title: Az Európai Parlament és a Tanács 2009/104/EK irányelve ( 2009. szeptember 16. ) a munkavállalók által a munkájuk során használt munkaeszközök biztonsági és egészségvédelmi minimumkövetelményeiről (második egyedi irányelv a 89/391/EGK irányelv 16. cikkének (1) bekezdése értelmében) (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               3.10.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 260/5

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2009/104/EK IRÁNYELVE

   (2009. szeptember 16.)
   a munkavállalók által a munkájuk során használt munkaeszközök biztonsági és egészségvédelmi minimumkövetelményeiről (második egyedi irányelv a 89/391/EGK irányelv 16. cikkének (1) bekezdése értelmében)
   (kodifikált változat)
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 137. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel a Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
   a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (2),
   mivel:

               (1)

               A munkavállalók által a munkájuk során használt munkaeszközök biztonsági és egészségvédelmi minimumkövetelményeiről szóló, 1989. november 30-i 89/655/EGK tanácsi irányelvet (második egyedi irányelv a 89/391/EGK irányelv 16. cikkének (1) bekezdése értelmében) (3) több alkalommal jelentősen módosították (4). Az áttekinthetőség és érthetőség érdekében ezt az irányelvet kodifikálni kell.

               (2)

               Ez az irányelv egyedi irányelv a munkavállalók munkahelyi egészségvédelmének és biztonságának javítását ösztönző intézkedések bevezetéséről szóló, 1989. június 12-i 89/391/EGK tanácsi irányelv (5) 16. cikkének (1) bekezdése értelmében. Ezért a 89/391/EGK irányelv rendelkezései teljes mértékben alkalmazandók a munkavállalók által a munka során alkalmazott munkaeszközök használatának területére az ezen irányelvben foglalt szigorúbb vagy különös rendelkezések sérelme nélkül.

               (3)

               A Szerződés 137. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy a Tanács irányelvek útján minimumkövetelményeket fogadhat el azért, hogy különösen a munkakörnyezet tekintetében javításokat ösztönözzön a munkavállalók egészségének és biztonságának védelme érdekében.

               (4)

               Az említett cikk értelmében ezekben az irányelvekben kerülni kell az olyan közigazgatási, pénzügyi és jogi korlátozások előírását, amelyek gátolnák a kis- és középvállalkozások alapítását és fejlődését.

               (5)

               A Szerződés 137. cikkének (2) bekezdése értelmében elfogadott rendelkezések nem akadályozzák a tagállamokat abban, hogy a munkafeltételek védelmére vonatkozóan a Szerződéssel összeegyeztethető szigorúbb intézkedéseket tartsanak hatályban, vagy vezessenek be.

               (6)

               A munkavállalók egészsége védelmének és biztonságának biztosításához elengedhetetlen azoknak a minimumkövetelményeknek a betartása, amelyek célja a munkaeszközök használata során az egészségvédelem és a biztonság magasabb szintjének biztosítása.

               (7)

               A munkahelyi biztonság, higiénia és egészség fejlesztése olyan cél, amely nem rendelhető alá pusztán gazdasági szempontoknak.

               (8)

               A magasban végzett munka során a munkavállalók egészsége és biztonsága olyan különösen súlyos kockázatoknak, nevezetesen a magasból történő lezuhanás és más súlyos munkahelyi balesetek kockázatainak van kitéve, amelyek az összes baleset, különösen a halálos balesetek jelentős részét teszik ki.

               (9)

               Ez az irányelv a belső piac szociális dimenziója megvalósításának egyik konkrét eleme.

               (10)

               A műszaki szabványok és szabályok terén történő információszolgáltatási eljárás és az információs társadalom szolgáltatásaira vonatkozó szabályok megállapításáról szóló, 1998. június 22-i 98/34/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) értelmében a tagállamoknak értesíteniük kell a Bizottságot a gépekre, berendezésekre és felszerelésekre vonatkozó műszaki előírás-tervezetekről.

               (11)

               Ez az irányelv a legalkalmasabb eszköz a kitűzött célok elérésére, és nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.

               (12)

               Ez az irányelv nem érinti a III. melléklet B. részében meghatározott irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségeket,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   I.   FEJEZET

      ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK

   1. cikk
   Tárgy
   (1)   Ez az irányelv, amely a 89/391/EGK irányelv 16. cikkének (1) bekezdése értelmében a második egyedi irányelv, megállapítja a munkavállalók által a munka során használt, a 2. cikkben meghatározott munkaeszközökre vonatkozó egészségvédelmi és biztonsági minimumkövetelményeket.
   (2)   A 89/391/EGK irányelv rendelkezései teljes mértékben alkalmazandók az (1) bekezdésben említett terület egészére, az ezen irányelvben foglalt szigorúbb vagy különös rendelkezések sérelme nélkül.
   2. cikk
   Fogalommeghatározások
   Ennek az irányelvnek az alkalmazásában:
   a)   „munkaeszköz”: a munka során használt bármely gép, készülék, szerszám vagy felszerelés;
   b)   „munkaeszköz használata”: bármely, munkaeszközt érintő tevékenység, úgymint elindítás és leállítás, használat, szállítás, javítás, átalakítás, karbantartás és szervizelés, beleértve különösen a tisztítást;
   c)   „veszélyzóna”: minden, a munkaeszközön belüli vagy körülötte lévő zóna, ahol a munkavállaló egészségét vagy biztonságát veszély fenyegeti;
   d)   „veszélynek kitett munkavállaló”: részben vagy teljesen a veszélyzónában tartózkodó munkavállaló;
   e)   „kezelő”: az(ok) a munkavállaló(k), aki(k)nek feladata a munkaeszköz használata.
   II.   FEJEZET

      A MUNKÁLTATÓ KÖTELEZETTSÉGEI

   3. cikk
   Általános kötelezettségek
   (1)   A munkáltató megteszi a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a vállalkozás vagy a telephely munkavállalóinak rendelkezésére bocsátott munkaeszközök megfelelőek legyenek az elvégzendő munkához, vagy megfelelően alkalmasak legyenek e célra, lehetővé téve ezáltal a munkavállalók biztonságának és egészségének biztosítását e munkaeszközök használata során.
   A munkáltató az általa használatra javasolt munkaeszközök kiválasztásánál figyelembe veszi a sajátos munkakörülményeket és jellemzőket, valamint a vállalkozásban vagy a telephelyen, különösen a munkahelyen a munkavállalók egészségével és biztonságával kapcsolatos meglévő kockázatokat és a kérdéses munkaeszköz használata folytán ezekhez várhatóan hozzáadódó kockázatokat.
   (2)   Amennyiben nem biztosítható teljes mértékben a munkavállalók biztonsága és egészsége a munkaeszközök használata során, a munkáltató megfelelő intézkedéseket tesz a kockázatok minimalizálása érdekében.
   4. cikk
   A munkaeszközökre vonatkozó szabályok
   (1)   A 3. cikk sérelme nélkül a munkáltatónak be kell szereznie és használnia kell:

               a)

               olyan munkaeszközöket, amelyeket először 1992. december 31. után bocsátottak a vállalkozás vagy a telephely munkavállalóinak rendelkezésére, és amelyek megfelelnek:

                           i.

                           valamennyi vonatkozó hatályos közösségi irányelv rendelkezéseinek;

                           ii.

                           az I. mellékletben előírt minimumkövetelményeknek olyan mértékben, amennyiben más közösségi irányelv nem, vagy csak részben alkalmazandó;

               b)

               olyan munkaeszközöket, amelyek 1992. december 31-én már a vállalkozás vagy a telephely munkavállalóinak rendelkezésére álltak, és amely legkésőbb ezen időpont után négy évvel megfelelnek az I. mellékletben előírt minimumkövetelményeknek;

               c)

               az a) pont i. alpontjának sérelme nélkül, valamint az a) pont ii. alpontjától és a b) ponttól eltérve, olyan, az I. melléklet 3. pontjának követelményei alá tartozó különleges munkaeszközöket, amelyek 1998. december 5-én már a vállalkozás vagy a telephely munkavállalóinak rendelkezésére álltak, és, amelyek legkésőbb ezen időpont után négy évvel megfelelnek az I. mellékletben előírt minimumkövetelményeknek.

         (2)   A munkáltató megteszi a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a munkaeszközök használatuk során mindvégig – megfelelő karbantartás révén – olyan szinten maradjanak, hogy megfeleljenek, az adott esettől függően, az (1) bekezdés a) vagy b) pontjának.
   (3)   A tagállamok meghatározzák – a szociális partnerekkel folytatott konzultációt követően, és a nemzeti jogszabályok vagy gyakorlatok figyelembevételével – azokat az eljárásokat, amelyek lehetővé teszik a II. melléklet által előirányzott céloknak megfelelő biztonsági szint elérését.
   5. cikk
   A munkaeszköz vizsgálata
   (1)   A munkáltató gondoskodik arról, hogy a nemzeti jogszabályok vagy gyakorlatok értelmében képesített személyek az olyan munkaeszközökön, amelyek biztonsága a beszerelés körülményeitől függ, kezdeti ellenőrzést (a beszerelés után és az üzembe állítás előtt), és minden egyes új telephelyre vagy munkahelyre történő mozgatás után újabb ellenőrzést végezzenek, annak érdekében, hogy megbizonyosodjanak e munkaeszközök helyes beszereléséről és jó működéséről.
   (2)   Az egészségügyi és biztonsági előírások betartásának, a veszélyes helyzetek előidézésére alkalmas károsodások észlelésének és időben történő orvoslásának biztosítása érdekében a munkáltató gondoskodik arról, hogy az ilyen károsodásokat előidéző befolyásoknak kitett munkaeszközöket:

               a)

               a nemzeti jogszabályok vagy gyakorlatok értelmében képesített személyek időszakos ellenőrzéseknek, és adott esetben időszakos teszteléseknek vessék alá;

               b)

               a nemzeti jogszabályok vagy gyakorlatok értelmében képesített személyek kivételes ellenőrzéseknek vessék alá minden alkalommal, amikor olyan kivételes eseményekre – így például átalakításokra, balesetekre, természeti jelenségekre, elnyúló használaton kívüli időszakokra – kerül sor, amelyek a munkaeszköz biztonságára nézve káros következményekkel járhatnak.

         (3)   Az ellenőrzések eredményéről jegyzőkönyvet kell felvenni, és azt az érintett hatóságok rendelkezésére kell bocsátani. A jegyzőkönyveket kellő ideig meg kell őrizni.
   Ha a munkaeszközt a vállalkozáson kívül használják, a legutolsó ellenőrzés elvégzését tárgyi bizonyítási eszközzel kell tanúsítani.
   (4)   Ezeknek az ellenőrzéseknek a feltételeit a tagállamok határozzák meg.
   6. cikk
   Különös veszélyt jelentő munkaeszközök
   Amennyiben a munkaeszköz használata valószínűleg különös veszélyt jelent a munkavállalók biztonságára és egészségére, a munkáltató megteszi a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy:

               a)

               a munkaeszközt csak az erre kijelölt személyek használhassák;

               b)

               javítás, átalakítás, karbantartás vagy szervizelés esetén az érintett munkavállalókat kifejezetten hatalmazzák fel e feladatok ellátására.

         7. cikk
   Ergonómia és foglalkozás-egészségügy
   A munkáltatónak a biztonsági és egészségügyi minimumkövetelmények alkalmazása során teljes mértékben figyelembe kell vennie a munkavégzés helyét és a munkavállalók testtartását a munkaeszköz használata során, valamint az ergonómiai alapelveket.
   8. cikk
   A munkavállalók tájékoztatása
   (1)   A 89/391/EGK irányelv 10. cikkének sérelme nélkül a munkáltató megteszi a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy megfelelő tájékoztatás és adott esetben tájékoztató útmutatások is álljanak a munkavállalók rendelkezésére a munka során használt munkaeszközökről.
   (2)   A tájékoztatás és a tájékoztató útmutatások legalább a következőkre vonatkozó információt tartalmazzák a biztonság és az egészség szempontjából:

               a)

               a munkaeszközök használati feltételei;

               b)

               az előrelátható, szokásostól eltérő helyzetek;

               c)

               a munkaeszközök használata során adott esetben szerzett tapasztalatból levonható következtetések.

         A munkavállalók figyelmét fel kell hívni az őket érintő veszélyekre, a közvetlen munkakörnyezetükben lévő munkaeszközökre, valamint az őket érintő változásokra, amennyiben ezek hatással vannak a közvetlen munkakörnyezetükben található munkaeszközökre, akkor is, ha közvetlenül nem használják azokat.
   (3)   A tájékoztatásnak és a tájékoztató útmutatásoknak érthetőeknek kell lenniük az érintett munkavállalók számára.
   9. cikk
   A munkavállalók képzése
   A 89/391/EGK irányelv 12. cikkének sérelme nélkül a munkáltató megteszi a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy:

               a)

               a munkaeszközök használatával megbízott munkavállalók megfelelő képzésben részesüljenek, többek között azokról a veszélyekről is, amelyekkel e használat járhat;

               b)

               a 6. cikk b) pontjában említett munkavállalók megfelelő különleges képzést kapjanak.

         10. cikk
   Konzultáció a munkavállalókkal és a munkavállalók részvétele
   A munkavállalókkal vagy képviselőikkel folytatott konzultációra, valamint a munkavállalók vagy képviselőik részvételére az ezen irányelv – beleértve a mellékleteit is – hatálya alá tartozó kérdésekben a 89/391/EGK irányelv 11. cikkének megfelelően kerül sor.
   III.   FEJEZET

      VEGYES RENDELKEZÉSEK

   11. cikk
   A mellékletek módosítása
   (1)   A Tanács a Szerződés 137. cikke (2) bekezdésében megállapított eljárásnak megfelelően fogadja el az I. mellékletnek a különleges munkaeszközökre alkalmazandó, az I. melléklet 3. pontjában előirányzott további minimumkövetelményekkel történő kiegészítését.
   (2)   A 89/391/EGK irányelv 17. cikkének (2) bekezdésében előírt eljárásnak megfelelően kell elfogadni a mellékletek szigorúan technikai jellegű kiigazításait az alábbiak függvényében:

               a)

               munkaeszközökre vonatkozó irányelvek elfogadása a műszaki harmonizálás és szabványosítás terén;
               vagy

               b)

               a műszaki fejlődés, a nemzetközi szabályozások vagy szabványok vagy az ismeretek változása a munkaeszközök területén.

         12. cikk
   Záró rendelkezések
   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azon rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadtak vagy fogadnak el.
   13. cikk
   A III. melléklet A. részében meghatározott irányelvekkel módosított 89/655/EGK irányelv hatályát veszti, a III. melléklet B. részében meghatározott irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségek sérelme nélkül.
   A hatályon kívül helyezett irányelvre való hivatkozásokat erre az irányelvre való hivatkozásként kell értelmezni, a IV. mellékletben szereplő megfelelési táblázattal összhangban.
   14. cikk
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   15. cikk
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Strasbourgban, 2009. szeptember 16-án.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         J. BUZEK

            a Tanács részéről

            az elnök

         C. MALMSTRÖM

      (1)  HL C 100., 2009.4.30., 144. o.

      (2)  Az Európai Parlament 2008. július 8-i véleménye (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé) és a Tanács 2009. július 13-i határozata.

      (3)  HL L 393., 1989.12.30., 13. o.

      (4)  Lásd a III. melléklet A. részét.

      (5)  HL L 183., 1989.6.29., 1. o.

      (6)  HL L 204., 1998.7.21., 37. o.

      I. MELLÉKLET

         MINIMUMKÖVETELMÉNYEK

      (a 4. cikk (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontjában és b) pontjában említett)
      1.   Általános megjegyzés

      Az e mellékletben megállapított kötelezettségek ezen irányelvre tekintettel alkalmazandók, és akkor, ha a szóban forgó munkaeszközzel kapcsolatban fennáll az adott veszély.
      Az alábbiakban meghatározott minimumkövetelmények, amennyiben használatban lévő munkaeszközökre vonatkoznak, nem igénylik feltétlenül ugyanazokat az intézkedéseket, mint az új munkaeszközökre vonatkozó lényegi követelmények.
      2.   A munkaeszközökre alkalmazandó általános minimumkövetelmények

                  2.1.

                  A munkaeszközök azon vezérlőberendezéseinek, amelyek hatással vannak a biztonságra, jól láthatóknak és azonosíthatóknak kell lenniük és, ahol szükséges, azokat megfelelő jelzéssel kell ellátni.
                  A vezérlőberendezéseket a veszélyzónákon kívül kell elhelyezni – kivéve szükség esetén egyes vezérlőberendezéseket –, és oly módon, hogy működtetésük ne idézzen elő további veszélyt. Nem okozhatnak veszélyt nem szándékos működés következtében.
                  Szükség esetén a kezelőnek a fő vezérlőhelyről meg kell tudnia bizonyosodni arról, hogy egyetlen személy sem tartózkodik a veszélyzónákban. Ha ez nem lehetséges, valamennyi üzembe helyezést egy megbízható rendszernek – mint például egy hallható vagy látható figyelmeztető jelzésnek – kell automatikusan megelőznie. A veszélynek kitett munkavállalónak időt vagy eszközt kell biztosítani arra, hogy a munkaeszköz működésbe lépéséből vagy leállásából adódó veszélyek alól gyorsan kivonhassa magát.
                  A vezérlőberendezéseknek biztonságosnak kell lenniük, és kiválasztásukkor figyelembe kell venni azokat a meghibásodásokat, zavarokat és korlátokat, amelyekre a tervezett használat során számítani lehet.

                  2.2.

                  A munkaeszköz beindítása csak szándékosan, egy e célra szolgáló vezérlőberendezés segítségével történhet.
                  Ugyanez vonatkozik:

                              —

                              a bármilyen okból bekövetkező leállás utáni újraindításra,

                              —

                              a működési feltételekben (pl. sebesség, nyomás stb.) bekövetkező jelentős változás kezelésére,

                        kivéve, ha az ilyen újraindítás vagy változás nem jelent semmiféle veszélyt a veszélynek kitett munkavállalókra.
                  Ez a követelmény nem vonatkozik az automatikus ciklus szabályos működése során bekövetkező újraindításra vagy a működési feltételek megváltozására.

                  2.3.

                  Minden munkaeszközt fel kell szerelni olyan vezérlőberendezéssel, amellyel azt teljesen és biztonságosan le lehet állítani.
                  Minden munkahelyet fel kell szerelni olyan vezérlőberendezéssel, amellyel a veszély típusától függően a munkaeszköz teljesen vagy annak csupán egy része leállítható úgy, hogy a munkaeszköz biztonságos állapotba kerüljön. A munkaeszköz leállítására vonatkozó utasításnak elsőbbséget kell kapnia a beindítási utasításokkal szemben. Ha a munkaeszköz vagy veszélyes részeinek leállítása megtörtént, az érintett működtető egységek energiaellátását meg kell szakítani.

                  2.4.

                  Szükség esetén, a munkaeszközben rejlő veszélyektől és a rendes leállási időtől függően a munkaeszközt fel kell szerelni vészleállítóval.

                  2.5.

                  A lehulló vagy kirepülő tárgyak miatt veszélyt jelentő munkaeszközt fel kell szerelni az ilyen veszélyeknek megfelelő biztonsági berendezésekkel.
                  A gáz-, pára-, folyadék- vagy porkibocsátás miatt veszélyt jelentő munkaeszközt fel kell szerelni az ilyen veszélyeknek megfelelő visszatartó vagy elszívó berendezésekkel a forrás közelében.

                  2.6.

                  Ha a munkavállalók egészsége és biztonsága érdekében szükséges, a munkaeszközöket és elemeiket rögzítéssel vagy egyéb eszközzel stabilizálni kell.

                  2.7.

                  Ahol fennáll a munkaeszköz elemei szétesésének vagy eltörésének kockázata, ami jelentős veszélyeket okozhat a munkavállalók egészségére és biztonságára nézve, megfelelő védelmi intézkedéseket kell tenni.

                  2.8.

                  Ha a munkaeszköz mozgó elemeinél fennáll a mechanikus érintkezés veszélye, amely balesetet okozhat, azokat fel kell szerelni olyan védőeszközökkel, amelyek megakadályozzák a veszélyzónák elérését, vagy a veszélyzónák elérése előtt megállítják a veszélyes elemek mozgását.
                  A védőeszközök:

                              —

                              legyenek stabil szerkezetűek,

                              —

                              ne jelentsenek további kockázatot,

                              —

                              ne legyenek könnyen eltávolíthatók vagy működésképtelenné tehetők,

                              —

                              megfelelő távolságra helyezkedjenek el a veszélyzónától,

                              —

                              a szükségesnél jobban ne korlátozzák a munkaeszköz működési ciklusának megfigyelését,

                              —

                              tegyék lehetővé azokat a műveleteket, lehetőleg a védőeszközök eltávolítása nélkül, amelyek szükségesek az elemek felszereléséhez vagy cseréjéhez, valamint a karbantartási munkákhoz, csak arra a területre korlátozva a hozzáférést, ahol a munkát el kell végezni.

                  2.9.

                  A munkaeszköz működési vagy karbantartási területeit megfelelően meg kell világítani az elvégzendő munkálatok függvényében.

                  2.10.

                  Szükség esetén a munkaeszköz nagyon magas vagy alacsony hőmérsékletű részeit meg kell védeni a munkavállalók érintésének vagy közelségének veszélyeitől.

                  2.11.

                  A munkaeszköz riasztóberendezéseinek könnyen és egyértelműen felismerhetőeknek és érthetőeknek kell lenniük.

                  2.12.

                  A munkaeszközt nem lehet használni olyan műveletekre és olyan feltételek mellett, amelyekre nem alkalmas.

                  2.13.

                  Lehetővé kell tenni a karbantartási műveletek elvégzését a munkaeszköz kikapcsolt állapotában. Ha ez nem lehetséges, lehetővé kell tenni megfelelő védelmi intézkedések meghozatalát az ilyen műveletek végrehajtásához, vagy ez utóbbiakat a veszélyzónákon kívül kell tudni végrehajtani.
                  Amennyiben a munkaeszköznek van karbantartási naplója, azt naprakészen kell vezetni.

                  2.14.

                  Minden munkaeszközt el kell látni egyértelműen azonosítható berendezésekkel, amelyek lehetővé teszik elkülönítését minden egyes energiaforrásától.
                  A visszakapcsolásra csak akkor kerülhet sor, ha az nem veszélyezteti az érintett munkavállalókat.

                  2.15.

                  A munkaeszközöket el kell látni azokkal a figyelmeztetésekkel és jelzésekkel, amelyek elengedhetetlenek a munkavállalók biztonságának biztosításához.

                  2.16.

                  A gyártási, beállítási és karbantartási műveletek elvégzése érdekében a munkavállalóknak biztosítani kell minden szükséges területhez a hozzáférést, és ott a biztonságos tartózkodást.

                  2.17.

                  Minden munkaeszköznek alkalmasnak kell lennie arra, hogy megvédje a munkavállalókat a munkaeszköz kigyulladásának vagy túlmelegedésének kockázataitól, vagy a munkaeszköz által előállított vagy az abban használt vagy tárolt gáz, por, folyadék, pára vagy egyéb anyagok szivárgásából eredő kockázatoktól.

                  2.18.

                  Minden munkaeszköznek alkalmasnak kell lennie a munkaeszköz, vagy a munkaeszköz által előállított vagy az abban használt vagy tárolt anyagok felrobbanásával járó veszélyek megelőzésére.

                  2.19.

                  Minden munkaeszköznek alkalmasnak kell lennie a veszélynek kitett munkavállalók védelmére az elektromossággal történő közvetlen vagy közvetett érintkezés kockázatával szemben.

            3.   A különleges munkaeszközökre alkalmazandó további minimumkövetelmények

      3.1.   Mozgó (önjáró vagy nem önjáró) munkaeszközökre vonatkozó minimumkövetelmények
      3.1.1.   A munkavállalókat szállító mozgó munkaeszközt olyan módon kell felszerelni, hogy csökkentse a munkavállalókat érintő, a helyváltoztatás során felmerülő kockázatokat.
      Ilyen kockázatnak kell tekinteni a kerekekkel és a lánctalpakkal való érintkezést és a közéjük történő beszorulást is.
      3.1.2.   Amennyiben az energiaátvivő rendszer véletlen blokkolása a mozgó munkaeszköz egyik eleme és valamely szerelvénye vagy az általa vontatott tárgy között külön kockázatot jelent, a munkaeszközt úgy kell felszerelni, vagy kialakítani, hogy meggátolja az energiaátvivő rendszer blokkolását.
      Ha az ilyen blokkolás nem előzhető meg, akkor minden lehetséges intézkedést meg kell tenni a munkavállalókat érintő káros hatások elkerülése érdekében.
      3.1.3.   Ahol a munkaeszköz mozgó elemeire energiát átvivő rendszer a földön való vontatás következtében beszenynyeződhet vagy megrongálódhat, ott biztosítani kell a kijavításának lehetőségét.
      3.1.4.   A munkavállalókat szállító munkaeszközöknek, a rendeltetésszerű használat mellett korlátozniuk kell a munkaeszköz borulásából eredő kockázatokat:

                  —

                  olyan védőszerkezettel, amely biztosítja, hogy a munkaeszköz negyedfordulatnál nagyobb mértékben ne dőlhessen meg, vagy

                  —

                  olyan szerkezet segítségével, amely a munkavállalók körül elegendő szabad helyet ad, ha a dőlés a negyedfordulatot meghaladhatja, vagy

                  —

                  egyéb azonos hatású eszközzel.

            Ezek a védőszerkezetek a munkaeszköz szerves részét képezhetik.
      Nincs szükség ilyen védőszerkezetre, ha a munkaeszközt működés közben rögzítik, vagy ha kialakításából adódóan nem borulhat fel.
      Ha fennáll a kockázata annak, hogy a munkaeszközzel közlekedő munkavállaló a felborulás esetén a munkaeszköz elemei és a talaj közé szorulhat, akkor tartószerkezetet kell felszerelni az ilyen munkavállaló vagy munkavállalók számára.
      3.1.5.   Az egy vagy több munkavállalót szállító villás targoncákat úgy kell kialakítani vagy felszerelni, hogy csökkenjen a felborulás kockázata, például:

                  —

                  vezetőfülke felszerelésével,

                  —

                  villás targonca felborulását megakadályozó szerkezettel,

                  —

                  olyan szerkezettel, amely biztosítja, hogy a villás targonca felborulása esetén a rajta közlekedő munkavállalók számára elegendő hely maradjon a talaj és a villás targonca egyes részei között, vagy

                  —

                  a munkavállalókat a vezetőüléshez rögzítő szerkezettel, amely megakadályozza, hogy a felboruló villás targonca elemei rájuk nehezedjenek.

            3.1.6.   Annak az önjáró munkaeszköznek, amely mozgásával kockázatot jelenthet emberekre, a következő feltételeknek kell megfelelnie:

                  a)

                  a munkaeszközt el kell látni egy olyan berendezéssel, amely megakadályozza annak engedély nélküli beindítását;

                  b)

                  amennyiben egynél több, vágányra szerelt munkaeszköz van egyszerre mozgásban, olyan megfelelő berendezést kell felszerelni, amely csökkenti az ütközések következményeit;

                  c)

                  a munkaeszközre fékező- és megállítóberendezést kell felszerelni; amennyiben biztonsági szempontból szükséges, könnyen hozzáférhető vezérlőkészülékek vagy automatikus rendszerek által működtetett vészberendezésnek kell rendelkezésre állnia, amellyel a munkaeszközt le lehet fékezni és meg lehet állítani a fő berendezés meghibásodása esetén;

                  d)

                  amennyiben a vezető közvetlen látótere nem megfelelő a biztonság biztosításához, megfelelő segédeszközöket kell felszerelni a látási viszonyok javítása érdekében;

                  e)

                  azt a munkaeszközt, amelyet éjszakai vagy sötét helyeken való használat céljából alakítottak ki, el kell látni az elvégzendő munkának megfelelő világítással; ennek a munkaeszköznek megfelelő biztonságot kell nyújtania a munkavállalók számára;

                  f)

                  azt a munkaeszközt, amely tűzveszélyt jelent – önmagában vagy vontatmánya vagy szállítmánya miatt –, és amely nagy valószínűséggel veszélyezteti a munkavállalókat, megfelelő tűzoltó berendezésekkel kell ellátni, amennyiben azok nem hozzáférhetőek megfelelő közelségben a használat helyszínén;

                  g)

                  a távirányítású munkaeszköznek automatikusan meg kell állnia, amint elhagyja a vezérlési területet;

                  h)

                  a távirányítású munkaeszköznek, amely normális feltételek mellett ütközés vagy a munkavállalók beszorításának veszélyével jár, rendelkeznie kell az e veszély ellen védelmet biztosító berendezéssel, hacsak nincsenek rajta egyéb megfelelő berendezések az ütközés kockázatának kezelésére.

            3.2.   A terhek emelésére szolgáló munkaeszközökre vonatkozó minimumkövetelmények
      3.2.1.   Biztosítani kell a tartósan rögzített, terhek emelésére használt munkaeszközök szilárdságát és stabilitását a használat során, különös tekintettel a felemelendő terhekre és a szerkezetek felfüggesztési vagy rögzítési pontjaira kifejtett nyomásra.
      3.2.2.   Az emelőgépeken jól láthatóan fel kell tüntetni névleges terhelhetőségüket, és amennyiben szükséges, egy olyan táblával kell ellátni, amely a gép összes üzemállapotára megadja a névleges terhelhetőséget.
      Az emelőberendezéseket olyan módon kell megjelölni, hogy felismerhetőek legyenek a biztonságos használat szempontjából lényeges tulajdonságaik.
      Azt a munkaeszközt, amely nem személyek emelésére szolgál, de tévedésből arra is használható, ilyen tartalmú, megfelelő és jól látható jelzéssel kell ellátni.
      3.2.3.   A tartósan rögzített munkaeszközöket olyan módon kell rögzíteni, ami csökkenti annak kockázatát, hogy a teher:

                  a)

                  rázuhan a munkavállalókra;

                  b)

                  véletlenül veszélyesen eltolódik vagy szabadon esik;

                  c)

                  véletlenül kioldódik.

            3.2.4.   A munkavállalók felemelésére vagy szállítására használt munkaeszközöket úgy kell kialakítani, hogy:

                  a)

                  megfelelő eszközök segítségével elkerüljék a kocsik leesésének kockázatát, amennyiben létezik ilyen kockázat;

                  b)

                  elkerüljék annak kockázatát, hogy maga a használó esik le a kocsiról, amennyiben létezik ilyen kockázat;

                  c)

                  elkerülhető legyen annak kockázata, hogy különösen tárgyakkal történő véletlen érintkezés által, a használót valami összezúzza, beszorítsa vagy megüsse;

                  d)

                  baleset során a kocsiba beszorult személyek ne legyenek kitéve veszélynek, és ki lehessen őket szabadítani.

            Amennyiben a munkavégzés helyével összefüggő okok vagy magassági különbségek miatt az a) pontban említett kockázatokat semmilyen biztonsági intézkedéssel nem lehet elkerülni, a megerősített biztonsággal arányos tartókötelet kell felszerelni, és annak jó állapotát minden egyes munkanapon ellenőrizni kell.

      II. MELLÉKLET

         A MUNKAESZKÖZÖK HASZNÁLATÁRA VONATKOZÓ

      (a 4. cikk (3) bekezdésében előirányzott rendelkezések)

         Bevezető megjegyzés

      Ez a melléklet ennek az irányelvnek a rendelkezéseit figyelembe véve alkalmazandó, és akkor, ha a kérdéses munkaeszközzel kapcsolatban fennáll az adott veszély.
      1.   Valamennyi munkaeszközre vonatkozó általános rendelkezések

                  1.1.

                  A munkaeszközt olyan módon kell beszerelni, elhelyezni és használni, hogy csökkenjen a munkaeszköz használóit és más munkavállalókat érintő kockázat, például annak biztosításával, hogy a munkaeszköz mozgó elemei és a környezetében rögzített vagy mozgó elemei között elegendő tér legyen, és hogy minden felhasznált vagy előállított energiát vagy anyagot biztonságos módon lehessen szállítani és/vagy eltávolítani.

                  1.2.

                  A munkaeszközt biztonságos feltételek mellett kell felállítani vagy szétszerelni, különösen a gyártó utasításainak betartásával.

                  1.3.

                  Ha a munkaeszközt használat közben villámcsapás érheti, akkor készülékekkel vagy megfelelő eszközökkel kell a villámtól védeni.

            2.   A mozgó (önjáró vagy nem önjáró) munkaeszközök használatára vonatkozó előírások

                  2.1.

                  Önjáró munkaeszközt csak olyan munkavállaló vezethet, akit annak biztonságos vezetésére megfelelően kiképeztek.

                  2.2.

                  Ha a munkaeszköz a munkaterületen belül mozog, megfelelő közlekedési szabályokat kell előírni és betartani.

                  2.3.

                  A gyalogos munkavállalókat szervezeti intézkedések útján kell megakadályozni abban, hogy az önjáró munkaeszköz működési területére lépjenek.
                  Ha a munkát csak gyalogos munkavállalók jelenlétében lehet megfelelően elvégezni, akkor megfelelő intézkedésekkel meg kell akadályozni a munkaeszköz okozta baleseteket.

                  2.4.

                  A munkavállalók mechanikus meghajtású munkaeszközön való szállítása csak akkor engedélyezhető, ha a biztonság feltételei biztosítottak. Amennyiben a munkát menet közben kell végezni, az adott esetnek megfelelő sebességet kell választani.

                  2.5.

                  Belső égésű motorral hajtott mozgó munkaeszköz a munkaterületen csak abban az esetben használható, ha a munkavállalók egészségét vagy biztonságát nem veszélyeztető elegendő mennyiségű levegő áll rendelkezésre.

            3.   Terhek emelésére szolgáló munkaeszközökre vonatkozó előírások

      3.1.   Általános szempontok
      3.1.1.   A mozgó vagy szétszerelhető, emelésre tervezett munkaeszközöket úgy kell használni, hogy a munkaeszköz használat közbeni stabilitása minden előrelátható feltétel mellett, a talaj jellegét is figyelembe véve, biztosított legyen.
      3.1.2.   Személyek csak az erre a célra biztosított munkaeszközökkel és tartozékokkal emelhetők.
      A 89/391/EGK irányelv 5. cikkének sérelme nélkül kivételes esetekben a nem ilyen célra kialakított munkaeszközt is szabad személyek emelésére használni, amennyiben megtették a szükséges intézkedéseket a biztonság biztosítására a megfelelő ellenőrzést megállapító hazai jogszabályoknak és/vagy gyakorlatnak megfelelően.
      Amíg az emelésre tervezett munkaeszközökön munkavállalók tartózkodnak, a kezelési helyet folyamatosan be kell tölteni. Az emelt személyeknek megbízható kommunikációs eszközökkel kell rendelkezniük. Veszély esetén megbízható eszközöknek kell rendelkezésre állni a kiszabadításukra.
      3.1.3.   Intézkedéseket kell tenni annak érdekében, hogy függő terhek alatt munkavállalók ne tartózkodjanak, kivéve, ha e tartózkodás a munkálatok megfelelő elvégzéséhez szükséges.
      Függő terhek nem mozgathatók olyan védelem nélküli munkahelyek felett, ahol általában munkavállalók tartózkodnak.
      Abban az esetben, ha a munkálatok megfelelő elvégzése másképpen nem biztosítható, megfelelő eljárásokat kell megállapítani és alkalmazni.
      3.1.4.   Az emelőberendezéseket a kezelendő terhek, a felfogatási pontok, a rögzítőeszközök és a légköri viszonyok függvényében kell kiválasztani, tekintetbe véve a felfüggesztés módját és szerkezetét. Az emelőberendezések tartozékait egyértelműen meg kell jelölni, ha azt használat után nem szerelik szét, azért, hogy a használók felismerjék tulajdonságait.
      3.1.5.   Az emelőberendezéseket olyan módon kell tárolni, hogy ne sérüljenek meg, és ne menjenek tönkre.
      3.2.   Helyhez kötött terhek emelésére szolgáló munkaeszközök
      3.2.1.   Ha egynél több, helyhez kötött teher emelésére használt munkaeszközt szerelnek be, vagy állítanak fel egy munkahelyen oly módon, hogy működési sugaruk összeér, meg kell tenni a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy elkerüljék a terheknek vagy a munkaeszközök elemeinek összeütközését.
      3.2.2.   Ha helyhez kötött terhek emelésére használnak mozgó munkaeszközt, intézkedéseket kell tenni annak érdekében, hogy megakadályozzák a munkaeszköz megbillenését, felborulását, vagy, szükség esetén, elmozdulását vagy megcsúszását. Ezen intézkedések megfelelő végrehajtásának biztosítására ellenőrzéseket kell végezni.
      3.2.3.   Ha a helyhez kötött terhek emelésére tervezett munkaeszköz kezelője nem képes közvetlenül vagy a szükséges információt biztosító segédeszköz segítségével a teher teljes útvonalát figyelemmel kísérni, akkor megfelelően képesített személynek kell vele kapcsolatban állni, aki őt irányítja, továbbá szervezeti intézkedéseket kell tenni a terheknek a munkavállalókat esetlegesen veszélyeztető ütközéseinek megakadályozása érdekében.
      3.2.4.   A munkát olyan módon kell megszervezni, hogy amikor egy munkavállaló kézzel kapcsol fel vagy le egy terhet, biztonságosan végezhesse ezt, különösen az a munkavállaló, aki a munkaeszközt közvetlenül vagy közvetve kezeli.
      3.2.5.   Az összes emelési műveletet megfelelően kell megtervezni és felügyelni, és a munkavállalók biztonságára figyelemmel elvégezni.
      A kezelők közötti megfelelő összhang biztosítására eljárást kell kialakítani és alkalmazni, különösen ha egy terhet egyszerre két vagy több, helyhez kötött terhek emelésére szolgáló munkaeszköz emel.
      3.2.6.   Amennyiben a helyhez kötött terhek emelésére szolgáló munkaeszközök teljes vagy részleges energiakimaradás esetén nem tudják megtartani a terheket, megfelelő intézkedéseket kell hozni a munkavállalók ebből adódó veszélyeztetésének elkerülésére.
      Függő terheket nem szabad felügyelet nélkül hagyni, kivéve, ha a veszélyzónához való hozzáférés meg van akadályozva, és ha a terhet teljes biztonságban függesztették fel, és teljes biztonságban is tartják.
      3.2.7.   A helyhez kötött terhek emelésére kialakított munkaeszköz kültéri használatát meg kell szakítani, ha a meteorológiai feltételek olyan mértékben megromlanak, ami veszélyezteti a munkaeszköz biztonságos használatát, és kockáztatja a munkavállalók biztonságát. Megfelelő védelmi intézkedéseket kell tenni, különösen a munkaeszköz felborulásának és minden, a munkavállalókat érintő kockázat elkerülése érdekében.
      4.   A magasban végzett időszakos munkálatokhoz biztosított munkaeszközök használatára vonatkozó rendelkezések

      4.1.   Általános rendelkezések
      4.1.1.   Amennyiben a 89/391/EGK irányelv 6. cikke és ezen irányelv 3. cikke értelmében a magasban végzett időszakos munkálatok valamely alkalmas felületről nem végezhetőek el biztonságosan és a megfelelő ergonómiai feltételek mellett, akkor ki kell választani a biztonságos munkafeltételek biztosításához és fenntartásához leginkább megfelelő munkaeszközöket. Az egyedi védelmi intézkedésekkel szemben elsőbbséget kell biztosítani a kollektív védelmi intézkedéseknek. A munkaeszköznek meg kell felelnie az elvégzendő munka jellegének és az előrelátható igénybevételnek, és lehetővé kell tennie a veszélytelen közlekedést.
      A magasban lévő, időszakos munkavégzési helyek legmegfelelőbb elérési módját a közlekedés gyakoriságának, az adott magasságnak és a használat időtartamának megfelelően kell megválasztani. Közvetlen veszély esetén a választott elérési módnak lehetővé kell tennie a kiürítést. A közlekedés – egyik vagy másik irányban – egy elérési mód és a platformok, deszkák vagy pallók között nem járhat további lezuhanási kockázatokkal.
      4.1.2.   Magasban végzett munkához létrákat csak olyan körülmények között lehet használni, ha a 4.1.1. pontban foglaltakat figyelembe véve más, biztonságosabb munkaeszköz használata nem indokolt az alacsony kockázat és a használat rövid időtartama vagy a munkaterület olyan meglévő jellemzői következtében, amelyeken a munkáltató nem tud változtatni.
      4.1.3.   A kötél segítségével történő hozzáférési és pozicionálási módszerek kizárólag olyan körülmények közt használhatók, ahol a kockázatfelmérés azt mutatja, hogy a munka biztonságosan elvégezhető, és ha más, biztonságosabb munkaeszköz használata nem indokolt.
      A kockázatfelmérést figyelembe véve és különösen a munka időtartamától és az ergonómiai korlátoktól függően megfelelő kellékekkel felszerelt ülés kialakításáról kell gondoskodni.
      4.1.4.   A fentiek alapján megválasztott munkaeszköz típusától függően megfelelő intézkedéseket kell meghatározni az ilyen típusú eszközökkel együtt járó kockázatok minimalizálása érdekében. Amennyiben szükséges, rendelkezni kell a zuhanás megakadályozását célzó biztonsági eszközök felszereléséről. Ezeket megfelelően kell kialakítani, továbbá elég erősnek kell lenniük, hogy megelőzzék vagy megállítsák a magasból történő zuhanást, és lehetőség szerint kizárják a munkavállalók sérülésének lehetőségét. A zuhanás megakadályozására szolgáló kollektív biztonsági felszereléseket kizárólag a hozzáférést biztosító létráknál és lépcsőknél lehet megszakítani.
      4.1.5.   Amennyiben valamely konkrét feladat elvégzéséhez a zuhanás megakadályozását szolgáló kollektív biztonsági felszerelések időleges eltávolítására van szükség, ezt ellensúlyozandó hatékony biztonsági intézkedéseket kell hozni. Az intézkedések megtételéig a feladatot nem lehet elvégezni. Abban az esetben, ha a konkrét feladatot végleg vagy ideiglenesen befejezték, vissza kell állítani a zuhanás megakadályozására szolgáló kollektív biztonsági felszerelést.
      4.1.6.   Az esetenként a magasban végzett munka csak abban az esetben végezhető el, ha az időjárási viszonyok nem veszélyeztetik a munkavállalók biztonságát és egészségét.
      4.2.   A létrák használatára vonatkozó különleges intézkedések
      4.2.1.   A létrákat úgy kell elhelyezni, hogy stabilitásuk a használat során biztosítva legyen. A hordozható létráknak stabil, erős, megfelelő méretű, rögzített talppal kell rendelkezniük, hogy a létrafokok vízszintesek maradjanak. A kötélhágcsókat kivéve, a függő létrákat biztonságosan kell rögzíteni, és olyan módon, hogy ne tudjanak elmozdulni, és a kilengéseket elkerüljék.
      4.2.2.   Annak érdekében, hogy a hordozható létra talpa a használat során ne csússzon, a létra lábát alsó vagy felső végénél vagy ahhoz közel rögzíteni kell valamilyen csúszásgátló eszközzel vagy bármely más, ezzel azonos hatékonyságú módon. A megközelítésre használt létráknak megfelelő hosszúságúaknak kell lenniük ahhoz, hogy túlnyúljanak azon a helyen, amelyet a létrával el kell érni, kivéve azt az esetet, ha egyéb intézkedésekkel szilárd kapaszkodót biztosítanak. Az egymásba illeszthető és meghosszabbítható létrákat úgy kell használni, hogy egyes szakaszaik egymáshoz képest ne mozdulhassanak el. A mozgatható létrákat használat előtt rögzíteni kell.
      4.2.3.   A létrákat úgy kell használni, hogy a munkavállalók mindig stabilan álljanak és biztosan kapaszkodhassanak. Még terhek kézben való tartása egy létrán sem akadályozhatja meg a biztos kapaszkodást.
      4.3.   Az állványok használatára vonatkozó különleges intézkedések
      4.3.1.   Amennyiben a kiválasztott állványzatra vonatkozó számítások nem állnak rendelkezésre, vagy a rendelkezésre álló feljegyzések nem terjednek ki a tervezett szerkezeti elrendezésre, szilárdsági és stabilitási számításokat kell végezni, kivéve azt az esetet, ha az állványzatot általánosan elismert módon, szabványszerűen állítják össze.
      4.3.2.   A választott állványzat összetettségétől függően hozzáértő személynek összeszerelési, használati és lebontási tervet kell készítenie. Ez készülhet szabványos terv formájában is, kiegészítve a szóban forgó állványzat konkrét adataira vonatkozó tételekkel.
      4.3.3.   Az állványzat teherhordó részeinek csúszását meg kell akadályozni a tartófelülethez történő rögzítéssel, csúszásgátló eszköz biztosításával vagy bármely ezekkel azonos hatékonyságú módszerrel, továbbá a hordfelületnek megfelelő teherbírásúnak kell lennie. Biztosítani kell az állványzat stabilitását. Kerekes állványzat esetében megfelelő eszközökkel biztosítani kell, hogy az a magasban történő munkavégzés során ne mozdulhasson el.
      4.3.4.   Az állványzati padlózat méretének, formájának és elrendezésének meg kell felelnie az elvégzendő munka jellegének, valamint alkalmasnak kell lennie a terheléshez, lehetővé kell tennie a biztonságos munkavégzést és közlekedést. Az állványzat padlózatát úgy kell összeállítani, hogy annak elemei a rendeltetésszerű használat során ne mozdulhassanak el. Nem lehet veszélyes hézag a padlózat elemei és a zuhanás elleni függőleges kollektív biztonsági felszerelések között.
      4.3.5.   Abban az esetben, ha az állványzat egyes részei nem állnak használatra készen, például az összeállítás, szétszerelés vagy átalakítás alatt, általános figyelemfelhívó jelzésekkel kell azokat ellátni a munkahelyi biztonsági, illetve egészségvédelmi jelzésekre vonatkozó minimumkövetelményekről szóló, 1992. június 24-i 92/58/EGK tanácsi irányelv (1) (kilencedik egyedi irányelv a 89/391/EGK irányelv 16. cikke (1) bekezdésének értelmében) átültetésére hozott nemzeti rendelkezéseknek megfelelően, és a veszélyzónába való belépés megakadályozása érdekében fizikai eszközökkel megfelelően el kell azokat keríteni.
      4.3.6.   Az állványzatot összeállítani, lebontani vagy jelentősen átalakítani csak hozzáértő személy felügyelete alatt lehet, és ezt a munkát kizárólag olyan munkavállalók végezhetik, akik a 9. cikk értelmében a tervezett tevékenységekkel járó konkrét kockázatokat illetően megfelelő, különleges képzésben részesültek, különösen a következők terén:

                  a)

                  az állványzat összeszerelési, lebontási és átalakítási tervének megértése;

                  b)

                  biztonság az állványzat összeszerelésének, lebontásának és átalakításának ideje alatt;

                  c)

                  személyek vagy tárgyak lezuhanásának kockázatát megelőző intézkedések;

                  d)

                  biztonsági intézkedések változó időjárási viszonyok esetén, amelyek negatívan befolyásolhatják az állványzat biztonságát;

                  e)

                  megengedett terhelések;

                  f)

                  bármely más olyan kockázat, amely a fent említett összeszerelési, lebontási és átalakítási műveletekkel járhat.

            A felügyelő személy és az érintett munkavállalók rendelkezésére kell bocsátani a 4.3.2. pontban említett összeszerelési és lebontási tervet, az abban foglalt valamennyi utasítást is beleértve.
      4.4.   A kötél segítségével történő hozzáférési és pozicionálási technikákra vonatkozó különleges intézkedések
      A kötél segítségével történő hozzáférési és pozicionálási technikák használata során a következő feltételeket kell teljesíteni:

                  a)

                  a rendszer legalább két, egymástól külön rögzített kötélből áll, az egyiket (munkakötél) a helyszín elérésére, a leereszkedésre és a tartásra, a másikat (biztonsági kötél) tartalékként használják;

                  b)

                  megfelelő bekötőhevederrel kell felszerelni a munkavállalókat, akiknek ezt használniuk kell, és ezt a biztonsági kötélhez kell kapcsolniuk;

                  c)

                  a munkakötelet a feljutáshoz és leereszkedéshez szükséges biztonságos eszközzel kell ellátni, és önzáró rendszerrel kell rendelkeznie, hogy megakadályozza a használó lezuhanását abban az esetben, ha az elveszítené az uralmat mozgása felett. A biztonsági kötelet a munkavállaló mozgását követő mozgó zuhanásgátló berendezéssel kell felszerelni;

                  d)

                  a munkavállaló által használt szerszámokat és egyéb felszerelést a munkavállaló bekötőhevederéhez vagy üléséhez kell erősíteni, vagy más alkalmas módon kell rögzíteni;

                  e)

                  a munkát megfelelően kell megtervezni és felügyelni annak érdekében, hogy a munkavállalót veszélyhelyzetben azonnal kimenthessék;

                  f)

                  az érintett munkavállalókat a 7. cikk értelmében megfelelő, különleges képzésben kell részesíteni a tervezett tevékenységeket, különösen a mentési eljárásokat illetően.

            Kivételes körülmények között, ahol – figyelemmel a kockázatok elemzésére – egy második kötél használata veszélyesebbé tenné a munkát, megengedett egyetlen kötél használata is, amennyiben megfelelő intézkedéseket hoztak a biztonság garantálása érdekében a nemzeti jogszabályokkal vagy gyakorlatokkal összhangban.

         (1)  HL L 245., 1992.8.26., 23. o.

      III. MELLÉKLET
      A.   RÉSZ

         A hatályon kívül helyezett irányelv és módosításainak listája

      (lásd a 13. cikket)

                  A Tanács 89/655/EGK irányelve
                  (HL L 393., 1989.12.30., 13. o.)

                  A Tanács 95/63/EK irányelve
                  (HL L 335., 1995.12.30., 28. o.)

                  Az Európai Parlament és a Tanács 2001/45/EK irányelve
                  (HL L 195., 2001.7.19., 46. o.)

                  Az Európai Parlament és a Tanács 2007/30/EK irányelve
                  (HL L 165., 2007.6.27., 21. o.)

                  kizárólag a 3. cikk 3. pontjában a 89/655/EGK irányelvre tett hivatkozás tekintetében

      B.   RÉSZ

         A nemzeti jogba való átültetésre előírt határidők

      (lásd a 13. cikket)

                  Irányelv

                  Az átültetés határideje

                  89/655/EGK

                  1992. december 31.

                  95/63/EK

                  1998. december 4.

                  2001/45/EK

                  2004. július 19. (1)

                  2007/30/EK

                  2012. december 31.

         (1)  Ami a 89/655/EGK irányelv II. melléklete 4. pontjának alkalmazását illeti, 2004. július 19-től számított legfeljebb kétéves átmeneti időszak áll a tagállamok rendelkezésére ahhoz, hogy figyelembe vegyék a 2001/45/EK irányelvnek különösen a kis- és középvállalkozások általi gyakorlati végrehajtásából származó különféle helyzeteket.

      IV. MELLÉKLET

         Megfelelési táblázat

                  89/655/EGK irányelv

                  Ez az irányelv

                  1. cikk

                  1. cikk

                  2. cikk

                  2. cikk

                  3. cikk

                  3. cikk

                  4. cikk

                  4. cikk

                  4a. cikk, (1) bekezdés

                  5. cikk, (1) bekezdés

                  4a. cikk, (2) bekezdés, első és második francia bekezdés

                  5. cikk, (2) bekezdés, a) és b) pont

                  4a. cikk, (3) bekezdés

                  5. cikk, (3) bekezdés

                  4a. cikk, (4) bekezdés

                  5. cikk, (4) bekezdés

                  5. cikk, első és második francia bekezdés

                  6. cikk, a) és b) pont

                  5a. cikk

                  7. cikk

                  6. cikk, (1) bekezdés

                  8. cikk, (1) bekezdés

                  6. cikk, (2) bekezdés, első albekezdés, első, második és harmadik francia bekezdés

                  8. cikk, (2) bekezdés, első albekezdés, a), b) és c) pont

                  6. cikk, (2) bekezdés, második albekezdés

                  8. cikk, (2) bekezdés, második albekezdés

                  6. cikk, (3) bekezdés

                  8. cikk, (3) bekezdés

                  7. cikk, első francia bekezdés

                  9. cikk, a) pont

                  7. cikk, második francia bekezdés

                  9. cikk, b) pont

                  8. cikk

                  10. cikk

                  9. cikk, (1) bekezdés

                  11. cikk, (1) bekezdés

                  9. cikk, (2) bekezdés, első és második francia bekezdés

                  11. cikk, (2) bekezdés, a) és b) pont

                  10. cikk, (1) bekezdés

                  —

                  10. cikk, (2) bekezdés

                  12. cikk

                  —

                  13. cikk

                  —

                  14. cikk

                  11. cikk

                  15. cikk

                  I. melléklet

                  I. melléklet

                  II. melléklet

                  II. melléklet

                  —

                  III. melléklet

                  —

                  IV. melléklet


title: A Tanács 2005/71/EK irányelve (2005. október 12.) a harmadik országbeli állampolgároknak az Európai Közösség területén folytatott tudományos kutatás céljából való fogadására vonatkozó külön eljárásról

text:
               3.11.2005

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 289/15

      A TANÁCS 2005/71/EK IRÁNYELVE

   (2005. október 12.)
   a harmadik országbeli állampolgároknak az Európai Közösség területén folytatott tudományos kutatás céljából való fogadására vonatkozó külön eljárásról
   AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 63. cikke (3) bekezdésének a) pontjára és (4) bekezdésére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Parlament véleményére (1),
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2),
   tekintettel a Régiók Bizottsága véleményére (3),
   mivel:

               (1)

               A Bizottság, az európai kutatáspolitika megszilárdítása és szerkezetének kialakítása céljából, 2000 januárjában megállapította, hogy Európai Kutatási Térségét kell létrehozni, amely a jövőbeli közösségi fellépés központi eleme lesz ezen a területen.

               (2)

               Az Európai Tanács 2000. márciusi lisszaboni ülésén támogatta az Európai Kutatási Térség létrehozását, és azt a célt tűzte ki a Közösség számára, hogy 2010-re a világ legversenyképesebb és legdinamikusabb tudásalapú gazdaságává váljon.

               (3)

               A gazdaság globalizálódása szükségessé teszi a kutatók nagyobb mobilitását, amint ezt a Közösség hatodik kutatási keretprogramja (4) is felismerte, amikor programjait a korábbinál nagyobb mértékben nyitotta meg harmadik országból érkező kutatók számára.

               (4)

               Az Európai Tanács 2002. márciusi barcelonai ülése által meghatározott cél elérése érdekében – amelynek értelmében a GDP 3 %-át kutatásra kell fordítani – a Közösségnek a becslések szerint mintegy 700 000 kutatóval kell rendelkeznie. E cél megvalósításához számos, egymással összefüggő intézkedés szükséges, úgymint a tudományos pálya vonzóvá tétele a fiatalok számára, a nők nagyobb részvételének elősegítése a tudományos kutatásban, a képzés és a mobilitás lehetőségeinek növelése a kutatásban, a kutatók szakmai érvényesülési kilátásainak javítása a Közösségben és a Közösség nagyobb mértékű megnyitása olyan harmadik országbeli állampolgárok előtt, akik számára engedélyezni lehet a kutatási célú beutazást.

               (5)

               Ezen irányelv célja, hogy a harmadik országbeli állampolgárok három hónapnál hosszabb időtartamra történő, kutatási célú beutazásásnak és mozgásának elősegítésével hozzájáruljon az előbbi célkitűzések eléréséhez, annak érdekében, hogy Közösséget vonzóbbá tegye a világ minden tájáról érkező kutatók számára, és hogy a Közösség helyzetét – nemzetközi kutatási központként – javítsa.

               (6)

               Az irányelv végrehajtása nem ösztönözheti a szellemi elvándorlást a gazdaságilag felemelkedő vagy a fejlődő országokból. Ilyen esetekben – a származási országokkal való partnerség keretében és az átfogó migrációs politika megteremtése céljából – kísérő intézkedéseket kell hozni a kutatók származási országukban történő integrációjának ösztönzésére és a kutatói mobilitás előmozdítására.

               (7)

               A lisszaboni folyamat célkitűzéseinek elérése érdekében ugyancsak fontos elősegíteni az EU-polgár kutatók Unión belüli kutatási célú mobilitását, elsősorban a 2004-ben csatlakozott tagállamokból származó kutatók vonatkozásában.

               (8)

               Tekintve a világgazdaságban bekövetkezett változások keltette nyitottságot és a GDP 3 %-ának a kutatásba történő befektetését kitűző cél eléréséhez valószínűleg szükséges követelményeket, az ezen irányelv alapján potenciálisan jogosult harmadik országbeli kutatókat a képesítésükkel és a megvalósítani kívánt kutatási programmal összhangban tágan kell meghatározni.

               (9)

               Mivel az említett, a GDP 3 %-ának a kutatásba történő befektetését kitűző cél elérése érdekében tett erőfeszítés nagymértékben érinti a magánszférát, amelynek így az elkövetkező években több kutatót kell alkalmaznia, az ezen irányelv alapján potenciálisan jogosult kutatószervezetek a közszférához és a magánszférához egyaránt tartozhatnak.

               (10)

               Valamennyi tagállam biztosítja, hogy a lehető legrészletesebb, rendszeresen frissített információk – különösen az interneten keresztül – hozzáférhetőek legyenek az ezen irányelv szerint jóváhagyott kutatószervezetekről, amelyekkel a kutatók fogadási megállapodásokat köthetnek, valamint kutatási tevékenység folytatása céljából a tagállam területére való belépés és tartózkodás ezen irányelv szerinti feltételeiről és eljárásairól.

               (11)

               Helyénvaló a kutatók fogadását egy olyan fogadási eljárás létrehozásával megkönnyíteni, amely nem függ a kutatók és a fogadó kutatószervezet közötti jogi viszonytól, valamint azáltal, hogy a továbbiakban a tartózkodási engedély mellett nincs szükség munkavállalási engedélyre. A tagállamok hasonló szabályokat alkalmazhatnak olyan harmadik országbeli állampolgárok esetén, akik a nemzeti jogszabályokkal vagy közigazgatási gyakorlattal összhangban egy kutatási program keretében kérelmezik fogadásukat felsőoktatási intézményben folytatandó oktatás céljából.

               (12)

               Ugyanakkor fenn kell tartani a szokásos fogadási lehetőségeket (foglalkoztatás, kihelyezés stb.), különösen a diákként kutatási tevékenységet folytató doktoranduszhallgatók számára, akiket ki kell zárni az irányelv alkalmazási köréből, és akikre a harmadik országok állampolgárai tanulmányok folytatása, diákcsere, javadalmazás nélküli gyakorlat, illetve önkéntes szolgálat céljából történő beutazásának feltételeiről szóló, 2004. december 13-i 2004/114/EK tanácsi irányelv (5) vonatkozik.

               (13)

               A kutatókra vonatkozó külön eljárás a kutatószervezetek és a tagállamokban lévő bevándorlási hatóságok közötti együttműködésen alapul: az előbbinek kulcsszerepet biztosít a fogadási eljárásban a harmadik országok kutatói számára a Közösségbe való belépés és tartózkodás megkönnyítése és meggyorsítása céljából, míg fenntartja a tagállamoknak a bevándorlási rendszabályok tekintetében meglévő előjogait.

               (14)

               A tagállamok által előzetesen jóváhagyott kutatószervezeteknek jogosultnak kell lenniük arra, hogy kutatási program végrehajtása céljából harmadik ország állampolgárával fogadási megállapodást írjanak alá. A tagállamok tartózkodási engedélyt bocsátanak ki a fogadási megállapodás alapján, amennyiben a belépés és tartózkodás feltételei teljesülnek.

               (15)

               Annak érdekében, hogy a Közösség vonzóbbá váljon harmadik országok kutatói számára, tartózkodásuk időtartamára számos területen a fogadó tagállam állampolgáraival egyenlő gazdasági és szociális jogokat, valamint felsőoktatási intézményben való oktatási lehetőséget kell biztosítani.

               (16)

               Ez az irányelv rendkívül fontos előrelépést jelent a szociális biztonság területén, mivel a megkülönböztetésmentesség elve közvetlenül vonatkozik azokra a személyekre is, akik közvetlenül harmadik országból érkeznek valamely tagállamba. Ugyanakkor ez az irányelv nem keletkeztethet a szociális biztonság területén már meglévő közösségi jogszabályokban meghatározottaknál több jogot harmadik országok azon állampolgárai számára, akik tagállamok közötti határokon átnyúló tényezőkkel rendelkeznek. Ez az irányelv továbbá nem biztosít jogokat azon helyzetekkel kapcsolatban, amelyek kívül esnek a közösségi jogszabályok hatályán, mint például a harmadik országban tartózkodó családtagok.

               (17)

               Fontos a tudományos kutatás folytatása céljából fogadott harmadik országbeli állampolgárok mobilitásának – mint a partnerek közötti kapcsolatok és hálózatok világszinten történő fejlesztésére és megszilárdítására, valamint az Európai Kutatási Térség létrehozására szolgáló eszköznek – az elősegítése. A kutatóknak az ezen irányelvben meghatározott feltételek szerint képeseknek kell lenniük a mobilitás gyakorlati megvalósítására. Az ezen irányelv szerinti mobilitás gyakorlati megvalósításának feltételei nem érintik az úti okmányok érvényességének elismerésére vonatkozó jelenleg hatályos szabályokat.

               (18)

               Különös figyelmet kell fordítani arra, hogy a kutatók családja egységének megőrzését megkönnyítsék és támogassák, a harmadik országbeli állampolgároknak az Európai Közösség területén folytatott tudományos kutatás céljából való fogadásának megkönnyítéséről szóló, 2005. október 12-i tanácsi ajánlással (6) összhangban.

               (19)

               A család egységének megőrzése és a mobilitás lehetővé tétele érdekében a családtagoknak képesnek kell lenniük egy másik tagállamban tartózkodó kutatóhoz való csatlakozásra az adott tagállam nemzeti jogában meghatározott feltételek szerint, beleértve a tagállam kétoldalú és többoldalú megállapodásokból fakadó kötelezettségeit is.

               (20)

               A tartózkodási engedéllyel rendelkezők elvileg jogosultak lehetnek fogadási kérelem benyújtására úgy, hogy eközben az érintett tagállam területén maradnak.

               (21)

               A tagállamoknak jogukban áll a tartózkodási engedély kérelmezőit elbírálási eljárási díj megfizetésére kötelezni.

               (22)

               Ez az irányelv semmilyen körülmények között nem érintheti a harmadik országok állampolgárai tartózkodási engedélye egységes formátumának megállapításáról szóló, 2002. június 13-i 1030/2002/EK tanácsi rendeletet (7).

               (23)

               Mivel ezen irányelv céljait – nevezetesen a fogadási külön eljárás bevezetését, valamint a harmadik országok állampolgárainak egy kutatási szervezettel kötött fogadási megállapodás keretében kutatási program folytatása céljából, három hónapnál hosszabb időtartamra a tagállamokba való belépése és tartózkodása feltételeinek elfogadását – a tagállamok, különösen a tagállamok közötti mobilitás biztosítását illetően, nem tudják kielégítően megvalósítani, azok közösségi szinten jobban megvalósíthatók. A Közösség ezért a Szerződés 5. cikkében meghatározott szubszidiaritás elvével összhangban intézkedéseket hozhat. Az e cikkben meghatározott arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem haladja meg a fenti célok eléréséhez szükséges mértéket.

               (24)

               A tagállamoknak a nem, faj, bőrszín, etnikai vagy társadalmi származás, genetikai jellemzők, nyelv, vallás vagy meggyőződés, politikai vagy egyéb vélemény, valamely nemzeti kisebbséghez való tartozás, vagyon, születés, fogyatékosság, kor vagy szexuális irányultság alapján történő megkülönböztetés nélkül kell végrehajtaniuk ezen irányelv rendelkezéseit.

               (25)

               Ez az ajánlás tiszteletben tartja azokat az alapvető jogokat és megfelel azoknak az alapelveknek, amelyeket különösen az Európai Unió alapjogi chartája állapít meg.

               (26)

               A jobb jogszabályalkotásról szóló intézményközi megállapodás (34) bekezdésével összhangban a Tanács ösztönzi a tagállamokat arra, hogy – a maguk számára, illetve a Közösség érdekében – készítsenek táblázatokat, amelyekben a lehető legpontosabban bemutatják az irányelv és az azt átültető intézkedések közötti megfelelést, és hogy e táblázatokat tegyék közzé.

               (27)

               Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyság és Írország helyzetéről szóló jegyzőkönyv 3. cikkének megfelelően Írország 2004. július 1-jei levelében bejelentette, hogy részt kíván venni ezen irányelv meghozatalában és alkalmazásában.

               (28)

               Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyság és Írország helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkének megfelelően és az említett jegyzőkönyv 4. cikkének sérelme nélkül az Egyesült Királyság nem vesz részt ezen irányelv elfogadásában, és az irányelv vagy annak alkalmazása számára nem kötelező.

               (29)

               Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló jegyzőkönyv 1. és 2. cikkének megfelelően Dánia nem vesz részt ezen irányelv elfogadásában, és az irányelv vagy annak alkalmazása számára nem kötelező,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   I. FEJEZET
   ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
   1. cikk
   Célkitűzés
   Ez az irányelv harmadik országbeli kutatóknak egy kutatószervezettel kötött fogadási megállapodás keretében kutatási program végrehajtása céljából, három hónapnál hosszabb időtartamra a tagállamok általi fogadásának feltételeit határozza meg.
   2. cikk
   Fogalommeghatározások
   Ezen irányelv alkalmazásában:

               a)

               „harmadik ország állampolgára”: bármely olyan személy, aki a Szerződés 17. cikkének (1) bekezdése értelmében nem uniós polgár;

               b)

               „kutatás”: az ismeretanyag növelése érdekében szisztematikusan végzett alkotómunka, beleértve az emberi, kulturális és társadalmi ismeretek növelését, valamint ezen ismeretanyag új alkalmazásokra való használatának kidolgozását;

               c)

               „kutatószervezet”: bármely köz- vagy magánszervezet, amely kutatást folytat, és amelyet ezen irányelv céljaira valamely tagállam saját jogszabályaival vagy közigazgatási gyakorlatával összhangban jóváhagyott;

               d)

               „kutató”: harmadik ország állampolgára, aki olyan megfelelő felsőfokú képesítéssel rendelkezik, amely doktori programokban való részvételre jogosít fel, és akit valamely kutató szervezet kiválasztott egy olyan kutatási program megvalósítására, amelyhez a fenti képesítés általában szükséges;

               e)

               „tartózkodási engedély”: valamely tagállam hatóságai által kiállított, a „kutató” kifejezést feltüntető engedély, amely lehetővé teszi egy harmadik ország állampolgára számára, hogy jogszerűen a területén tartózkodjon az 1030/2002/EK rendelet 1. cikke (2) bekezdésének a) pontja rendelkezéseivel összhangban.

         3. cikk
   Hatály
   1.   Ezt az irányelvet harmadik országok azon állampolgáraira kell alkalmazni,, akik kutatási program folytatása céljából valamely tagállam területére való befogadásukat kérelmezik.
   2.   Ezt az irányelvet nem kell alkalmazni az alábbi esetekre:

               a)

               harmadik országok valamely tagállam területén – nemzetközi védelmet kérőkként, illetőleg ideiglenes védelmi rendszer keretében – tartózkodó állampolgárai;

               b)

               harmadik országok azon állampolgárai, akik a 2004/114/EK irányelv értelmében – valamely tagállamban diákként való tartózkodást kérelmeznek;

               c)

               harmadik országok azon állampolgárai, akiknek kiutasítását ténybeli vagy jogi indokok miatt felfüggesztették;

               d)

               valamely kutatószervezet által egy eltérő tagállamban lévő másik kutatószervezethez kirendelt kutatók.

         4. cikk
   Kedvezőbb rendelkezések
   1.   Ez az irányelv nem érinti:

               a)

               az egyrészről a Közösség vagy a Közösség és tagállamai, másrészről egy vagy több nem tagország közötti két- vagy többoldalú megállapodások;

               b)

               az egy vagy több tagállam és egy vagy több nem tagország közötti két- vagy többoldalú megállapodások kedvezőbb rendelkezéseit.

         2.   Ez az irányelv nem érinti a tagállamok jogát, hogy azon személyekre nézve, akikre az irányelv vonatkozik, kedvezőbb rendelkezéseket fogadjanak el vagy tartsanak fenn.
   II. FEJEZET
   KUTATÓSZERVEZETEK
   5. cikk
   Jóváhagyás
   1.   Bármely kutatószervezetet, amely az ezen irányelvben meghatározott fogadási eljárásnak megfelelően kutatót kíván fogadni, az érintett tagállamnak erre a célra előzetesen jóvá kell hagynia.
   2.   A kutatószervezetek jóváhagyásának a tagállamok nemzeti jogában meghatározott eljárásokkal vagy a tagállam közigazgatási gyakorlatával összhangban történik. Mind a közszervezetek, mind a magánszervezetek általi, jóváhagyásra vonatkozó kérelmeket ezen eljárásokkal összhangban kell benyújtani, és a kérelmeknek a szervezetek kötelező feladatain vagy adott esetben vállalati célokon, valamint a kutatási tevékenységük folytatását igazoló bizonyítékon kell alapulniuk.
   A kutatószervezet számára megítélt jóváhagyás legalább öt évre szól. Kivételes esetekben a tagállamok rövidebb időre is megítélhetik a jóváhagyást.
   3.   A tagállamok nemzeti jogszabályaikkal összhangban a kutatószervezettől írásbeli kötelezettségvállalást kérhetnek arra vonatkozóan, hogy azokban az esetekben, amikor a kutató túltartózkodik az érintett tagállam területén, a fenti szervezet felel a kutató tartózkodásával és visszatérésével kapcsolatban felmerült, állami forrásokból finanszírozott költségek megtérítéséért. A kutatószervezet pénzügyi felelőssége legkésőbb a fogadási megállapodás lejárta után hat hónappal szűnik meg.
   4.   A tagállamok úgy is rendelkezhetnek, hogy az érintett fogadási megállapodás lejárta utáni két hónapon belül a jóváhagyott szervezet a tagállamok által az adott célra kijelölt illetékes hatóságok számára megerősíti, hogy a munka mindazon kutatási programok esetében megvalósult, amelyekre a 6. cikknek megfelelően fogadási megállapodást megkötötték.
   5.   Az illetékes hatóságok valamennyi tagállamban közzé teszik, és rendszeresen frissítik az ezen irányelv céljaira jóváhagyott kutatószervezetek jegyzékét.
   6.   A tagállam egyéb intézkedések mellett elutasíthatja a (2)–(4) bekezdésben meghatározott feltételeket már nem teljesítő kutatószervezet jóváhagyásának meghosszabbítását vagy annak visszavonásáról dönthet, amennyiben a jóváhagyást csalás útján szerezték, vagy ha egy kutatószervezet harmadik ország állampolgárával csalárdan vagy gondatlanul kötött fogadási megállapodást. Amennyiben a jóváhagyást elutasították vagy visszavonták, az érintett szervezetet a visszavonásról vagy a meghosszabbítás elutasításáról szóló határozat közzétételétől számított legfeljebb öt évig újabb jelentkezés benyújtásától eltilthatják.
   7.   A tagállamok nemzeti jogukban meghatározhatják a 6. cikkel összhangban kötött, már meglévő fogadási megállapodásokra vonatkozó jóváhagyás visszavonásának vagy meghosszabbítása elutasításának következményeit, valamint az érintett kutatók tartózkodási engedélyét érintő következményeket.
   6. cikk
   A fogadási megállapodás
   1.   Bármely, kutatót fogadni kívánó szervezet fogadási megállapodást köt a kutatóval, amelyben a kutató vállalja a kutatási program megvalósítását, a szervezet pedig vállalja a kutató e célból való fogadását, a 7. cikk sérelme nélkül.
   2.   A kutatószervezetek csak akkor köthetnek fogadási megállapodásokat, ha a következő feltételek teljesülnek:

               a)

               a kutatási programot elfogadták a szervezet illetékes hatóságai, miután a következőket megvizsgálták:

                           i.

                           a kutatás célja és időtartama, a megvalósításához szükséges pénzügyi források rendelkezésre állása;

                           ii.

                           a kutató képesítései a kutatási célok fényében, a 2. cikk d) pontja szerinti képesítéseinek hiteles másolata alapján;

               b)

               a kutatónak tartózkodása alatt – a tagállam által erre a célra közzétett minimumösszeggel összhangban – kiadásainak és visszautazása költségeinek fedezésére havonta elegendő forrás áll a rendelkezésére és nem kell a tagállam szociális segítségnyújtási rendszerét igénybe vennie;

               c)

               a kutató tartózkodása alatt valamennyi olyan kockázatra kiterjedő betegbiztosítással rendelkezik, amely ellen az érintett tagállam állampolgárait általában biztosítják;

               d)

               a fogadási megállapodás pontosan meghatározza a kutatók jogi viszonyát és munkafeltételeit.

         3.   A fogadási megállapodás aláírását követően a kutatószervezettől a nemzeti jogszabályokkal összhangban megkövetelhető, hogy a kutató számára adjon egyéni nyilatkozatot arra vonatkozóan, hogy vállalja a pénzügyi felelősséget az 5. cikk (3) bekezdése szerinti költségekért.
   4.   A fogadási megállapodás automatikusan lejár, ha a kutató fogadására nem kerül sor vagy a kutató és a kutatószervezet közötti jogi viszony megszűnik.
   5.   A kutatószervezetek haladéktalanul értesítik a tagállamok által erre a célra kijelölt hatóságot bármely olyan eseményről, amely megakadályozhatja a fogadási megállapodás megvalósítását.
   III. FEJEZET
   A KUTATÓK FOGADÁSA
   7. cikk
   Fogadási feltételek
   1.   Azon harmadik országbeli állampolgár, aki fogadását az ezen irányelvben megállapított célok érdekében kérelmezi:

               a)

               a nemzeti jogszabályok szerinti, érvényes úti okmányt köteles bemutatni. A tagállam megkövetelheti, hogy az úti okmány érvényességi ideje legalább a tartózkodási engedély időtartamát lefedje;

               b)

               a 6. cikk (2) bekezdésével összhangban egy kutatószervezettel kötött fogadási megállapodást köteles bemutatni; és

               c)

               adott esetben a 6. cikk (3) bekezdésével összhangban a kutatószervezet által kiállított pénzügyi felelősségről szóló nyilatkozatot köteles bemutatni; valamint

               d)

               nem veszélyeztetheti a közrendet, a közbiztonságot vagy a közegészségügyet.

         A tagállamok ellenőrzik, hogy az a), b), c) és d) pontban említett valamennyi feltétel teljesül-e.
   2.   A tagállamok ellenőrizhetik azon feltételeket is, amelyeken a fogadási megállapodás alapul, és amelyek alapján annak megkötésére sor került.
   3.   Amint az (1) és (2) bekezdésben említett ellenőrzések pozitív eredménnyel zárultak, a fogadási megállapodás végrehajtása érdekében a kutatókat a tagállamok területén fogadni kell.
   8. cikk
   A tartózkodási engedély időtartama
   A tagállamok legalább egyéves időtartamra szóló tartózkodási engedélyt bocsátanak ki és megújítják azt, amennyiben a 6. és 7. cikkben meghatározott feltételek továbbra is teljesülnek. Amennyiben a kutatási programot egy évnél rövidebb időszakra tervezték, a tartózkodási engedélyt a program időtartamára kell kibocsátani.
   9. cikk
   Családtagok
   1.   Ha valamely tagállam úgy dönt, hogy a kutató családtagjainak tartózkodási engedélyt ad, tartózkodási engedélyük érvényességének időtartama megegyezik a kutató számára kiállított tartózkodási engedély időtartamával, amennyiben úti okmányaik érvényességi ideje ezt lehetővé teszi. Kellően indokolt esetekben a kutató családtagjai tartózkodási engedélyének időtartama rövidebb is lehet.
   2.   A tartózkodási engedélynek a valamely tagállam területén fogadott kutató családtagjai részére történő kiállítása nem függhet a kutató minimális tartózkodási idejére vonatkozó követelménytől.
   10. cikk
   A tartózkodási engedély visszavonása vagy meghosszabbításának elutasítása
   1.   Az ezen irányelv alapján kiállított tartózkodási engedélyt a tagállamok visszavonhatják vagy meghosszabbítását elutasíthatják, amennyiben azt birtokosa csalárd módon szerezte, illetve ha kiderül, hogy az engedély birtokosa nem felelt meg vagy a továbbiakban már nem felel meg a beutazással és tartózkodással kapcsolatos, a 6. és 7. cikkben megállapított feltételeknek vagy tartózkodásának célja eltér az engedélyezett tartózkodás céljától.
   2.   A tartózkodási engedélyt a tagállamok visszavonhatják vagy meghosszabbítását elutasíthatják a közrend, a közbiztonság vagy a közegészségügy okán.
   IV. FEJEZET
   A KUTATÓK JOGAI
   11. cikk
   Oktatás
   1.   Az ezen irányelv szerint fogadott kutatók a nemzeti jogszabályokkal összhangban oktatási tevékenységet folytathatnak.
   2.   A tagállamok megállapíthatják az oktatási tevékenységre fordítható órák vagy napok maximális számát.
   12. cikk
   Egyenlő bánásmód
   A tartózkodási engedély birtokosai az állampolgárokkal egyenlő bánásmódra jogosultak a következők tekintetében:

               a)

               az oklevelek, bizonyítványok és egyéb szakképesítések kölcsönös elismerése a vonatkozó nemzeti eljárásokkal összhangban;

               b)

               munkafeltételek, beleértve a díjazást és az elbocsátást;

               c)

               a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14-i 1408/71/EGK tanácsi rendeletben (8) meghatározott szociális biztonsági ágak. Az 1408/71/EGK és az 574/72/EGK rendelet rendelkezéseinek valamely harmadik ország e rendelkezések által pusztán állampolgárságuk okán nem érintett állampolgáraira való kiterjesztéséről szóló, 2003. május 14-i 859/2003/EK tanácsi rendelet (9) mellékletében található különleges rendelkezéseket értelemszerűen kell alkalmazni;

               d)

               adókedvezmények;

               e)

               az árukhoz és a szolgáltatásokhoz való hozzáférés, valamint a nyilvánosság számára hozzáférhető termékek értékesítése és szolgáltatások nyújtása.

         13. cikk
   A tagállamok közötti mobilitás
   1.   Az ezen irányelv szerint kutatóként fogadott valamely harmadik ország állampolgára kutatásának egy részét másik tagállamban is végezheti az e cikkben megállapított feltételeknek megfelelően.
   2.   Amennyiben a kutató legfeljebb három hónapig terjedő időt tölt egy másik tagállamban, a kutatás az első tagállamban kötött fogadási megállapodás alapján végezhető, feltéve hogy a kutatónak a másik tagállamban elegendő forrás áll a rendelkezésére, és a kutató a másik tagállamban nem jelent veszélyt a közrendre, a közbiztonságra vagy a közegészségügyre.
   3.   Amennyiben a kutató három hónapnál hosszabb időt tölt egy másik tagállamban, a tagállamok új fogadási megállapodást kérhetnek az érintett tagállamban folytatandó kutatás céljára. Mindenesetre a 6. és 7. cikkben meghatározott feltételeknek az érintett tagállammal kapcsolatban teljesülniük kell.
   4.   Amennyiben a vonatkozó jogszabályok a mobilitás megvalósítására vízumot vagy tartózkodási engedélyt írnak elő, a vízumot vagy tartózkodási engedélyt kellő időben, olyan időtartamon belül kell kiadni, hogy az a kutatás folytatását ne akadályozza, ugyanakkor elegendőnek kell bizonyulnia ahhoz, hogy az illetékes hatóságok a kérelmeket feldolgozzák.
   5.   A tagállamok nem követelhetik meg, hogy a kutató a vízum- vagy tartózkodási engedély iránti kérelem benyújtása érdekében elhagyja a területüket.
   V. FEJEZET
   ELJÁRÁS ÉS ÁTLÁTHATÓSÁG
   14. cikk
   Fogadási kérelem
   1.   A tagállamok meghatározzák, hogy a tartózkodási engedély iránti kérelmeket a kutatónak vagy az érintett kutatószervezetnek kell-e benyújtania.
   2.   A kérelmet akkor kell megvizsgálni és elbírálni, amikor a harmadik ország érintett állampolgára azon tagállamok területén kívül tartózkodik, amelyekbe be kíván lépni.
   3.   A tagállamok nemzeti jogszabályaikkal összhangban a harmadik ország már a területükön tartózkodó érintett állampolgára által benyújtott kérelmet is elfogadhatnak.
   4.   Az érintett tagállamok a szükséges vízumok megszerzéséhez minden könnyítést megadnak harmadik ország azon állampolgárának, aki kérelmet nyújtott be, és aki a 6. és 7. cikk feltételeit teljesíti.
   15. cikk
   Eljárási biztosítékok
   1.   A tagállamok illetékes hatóságai a hiánytalan kérelemről a lehető leghamarabb döntést hoznak, és adott esetben gyorsított eljárást írnak elő.
   2.   Amennyiben a kérelem alátámasztására megadott információ nem megfelelő, úgy a kérelem vizsgálata felfüggeszthető, és az illetékes hatóságok tájékoztatják a kérelmezőt arról, hogy milyen további információkra van szükség.
   3.   A tartózkodási engedélyre irányuló kérelmet elutasító határozatról a vonatkozó nemzeti jogszabályok szerinti értesítési eljárásnak megfelelően értesíteni kell a harmadik ország érintett állampolgárát. Az értesítés tartalmazza a rendelkezésre álló lehetséges jogorvoslati eljárásokat, illetve az eljárás megindítására rendelkezésre álló határidőt.
   4.   Amennyiben a kérelmet elutasítják vagy az ezen irányelvvel összhangban kiadott tartózkodási engedélyt visszavonják, úgy az érintett személynek jogában áll, hogy ezt az érintett tagállam hatóságainál jogi úton megtámadja.
   VI. FEJEZET
   ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
   16. cikk
   Jelentések
   A Bizottság rendszeres időközönként, és először legkésőbb három évvel ezen irányelv hatálybalépését követően jelentést tesz az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak ezen irányelvnek a tagállamokban való alkalmazásáról, valamint javaslatot tesz bármely szükséges módosításra.
   17. cikk
   Átültetés a nemzeti jogba
   1.   A tagállamok legkésőbb 2007. október 12-ig végrehajtják azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   2.   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   18. cikk
   A III. fejezet rendelkezéseitől eltérve, a 17. cikk (1) bekezdésében meghatározott időszak lejártát követő két évig a tagállamok nem kötelesek ezen irányelvnek megfelelően engedélyt kiállítani két évig terjedő tartózkodási engedély formájában.
   19. cikk
   abályai fenntartására vonatkozó jogát.
   Ezen irányelv egyetlen része sem érinti Írországnak – az Amszterdami Szerződéssel az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Közösséget létrehozó szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyság és Írország helyzetéről szóló jegyzőkönyvben, valamint az Európai Közösséget létrehozó szerződés 14. cikke egyes vonatkozásainak az Egyesült Királyságra és Írországra történő alkalmazásáról szóló jegyzőkönyvben említett – a közös utazási területre vonatkozó sz
   20. cikk
   Hatálybalépés
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   21. cikk
   Az irányelv címzettjei
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei, az Európai Közösséget létrehozó szerződéssel összhangban.

      Kelt Luxembourgban, 2005. október 12-én.

            a Tanács részéről

            az elnök

         C. CLARKE

      (1)  2005. április 12-i vélemény (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

      (2)  HL C 120., 2005.5.20., 60. o.

      (3)  HL C 71., 2005.3.22., 6. o.

      (4)  A legutóbb a 786/2004/EK határozattal (HL L 138., 2004.4.30., 7. o.) módosított, az Európai Közösségnek az Európai Kutatási Térség létrehozását és az innovációt előmozdító hatodik kutatási, technológiafejlesztési és demonstrációs keretprogramjáról (2002–2006) szóló, 2002. június 27-i 1513/2002/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (HL L 232., 2002.8.29., 1. o.).

      (5)  HL C 375., 2004.12.23., 12. o.

      (6)  Lásd e Hivatalos Lap 26 oldalát.

      (7)  HL L 157., 2002.6.15., 1. o.

      (8)  HL L 149., 1971.7.5.A legutóbb a 647/2005/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (HL L 117., 2005.5.4.) módosított rendelet.

      (9)  HL L 124., 2003.5.20., 1. o.


title: Az Európai Parlament és a Tanács 2009/21/EK irányelve ( 2009. április 23.) a lobogó szerinti állammal szembeni követelmények teljesítéséről (EGT-vonatkozású szöveg)

text:
               28.5.2009

               HU

               Az Európai Unió Hivatalos Lapja

               L 131/132

      AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2009/21/EK IRÁNYELVE

   (2009. április 23.)
   a lobogó szerinti állammal szembeni követelmények teljesítéséről
   (EGT-vonatkozású szöveg)
   AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
   tekintettel az Európai Közösséget létrehozó szerződésre és különösen annak 80. cikke (2) bekezdésére,
   tekintettel a Bizottság javaslatára,
   tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
   tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
   a Szerződés 251. cikkében megállapított eljárásnak megfelelően (3),
   mivel:

               (1)

               A közösségi hajózás és az azt igénybe vevő polgárok biztonságát, valamint a környezet védelmét mindenkor fenn kell tartani.

               (2)

               Azáltal, hogy több egyezményt is elfogadtak, amelynek a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (a továbbiakban: az IMO) a letéteményese, a nemzetközi hajózás vonatkozásában létrejött egy átfogó keret, amely a tengerbiztonság fokozását és a környezetnek a hajózásból eredő szennyezéstől való védelmének erősítését szolgálja.

               (3)

               Az ENSZ 1982. évi tengerjogi egyezményének (UNCLOS) és azon egyezményeknek a rendelkezései alapján, amelyeknek az IMO a letéteményese (a továbbiakban: az IMO-egyezmények), az említett jogi eszközökben részes szerződő államok feladata, hogy meghozzák azokat a törvényeket és rendeleteket, valamint megtegyék mindazon egyéb lépéseket, amelyek az említett jogi eszközök maradéktalan érvényre jutásához szükségesek lehetnek, és ezáltal elérjék, hogy a hajók a tengeri életbiztonság és a tengeri környezetvédelem szempontjából megfeleljenek a rendeltetésüknek, és hozzáértő tengeri személyzettel rendelkezzenek.

               (4)

               Kellően figyelembe kell venni a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO) által 2006-ban elfogadott tengerészeti munkaügyi egyezményt, amely a lobogó szerinti állammal szembeni kötelezettségekre is kiterjed.

               (5)

               A tagállamok 2008. október 9-én elfogadtak egy nyilatkozatot, amelyben egyhangúlag elismerik a lobogó szerinti államok kötelezettségeivel kapcsolatos nemzetközi egyezmények alkalmazásának fontosságát a tengerbiztonság javítása és a hajók okozta szennyezés megakadályozásához való hozzájárulás érdekében.

               (6)

               Az IMO által a hajók államok közötti átlajstromozásáról szóló, 2004. december 20-i MSC/Circ.1140/MEPC/Circ.424. körlevélben ajánlott eljárások végrehajtásának meg kell erősítenie az IMO-egyezményekben és a közösségi tengerbiztonsági jogszabályokban foglalt, lobogóváltást érintő rendelkezéseket, továbbá a tengerbiztonság érdekében növelnie kell a lobogó szerinti államok közötti viszonyok átláthatóságát.

               (7)

               A tagállamok lobogója alatt közlekedő, illetve az azok lajstromából kikerülő hajókra vonatkozó információk hozzáférhetőségének javítania kell a kiváló minőségű flották teljesítményének átláthatóságát, valamint hozzá kell járulnia a lobogó szerinti államok kötelezettségei figyelemmel kísérésének javításához és a hatóságok számára az egyenlő feltételek biztosításához.

               (8)

               A tagállamoknak a lobogó szerinti államként nyújtott teljesítményük további javítása érdekében rendszeresen auditáltatniuk kell a hatóságukat.

               (9)

               A közigazgatási eljárásoknak a Nemzetközi Szabványügyi Szervezet (ISO) szabványaival, vagy azzal egyenértékű szabványokkal összhangban történő minőségtanúsításának szintén hozzá kell járulnia a hatóságok egyenlő feltételeinek biztosításához.

               (10)

               Az ezen irányelv végrehajtásához szükséges intézkedéseket a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozattal (4) összhangban kell elfogadni.

               (11)

               Mivel ezen irányelv céljait, nevezetesen: a tengeri szállítási politika területével kapcsolatos megfelelő intézkedések bevezetését és végrehajtását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért terjedelme és hatásai miatt azok közösségi szinten jobban megvalósíthatók, a Közösség intézkedéseket hozhat a Szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket,

         ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
   1. cikk
   Tárgy
   (1)   Ennek az irányelvnek az a célja, hogy:

               a)

               a tagállamok eredményesen és következetesen teljesítsék a lobogó szerinti államként rájuk háruló kötelezettségeket; és

               b)

               a tagállamok lobogója alatt közlekedő hajók biztonságosabbak legyenek, és ne szennyezzenek.

         (2)   Ez az irányelv nem érinti sem a tengeri közlekedés biztonságával és a hajókról történő szennyezés megelőzésével foglalkozó bizottság (COSS) létrehozásáról szóló, 2002. november 5-i 2099/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 2. cikkének (2) bekezdésében felsorolt közösségi tengerhajózási jogszabályokat, sem az Európai Közösség Hajótulajdonosainak Szövetsége (ECSA) és a Közlekedési Dolgozók Szakszervezeteinek Szövetsége az Európai Unióban (FST) között, a tengerészek munkaidejének szervezésére vonatkozóan kötött megállapodásról szóló, 1999. június 21-i 1999/63/EK tanácsi irányelvet (6).
   2. cikk
   Hatály
   Ez az irányelv azon állam hatóságaira vonatkozik, amelynek lobogója alatt a hajó közlekedik.
   3. cikk
   Fogalommeghatározások
   Ezen irányelv alkalmazásában az alábbi fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:

               a)

               „hajó”: a vonatkozó IMO-egyezmények hatálya alá tartozó, valamely tagállam lobogója alatt közlekedő olyan hajó vagy vízi jármű, amelyhez bizonyítvány szükséges;

               b)

               „hatóságok”: azon tagállam illetékes hatóságai, amelynek lobogója alatt a hajó közlekedik;

               c)

               „elismert szervezet”: a hajófelügyeleti és hajóvizsgáló szervezetek közös szabályairól és szabványairól szóló, 2009. április 23-i 391/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (átdolgozás) (7) összhangban elismert szervezet;

               d)

               „bizonyítványok”: a vonatkozó IMO-egyezmények alapján kiállított hatósági bizonyítványok;

               e)

               „IMO-auditálás”: az IMO-közgyűlés által 2005. december 1-jén elfogadott A.974(24) határozat rendelkezéseivel összhangban elvégzett auditálás.

         4. cikk
   A hajók működése engedélyezésének feltételei a tagállami lobogó alatt való közlekedés engedélyezésekor
   (1)   Mielőtt engedélyezné egy olyan hajó működését, amelynek megadta a jogot a lobogója alatt való közlekedésre, az adott tagállam megteszi az általa megfelelőnek vélt intézkedéseket annak érdekében, hogy biztosítsa, hogy az érintett hajó megfelel az alkalmazandó nemzetközi szabályoknak és előírásoknak. Különösen ellenőriznie kell minden ésszerű módon a hajó korábbi működésének biztonságosságát. Amennyiben szükséges, konzultál azon állammal, amelynek lobogója alatt a hajó korábban hajózott, annak megállapítása érdekében, hogy maradtak-e megoldatlanul az utóbbi által felfedezett hiányosságok vagy biztonsági problémák.
   (2)   Ha a hajó lobogója szerinti más állam tájékoztatást kér a hajóról attól a tagállamtól, amelynek lobogója alatt a hajó korábban közlekedett, ez utóbbi tagállam késedelem nélkül részletesen tájékoztatja a hiányosságokról, és megad minden egyéb, biztonsággal kapcsolatos lényeges tájékoztatást a kérelmező államnak.
   5. cikk
   Tagállami lobogó alatt közlekedő hajó feltartóztatása
   Ha a hatóságok arról értesülnek, hogy az érintett tagállam lobogója alatt közlekedő hajót tartóztat fel egy kikötő szerinti állam, az általuk e célból kialakított eljárásoknak megfelelően felügyelik, ahogy a hajót a vonatkozó IMO-egyezményeknek megfelelővé teszik.
   6. cikk
   Kapcsolódó intézkedések
   A tagállamok biztosítják, hogy a lobogójuk alatt közlekedő hajókat illetően ezen irányelv alkalmazásában legalább az alábbi információkat tárolják, és mindenkor hozzáférhetővé teszik:

               a)

               a hajó alapadatai (név, IMO-szám stb.);

               b)

               a felmérések és az auditálások időpontja, beleértve az esetleges járulékos és kiegészítő felmérésekét is;

               c)

               a hajó minősítésében és osztályozásában részt vevő elismert szervezetek azonosítása;

               d)

               azon illetékes szerv megnevezése, amely a kikötő szerinti állam által végzendő ellenőrzésekre vonatkozó rendelkezések alapján a vizsgálatot elvégezte, és a vizsgálatok időpontja;

               e)

               a kikötő szerinti állam által végzett ellenőrzés vizsgálatainak kimenetele (voltak-e hiányosságok, a hajót feltartóztatták-e);

               f)

               tengeri balesetekre vonatkozó információk;

               g)

               azon hajók azonosítása, amelyek az elmúlt 12 hónap során megszűntek az érintett tagállam lobogója alatt közlekedni.

         7. cikk
   Eljárás a lobogó szerinti állam auditálására
   A tagállamok megteszik az ahhoz szükséges intézkedéseket, hogy – az érintett tagállam időben benyújtott kérelmére az IMO által adott kedvező válaszra is figyelemmel – hatóságaikat legalább hétévente IMO-auditálásnak vessék alá, és a bizalmas kezelésről szóló, vonatkozó nemzeti jogszabályoknak megfelelően közzéteszik az audit eredményét.
   Ez a cikk legkésőbb 2017. június 17-én vagy – ha hatályba lép egy kötelező IMO-tagállami auditálási rendszer – a Bizottság által a 10. cikk (2) bekezdésében említett szabályozási bizottsági eljárással meghatározott korábbi időpontban hatályát veszti.
   8. cikk
   Minőségirányítási rendszer és belső értékelés
   (1)   A tagállamok a hatóságaiknak a lobogó szerinti állam kötelezettségeivel kapcsolatos tevékenységei operatív részeihez 2012. június 17-ig minőségirányítási rendszert fejlesztenek ki, vezetnek be és tartanak fenn. A minőségirányítási rendszer tanúsítása a vonatkozó nemzetközi minőségi szabványok szerint történik.
   (2)   Azok a tagállamok, amelyek a kikötő szerinti állam által végzett ellenőrzésről szóló párizsi egyetértési memorandum legutóbbi éves jelentésében foglalt fekete listán vagy két egymást követő évben a szürke listán szerepelnek, legkésőbb négy hónappal a párizsi memorandum-jelentés közzétételét követően jelentést nyújtanak be a Bizottságnak a lobogó szerinti államként nyújtott teljesítményükről.
   A jelentésben azonosítani és elemezni kell az előírások be nem tartásának fő okait, amelyek a fekete vagy szürke státust eredményező feltartóztatásokhoz vagy hiányosságokhoz vezettek.
   9. cikk
   Jelentések
   Első alkalommal 2012. június 17-ig, azt követően pedig ötévente a Bizottság jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak ezen irányelv alkalmazásáról.
   E jelentés tartalmazza a tagállamok lobogó szerinti államként nyújtott teljesítményének értékelését.
   10. cikk
   A bizottság eljárása
   (1)   A Bizottság munkáját a 2099/2002/EK rendelet 3. cikke által létrehozott, a tengeri közlekedés biztonságával és a hajókról történő szennyezés megelőzésével foglalkozó bizottság (COSS) segíti.
   (2)   Az e bekezdésre történő hivatkozáskor az 1999/468/EK határozat 5. és 7. cikkét kell alkalmazni, figyelemmel a 8. cikkének rendelkezéseire.
   Az 1999/468/EK határozat 5. cikkének (6) bekezdésében meghatározott határidő két hónap.
   11. cikk
   Átültetés
   (1)   A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2011. június 17-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
   Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
   (2)   A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
   12. cikk
   Hatálybalépés
   Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
   13. cikk
   Címzettek
   Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.

      Kelt Strasbourgban, 2009. április 23-án.

            az Európai Parlament részéről

            az elnök

         H.-G. PÖTTERING

            a Tanács részéről

            az elnök

         P. NEČAS

      (1)  HL C 318., 2006.12.23., 195. o.

      (2)  HL C 229., 2006.9.22., 38. o.

      (3)  Az Európai Parlament 2007. március 29-i véleménye (HL C 27. E, 2008.1.31., 140. o.) és a Tanács 2008. december 9-i közös álláspontja (HL C 330. E, 2008.12.30., 13. o.) és az Európai Parlament 2009. március 11-i álláspontja (a Hivatalos Lapban még nem tették közzé).

      (4)  HL L 184., 1999.7.17., 23. o.

      (5)  HL L 324., 2002.11.29., 1. o.

      (6)  HL L 167., 1999.7.2., 33. o.

      (7)  Lásd e Hivatalos Lap 11. oldalát.