Euratom [3] és a 84/467/Euratom [4] irányelvvel módosított, a munkavállalók és a népesség egészségének az ionizáló sugárzásból származó veszélyek elleni védelmére vonatkozó alapvető szabványok megállapításáról szóló irányelveket [5];mivel a 80/836/Euratom irányelv VI. címe alapvető elveket állapít meg a kockázatnak kitett munkavállalók védelmére;mivel az említett irányelv 40. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy minden tagállam hozza meg a szükséges intézkedéseket a kockázatnak kitett munkavállalók hatékony védelmére;mivel az említett irányelv 20. és 23. cikke megállapítja a munkaterületek besorolását és a kockázatnak kitett munkavállalók kategóriáit az expozíció szintjével összhangban;mivel az említett 20. és 23. cikk szerinti ellenőrzött területen tevékenységet folytató munkavállalók az üzemeltető személyzetéhez tartoznak, vagy külső munkavállalók;mivel a 80/836/Euratom irányelv 3. cikke, amely az irányelv 2. cikkében említett tevékenységeket érinti, előírja, hogy a tevékenységeket be kell jelenteni, vagy azok az egyes tagállamok által meghatározott esetekben előzetes engedélyezés körébe tartoznak;mivel a külső munkavállalók ki lehetnek téve ionizáló sugárzásnak egymás után több ellenőrzött területen is egy és ugyanazon tagállamban vagy különböző tagállamokban; mivel ezek a sajátos munkakörülmények megfelelő sugárzás-ellenőrzési rendszert követelnek meg;mivel a külső munkavállalókat védő sugárzás-ellenőrzési rendszernek közös rendelkezések útján ugyanolyan védelmet kell biztosítania, mint amilyenben az üzemeltető által tartósan foglalkoztatott munkavállalók részesülnek;mivel, amíg nem alakítanak ki közösségi szinten egységes rendszert, figyelembe kell venni azokat a külső munkavállalókat védő sugárzás-ellenőrzési rendszereket is, amelyek a tagállamokban működnek;mivel a külső munkavállalók védelmének optimalizálásához egyértelműen meg kell határozni a külső vállalkozások és az üzemeltető kötelezettségeit, azon hozzájárulás sérelme nélkül, amelyet a külső munkavállalóknak kell megadni saját védelmükhöz;mivel a külső munkavállalókkal kapcsolatos sugárvédelmi rendszer, amennyire gyakorlatban megvalósítható, a külső vállalakozási státusban dolgozó, önálló vállalkozókra is vonatkozik,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:I. CÍMCél és fogalommeghatározások1. cikkAz irányelv célja, hogy kiegészítse a 80/836/Euratom irányelvet, és ezáltal közösségi szinten javítsa az ellenőrzött területeken dolgozó, külső munkavállalókra vonatkozó védelmi rendelkezéseket.2. cikkEnnek az irányelvnek az alkalmazásában:- "ellenőrzött terület": a 80/836/Euratom irányelv 20. cikkének értelmében olyan terület, amelyre az ionizáló sugárzás elleni védelem miatt különös szabályok vonatkoznak, és ahova ellenőrzött a belépés,- "üzemeltető": olyan természetes vagy jogi személy, aki a nemzeti jogszabályok értelmében felelős egy ellenőrzött területért, amelyen a 80/836/Euratom irányelv 3. cikke szerinti bejelentési kötelezettség alá eső tevékenységet folytatnak,- "külső vállalkozás": olyan, az üzemeltetőtől különböző természetes vagy jogi személy, valamint annak tagjai és személyzete, akik ellenőrzött területen végeznek tevékenységet,- "külső munkavállaló": a 80/836/Euratom irányelv 23. cikke szerint az A. kategóriába tartozó munkavállaló, aki egy ellenőrzött területen végez valamilyen tevékenységet, vagy a külső vállalkozás átmeneti vagy állandó alkalmazásában – beleértve az említett irányelv 10. cikke értelmében a gyakornokokat, a szakképző iskolai tanulmányokat folytatókat és a tanulókat –, vagy önálló vállalkozóként nyújtva szolgáltatást,- "sugárzás-ellenőrzési rendszer": olyan eszközök, amelyek célja a 80/836/Euratom irányelvben és különösen annak VI. címében meghatározott rendelkezések alkalmazása a külső munkavállaló által végzett tevékenység során,- "munkavállaló által végzett tevékenység": olyan szolgáltatás vagy szolgáltatások, amelyet a külső munkavállaló az üzemeltető felelőssége alá tartozó, ellenőrzött területen nyújt.II. CÍMA tagállamok illetékes hatóságainak kötelezettségei3. cikkA 80/836/Euratom irányelv 2. cikkében említett tevékenység külső vállalkozás általi végzését a tagállamok bejelentéshez vagy előzetes engedélyhez kötik a fent említett irányelv II. címe és különösen annak 3. cikke szerint.4. cikk(1) A tagállamok biztosítják, hogy a sugárzás-ellenőrzési rendszer ugyanolyan védelmet nyújtson a külső munkavállalóknak, mint amilyet az az üzemeltető által tartósan foglalkoztatott munkavállalóknak nyújt.(2) Amíg nem alakítanak ki közösségi szinten egységes rendszert a külső munkavállalók sugárvédelmére, például egy számítógépes hálózatot, a következőkhöz kell folyamodni:a) átmenetileg, az I. mellékletben meghatározott közös rendelkezésekkel összhangban:- központosított országos hálózat,- egyéni sugárzás-ellenőrzési okmány kiállítása minden külső munkavállaló számára, amely esetben a II. melléklet közös rendelkezéseit kell alkalmazni;b) a határ menti ingázó, külső munkavállalók esetében, és amíg a (2) bekezdés szerinti rendszert nem alakítják ki, az a) pontban említett egyéni okmány.III. CÍMA külső vállalkozások és az üzemeltetők kötelezettségei5. cikkA külső vállalkozások közvetlenül vagy az üzemeltetővel kötött szerződés alapján biztosítják a 80/836/Euratom irányelv III–VI. címének megfelelő rendelkezéseivel összhangban munkavállalóik sugárvédelmét, és különösen:a) biztosítják, hogy betartják a fenti irányelv 6–11. cikkeiben említett általános elveket és dóziskorlátozásokat;b) a fenti irányelv 24. cikkében említett sugárvédelem területén tájékoztatást és oktatást biztosítanak;c) biztosítják, hogy a fenti irányelv 26. és 28–38. cikkében megállapított feltételek mellett felmérik munkavállalóik kitettségét, valamint őket egészségügyi ellenőrzésnek vetik alá;d) biztosítják, hogy naprakészen tárolják a hálózatokon és a 4. cikk (2) bekezdésében említett egyéni okmányban munkavállalóik egyéni kitettsége ellenőrzésének az ezen irányelv I. melléklete II. részének értelmében vett radiológiai adatait.6. cikk(1) Annak az ellenőrzött területnek az üzemeltetője, ahol külső munkavállalók végeznek tevékenységet, közvetlenül vagy szerződés alapján felelős a sugárvédelemnek azokért a működési vonatkozásaiért, amelyek közvetlenül kapcsolódnak az ellenőrzött terület és a tevékenységek jellegéhez.(2) Az ellenőrzött területen tevékenységet végző minden egyes külső munkavállalóval kapcsolatban az üzemeltetőnek elsősorban:a) ellenőriznie kell, hogy az érintett munkavállaló orvosilag alkalmas-e a számára kijelölt tevékenység elvégzésére;b) biztosítania kell azt, hogy az 5. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett sugárvédelmi alapoktatás mellett a munkavállaló különleges oktatásban részesüljön az ellenőrzött terület és a tevékenységek jellemzőivel kapcsolatban;c) biztosítania kell, hogy a munkavállalót ellássák a szükséges egyéni védőeszközzel;d) biztosítania kell azt is, hogy az érintett munkavállalónál a tevékenység jellegének megfelelő egyéni sugárterhelés-ellenőrzést és, amennyiben szükséges, további dozimetriai ellenőrzést végezzenek;e) biztosítania kell a 80/836/Euratom irányelv 6–11. cikkében említett általános elvek és dóziskorlátozások betartását;f) biztosítania kell vagy meg kell tennie minden szükséges lépést annak biztosítására, hogy minden egyes tevékenység után rögzítsék a külső munkavállalók egyéni sugárterhelés-ellenőrzésének az I. melléklet III. részének értelmében vett radiológiai adatait.IV. CÍMA külső munkavállalók kötelezettségei7. cikkAmennyire a gyakorlatban megvalósítható, minden külső munkavállaló köteles hozzájárulni ahhoz a védelemhez, amelyet a 4. cikkben említett sugárzás-ellenőrzési rendszer számára biztosítani tud.V. CÍMZáró rendelkezések8. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1993. december 31-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.(2) Amikor a tagállamok elfogadják az (1) bekezdésben említett intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(3) A tagállamok közlik a Bizottsággal hazai joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadnak el.9. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1990. december 4-én.a Tanács részérőlaz elnökG. de Michelis[1] A vélemény 1990. október 11-én hangzott el (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).[2] HL C 56., 1990.3.7., 1. o.[3] HL 11., 1959.2.20., 221/59. o.[4] HL L 246., 1980.9.17., 1. o.[5] HL L 265., 1984.10.5., 4. o.--------------------------------------------------I. MELLÉKLETA 4. CIKK (2) BEKEZDÉSÉBEN EMLÍTETT HÁLÓZATOKRA ÉS EGYÉNI OKMÁNYOKRA VONATKOZÓ KÖZÖS RENDELKEZÉSEKI. RÉSZ1. A külső munkavállalók számára biztosított tagállami sugárzás-ellenőrzési rendszernek az alábbi három részből kell állnia:- a külső munkavállaló személyazonosságára vonatkozó adatok,- a tevékenység megkezdése előtt beszerzendő adatok,- a tevékenység befejezését követően beszerzett adatok.2. A tagállamok illetékes hatóságai meghozzák azokat az intézkedéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy elkerülhető legyen a sugárzás-ellenőrzési rendszer hamisítása vagy az azzal történő visszaélés, illetve a rendszer befolyásolása.3. A külső munkavállaló személyazonossági adatainak tartalmazniuk kell a munkavállaló nemét és születési idejét is.II. RÉSZA tevékenység megkezdése előtt a külső vállalkozásnak, illetve az arra felhatalmazott hatóságnak a következő adatokat kell a sugárzás-ellenőrzési rendszeren keresztül eljuttatnia az üzemeltetőnek vagy az általa kijelölt orvosnak:- a külső vállalkozás neve és címe,- a külső munkavállaló orvosi besorolása a 80/836/Euratom irányelv 35. cikkének megfelelően,- az utolsó időszakos egészségügyi vizsgálat időpontja,- a külső munkavállaló egyéni sugárterhelés-ellenőrzésének eredményei.III. RÉSZA tevékenység befejezését követően az üzemeltetőnek vagy az arra felhatalmazott hatóságnak a következő adatokat kell rögzítenie a sugárzás-ellenőrzési rendszerben:- a tevékenység időtartama,- a külső munkavállalóként kapott effektív dózis számítása,- nem egyenletes expozíció esetén a test különböző részeiben a dózisegyenérték számítása,- belső kontamináció esetén a bevitt aktivitás vagy a kapott dózis becslése.--------------------------------------------------II. MELLÉKETAZ I. MELLÉKLET RENDELKEZÉSEIT KIEGÉSZÍTŐ, A SZEMÉLYRE SZÓLÓ SUGÁRÁS-ELLENŐRZÉSI DOKUMENTUMOKRA VONATKOZÓ RENDELKEZÉSEK1. A tagállamok illetékes hatóságai által a külső munkavállaló részére kibocsátott, személyre szóló sugárzás-ellenőrzési dokumentum át nem ruházható.2. Az I. melléklet I. részének 2. pontja értelmében a személyre szóló dokumentumokat a tagállamok illetékes hatóságai bocsátják ki, amely hatóságok minden okmányt azonosító számmal látnak el.--------------------------------------------------


title: A Tanács első irányelve (1988. december 21.) a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31989L0104

Hivatalos Lap L 040 , 11/02/1989 o. 0001 - 0007 finn különkiadás fejezet 13 kötet 17 o. 0178  svéd különkiadás fejezet 13 kötet 17 o. 0178

		A Tanács első irányelve(1988. december 21.)a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről(89/104/EGK)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK TANÁCSA,tekintettel az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 100a. cikkére,tekintettel a Bizottság javaslatára [1],az Európai Parlamenttel együttműködve [2],tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére [3],mivel a tagállamokban jelenleg alkalmazandó védjegyjogszabályok olyan eltéréseket mutatnak, amelyek gátolhatják az áruk és a szolgáltatások szabad mozgását, valamint torzíthatják a közös piacon belüli versenyt; mivel ezért a belső piac létrejöttére és működésére tekintettel szükség van a tagállami jogszabályok közelítésére;mivel nem hagyhatók figyelmen kívül azok a megoldások és előnyök, amelyeket a közösségi védjegyrendszer nyújthat a védjegyoltalomra igényt tartó vállalkozásoknak;mivel jelenleg nem tűnik szükségesnek a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok teljes körű közelítése, és elegendő, ha a közelítés azokra a nemzeti jogszabályi rendelkezésekre korlátozódik, amelyek a belső piac működését a legközvetlenebbül érintik;mivel az irányelv nem érinti a tagállamok arra vonatkozó jogát, hogy továbbra is oltalomban részesítsék a használat folytán megszerzett védjegyeket, e védjegyeket azonban csak a lajstromozás útján megszerzett védjegyekhez való viszonyuk tekintetében veszi figyelembe;mivel a tagállamok továbbra is szabadon határozhatják meg a lajstromozás útján megszerzett védjegyek lajstromozásával és törlésével, valamint oltalmuk megszűnésének megállapításával kapcsolatos eljárásjogi rendelkezéseket; mivel meghatározhatják például a védjegy lajstromozására vagy törlésére irányuló eljárás formáját, dönthetnek arról, hogy a védjegy lajstromozására, illetve törlésére irányuló eljárásban érvényesíthetők-e korábbi jogok, valamint arról, hogy a lajstromozási eljárásban a korábbi jogok felszólalás alapján, illetve hivatali vizsgálat keretében érvényesíthetők-e; mivel a tagállamok továbbra is szabadon határozhatják meg a védjegyoltalom megszűnése megállapításának, illetve a védjegy törlésének jogkövetkezményeit;mivel ez az irányelv nem zárja ki a védjegyjogon kívüli – például a tisztességtelen versenyre, a polgári jogi felelősségre vagy a fogyasztóvédelemre vonatkozó – tagállami jogszabályi rendelkezések védjegyekre történő alkalmazását;mivel a jogszabályok közelítésével elérni kívánt célkitűzések megvalósítása megkívánja, hogy a lajstromozott védjegy megszerzésének és a védjegyoltalom fenntartásának feltételei valamennyi tagállamban általában azonosak legyenek; mivel ennek érdekében szükség van a védjegyoltalomban részesíthető megjelölések példálózó felsorolására, feltéve, hogy az ilyen megjelölések alkalmasak arra, hogy valamely vállalkozás áruit vagy szolgáltatásait más vállalkozások áruitól vagy szolgáltatásaitól megkülönböztessék; mivel kimerítően fel kell sorolni a védjegy lajstromozását kizáró, illetve annak törlésére alapot adó – például a megkülönböztető képesség hiányával vagy a védjegy korábbi jogokkal való ütközésével kapcsolatos – okokat, még akkor is, ha egyes okokról a tagállamok szabadon dönthetnek, így elhatározhatják, hogy azokat továbbra is alkalmazzák-e, illetve jogszabályaikba bevezetik-e; mivel a tagállamok továbbra is alkalmazhatnak, illetve jogszabályaikba bevezethetnek olyan, a lajstromozást kizáró, illetve törlési okokat, amelyek a védjegyoltalom megszerzésének vagy fenntartásának a jogközelítésről szóló rendelkezésekkel nem érintett – például a védjegyoltalomra való jogosultságra, a védjegyoltalom megújítására vagy a díjak megfizetésére vonatkozó, vagy az eljárásjogi rendelkezések megsértésével összefüggő – feltételeihez kapcsolódnak;mivel a Közösségben lajstromozott és oltalom alatt álló védjegyek számának, és ennek következtében a közöttük felmerülő ütközések számának csökkentése érdekében alapvető követelmény, hogy a lajstromozott védjegyet ténylegesen használják, illetve a tényleges védjegyhasználat elmulasztása esetén az oltalom megszűnését lehessen megállapítani; mivel gondoskodni kell arról, hogy egy ténylegesen nem használt korábbi védjegyre tekintettel egy másik védjegy törlésének ne legyen helye, miközben a tagállamok ugyanezt az elvet szabadon alkalmazhassák a védjegyek lajstromozása tekintetében, illetve biztosíthassák, hogy a védjegybitorlási perben ne lehessen a védjegyoltalom alapján fellépni, ha a perben a védjegyoltalom megszűnésének megállapítására alapított kifogás eredményeként megállapítják, hogy a védjegy oltalma megszűnt; mivel az ezekre az esetekre irányadó eljárásjogi szabályokat a tagállamok állapíthatják meg;mivel az áruk és szolgáltatások szabad mozgásának megkönnyítése szempontjából alapvető fontosságú annak biztosítása, hogy a jövőben lajstromozás tárgyát képező védjegyek valamennyi tagállam jogrendszerében azonos oltalmat élvezzenek; mivel ez nem akadályozza meg a tagállamokat abban, hogy – választásuk szerint – a jóhírű védjegyek számára fokozott oltalmat biztosítsanak;mivel a lajstromozott védjegy által nyújtott oltalom – amelynek rendeltetése különösen annak biztosítása, hogy a védjegyet hordozó áru vagy a védjegy alatt nyújtott szolgáltatás a védjegyjogosulttól származik – a védjegy és a megjelölés, valamint az érintett áruk vagy szolgáltatások azonossága esetén feltétlen; mivel az oltalom a megjelölés és a védjegy, valamint az érintett áruk vagy szolgáltatások hasonlósága esetére is kiterjed; mivel az összetéveszthetőséggel összefüggésben a hasonlóság fogalmát értelmezni szükséges; mivel az összetéveszthetőség, amelynek értékelése számos tényezőtől – különösen a védjegy piaci ismertségétől, attól a képzettársítástól, amelyet a használt vagy a védjegyként lajstromozott megjelölés előidéz, valamint a védjegy és a megjelölés közötti, valamint a velük megjelölt áruk vagy szolgáltatások közötti hasonlóság mértékétől – függ, az oltalom szempontjából különös feltételt képez; mivel az összetéveszthetőség megállapításának módja – különösen a bizonyítási teher – olyan nemzeti eljárási szabályok hatálya alá tartozik, amelyeket ez az irányelv nem érint;mivel a jogbiztonság és annak érdekében, hogy a korábbi védjegy jogosultjának érdekei ne sérüljenek méltánytalanul, fontos arról gondoskodni, hogy az utóbbi ne kérhesse egy sajátjánál későbbi védjegy törlését, és annak használatát ne kifogásolhassa, ha a későbbi védjegy használatáról tudva azt hosszabb időn át eltűrte, kivéve, ha a későbbi védjegyet rosszhiszeműen jelentették be lajstromozásra;mivel a Közösség minden tagállamára kötelező érvényű az ipari tulajdon oltalmára létesült Párizsi Egyezmény; mivel ezen irányelv rendelkezéseinek teljes mértékben meg kell felelniük a Párizsi Egyezmény rendelkezéseinek; mivel a tagállamoknak az Egyezményből eredő kötelezettségeit ez az irányelv nem érinti; mivel – ha ennek helye van – a Szerződés 234. cikkének második bekezdése alkalmazható,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkHatályEzt az irányelvet alkalmazni kell minden olyan áruvédjegyre és szolgáltatási védjegyre, amelyet a tagállamok valamelyikében vagy a Benelux Védjegyhivatalnál védjegyként, együttes védjegyként, hitelesítési jegyként vagy tanúsító védjegyként lajstromoztak, vagy lajstromozásra bejelentettek, továbbá minden olyan áruvédjegyre vagy szolgáltatási védjegyre, amely a tagállamok bármelyikére kiterjedő hatályú nemzetközi lajstromozás tárgyát képezi.2. cikkA védjegyoltalomban részesíthető megjelölésVédjegyoltalomban részesülhet minden grafikailag ábrázolható megjelölés, így különösen szó – beleértve a személyneveket –, ábra, kép, alakzat, betű, szám, továbbá az áru vagy a csomagolás formája, ha e megjelölés alkalmas arra, hogy valamely vállalkozás áruit vagy szolgáltatásait megkülönböztessen más vállalkozások áruitól vagy szolgáltatásaitól.3. cikkKizáró, illetve törlési okok(1) A megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban, illetve a védjegy törlésének van helye, ha a megjelölésa) nem képezheti védjegy részét;b) nem alkalmas a megkülönböztetésre;c) kizárólag olyan jelekből vagy adatokból áll, amelyeket a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás fajtája, minősége, menynyisége, rendeltetése, értéke, földrajzi származása, előállítási vagy teljesítési ideje, illetve egyéb jellemzője feltüntetésére használhatnak;d) kizárólag olyan jelekből vagy adatokból áll, amelyeket az általános nyelvhasználatban, illetve a tisztességes üzleti gyakorlatban állandóan és szokásosan alkalmaznak;e) kizárólag olyan formából áll, amely- az áru jellegéből következik, vagy- a célzott műszaki hatás eléréséhez szükséges, vagy- az áru értékének a lényegét hordozza;f) a közrendbe vagy a közerkölcsbe ütközik;g) az áru, illetve a szolgáltatás fajtája, minősége, földrajzi származása vagy egyéb tulajdonsága tekintetében alkalmas a fogyasztók megtévesztésére;h) lajstromozásához az illetékes szerv nem járult hozzá, és az ipari tulajdon oltalmára létesült Párizsi Egyezmény (a továbbiakban: Párizsi Egyezmény) 6ter cikke alapján nem részesülhet védjegyoltalomban, illetve törlésének lenne helye.(2) Bármelyik tagállam előírhatja, hogy a megjelölés nem részesülhet oltalomban, illetve a védjegy törlésének van helye, haa) a megjelölés használata az adott tagállam vagy a Közösség védjegyjogon kívüli jogszabályi rendelkezései alapján megtiltható;b) a megjelölés erőteljesen szimbolikus értékű elemet – különösen vallási jelképet – tartalmaz;c) a megjelölés a Párizsi Egyezmény 6ter cikkében nem említett olyan jelvényt, emblémát vagy címert tartalmaz, amelyhez közérdek fűződik, kivéve, ha lajstromozásához az illetékes szerv a tagállami jogszabályoknak megfelelően hozzájárult;d) a megjelölést rosszhiszeműen jelentették be lajstromozásra.(3) Az (1) bekezdés b), c) és d) albekezdése alapján a megjelölés nincs kizárva a védjegyoltalomból, illetve a védjegy nem törölhető, ha a megjelölés használata révén a bejelentés bejelentési napját megelőzően megszerezte a megkülönböztető képességet. Ezen túlmenően bármelyik tagállam előírhatja, hogy ezt a szabályt akkor is alkalmazni kell, ha a megjelölés a megkülönböztető képességet a bejelentés bejelentési napját vagy a lajstromozás napját követően szerezte meg.(4) Bármely tagállam előírhatja, hogy – az előző bekezdésektől eltérően – az olyan védjegyek tekintetében, amelyek bejelentési napja megelőzi az ennek az irányelvnek való megfeleléshez szükséges rendelkezések hatálybalépésének napját, az adott tagállamban ez utóbbi napnál korábban hatályos rendelkezések szerinti kizáró, illetve törlési okokat kell alkalmazni.4. cikkKorábbi jogokkal való ütközéssel kapcsolatos további kizáró, illetve törlési okok(1) A megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban, illetve a védjegy törlésének van helye, haa) a megjelölés egy korábbi védjeggyel azonos, és az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások azonosak a korábbi védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal;b) a megjelölést a korábbi védjeggyel való azonossága vagy hasonlósága, valamint az érintett áruk, illetve szolgáltatások azonossága vagy hasonlósága miatt a fogyasztók a korábbi védjeggyel összetéveszthetik; az összetéveszthetőség magában foglalja azt az esetet is, ha a fogyasztók a megjelölést gondolati képzettársítás (asszociáció) útján kapcsolhatják a korábbi védjegyhez.(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában "korábbi védjegy":a) a következőkben felsorolt minden olyan védjegy, amelynek bejelentési napja korábbi, mint a védjegybejelentés bejelentési napja, – ha ennek helye van – figyelembe véve az igényelt elsőbbségek napját:i. közösségi védjegy;ii. valamely tagállamban, illetve – Belgium, Luxemburg és Hollandia esetében – a Benelux Védjegyhivatalnál lajstromozott védjegy;iii. nemzetközi megállapodás alapján a tagállamra kiterjedő hatállyal lajstromozott védjegy;b) olyan közösségi védjegy, amely tekintetében a közösségi védjegyről szóló rendeletnek megfelelően az a) albekezdés ii. vagy iii. pontjában említett védjegy szenioritását érvényesen igényelték, akkor is, ha ez utóbbi védjegy oltalma lemondás vagy az oltalmi idő megújítás nélküli lejárta miatt megszűnt;c) az a) vagy b) albekezdésben említett védjegy lajstromozására irányuló bejelentés, feltéve, hogy annak alapján a védjegyet lajstromozzák;d) olyan védjegy, amely a Párizsi Egyezmény 6bis cikke értelmében a védjegy lajstromozására irányuló bejelentés bejelentési napjánál, illetve – elsőbbség igénylése esetén – az igényelt elsőbbség napjánál korábban vált a tagállamban közismertté.(3) A megjelölés akkor sem részesülhet védjegyoltalomban, illetve a védjegy törlésének akkor is helye van, ha a megjelölés a (2) bekezdés szerinti korábbi közösségi védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló és az érintett áruk, illetve szolgáltatások nem hasonlóak, feltéve, hogy a korábbi közösségi védjegy a Közösségben jóhírnevet élvez, és a megjelölés alapos ok nélkül történő használata sértené vagy tisztességtelenül kihasználná a korábbi közösségi védjegy megkülönböztető képességét vagy jóhírnevét.(4) Bármelyik tagállam előírhatja továbbá, hogy a megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban, illetve a védjegy törlésének van helye, ha a megjelölésa) a (2) bekezdés szerinti korábbi nemzeti védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló, és az árujegyzékében szereplő áruk, illetve szolgáltatások nem hasonlóak a korábbi védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal, feltéve, hogy a korábbi védjegy az érintett tagállamban jóhírnevet élvez, és a megjelölés alapos ok nélkül történő használata sértené vagy tisztességtelenül kihasználná a korábbi védjegy megkülönböztető képességét vagy jóhírnevét;b) a védjegykénti lajstromozására irányuló bejelentés napját, illetve – elsőbbség igénylése esetén – az elsőbbség napját megelőzően valamely nem lajstromozott védjegyhez vagy a forgalomban használt egyéb megjelöléshez fűződő olyan jogokat szereztek, amelyek alapján a jogosult megtilthatja a későbbi védjegy használatát;c) használata a (2) bekezdésben és a (4) bekezdés b) albekezdésében nem említett – különösen a következő – korábbi jogok alapján megtiltható:i. névhez fűződő jog;ii. képmáshoz fűződő jog;iii. szerzői jog;iv. iparjogvédelmi jog;d) korábbi együttes védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló, ha a bejelentés bejelentési napján a korábbi együttes védjegy oltalmának lejárat miatti megszűnése óta három év még nem telt el;e) korábbi hitelesítési jeggyel vagy tanúsító védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló, ha a bejelentés bejelentési napján a hitelesítési jegy vagy a tanúsító védjegy oltalmának lejárat miatti megszűnése óta a tagállam által meghatározott időtartam még nem telt el;f) azonos vagy hasonló áruk, illetve szolgáltatások tekintetében lajstromozott korábbi védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló, ha a bejelentés bejelentési napján a korábbi védjegy oltalmi idejének megújítás nélküli lejárta óta két év még nem telt el, kivéve, ha a korábbi védjegy jogosultja a lajstromozáshoz hozzájárult, vagy a védjegyet nem használta;g) a megjelölés összetéveszthető olyan védjeggyel, amelyet a bejelentés bejelentési napján külföldön használtak, és amelynek használatát külföldön továbbra is folytatják, feltéve, hogy a megjelölést rosszhiszeműen jelentették be lajstromozásra.(5) A tagállamok előírhatják, hogy megfelelő körülmények esetén a megjelölés nincs kizárva a védjegyoltalomból, illetve a védjegy nem törölhető, ha lajstromozásához a korábbi akadályozó jog jogosultja hozzájárult.(6) Bármelyik tagállam előírhatja, hogy – az 1–5. cikkekben foglaltaktól eltérően – az olyan védjegyek tekintetében, amelyek bejelentési napja az ennek az irányelvnek való megfeleléshez szükséges rendelkezések hatálybalépésének napját megelőzi, az érintett tagállamban ez utóbbi napnál korábban hatályos rendelkezések szerinti kizáró, illetve törlési okokat kell alkalmazni.5. cikkA védjegyoltalom tartalma(1) A védjegyoltalom a jogosult számára kizárólagos jogokat biztosít. A kizárólagos jogok alapján a jogosult bárkivel szemben felléphet, aki engedélye nélkül gazdasági tevékenység körében használa) a védjeggyel azonos megjelölést olyan árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban, amelyek azonosak a védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal;b) olyan megjelölést, amelyet a fogyasztók a védjeggyel összetéveszthetnek a megjelölés és a védjegy azonossága vagy hasonlósága, valamint az érintett áruk, illetve szolgáltatások azonossága vagy hasonlósága miatt; az összetéveszthetőség magában foglalja azt az esetet is, ha a fogyasztók a megjelölést gondolati képzettársítás (asszociáció) útján kapcsolhatják a korábbi védjegyhez.(2) Bármelyik tagállam előírhatja továbbá, hogy a jogosult bárkivel szemben felléphet, aki hozzájárulása nélkül gazdasági tevékenység körében a védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölést használ az árujegyzékben szereplő árukhoz, illetve szolgáltatásokhoz nem hasonló árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban, feltéve, hogy a védjegy a tagállamban jóhírnevet élvez, és a megjelölés alapos ok nélkül történő használata sértené vagy tisztességtelenül kihasználná a védjegy megkülönböztető képességét vagy jóhírnevét.(3) Az (1) és (2) bekezdésben szabályozott feltételek megvalósulása esetén tilos különösena) a megjelölés elhelyezése az árun vagy csomagolásán;b) a megjelölést hordozó áru eladásra való felkínálása, forgalomba hozatala, valamint forgalomba hozatal céljából történő raktáron tartása, illetve szolgáltatás felajánlása vagy annak nyújtása a megjelölés alatt;c) a megjelölést hordozó áruk behozatala vagy kivitele;d) a megjelölés használata az üzleti iratokon vagy a reklámozásban.(4) Ha valamelyik tagállam jogszabályai szerint a megjelölés használata az (1) bekezdés b) albekezdésében és a (2) bekezdésben szabályozott feltételek megvalósulása esetén az ennek az irányelvnek való megfeleléshez szükséges rendelkezések érintett tagállambeli hatálybalépése előtt nem tiltható meg, a jogosult a kizárólagos használati jog alapján nem léphet fel a megjelölés használatának folytatása ellen.(5) Az (1)–(4) bekezdésekben foglaltak nem érintik a tagállamok olyan jogszabályi rendelkezéseit, amelyek alapján a jogosult felléphet a megkülönböztetéstől eltérő célokra szolgáló megjelölés használata ellen, feltéve, hogy az ilyen megjelölés alapos ok nélkül történő használata sértené vagy tisztességtelenül kihasználná a védjegy megkülönböztető képességét vagy jóhírnevét.6. cikkA védjegyoltalom korlátai(1) A védjegyoltalom alapján a jogosult nem tilthat el mást attól, hogy gazdasági tevékenysége körében – az üzleti tisztesség követelményeivel összhangban – használjaa) saját nevét vagy címét;b) az áru vagy a szolgáltatás fajtájára, minőségére, mennyiségére, rendeltetésére, értékére, földrajzi eredetére, előállítási, illetve teljesítési idejére vagy egyéb jellemzőjére vonatkozó jelzést;c) a védjegyet, ha az szükséges az áru vagy a szolgáltatás rendeltetésének jelzésére,különösen tartozékok vagy alkatrészek esetében.(2) A védjegyoltalom alapján a jogosult nem tilthat el mást attól sem, hogy gazdasági tevékenysége körében kizárólag helyi jelentőségű korábbi jogát gyakorolja, ha e jog elismerése az érintett tagállam jogszabályai által és az adott területre korlátozva történik.7. cikkA védjegyoltalom kimerülése(1) A védjegyoltalom alapján a jogosult nem tilthatja meg a védjegy használatát olyan árukkal kapcsolatban, amelyeket ő hozott forgalomba, vagy amelyeket kifejezett hozzájárulásával hoztak forgalomba a Közösségben.(2) Az (1) bekezdés nem alkalmazható, ha a jogosultnak jogos érdeke fűződik ahhoz, hogy az áruk további forgalmazását ellenezze, különösen, ha az áru állagát, állapotát – a forgalomba hozatalt követően – megváltoztatták, illetve károsították.8. cikkHasználati engedély(1) A védjegy használati engedély tárgya lehet a tagállam egésze vagy egy része, illetve az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások egésze vagy egy része tekintetében. A használati engedély kizárólagos vagy nem kizárólagos lehet.(2) A védjegyoltalom jogosultja a védjegyoltalomból eredő jogaira hivatkozással felléphet az olyan használóval szemben, aki megsérti a használati szerződésben a szerződés időtartamára, a használat tárgyát képező védjegy lajstromozott alakjára, a használati engedéllyel érintett áruk vagy szolgáltatások körére, a védjegyhasználat területi hatályára, valamint az engedélyes által gyártott áruk vagy nyújtott szolgáltatások minőségére kikötött bármely feltételt.9. cikkBelenyugvás(1) Ha a 4. cikk (2) bekezdése szerinti korábbi védjegy jogosultja a tagállamban öt egymást követő éven át eltűrte az abban a tagállamban lajstromozott későbbi védjegy használatát, noha tudomása volt e használatról, a továbbiakban korábbi védjegyére hivatkozva nem kérheti e későbbi védjegy törlését, továbbá nem léphet fel a későbbi védjegy használata ellen olyan áruk, illetve szolgáltatások tekintetében, amelyekkel kapcsolatban a későbbi védjegyet használták, kivéve, ha a későbbi védjegyet rosszhiszeműen jelentették be lajstromozásra.(2) Bármelyik tagállam előírhatja, hogy az (1) bekezdést megfelelően alkalmazni kell a 4. cikk (4) bekezdésének a) albekezdésében említett korábbi védjegy, illetve a 4. cikk (4) bekezdésének b) vagy c) albekezdésében említett korábbi jog jogosultjára.(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett esetekben a későbbi védjegy jogosultja nem léphet fel a korábbi védjegy használata, illetve jog gyakorlása ellen, ha a későbbi védjegy használata a korábbi jog alapján már nem kifogásolható.10. cikkA védjegy használata(1) Ha a jogosult a lajstromozástól számított öt éven belül nem kezdte meg a tagállamban a védjegy tényleges használatát az árujegyzékben szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban, vagy ha az ilyen használatot öt éven át megszakítás nélkül elmulasztotta, a védjegyoltalomra alkalmazni kell az ebben az irányelvben előírt jogkövetkezményeket, kivéve, ha a jogosult a használat elmaradását kellőképpen igazolja.(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában használatának minősülnek a következők is:a) a védjegy olyan alakban történő használata, amely a lajstromozott alaktól csak a megkülönböztető képességet nem érintő elemekben tér el;b) a védjegy elhelyezése az adott tagállamban lévő árun vagy annak csomagolásán kizárólag az onnan történő kivitel céljából.(3) A védjegynek a jogosult engedélyével történő használatát, valamint az együttes védjegy, a hitelesítési jegy vagy a tanúsító védjegy használatára jogosultak általi használatot a jogosult részéről történő használatnak kell tekinteni.(4) Az olyan védjegyek tekintetében, amelyeket az ennek az irányelvnek való megfeleléshez szükséges rendelkezések érintett tagállambeli hatálybalépését megelőzően lajstromoztak, a következő rendelkezéseket kell alkalmazni:a) ha a szóban forgó napnál korábban hatályos rendelkezés a védjegyhasználat meghatározott időtartamú, megszakítás nélküli elmulasztásához jogkövetkezményeket fűz, az (1) bekezdésben említett ötéves időtartamot attól a naptól kell számítani, amelyen a védjegyhasználat elmulasztása a szóban forgó napon megkezdődött;b) ha a szóban forgó napnál korábban nem volt hatályban a használatra vonatkozó rendelkezés, az (1) bekezdésben említett ötéves időtartamot legkorábban a szóban forgó naptól kell számítani.11. cikkA védjegyhasználat elmulasztásának jogkövetkezményei bírósági és közigazgatási eljárásban(1) A védjegy nem törölhető, ha olyan korábbi védjeggyel ütközik, amelynek használata – az esettől függően – nem felel meg a 10. cikk (1), (2) és (3) bekezdésében vagy a 10. cikk (4) bekezdésében foglalt előírásoknak.(2) Bármelyik tagállam előírhatja, hogy a védjegybejelentés nem utasítható el, ha a megjelölés olyan korábbi védjeggyel ütközik, amelynek használata – az esettől függően – nem felel meg a 10. cikk (1), (2) és (3) bekezdésében vagy a 10. cikk (4) bekezdésében foglalt előírásoknak.(3) A 12. cikk alkalmazásának sérelme nélkül, ha a védjegybitorlási perben a védjegyoltalom megszűnésének megállapítása iránt viszontkeresetet terjesztenek elő, bármelyik tagállam előírhatja, hogy a védjegybitorlási perben nem lehet a védjegyoltalom alapján fellépni, ha annak eredményeként megállapítják, hogy helye van a védjegyoltalom 12. cikk (1) bekezdése szerinti megszűnése megállapításának.(4) Ha a korábbi védjegyet csak az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások egy részével kapcsolatban használták, az (1), (2) és (3) bekezdés alkalmazásában úgy kell tekinteni, mintha a védjegyet csak a szóban forgó árukra vagy szolgáltatásokra lajstromozták volna.12. cikkMegszűnési okok(1) A védjegyoltalom megszűnését kell megállapítani, ha a jogosult az árujegyzékben szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban a védjegy tényleges használatát az adott tagállamban megszakítás nélkül öt éven át elmulasztja, kivéve, ha a jogosult a használat elmaradását kellőképpen igazolja. A védjegyoltalom megszűnése azonban nem állapítható meg, ha az ötéves időtartam elteltét követően, de a megszűnés megállapítására irányuló kérelem benyújtását megelőzően megkezdik, illetve folytatják a tényleges védjegyhasználatot; e rendelkezés nem alkalmazható, ha a jogosult a tényleges védjegyhasználatot a kérelem benyújtását megelőző – a használat megszakítás nélküli ötéves elmulasztása időtartamának lejártakor kezdődő – három hónapban csupán azt követően kezdi meg, illetve folytatja, hogy értesül arról: a használat hiánya miatt a megszűnés megállapítását fogják kérni.(2) A védjegyoltalom megszűnését kell megállapítani akkor is, ha a lajstromozás napját követőena) a védjegyjogosult cselekménye vagy mulasztása következtében a megjelölés a forgalomban azoknak az áruknak, illetve szolgáltatásoknak a szokásos nevévé vált, amelyekre lajstromozták;b) a védjegy – a jogosult vagy az ő engedélyével más által folytatott védjegyhasználat következtében – az árujegyzékben szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban megtévesztővé vált, különösen az áruk vagy a szolgáltatások jellegét, minőségét vagy földrajzi származását illetően.13. cikkAz áruk vagy a szolgáltatások egy része tekintetében fennálló kizáró, törlési vagy megszűnési okokHa a védjegybejelentés elutasításának, a védjegy törlésének vagy a védjegyoltalom megszűnése megállapításának oka csak az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások egy része tekintetében áll fenn, a védjegybejelentés elutasításának, a védjegy törlésének vagy a védjegyoltalom megszűnése megállapításának csak a szóban forgó áruk, illetve szolgáltatások tekintetében van helye.14. cikkTörlés vagy megszűnés utólagos megállapításaHa egy közösségi védjegy tekintetében olyan korábbi védjegy szenioritását igénylik, amelynek oltalma lemondás vagy az oltalmi idő megújítás nélküli lejárta miatt megszűnt, a korábbi védjegy utólagos törlésének vagy a megszűnés utólagos megállapításának van helye.15. cikkAz együttes védjegyre, a hitelesítési jegyre és a tanúsító védjegyre vonatkozó különös rendelkezések(1) A 4. cikkben foglaltak sérelme nélkül azok a tagállamok, amelyeknek jogszabályai együttes védjegy, hitelesítési jegy vagy tanúsító védjegy lajstromozását teszik lehetővé, előírhatják, hogy a megjelölés együttes védjegyként, hitelesítési jegyként vagy tanúsító védjegyként nem részesülhet oltalomban, illetve az együttes védjegy, a hitelesítési jegy vagy a tanúsító védjegy törlésének vagy a megszűnés megállapításának a 3. és a 12. cikkben meghatározott okokon túlmenően – a szóban forgó megjelölés rendeltetéséből következő – okokból is helye van.(2) A tagállamok – a 3. cikk (1) bekezdésének c) albekezdésétől eltérően – előírhatják, hogy a megjelölés vagy a jelzés együttes védjegyként, hitelesítési jegyként vagy tanúsító védjegyként oltalomban részesülhet akkor is, ha a forgalomban kizárólag az áru vagy a szolgáltatás földrajzi származásának feltüntetéséből áll. Ebben az esetben a jogosult nem tilthat el mást attól, hogy a megjelölést gazdasági tevékenysége körében – az üzleti tisztesség követelményeivel összhangban – használja; a védjegyoltalom alapján a jogosult nem léphet fel különösen a földrajzi név használatára jogosult személlyel szemben.16. cikkAz irányelv alapján elfogadásra kerülő nemzeti rendelkezések(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek legkésőbb 1991. december 28-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.(2) A Bizottság javaslata alapján a Tanács minősített többséggel eljárva az (1) bekezdésben említett időpontot legkésőbb 1992. december 31-ig elhalaszthatja.(3) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadtak el.17. cikkCímzettekEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1988. december 21-én.a Tanács részérőlaz elnökV. Papandreou[1] HL C 351., 1980.12.31., 1. o. és HL C 351., 1985.12.31., 4. o.[2] HL C 307., 1983.11.14., 66. o. és HL C 309., 1988.12.5.[3] HL C 310., 1981.11.30., 22. o.--------------------------------------------------


title: A Bizottság 1999/47/EK irányelve (1999. május 21.) a veszélyes áruk közúti szállítására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 94/55/EK tanácsi irányelv műszaki fejlődéshez történő második hozzáigazításárólEGT vonatkozású szöveg.

text:
Fontos jogi nyilatkozat

|

31999L0047

Hivatalos Lap L 169 , 05/07/1999 o. 0001 - 0057

		A Bizottság 1999/47/EK irányelve(1999. május 21.)a veszélyes áruk közúti szállítására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló 94/55/EK tanácsi irányelv műszaki fejlődéshez történő második hozzáigazításáról(EGT vonatkozású szöveg)AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA,tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre,tekintettel a legutóbb a 96/86/EK bizottsági irányelvvel [1] módosított, a veszélyes áruk közúti szállítására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1994. november 21-i 94/55/EK tanácsi irányelvre [2] és különösen annak 8. cikkére,(1) mivel a 94/55/EK irányelv mellékletei az ADR-t 1997. január 1-jétől hatályos formájában tartalmazzák, amelyet azóta minden nyelven közzétettek [3];(2) mivel az ADR-t kétévente teszik naprakésszé, és ezért annak egy módosított változata hatályos, 1999. január 1-jétől 1999. június 30-ig tartó átmeneti időszakkal;(3) mivel a 8. cikk értelmében az irányelv által szabályozott területen bekövetkezett műszaki és tudományos fejlődéshez, valamint az új szabályokhoz történő hozzáigazítás érdekében szükséges módosítást a 9. cikk szerinti eljárásnak megfelelően kell elfogadni;(4) mivel az ágazatnak alkalmazkodnia kell az új ADR szabályokhoz, és ezért a 94/55/EK irányelv mellékleteit módosítani kell;(5) mivel az ebben az irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a 94/55/EK irányelv 9. cikkében szereplő bizottság véleményével;(6) mivel a veszélyes áruk nemzetközi közúti szállításáról szóló európai megállapodás, általánosan ismert rövidítéssel ADR A. és B. mellékletét módosított formájában A. és B. mellékletként a 94/55/EK irányelvhez kell csatolni, és nem csak a határt átlépő szállításra kell alkalmazni, hanem az egyes tagállamokon belüli szállításra is,ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:1. cikkA 94/55/EK irányelv mellékletei a következőképpen módosulnak:1. Az A. mellékletből a következő szöveget[4]el kell hagyni:"Az A. melléklet a veszélyes áruk nemzetközi közúti szállításáról szóló európai megállapodás (ADR) 1997. január 1-jétől hatályos, 2000-3999-ig terjedő szélzetszámainak rendelkezéseiből áll, azzal az eltéréssel, hogy "szerződő fél" helyett "tagállam"-ot kell érteni.Megjegyzés:Az ADR A. melléklete 1995. évi egységes szerkezetbe foglalt szövegét módosító 1997. évi szövege a Közösség minden hivatalos nyelvén megjelenik, amint a szöveg minden nyelven elkészül."Az A. melléklet ennek az irányelvnek az A. melléklete szerint módosul.2. A B. mellékletből a következő szöveget[5]el kell hagyni:"A B. melléklet a veszélyes áruk nemzetközi közúti szállításáról szóló európai megállapodás 1997. január 1-jétől hatályos, 10000-270000-ig terjedő szélzetszámainak rendelkezéseiből áll, azzal az eltéréssel, hogy a "szerződő fél" helyett "tagállam"-ot kell érteni.Megjegyzés:Az ADR B. mellékletének 1995. évi egységes szerkezetbe foglalt szövegét módosító 1997. évi szövege a Közösség minden hivatalos nyelvén megjelenik, amint a szöveg minden nyelven elkészül."A B. melléklet ennek az irányelvnek a B. melléklete szerint módosul.2. cikk(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 1999. július 1-jéig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a rendelkezéseit, amelyeket az irányelv által szabályozott területen fogadnak el.3. cikkEz az irányelv az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.4. cikkEnnek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.Kelt Brüsszelben, 1999. május 21-én.a Bizottság részérőlNeil Kinnocka Bizottság tagja[1] HL L 335., 1996.12.24., 43. o.[2] HL L 319., 1994.12.12., 7. o.[3] HL L 275., 1996.10.28., 1. o., HL L 251., 1997.9.17., 1. o.[4] A Bizottság 96/86/EK irányelvének 1. cikkében megjelenő szöveg.[5] A Bizottság 96/86/EK irányelvének 1. cikkében megjelenő szöveg.--------------------------------------------------A. MELLÉKLETLásd: A Bizottság 2003/28/EK irányelve, HL L 90., 2003.4.8., 45. o.--------------------------------------------------B. MELLÉKLETLásd: A Bizottság 2003/28/EK irányelve, HL L 90., 2003.4.8., 45. o.--------------------------------------------------