title: Komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/1831, annettu 7 päivänä lokakuuta 2015, sisämarkkinoilla ja kolmansissa maissa toteutettavista maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1144/2014 soveltamista koskevista säännöistä

text:
               13.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 266/14

         KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2015/1831,
   annettu 7 päivänä lokakuuta 2015,
   sisämarkkinoilla ja kolmansissa maissa toteutettavista maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1144/2014 soveltamista koskevista säännöistä
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon sisämarkkinoilla ja kolmansissa maissa toteutettavista maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 3/2008 kumoamisesta 22 päivänä lokakuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1144/2014 (1) ja erityisesti sen 4 artiklan 3 kohdan, 13 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan, 14 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja 25 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Asetuksella (EU) N:o 1144/2014 kumotaan neuvoston asetus (EY) N:o 3/2008 (2) ja vahvistetaan uudet säännöt sisämarkkinoilla ja kolmansissa maissa toteuttavista maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista. Lisäksi siinä siirretään komissiolle valta antaa kyseisiä toimia koskevia delegoituja säädöksiä ja täytäntöönpanosäädöksiä. Tiettyjä sääntöjä on hyväksyttävä tällaisilla säädöksillä sen varmistamiseksi, että uusi lainsäädäntökehys toimii moitteettomasti ja sitä sovelletaan yhdenmukaisesti. Kyseisillä säädöksillä olisi korvattava komission asetus (EY) N:o 501/2008 (3), joka kumotaan komission delegoidulla asetuksella (EU) 2015/1829 (4).

               (2)

               Tiedotus- ja menekinedistämistoimien lähtökohtana ei pitäisi käyttää tuotteiden alkuperää. Tuotteiden alkuperä voidaan asetuksen (EU) N:o 1144/2014 4 artiklan 2 kohdan nojalla kuitenkin mainita tiettyjen edellytysten täyttyessä. Olisi vahvistettava säännöt, joilla varmistetaan erityisesti, että viittaus alkuperään ei heikennä ohjelmaan liittyvää pääasiallista unionin viestiä.

               (3)

               Jotta vältettäisiin riski siitä, että kohdeyleisölle jää epäselväksi ero yleisluonteisen alkuperään viittaavan kampanjan ja tiettyjä unionin laatujärjestelmien mukaisesti rekisteröityjä, maantieteellisellä merkinnällä suojattuja tuotteita koskevan kampanjan välillä, viittaus alkuperään olisi rajoitettava koskemaan ainoastaan kansallista alkuperää. Kun otetaan kuitenkin huomioon asetuksen (EU) N:o 1144/2014 5 artiklan 4 kohdassa vahvistettu tukikelpoisten järjestelmien luettelo, kyseisten järjestelmien osalta pitäisi voida ilmoittaa muukin kuin kansallinen alkuperä. Lisäksi olisi oltava mahdollista mainita ylikansallinen, kuten pohjoismainen, Alppien alueen tai Välimeren alueen alkuperä, sillä se vastaa yleiseurooppalaista yhteistä viitekehystä.

               (4)

               Tiedotus- ja menekinedistämistoimien lähtökohtana ei pitäisi käyttää tuotemerkkejä. Tuotemerkit voidaan asetuksen (EU) N:o 1144/2014 4 artiklan 1 kohdan nojalla kuitenkin mainita tietyissä toimissa tiettyjen edellytysten täyttyessä. Tuotemerkkien esilläolo olisi rajoitettava esittely- ja maistelutilaisuuksiin eli toimiin, joiden tarkoituksena on lisätä myyntiä, ja vastaavaan tiedotus- ja menekinedistämismateriaaliin, jota pidetään esillä kyseisten toimien aikana. Olisi vahvistettava säännöt sen varmistamiseksi, että kukin tuotemerkki on tasapuolisesti näkyvillä, ja niiden graafisessa ulkoasussa käytetään pienempää kokoa kuin kampanjan pääasiallisessa unionin viestissä. Sen varmistamiseksi, että toimien tuotemerkkeihin perustumaton luonne pysyy muuttumattomana, olisi vahvistettava säännöt, joilla varmistetaan useiden tuotemerkkien esilläolo – asianmukaisesti perusteltuja tapauksia lukuun ottamatta – ja tuotemerkeille varatun pinta-alan rajoittaminen tiettyyn enimmäisprosenttiosuuteen viestintäpinta-alasta.

               (5)

               Asetuksessa (EU) N:o 1144/2014 säädetään ehdotuksentekijöiden mahdollisuudesta panna itse täytäntöön tiettyjä ohjelmansa osia. Olisi vahvistettava säännöt kyseisten säännösten soveltamiseksi.

               (6)

               Yhden jäsenvaltion ohjelmat on pantava täytäntöön jäsenvaltioiden ja unionin yhteisesti hallinnoimina Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (5) mukaisesti, ja usean jäsenvaltion ohjelmat on rahoitettava suoran hallinnoinnin sääntöjä noudattaen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (6) mukaisesti. Koska samalla ehdotuksentekijällä voi olla sekä yhden että usean jäsenvaltion ohjelmia, ohjelmien täytäntöönpanoa koskevissa säännöissä pitäisi olla mahdollisimman vähän eroja. Sitä varten yhden jäsenvaltion ohjelmiin olisi sovellettava sääntöjä, jotka vastaavat sellaisia asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 avustuksia koskevia säännöksiä, joita sovelletaan usean jäsenvaltion ohjelmiin, kuten esimerkiksi sitä, että sopimuksen tyydyttävän täytäntöönpanon takaamiseksi ei vaadita vakuuden asettamista.

               (7)

               Jäsenvaltiot ovat vastuussa komission valitsemien yhden jäsenvaltion ohjelmien asianmukaisesta täytäntöönpanosta. Olisi säädettävä niiden kansallisten viranomaisten nimeämisestä, jotka vastaavat tämän asetuksen täytäntöönpanosta. Yhdenmukaisten edellytysten varmistamiseksi olisi vahvistettava säännöt, jotka koskevat sopimusten tekemistä valittujen yhden jäsenvaltion ohjelmien täytäntöönpanemiseksi. Sitä varten komission olisi toimitettava jäsenvaltioille sopimusmalli, ja sopimusten tekemistä varten olisi asetettava kohtuullinen määräaika. Koska ohjelmaan voidaan sisällyttää eri tyyppisiä toimia, olisi kuitenkin säädettävä ohjelman täytäntöönpanon alkamispäivää koskevasta joustavuudesta.

               (8)

               Moitteettoman varainhoidon varmistamiseksi ehdotuksentekijät ja toimeenpanijat olisi velvoitettava säilyttämään asiakirjat ja muut tositteet, joilla voidaan osoittaa, että ohjelma on pantu asianmukaisesti täytäntöön ja ilmoitetut kustannukset täyttävät unionin rahoituksen tukikelpoisuusehdot.

               (9)

               Jäsenvaltioiden olisi valvottava yhden jäsenvaltion ohjelmien täytäntöönpanoa asetuksen (EU) N:o 1306/2013 mukaisesti. Niiltä olisi myös edellytettävä, että ne hyväksyvät toimeenpanijan valinnan ennen sopimuksen tekemistä asianomaisen ehdotuksentekijän kanssa ja tarkistavat kaikki maksupyynnöt ennen maksun suorittamista. Ennakkomaksua koskevaa pyyntöä lukuun ottamatta kaikkiin maksupyyntöihin olisi sisällyttävä rahoitusselvitys, jossa ilmoitetaan ja eritellään ehdotuksentekijälle aiheutuneet tukikelpoiset kustannukset, raportti ohjelman teknisestä toteuttamisesta ja loppumaksun suorittamista koskevissa pyynnöissä lisäksi arviointiraportti.

               (10)

               Ajanjaksoksi, jota välikertomukset ja niihin liittyvät maksupyynnöt koskevat, olisi yksinkertaistamisen vuoksi ja hallinnollisten rasitteiden vähentämiseksi vahvistettava yksi vuosi. Lisäksi tiettyjen määrien korvaamista pyydettäessä olisi toimitettava riippumattoman ja pätevän tilintarkastajan antama rahoitusselvityksiä koskeva lausunto. Lausuntoon olisi sisällyttävä näyttö jäsenvaltioille ilmoitettujen kustannusten tukikelpoisuudesta.

               (11)

               Jotta jäsenvaltiot voivat tarkistaa asetuksen (EU) N:o 1144/2014 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti, että ohjelman täytäntöönpanon yhteydessä tuotettu materiaali on unionin lainsäädännön mukaista ja erityisesti, että on sovellettu säännöksiä, jotka koskevat unionin pääasiallista viestiä, alkuperän mainitsemista ja tuotemerkkien esilläoloa, olisi vahvistettava säännös, jossa edellytetään käytetyn materiaalin, myös kuva-aineiston, toimittamista jäsenvaltiolle.

               (12)

               Olisi säädettävä ennakkomaksuja koskevista järjestelyistä käteisvarojen tarjoamiseksi ehdotuksentekijöille. Jotta unionin taloudellisia etuja voitaisiin suojata tehokkaasti, ennakkomaksun suorittamisen ehtona olisi oltava vakuuden asettaminen. Vakuuden olisi oltava voimassa loppumaksun suorittamiseen asti, jolloin ennakkomaksu selvitetään. Koska rahoitustukea saavilla jäsenvaltioihin sijoittautuneilla ehdotuksentekijöillä voi olla vaikeuksia asettaa vakuus koko sille määrälle, joka voidaan maksaa ennakkoon, olisi vahvistettava säännös, joka antaa niille mahdollisuuden saada ennakkomaksut kahdessa osassa.

               (13)

               Moitteettoman varainhoidon varmistamiseksi olisi vahvistettava säännökset, joissa edellytetään, että ennakkomaksut ja välimaksut pysyvät alle unionin kokonaisrahoitusosuuden ja turvamarginaalin.

               (14)

               Kokemus on osoittanut, että olisi määritettävä jäsenvaltioiden tekemien paikalla suoritettavien tarkastusten sisältö ja erityisesti niiden toistumistiheys, laajuus ja paikat. Näin ollen on asianmukaista edellyttää, että kullekin ohjelmalle tehdään paikalla suoritettava tarkastus vähintään kerran sen täytäntöönpanon aikana. Kun otetaan huomioon, että tiedotus- ja menekinedistämistoimia toteutetaan eri aikoina ja ne ovat usein kestoltaan rajattuja ja että tietyt ohjelmat pannaan täytäntöön ehdotuksentekijän alkuperäjäsenvaltion ulkopuolella tai unionin ulkopuolella, paikalla suoritettavat tarkastukset olisi tehtävä ehdotuksentekijän tiloissa ja tarvittaessa toimeenpanijan tiloissa.

               (15)

               Aiheettomien maksujen yhteydessä perittävä korko olisi yhdenmukaistettava usean jäsenvaltion ohjelmissa sovellettavan vastaavan koron kanssa.

               (16)

               Tiedotus- ja menekinedistämisohjelmien vaikuttavuuden ja tehokkuuden arvioimiseksi olisi vahvistettava säännöksiä, joissa edellytetään sekä ehdotuksentekijöiltä että jäsenvaltioilta niin ohjelmien kuin edistämispolitiikan yleisen toimivuuden asianmukaista seurantaa ja arviointia.

               (17)

               Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn komitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
   I LUKU

      YLEISET SÄÄNNÖKSET

   1 artikla
   Kohde
   Tässä asetuksessa vahvistetaan asetuksen (EU) N:o 1144/2014 soveltamista koskevat säännöt siltä osin kuin on kyse alkuperän ja tuotemerkkien näkyvyydestä yhden ja usean jäsenvaltion ohjelmissa sekä säännöt, joiden mukaisesti ehdotuksentekijälle voidaan antaa lupa panna täytäntöön tiettyjä yhden jäsenvaltion ohjelman osia.
   Lisäksi siinä vahvistetaan erityiset säännöt, jotka koskevat yhden jäsenvaltion ohjelmien sopimusten tekemistä, hallintoa, seurantaa ja valvontaa sekä tiedotus- ja menekinedistämisohjelmien vaikutusten arvioinnissa käytettävää indikaattorijärjestelmää.
   II LUKU

      YHDEN JA USEAN JÄSENVALTION OHJELMIA KOSKEVAT YHTEISET SÄÄNNÖKSET

      1 JAKSO

      Alkuperän näkyvyys

   2 artikla
   Alkuperän mainitsemista kaikessa tiedotus- ja menekinedistämismateriaalissa koskevat yleiset vaatimukset
   1.   Ohjelman pääasiallisen viestin on oltava unionin viesti eikä se saa kohdentua mihinkään tiettyyn alkuperään.
   2.   Mahdollisen alkuperää koskevan maininnan on täytettävä kaikki seuraavat edellytykset:

               a)

               sillä ei saa rajoittaa maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden vapaata liikkuvuutta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 34 artiklan vastaisesti;

               b)

               se ei saa houkutella kuluttajia ostamaan kotimaisia tuotteita pelkästään niiden alkuperän vuoksi, ja siinä on viitattava tuotteen erityisiin ominaisuuksiin eikä vain alkuperään; ja

               c)

               sen on täydennettävä pääasiallista unionin viestiä.

         3.   Tuotteen alkuperään liittyvä aineisto, kuten kuvat, värit, tunnukset tai musiikki, eivät saa peittää ohjelman pääasiallista unionin viestiä. Alkuperää koskevan maininnan on oltava näkyvissä kohdassa, joka on pääasialliselle unionin viestille varatusta kohdasta erillään.
   4.   Alkuperän saa mainita ainoastaan kuvallisessa tiedotus- ja menekinedistämismateriaalissa. Äänimateriaalissa ei saa olla mainintoja alkuperästä.
   3 artikla
   Asetuksen (EU) N:o 1144/2014 4 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettu alkuperän erityinen mainitseminen tiedotus- ja menekinedistämismateriaalissa
   1.   Asetuksen (EU) N:o 1144/2014 4 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettu alkuperän mainitseminen tiedotus- ja menekinedistämismateriaalissa rajoitetaan koskemaan kansallista alkuperää eli jäsenvaltion nimeä tai yhteistä ylikansallista alkuperää. Alkuperää koskeva maininta voi olla suora tai epäsuora.
   2.   Asetuksen (EU) N:o 1144/2014 4 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa säädettyjä edellytyksiä on noudatettava, ja on otettava huomioon alkuperään viittaavan tekstin tai tunnuksen, mukaan lukien kuvat ja yleinen ulkoasu, näkyvyys verrattuna ohjelman pääasialliseen unionin viestiin viittaavan tekstin tai tunnuksen merkittävyyteen.
   4 artikla
   Alkuperän mainitseminen asetuksen (EU) N:o 1144/2014 5 artiklan 4 kohdan c ja d alakohdan nojalla tukikelpoisia järjestelmiä koskevassa tiedotus- ja menekinedistämismateriaalissa
   1.   Tiedotus- ja menekinedistämistoimissa, joissa mainitaan sellaisia järjestelmiä, jotka ovat tukikelpoisia asetuksen (EU) N:o 1144/2014 5 artiklan 4 kohdan c alakohdan nojalla, voidaan mainita syrjäisimpien alueiden nimi asiaankuuluvissa graafisissa tunnuksissa edellyttäen, että komission delegoidussa asetuksessa (EY) N:o 179/2014 (7) vahvistetut edellytykset täyttyvät, ja asiaankuuluvassa kuvamateriaalissa edellyttäen, että asetuksen (EU) N:o 1144/2014 4 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa vahvistetut edellytykset täyttyvät.
   2.   Poiketen siitä, mitä 3 artiklan 1 kohdassa säädetään, tiedotus- ja menekinedistämistoimissa, joissa mainitaan sellaisia järjestelmiä, jotka ovat tukikelpoisia asetuksen (EU) N:o 1144/2014 5 artiklan 4 kohdan d alakohdan nojalla ja joiden nimessä viitataan alkuperään, voidaan mainita kyseinen erityinen alkuperä edellyttäen, että toimet täyttävät asetuksen (EU) N:o 1144/2014 4 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa vahvistetut edellytykset.

      2 JAKSO

      Tuotemerkkien näkyvyys

   5 artikla
   Yleiset vaatimukset
   1.   Asetuksen (EU) N:o 1144/2014 4 artiklassa tarkoitetut tuotemerkit on katsottava tavaramerkeiksi sellaisina kuin ne määritellään neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (8) 4 ja 66 artiklassa tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY (9) 2 artiklassa.
   2.   Ehdotuksentekijöiden edistettävien tuotteiden tuotemerkkejä saa olla näkyvissä ainoastaan esittely- ja maistelutilaisuuksissa.
   Tässä asetuksessa tarkoitetaan

               a)

               ’esittelytilaisuuksilla’ kaikenlaisia tapoja esitellä tuotteen tai järjestelmän ansioita mahdolliselle asiakkaalle ja edistää tuotteen myyntiä messujen yhteydessä tai yritysten välisissä tapahtumissa ja verkkosivustoilla;

               b)

               ’maistelutilaisuuksilla’ toimintaa, jossa mahdollinen asiakas voi maistella tuotetta messujen yhteydessä tai yritysten välisissä tapahtumissa ja myyntipisteissä.

         3.   Tuotemerkit voivat olla näkyvillä myös esittely- ja maistelutilaisuuksien aikana esillä olevassa tai jaettavassa tiedotus- ja menekinedistämismateriaalissa.
   4.   Tuotemerkkejä esille asettavien ehdotuksentekijöiden on täytettävä seuraavat edellytykset:

               a)

               niiden on perusteltava ohjelmahakemuksessaan, miksi tuotemerkkien mainitseminen on kampanjan tavoitteiden saavuttamisen kannalta välttämätöntä, ja vahvistettava, että tuotemerkit ovat esillä ainoastaan esittely- ja maistelutilaisuuksissa;

               b)

               niiden on säilytettävä todisteet siitä, että kaikille kyseisen ehdotuksentekijän jäsenille on annettu yhtäläinen mahdollisuus asettaa tuotemerkkejään esille;

               c)

               niiden on varmistettava, että

                           i)

                           tuotemerkit ovat esillä kaikki yhdessä, tasapuolisesti näkyvällä tavalla kohdassa, joka on pääasialliselle unionin viestille varatusta kohdasta erillään;

                           ii)

                           tuotemerkkien esittäminen ei heikennä pääasiallista unionin viestiä;

                           iii)

                           tuotemerkkeihin liittyvän materiaalin, kuten kuvien, värien ja tunnusten, esilläolo ei peitä pääasiallista unionin viestiä;

                           iv)

                           tuotemerkit ovat esillä ainoastaan kuvamateriaalissa, lukuun ottamatta pieniä lahjaesineitä ja maskotteja, ja ne esitetään pienemmässä koossa kuin pääasiallinen unionin viesti. Äänimateriaalissa ei saa olla mainintoja tuotemerkeistä.

         6 artikla
   Erityiset vaatimukset
   1.   Esittely- ja maistelutilaisuuksien aikana tuotemerkit voidaan esittää ainoastaan

               a)

               yhtenä ryhmänä näyttelyosaston tai vastaavan rakenteen esittelytiskin etuseinämään sijoitetussa banderollissa. Banderollin koko saa olla enintään 5 prosenttia messuosaston tai vastaavan näyttelyrakenteen esittelytiskin etuseinämän kokonaispinta-alasta; tai

               b)

               yksitellen erillisissä, toisiaan vastaavissa esittelykojuissa, kyseisen esittelykojun tai vastaavan rakenteen tiskin etuseinämässä, kaikkien tuotemerkkien osalta puolueettomasti ja yhdenmukaisella tavalla. Tässä tapauksessa tuotenimen esityskoko saa olla enintään 5 prosenttia esittelykojun tai vastaavan rakenteen tiskin etuseinämän kokonaispinta-alasta;

         2.   Verkkosivustoilla tuotemerkkejä voidaan esillä ainoastaan yhtenä ryhmänä jommallakummalla seuraavista tavoista:

               a)

               verkkosivun alalaidassa sijaitsevassa bannerissa, jonka koko on enintään 5 prosenttia verkkosivun kokonaispinta-alasta ja jossa kunkin tuotemerkin on oltava unionin yhteisrahoitukseen viittaavaa unionin tunnusta pienempi;

               b)

               omalla, kotisivusta erillisellä verkkosivulla kaikkien tuotemerkkien osalta puolueettomasti ja yhdenmukaisella tavalla.

         3.   Esittely- tai maistelutilaisuuksissa jaettavassa painetussa materiaalissa tuotemerkkejä saa esittää ainoastaan yhtenä ryhmänä sivun alalaidassa olevassa yhdessä bannerissa, jonka koko on enintään 5 prosenttia kyseisen sivun kokonaispinta-alasta.
   7 artikla
   Esitettävien tuotemerkkien lukumäärä
   1.   Esillä on oltava vähintään viisi tuotemerkkiä.
   2.   Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tuotemerkkejä voi olla esillä vähemmän kuin viisi edellyttäen, että seuraavat kaksi edellytystä täyttyvät:

               a)

               ohjelman aiheena olevaan tuotteeseen tai järjestelmään liittyviä tuotemerkkejä on vähemmän ehdotuksentekijän alkuperäjäsenvaltiossa;

               b)

               asianmukaisesti perustelluista syistä ei ole ollut mahdollista järjestää useita tuotteita tai useita maita käsittävää ohjelmaa, johon olisi voitu asettaa esille useampia tuotemerkkejä.

         3.   Ehdotuksentekijän on perusteltava asianmukaisesti 2 kohdassa tarkoitettujen edellytysten täyttyminen ja esitettävä sen tueksi kaikki tarvittavat asiakirjat, mukaan lukien näyttö siitä, että kyseinen ehdotuksentekijä on ottanut yhteyttä muihin ehdotuksentekijöihin ja ehdottanut, että ne perustaisivat yhdessä useita tuotteita tai useita maita käsittävän ohjelman, sekä syyt, joiden vuoksi tällaista ohjelmaa ei pystytty toteuttamaan.
   4.   Jos tuotemerkkejä on esillä vähemmän kuin viisi, sovelletaan 6 artiklassa vahvistettuja sääntöjä ja tuotemerkeille varattua pinta-alaa vähennetään samassa suhteessa.
   8 artikla
   Asetuksen (EU) N:o 1144/2014 5 artiklan 4 kohdan d alakohdan nojalla tukikelpoisten tavaramerkiksi rekisteröityjen järjestelmien mainitseminen
   Jos ohjelma koskee järjestelmiä, joita tarkoitetaan asetuksen (EU) N:o 1144/2014 5 artiklan 4 kohdan d alakohdassa, 5, 6 ja 7 artiklaa ei sovelleta kyseisten tavaramerkeiksi rekisteröityjen järjestelmien nimiin ja logoihin.
   III LUKU

      YHDEN JÄSENVALTION OHJELMIEN HALLINNOINTI

      1 JAKSO

      Ohjelmien täytäntöönpano ja rahoitus

   9 artikla
   Toimivaltaisten viranomaisten nimeäminen
   Jäsenvaltioiden on nimettävä toimivaltaiset viranomaiset, jotka vastaavat tämän asetuksen täytäntöönpanosta.
   Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi nimettyjen viranomaisten nimet ja osoitteet sekä niitä koskevien tietojen muutokset.
   Komissio saattaa kyseiset tiedot yleisesti saataville soveltuvassa muodossa.
   10 artikla
   Sopimusten tekeminen
   1.   Kun komissio on hyväksynyt asetuksen (EU) N:o 1144/2014 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun täytäntöönpanosäädöksen, se toimittaa jäljennökset valituista ohjelmista asianomaisille jäsenvaltioille.
   2.   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava viipymättä asianomaisille ehdotuksentekijöille, onko niiden hakemukset hyväksytty.
   3.   Jäsenvaltioiden on tehtävä ohjelmien täytäntöönpanoa koskevat sopimukset valittujen ehdotuksentekijöiden kanssa 90 kalenteripäivän kuluessa siitä, kun asetuksen (EU) N:o 1144/2014 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu komission säädös annetaan tiedoksi, edellyttäen että kyseisen asetuksen 13 artiklassa tarkoitetut elimet on valittu delegoidun asetuksen (EU) 2015/1829 2 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Kyseisen määräajan päätyttyä sopimuksia ei voida tehdä ilman komission ennakkohyväksyntää.
   4.   Ohjelman täytäntöönpano alkaa sen kuukauden ensimmäisenä päivänä, joka seuraa sopimuksen allekirjoittamista. Alkamispäivää voidaan kuitenkin lykätä enintään kuudella kuukaudella etenkin, jotta voidaan ottaa huomioon ohjelman kohteena olevan tuotteen kausiluonteisuus tai osallistuminen johonkin tiettyyn messu- tai muuhun tapahtumaan.
   5.   Jäsenvaltioiden on käytettävä komission niiden saataville antamia mallisopimuksia.
   6.   Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa muuttaa mallisopimusten eräitä ehtoja kansallisen lainsäädännön noudattamiseksi, jos muutokset eivät rajoita unionin lainsäädännön soveltamista.
   11 artikla
   Ohjelmien täytäntöönpano ehdotuksentekijöiden toimesta
   Ehdotuksentekijä voi panna itse täytäntöön tietyt yhden jäsenvaltion ohjelman osat, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:

               a)

               ehdotuksentekijällä on vähintään kolmen vuoden kokemus tiedotus- ja menekinedistämistoimien toteuttamisesta; ja

               b)

               ehdotuksentekijä varmistaa, etteivät sen itsensä toteuttamiksi suunnittelemien toimien kustannukset ole markkinoiden tavanomaista kustannustasoa korkeammat.

         12 artikla
   Tietoja ja asiakirjoja koskevat velvollisuudet
   1.   Ehdotuksentekijöiden on pidettävä tiedot ajantasaisina ja ilmoitettava asianomaisille jäsenvaltioille tapahtumista ja olosuhteista, jotka todennäköisesti vaikuttavat merkittävästi ohjelman täytäntöönpanoon tai unionin taloudellisiin etuihin.
   2.   Ehdotuksentekijöiden ja toimeenpanijoiden on säilytettävä asiakirjat ja muut tositteet, joilla voidaan osoittaa ohjelman asianmukainen täytäntöönpano ja ilmoitettujen kustannusten tukikelpoisuus, erityisesti seuraavat:

               a)

               toteutuneiden kustannusten osalta: asianmukaiset asiakirjat ja muut tositteet, joilla osoitetaan ilmoitetut kustannukset, kuten sopimukset, alihankintasopimukset, laskut ja kirjanpitoaineisto. Tavanomaisten kustannuslaskentakäytäntöjen ja sisäisten valvontamenettelyjen on mahdollistettava ilmoitettujen määrien, kirjanpidossa esitettyjen määrien ja tositteissa esitettyjen määrien suora täsmäytys.
               Henkilöstökustannusten osalta ehdotuksentekijän ja toimeenpanijoiden on pidettävä työaikakirjanpitoa ilmoitetuista työtunneista. Jos toimessa tehtyjen työtuntien määrää osoittavaa luotettavaa työaikakirjanpitoa ei ole käytettävissä, jäsenvaltio voi hyväksyä vaihtoehtoisia todisteita, jotka tukevat ilmoitettujen tuntien määrää, jos se katsoo, että niiden luotettavuuden taso on riittävä.
               Ohjelmassa täysipäiväisesti työskentelevän henkilöstön osalta ei vaadita työaikakirjanpitoa, vaan allekirjoitettu ilmoitus, jossa vahvistetaan, että kyseiset henkilöt ovat työskennelleet toimessa täysipäiväisesti;

               b)

               kiinteämääräisten kustannusten osalta: asianmukaiset asiakirjat ja muut tositteet, joilla osoitetaan niiden kustannusten tukikelpoisuus, joiden perusteella kiinteä määrä on laskettu.

         13 artikla
   Ennakkomaksu
   1.   Ehdotuksentekijä voi toimittaa 30 päivän kuluessa siitä, kun 10 artiklassa tarkoitettu sopimus on allekirjoitettu, asianomaiselle jäsenvaltiolle ennakkomaksupyynnön yhdessä tämän artiklan 2 kohdassa säädetyn vakuuden kanssa.
   2.   Ennakkomaksun maksaminen edellyttää, että ehdotuksentekijä on asettanut jäsenvaltiolle kyseisen ennakkomaksun suuruisen vakuuden komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 907/2014 (10) IV luvun mukaisesti.
   3.   Ennakkomaksun määrä saa olla enintään 20 prosenttia asetuksen (EU) N:o 1144/2014 15 artiklassa tarkoitetusta unionin enimmäisrahoitusosuudesta.
   4.   Jäsenvaltion on maksettava ennakko joko 30 päivän kuluessa 2 kohdassa säädetyn vakuuden vastaanottamisesta tai 30 päivän kuluessa siitä päivästä, joka on 10 päivää ennen ohjelman täytäntöönpanon alkamispäivää, sen mukaan, kumpi ajankohta on myöhäisempi.
   5.   Ennakkomaksu selvitetään loppumaksun yhteydessä.
   6.   Poiketen siitä, mitä tämän artiklan 1 ja 5 kohdassa säädetään, sellaisiin jäsenvaltioihin sijoittautuneet ehdotuksentekijät, jotka saavat rahoitustukea asetuksen (EU) N:o 1144/2014 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti, voivat toimittaa ennakkomaksupyyntönsä kahdessa osassa. Hakijoiden, jotka päättävät käyttää tätä mahdollisuutta, on toimitettava ensimmäistä ennakkomaksuosaansa koskeva pyyntö tämän artiklan 1 kohdassa säädetyssä määräajassa. Jäljelle jäävää ennakkomaksuosaa koskeva pyyntö voidaan toimittaa vasta sen jälkeen, kun ensimmäinen osa on selvitetty.
   14 artikla
   Välimaksupyyntö
   1.   Ohjelman viimeistä täytäntöönpanovuotta lukuun ottamatta ehdotuksentekijän on toimitettava unionin rahoitustukea koskevat välimaksupyynnöt jäsenvaltioille 60 päivän kuluessa siitä päivästä, jolloin ohjelman yksi täytäntöönpanovuosi on saatu päätökseen.
   2.   Maksupyyntöjen on koskettava kyseisen vuoden aikana aiheutuneita tukikelpoisia kustannuksia, ja niiden mukana on toimitettava väliraportti, jossa on rahoitusta koskeva väliraportti ja tekninen väliraportti.
   3.   Rahoitusta koskevaan väliraporttiin, jota tarkoitetaan 2 kohdassa, on sisällyttävä

               a)

               kultakin ehdotuksentekijältä rahoitusselvitys, jossa eritellään ohjelman tukikelpoiset kustannukset, ja siihen liitetty ilmoitus, jossa todistetaan, että

                           —

                           toimitetut tiedot ovat täydelliset, luotettavat ja oikeat;

                           —

                           ilmoitetut kustannukset ovat tukikelpoisia delegoidun asetuksen (EU) 2015/1829 4 artiklan mukaisesti;

                           —

                           kustannusten tueksi voidaan esittää asianmukaiset asiakirjat ja tositteet, jotka esitetään pyynnöstä tai tässä asetuksessa säädettyjen tarkastusten yhteydessä;

               b)

               ulkopuolisen hyväksytyn tilintarkastajan ehdotuksentekijälle laatima rahoitusselvityksiä koskeva lausunto, jos unionin rahoitusosuus ohjelman toteutuneista kustannuksista on 750 000 euroa tai enemmän ja toteutuneista kustannuksista välimaksuina pyydetyn unionin rahoitusosuuden määrä on 325 000 euroa tai enemmän. Lausunnon on osoitettava, että ehdotetut kustannukset ovat tukikelpoisia delegoidun asetuksen (EU) 2015/1829 4 artiklan mukaisesti ja että tämän asetuksen 12 artiklan 2 kohdan mukaisia velvollisuuksia noudatetaan;

               c)

               jäljennökset kustannuksiin liittyvistä laskuista ja tositteista, jotka osoittavat kustannusten tukikelpoisuuden, jos b kohdassa tarkoitettu lausunto ei ole tarpeen.

         4.   Tekniseen väliraporttiin, jota tarkoitetaan 2 kohdassa, on sisällyttävä

               a)

               jäljennökset kaikista materiaaleista ja kuva-aineistosta, joita ei ole vielä toimitettu jäsenvaltiolle;

               b)

               ajanjaksolla, jota välimaksu koskee, toteutettuja toimia koskeva kuvaus, jossa käytetään 22 artiklassa tarkoitettuja ohjelman tuotos- ja tulosindikaattoreja; ja

               c)

               perustelut ohjelmassa suunniteltujen toimien ja niiden odotettujen tuotosten ja tulosten ja toteutuneiden toimien ja saatujen tuotosten ja tulosten välisille mahdollisille eroille.

         15 artikla
   Loppumaksupyyntö
   1.   Ehdotuksentekijän on toimitettava loppumaksupyynnöt jäsenvaltiolle 90 päivän kuluessa päivästä, jona 10 artiklassa tarkoitetun sopimuksen kattama ohjelma on saatettu loppuun.
   2.   Pyyntö on katsottava hyväksyttäväksi, jos siihen on liitetty lopullinen väliraportti, loppuraportti ja arviointitutkimus menekinedistämis- ja tiedotustoimien tuloksista.
   3.   Lopullisen väliraportin, jota tarkoitetaan 2 kohdassa, on koskettava ohjelman viimeistä täytäntöönpanovuotta. Ehdotuksentekijöiden on vakuutettava rahoitusselvityksessään, että kaikki tulot on ilmoitettu.
   4.   Loppuraporttiin, jota tarkoitetaan 2 kohdassa, on sisällyttävä

               a)

               rahoitusta koskeva loppuraportti, joka sisältää ehdotuksentekijän laatiman kustannuksia koskevan lopullisen yhteenvetoselvityksen, johon on koottu yhteen kaikkia välimaksuja koskevat rahoitusselvitykset ja josta ilmenevät kaikki aiheutuneet menot;

               b)

               tekninen loppuraportti, joka sisältää

                           i)

                           yhteenvedon toteutetuista toimista ja ohjelman tuotoksista ja tuloksista käyttäen 22 artiklassa tarkoitettuja indikaattoreita; ja

                           ii)

                           julkaistavan tiivistelmän.

         5.   Menekinedistämis- ja tiedotustoimien tuloksia koskevan arviointitutkimuksen, jota tarkoitetaan 2 kohdassa, on oltava riippumattoman ulkopuolisen tahon tekemä. Kyseisen tahon on käytettävä 22 artiklassa tarkoitettuja indikaattoreita.
   16 artikla
   Jäsenvaltion suorittamat maksut
   1.   Välimaksut ja ennakkomaksut, joita tarkoitetaan 13 ja 14 artiklassa, eivät saa olla yhteensä yli 90 prosenttia asetuksen (EU) N:o 1144/2014 15 artiklan mukaisesta unionin kokonaisrahoitusosuudesta.
   2.   Jäsenvaltioiden on suoritettava 14 ja 15 artiklassa tarkoitetut maksut 60 päivän kuluessa maksupyynnön vastaanottamisesta edellyttäen, että kaikki tarkastukset on suoritettu tämän asetuksen mukaisesti.
   3.   Jos tarvitaan uusia 19 ja 20 artiklassa tarkoitettuja hallinnollisia tai paikalla tehtäviä tarkastuksia, jäsenvaltio voi pidentää 2 kohdassa tarkoitettua määräaikaa ilmoittamalla asiasta ehdotuksentekijälle.
   17 artikla
   Muiden kuin tukikelpoisten kustannusten hylkääminen ja aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperintä
   1.   Väli- tai loppumaksun yhteydessä tai sen jälkeen, kun kyseiset maksut on suoritettu, jäsenvaltioiden on hylättävä kaikki kustannukset, joita ei katsota tukikelpoisiksi, erityisesti tässä asetuksessa säädettyjen tarkastusten perusteella.
   2.   Ehdotuksentekijän on palautettava aiheettomat maksetut määrät komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 908/2014 (11) III luvun 1 jakson mukaisesti.
   Komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 (12) 83 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädettyä korkoa sovelletaan.

      2 JAKSO

      Ohjelmien täytäntöönpanon valvonta ja jäsenvaltioiden ilmoitukset

   18 artikla
   Toimeenpanijoiden valintamenettelyä koskevat tarkastukset
   Jäsenvaltioiden on ennen 10 artiklassa tarkoitetun sopimuksen allekirjoittamista tarkastettava, että toimeenpanijat on valittu delegoidun asetuksen (EU) 2015/1829 2 artiklassa säädetyn kilpailumenettelyn mukaisesti.
   19 artikla
   Yhden jäsenvaltion ohjelmien hallinnolliset tarkastukset
   1.   Hallinnollisten tarkastusten yhteydessä jäsenvaltioiden on tarkistettava järjestelmällisesti maksupyynnöt ja erityisesti pyyntöihin liittyvät raportit sekä kustannusten tukikelpoisuus delegoidun asetuksen (EU) 2015/1829 4 artiklan nojalla.
   2.   Jäsenvaltioiden on pyydettävä kaikki tarpeellisiksi katsomansa lisätiedot ja tarvittaessa suoritettava lisätarkastuksia, erityisesti jos

               a)

               vaadittuja raportteja ei ole toimitettu tai ne eivät ole täydellisiä;

               b)

               rahoitusselvityksiä koskevan lausunnon hallinnollinen tarkastelu ei anna riittävää näyttöä kustannusten tukikelpoisuudesta delegoidun asetuksen (EU) 2015/1829 4 artiklan nojalla ja tämän asetuksen 12 artiklan 2 kohdan mukaisten velvollisuuksien noudattamisesta; tai

               c)

               rahoitusselvityksissä ilmoitettujen kustannusten tukikelpoisuudesta on epäilyjä.

         20 artikla
   Yhden jäsenvaltion ohjelmia koskevat paikalla suoritettavat tarkastukset
   1.   Jäsenvaltioiden on valittava tarkastettavat maksupyynnöt riskianalyysin perusteella.
   Valinta on tehtävä siten, että kullekin yhden jäsenvaltion ohjelmalle tehdään paikalla suoritettava tarkastus vähintään kerran sen toteuttamisjaksolla ensimmäisen välimaksun ja loppumaksun välisenä aikana.
   2.   Paikalla suoritettaviin tarkastuksiin on sisällyttävä teknisiä ja kirjanpidollisia tarkastuksia ehdotuksentekijän ja tarvittaessa toimeenpanijan tiloissa. Jäsenvaltioiden on tarkistettava, että

               a)

               toimitetut tiedot ja asiakirjat ovat paikkansapitäviä;

               b)

               kustannukset on ilmoitettu delegoidun asetuksen (EU) 2015/1829 4 artiklan ja tämän asetuksen 12 artiklan 2 kohdan mukaisesti;

               c)

               kaikki 10 artiklassa tarkoitetussa sopimuksessa määrätyt velvoitteet on täytetty;

               d)

               asetuksen (EU) N:o 1144/2014 10 ja 15 artiklaa on noudatettu.

         Jäsenvaltioiden on annettava viipymättä komissiolle tiedoksi kaikki tarkastuksissa todetut sääntöjenvastaisuudet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta komission asetuksen (EY) N:o 1848/2006 (13) soveltamista.
   Paikalla suoritettavat tarkastukset voidaan rajata otokseen, joka kattaa vähintään 30 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Otoksen on oltava luotettava ja edustava.
   Jos havaitaan sääntöjenvastaisuuksia, jäsenvaltion on tarkistettava kaikki ilmoitettuihin kustannuksiin liittyvät asiakirjat, tai otoksen tulokset on ekstrapoloitava.
   3.   Jäsenvaltioiden on laadittava raportti jokaisesta paikalla suoritetusta tarkastuksesta. Raportissa on määriteltävä selkeästi suoritettujen tarkastusten kattavuus ja tulokset.
   21 artikla
   Komissiolle tehtävät yhden jäsenvaltion ohjelmia koskevat ilmoitukset
   1.   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 15 päivänä heinäkuuta kunakin vuonna kaikista yhden jäsenvaltion ohjelmien osalta tehdyistä maksuista seuraavat tiedot, jotka kattavat edeltävän kalenterivuoden:

               a)

               rahoituksen toteutus ja 22 artiklassa tarkoitetut tuotosindikaattorit;

               b)

               ohjelmien vaikutukset arvioituna 22 artiklassa tarkoitettua indikaattorijärjestelmää käyttäen;

               c)

               19 ja 20 artiklan mukaisesti tehtyjen hallinnollisten ja paikalla suoritettavien tarkastusten tulokset.

         2.   Tällainen ilmoitus on tehtävä sähköisesti käyttäen komission jäsenvaltioiden käyttöön tiedonsiirtoa varten asettamia teknisiä eritelmiä.
   IV LUKU

      LOPPUSÄÄNNÖKSET

   22 artikla
   Indikaattorijärjestelmä tiedotus- ja menekinedistämisohjelmien vaikutusten arviointia varten
   1.   Tässä asetuksessa vahvistetaan yhteiset puitteet tiedotus- ja menekinedistämisohjelmien vaikutusten arvioimiselle indikaattorijärjestelmän perusteella. Järjestelmä koostuu seuraavista kolmesta suoritusindikaattoriryhmästä: tuotos-, tulos- ja vaikutusindikaattoreista.

               a)

               Tuotosindikaattoreilla mitataan kussakin ohjelmassa suunniteltujen toimien toteutumisastetta.

               b)

               Tulosindikaattoreilla mitataan toimien suoria ja välittömiä vaikutuksia.

               c)

               Vaikutusindikaattoreilla mitataan välittömien vaikutusten jälkeen saatavaa hyötyä.

         2.   Kussakin ehdotuksentekijän komissiolle toimittamassa tiedotus- ja menekinedistämisohjelmaa koskevassa ehdotuksessa on ilmoitettava, mitä indikaattoreita kustakin suoritusindikaattoriryhmästä käytetään asianomaisen ohjelman vaikutusten arviointiin. Ehdotuksentekijän on tarvittaessa käytettävä liitteessä esitettyjä indikaattoreita, tai se voi käyttää muita indikaattoreita, jos se voi osoittaa, että asianomaisen ohjelman luonne huomioon ottaen kyseiset indikaattorit ovat asianmukaisempia.
   23 artikla
   Voimaantulo
   Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   Sitä sovelletaan 1 päivästä joulukuuta 2015 ohjelmaehdotuksiin, jotka esitetään 1 päivästä joulukuuta 2015 alkaen.

      Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
      Tehty Brysselissä 7 päivänä lokakuuta 2015.

            Komission puolesta

            Puheenjohtaja

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  EUVL L 317, 4.11.2014, s. 56.

      (2)  Neuvoston asetus (EY) N:o 3/2008, annettu 17 päivänä joulukuuta 2007, maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla ja kolmansissa maissa (EUVL L 3, 5.1.2008, s. 1).

      (3)  Komission asetus (EY) N:o 501/2008, annettu 5 päivänä kesäkuuta 2008, maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla ja kolmansissa maissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3/2008 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EUVL L 147, 6.6.2008, s. 3).

      (4)  Komission delegoitu asetus (EU) 2015/1829, annettu 23 päivänä huhtikuuta 2015, sisämarkkinoilla ja kolmansissa maissa toteutettavista maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja menekinedistämistoimista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1144/2014 täydentämisestä (katso tämän virallisen lehden sivu 3).

      (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) No 485/2008 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 549).

      (6)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 966/2012, annettu 25 päivänä lokakuuta 2012, unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta (EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1).

      (7)  Komission delegoitu asetus (EU) N:o 179/2014, annettu 6 päivänä marraskuuta 2013, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 228/2013 täydentämisestä toimijarekisterin, tuotteiden kaupan pitämistä niiden tuotantoalueen ulkopuolella koskevan tuen määrän, graafisen tunnuksen, tiettyjen nautaeläinten tuontitullista vapauttamisen ja unionin syrjäisimpien alueiden maatalousalan erityistoimenpiteitä koskevien tiettyjen toimenpiteiden rahoituksen osalta (EUVL L 63, 4.3.2014, s. 3).

      (8)  Neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009, annettu 26 päivänä helmikuuta 2009, yhteisön tavaramerkistä (EUVL L 78, 24.3.2009, s. 1).

      (9)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/95/EY, annettu 22 päivänä lokakuuta 2008, jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä (EUVL L 299, 8.11.2008, s. 25).

      (10)  Komission delegoitu asetus (EU) N:o 907/2014, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2014, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 täydentämisestä maksajavirastojen ja muiden elinten, varainhoidon, tilien tarkastamisen, vakuuksien sekä euron käytön osalta (EUVL L 255, 28.8.2014, s. 18).

      (11)  Komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 908/2014, annettu 6 päivänä elokuuta 2014, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 soveltamissäännöistä maksajavirastojen ja muiden elinten, varainhoidon, tilien tarkastamisen ja hyväksymisen, tarkastuksia koskevien sääntöjen, vakuuksien ja avoimuuden osalta (EUVL L 255, 28.8.2014, s. 59).

      (12)  Komission delegoitu asetus (EU) N:o 1268/2012, annettu 29 päivänä lokakuuta 2012, unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 soveltamissäännöistä (EUVL L 362, 31.12.2012, s. 1).

      (13)  Komission asetus (EY) N:o 1848/2006, annettu 14 päivänä joulukuuta 2006, yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksen yhteydessä esiintyvistä sääntöjenvastaisuuksista ja aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperinnästä sekä tätä alaa koskevan tiedotusjärjestelmän järjestämisestä ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 595/91 kumoamisesta (EUVL L 355, 15.12.2006, s. 56).

      LIITE

         Luettelo 22 artiklassa tarkoitetuista indikaattoreista tiedotus- ja menekinedistämisohjelmien vaikutusten arviointia varten

      Tiedotus- ja menekinedistämisohjelmien mukaisiin ehdotuksentekijöiden toteuttamiin toimiin liittyvä indikaattorijärjestelmä ei välttämättä kata kaikkia tekijöitä, jotka voivat vaikuttaa toimintaohjelman tuotoksiin, tuloksiin ja vaikutuksiin. Sen vuoksi indikaattoreiden avulla saatavia tietoja olisi tulkittava niiden määrällisten ja laadullisten tietojen perusteella, jotka liittyvät muihin ohjelman täytäntöönpanon onnistumiseen tai epäonnistumiseen vaikuttaviin avaintekijöihin.

                  1.

                     Tuotosindikaattoreita ovat esimerkiksi seuraavat:

                              —

                              järjestettyjen tapahtumien lukumäärä

                              —

                              esitettyjen televisio-/radiomainosten ja julkaistujen lehti- tai verkkomainosten lukumäärä

                              —

                              lehdistötiedotteiden lukumäärä

                              —

                              tietyn toimen kohderyhmän koko (esimerkiksi joukkokirjeiden postituslistalle kuuluvien ammattilaisten lukumäärä)

                              —

                              sähköpostitiedotteiden tilaajien lukumäärä.

                  2.

                     Tulosindikaattoreita ovat esimerkiksi seuraavat:

                              —

                              tapahtumiin (kuten seminaareihin, työpajoihin, maistelutilaisuuksiin jne.) osallistuneiden ammattilaisten/asiantuntijoiden/maahantuojien/kuluttajien lukumäärä

                              —

                              niiden ammattilaisten/asiantuntijoiden/maahantuojien/kuluttajien lukumäärä, jotka televisio-/radiomainokset ja lehti- tai verkkomainokset saavuttivat

                              —

                              niiden tapahtumiin osallistuneiden ammattilaisten/asiantuntijoiden/maahantuojien/kuluttajien lukumäärä, jotka ottivat yhteyttä tuottajajärjestöihin/tuottajiin

                              —

                              lehdistössä julkaistujen maksuttomien artikkeleiden lukumäärä tiedotuskampanjaa koskevan raportin kattamana ajanjaksona

                              —

                              verkkosivustolla vierailijoiden lukumäärä tai Facebook-sivun tykkäysten määrä

                              —

                              mediaseuranta-aineiston arvo.

                  3.

                     Vaikutusindikaattoreita ovat esimerkiksi seuraavat:

                              —

                              alan myyntikehitys edistämiskampanjoiden jälkeisenä vuonna alueella, jolla kampanjat järjestettiin, edelliseen vuoteen verrattuna ja kyseisten markkinoiden yleiseen myyntikehitykseen verrattuna

                              —

                              tuotteen kulutuksen kehitys kyseisessä maassa

                              —

                              edistystoimien kohteena olleen tuotteen unionin viennin arvo ja määrä

                              —

                              unionin tuotteiden markkinaosuuden muutos

                              —

                              viedyn tuotteen keskimääräisten myyntihintojen kehitys maassa, jossa kampanjat järjestettiin

                              —

                              muutos unionin laatujärjestelmien tunnusten tunnistamisessa

                              —

                              muutos unionin laatutuotteiden tuotekuvassa

                              —

                              tietoisuuden lisääntyminen unionin maataloustuotteiden luontaisesta arvosta ja muista ansioista, jotka mainitaan asetuksen (EU) N:o 1144/2014 3 artiklan a alakohdassa

                              —

                              kuluttajien luottamuksen lisääntyminen ohjelman täytäntöönpanon jälkeen

                              —

                              sijoituksen tuotto.


title: Neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 260/2013, annettu 18 päivänä maaliskuuta 2013 , Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuonnissa asetuksella (EY) N:o 1458/2007 käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin laajentamisesta koskemaan Vietnamin sosialistisesta tasavallasta lähetettyjen sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuontia, riippumatta siitä, onko niiden alkuperämaaksi ilmoitettu Vietnamin sosialistinen tasavalta

text:
               22.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 82/10

         NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 260/2013,
   annettu 18 päivänä maaliskuuta 2013,
   Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuonnissa asetuksella (EY) N:o 1458/2007 käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin laajentamisesta koskemaan Vietnamin sosialistisesta tasavallasta lähetettyjen sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuontia, riippumatta siitä, onko niiden alkuperämaaksi ilmoitettu Vietnamin sosialistinen tasavalta
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1) ja erityisesti sen 13 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
   sekä katsoo seuraavaa:
   1.   MENETTELY

   1.1   Tausta

               (1)

               Neuvosto otti vuonna 1991 asetuksella (ETY) N:o 3433/91 (2) käyttöön lopullisen 16,9 prosentin polkumyyntitullin muun muassa Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä ’Kiina’, peräisin olevien sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien, jäljempänä ’tutkimuksen kohteena oleva tuote’, tuonnissa.

               (2)

               Vuonna 1995 annettiin neuvoston asetus (EY) N:o 1006/95 (3), jolla alkuperäinen arvotulli korvattiin paljoustullilla, jonka suuruus oli 0,065 ecua sytytintä kohti.

               (3)

               Asetuksen (EY) N:o 1225/2009, jäljempänä ’perusasetus’, 13 artiklan mukaisesti suoritetun tutkimuksen seurauksena neuvosto laajensi asetuksella (EY) N:o 192/1999 (4) edellä mainitut toimenpiteet koskemaan 1) Taiwanista tuotavien tai sieltä peräisin olevien sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuontia ja 2) tiettyjen sellaisten Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien taikka Taiwanista tuotujen tai sieltä peräisin olevien uudelleen täytettävien sytyttimien tuontia, joiden vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -arvo kappaleelta on vähemmän kuin 0,15 euroa.

               (4)

               Vuonna 2001 neuvosto vahvisti perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti asetuksella (EY) N:o 1824/2001 (5), lopullisen polkumyyntitullin, joka oli otettu käyttöön asetuksella (EY) N:o 1006/95 ja jota laajennettiin asetuksella (EY) N:o 192/1999, jäljempänä ’voimassa olevat toimenpiteet’.

               (5)

               Vuonna 2007 neuvosto vahvisti asetuksella (EY) N:o 1458/2007 (6), jäljempänä ’alkuperäinen asetus’, lopullisen polkumyyntitullin, joka oli otettu käyttöön asetuksella (EY) N:o 1824/2001 perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Kyseisistä toimenpiteistä käytetään jäljempänä nimitystä ’alkuperäiset toimenpiteet’ ja tutkimuksesta, joka johti alkuperäistä tullia koskevalla asetuksella käyttöön otettuihin toimenpiteisiin, nimitystä ’alkuperäinen tutkimus’.

               (6)

               Komissio julkaisi 12 päivänä joulukuuta 2012 polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan ilmoituksen (7).

               (7)

               Toimenpiteiden voimassaolo päättyi 13 päivänä joulukuuta 2012, jolloin myös Vietnamista lähetettyjen sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuontia, riippumatta siitä, onko niiden alkuperämaaksi ilmoitettu Vietnam, koskeva kirjaamisvelvoite päätettiin komission asetuksella (EU) N:o 1192/2012 (8) (ks. myös 14 kappale).

         1.2   Pyyntö

               (8)

               Komissio vastaanotti 17 päivänä huhtikuuta 2012 perusasetuksen 13 artiklan 3 kohdan ja 14 artiklan 5 kohdan mukaisen pyynnön, jäljempänä ’pyyntö’, tutkia tiettyjen Kiinasta peräisin olevien sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuonnissa käyttöön otettujen polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden mahdollista kiertämistä ja asettaa kirjaamisvelvoite Vietnamin sosialistisesta tasavallasta, jäljempänä ’Vietnam’, lähetettyjen sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuonnille, riippumatta siitä, onko niiden alkuperämaaksi ilmoitettu Vietnam.

               (9)

               Pyynnön esitti sytytinkivellisiä kaasukäyttöisiä kertatäyttöisiä taskusytyttimiä valmistava unionin tuottaja Société BIC.

               (10)

               Pyyntöön sisältyi riittävä alustava näyttö siitä, että alkuperäisiä toimenpiteitä kierretään Vietnamissa tehtävällä kokoonpanotoiminnalla.

               (11)

               Pyynnössä osoitettiin, että Kiinasta ja Vietnamista unioniin tapahtuvan vientikaupan rakenteessa on tapahtunut merkittävä muutos alkuperäisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen ja että muutokselle ei ole muuta riittävää syytä tai taloudellista perustetta kuin alkuperäisten toimenpiteiden käyttöönotto. Kaupan rakenteen muutos johtui väitteen mukaan Vietnamissa tapahtuvasta sytyttimien kokoonpanotoiminnasta, jossa käytetään Kiinasta peräisin olevia osia.

               (12)

               Lisäksi alustava näyttö viittasi siihen, että alkuperäisten toimenpiteiden korjaavat vaikutukset vaarantuivat sekä määrän että hinnan osalta. Näyttöä oli erityisesti siitä, että tämä lisääntynyt tuonti Vietnamista tapahtui hinnoilla, jotka alittavat alkuperäisessä tutkimuksessa määritetyn vahinkoa aiheuttamattoman hinnan.

               (13)

               Lisäksi oli riittävää alustavaa näyttöä siitä, että Vietnamista lähetettyjen sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien hinnat olivat polkumyyntihintoja verrattuna normaaliarvoon, joka vahvistettiin alkuperäisessä tutkimuksessa.

         1.3   Vireillepano

               (14)

               Komissio päätti neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan, että oli olemassa riittävä alustava näyttö perusasetuksen 13 artiklan mukaisen tutkimuksen vireillepanoa varten, ja pani tutkimuksen vireille komission asetuksella (EU) N:o 548/2012 (9), jäljempänä ’vireillepanoasetus’. Komissio velvoitti vireillepanoasetuksella perusasetuksen 13 artiklan 3 kohdan ja 14 artiklan 5 kohdan mukaisesti tulliviranomaiset kirjaamaan Vietnamista lähetettyjen sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuonnin riippumatta siitä, ilmoitetaanko tuotteiden olevan peräisin Vietnamista.

         1.4   Tutkimus

               (15)

               Komissio ilmoitti tutkimuksen vireillepanosta virallisesti Kiinan ja Vietnamin viranomaisille, kyseisten maiden vientiä harjoittaville tuottajille, niille unionin tuojille, joita asian tiedettiin koskevan, ja Société BICille (pyynnön esittäjä) sekä unionin tuottajalle, jonka tuotannon osuus on yli 75 prosenttia sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuotannosta Euroopan unionissa.

               (16)

               Kyselylomakkeita lähetettiin niille 70:lle vientiä harjoittavalle tuottajalle Kiinassa ja 15:lle vientiä harjoittavalle tuottajalle Vietnamissa, jotka olivat komission tiedossa pyynnön kautta. Kyselylomakkeet lähetettiin lisäksi pyynnössä nimetyille 59 tuojalle unionissa. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi vireillepanoasetuksessa asetetussa määräajassa. Kaikille osapuolille ilmoitettiin, että yhteistyöstä kieltäytyminen voi johtaa perusasetuksen 18 artiklan soveltamiseen ja päätelmien tekemiseen käytettävissä olevien tietojen perusteella.

               (17)

               Vietnamissa tiedossa olleista 15:stä vientiä harjoittavasta tuottajasta kahdeksan ilmoittautui, ja näistä yksi ilmoitti, ettei se halunnut itseään pidettävän asianomaisena osapuolena, koska se ei tuottanut tutkimuksen kohteena olevaa tuotetta eikä sillä ollut vientiä unioniin.

               (18)

               Kyselyyn vastasivat seuraavat seitsemän yritystä, joiden toimitiloihin tehtiin tarkastuskäynti:

                           —

                           Viet Giai Thanh Co. Ltd, Ho Chi Minh City,

                           —

                           Hoa Hung Co. Ltd, Tay Ninh Province,

                           —

                           Trung Lai Gas Lighter Manufacture Co. Ltd, Nghe An Province,

                           —

                           Textion Plastic Co. Ltd, Binh Duong Province,

                           —

                           Cherry Year Vietnam Lighter Manufacture Co. Ltd, Tay Ninh Province,

                           —

                           Huaxing Vietnam Manufacture Co. Ltd, Tay Ninh Province,

                           —

                           Top Field Enterprises Co. Ltd, Tay Ninh Province.

               (19)

               Yksikään tiedossa olleista vientiä harjoittavista kiinalaisista tuottajista ei ilmoittautunut eikä vastannut kyselyyn.

               (20)

               Tuojista kahdeksan toimitti kyselyvastauksen ja kuusi ilmoittautui eikä halunnut itseään pidettävän asianomaisena osapuolena, koska ne eivät tuoneet sytytinkivellisiä kaasukäyttöisiä kertatäyttöisiä taskusytyttimiä, jäljempänä ’tutkimuksen kohteena oleva tuote’, Vietnamista unioniin. Muut tiedossa olleet yritykset eivät ilmoittautuneet lainkaan.

               (21)

               Tutkimuksen vireillepanon jälkeen kaksi tuojaa pyysi kuulemista, joka järjestettiin syyskuussa 2012. Nämä tuojat myös toimittivat huomautuksiaan kirjallisena. Niiden huomautuksissa kyseenalaistettiin tutkimuksen vireillepano tuotteen määritelmän, tuontimäärien, kaupan rakenteessa tapahtuneiden muutosten taloudellisten perusteiden, pyynnön syiden sekä pyynnön esittäneen unionin tuottajan taloudellisen tilanteen osalta. Kahden tuojan mukaan tutkimuksen vireillepanoon oli riittämättömät perusteet.

               (22)

               Komissio vastasi esitettyihin huomautuksiin yksityiskohtaisesti ja antoi osapuolille mahdollisuuden kommentoida. Komissio esitti syyt siihen, miksi se katsoi, että pyynnössä oli riittävä alustava näyttö tutkimuksen vireillepanon perusteeksi. Tuojien esittämissä kommenteissa ei osoitettu, etteikö alustava näyttö olisi ollut riittävä tutkimuksen vireillepanon perusteeksi.

         1.5   Tutkimusajanjakso

               (23)

               Tutkimusajanjakso kattoi 1 päivän tammikuuta 2008 ja 31 päivän maaliskuuta 2012 välisen ajan. Tietoja kerättiin tutkimusajanjaksolta muun muassa sen tutkimiseksi, oliko kaupan rakenteessa tapahtunut väitettyjä muutoksia. Tarkempia tietoja kerättiin 1 päivän huhtikuuta 2011 ja 31 päivän maaliskuuta 2012 väliseltä raportointijaksolta, jäljempänä ’raportointijakso’, sen tutkimiseksi, ovatko toimenpiteiden korjaavat vaikutukset mahdollisesti heikentyneet ja esiintyykö polkumyyntiä.

         2.   TUTKIMUKSEN TULOKSET

   2.1   Yleisiä näkökohtia

               (24)

               Perusasetuksen 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimenpiteiden kiertämisen esiintymistä arvioitiin analysoimalla järjestyksessä seuraavia seikkoja: onko Kiinan, Vietnamin ja unionin välisen kaupan rakenteissa muutoksia; johtuuko tämä muutos käytännöstä, menettelystä tai toiminnasta, jolla ei ole riittävästi perusteita tai jolla ei ole muuta taloudellista perustetta kuin tullin käyttöön ottaminen; onko olemassa näyttöä vahingosta tai siitä, että tullin korjaavat vaikutukset vaarantuvat tutkimuksen kohteena olevan tuotteen hintojen ja/tai määrien osalta; ja onko näyttöä polkumyynnistä suhteessa alkuperäisessä tutkimuksessa aikaisemmin määritettyihin normaaliarvoihin, tarvittaessa perusasetuksen 2 artiklan mukaisesti.

         2.2   Tarkasteltavana oleva tuote ja tutkimuksen kohteena oleva tuote

               (25)

               Tarkasteltavana oleva tuote on määritelty alkuperäisessä tutkimuksessa seuraavasti: Kiinan kansantasavallasta peräisin olevat sytytinkivelliset kaasukäyttöiset kertatäyttöiset taskusytyttimet, jotka kuuluvat tällä hetkellä CN-koodiin ex 9613 10 00, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’.

               (26)

               Tutkimuksen kohteena oleva tuote on sama kuin johdanto-osan edellisessä kappaleessa määritelty mutta Vietnamista lähetetty tuote, riippumatta siitä, onko sen alkuperämaaksi ilmoitettu Vietnam, ja joka luokitellaan tällä hetkellä samaan CN-koodiin kuin tarkasteltavana oleva tuote, jäljempänä ’tutkimuksen kohteena oleva tuote’.

               (27)

               Tutkimus osoitti, että edellä määritellyn mukaisilla Kiinasta unioniin viedyillä ja Vietnamista unioniin lähetetyillä sytytinkivellisillä kaasukäyttöisillä kertatäyttöisillä taskusytyttimillä on samat fyysiset ja tekniset perusominaisuudet ja käyttötarkoitukset, minkä perusteella niiden katsotaan olevan perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita.

         2.3   Yhteistyön taso ja kaupan määrän määrittäminen

               (28)

               Kuten 18 kappaleessa todettiin, kyselyyn vastasi seitsemän yritystä. Raportointijaksolla näiden vastausten mukaan unioniin myytyjen sytyttimien kokonaismäärä oli yli 100 prosenttia sytyttimien kokonaismäärästä, joka oli ilmoitettu tuoduksi unioniin Eurostatin Comext-tietokannan mukaan. Siitä huolimatta, että vastauksissa ilmoitettuja myyntimääriä koskevia tietoja pidettiin epäluotettavina (ks. 29 kappale), katsottiin kuitenkin, että tämän perusteella voitiin päätellä, että yhteistyössä toimimisen taso oli korkea ja että tutkimuksen kohteena olevat yritykset ovat edustavia.

               (29)

               Seitsemän vietnamilaisen vientiä harjoittavan tuottajan toimitiloihin tehtyjen tarkastuskäyntien aikana havaittiin, että jokainen niistä oli toimittanut tietoja, joita ei voitu pitää luotettavina, jotta olisi voitu vahvistaa tutkimuksen kannalta merkityksellisiä päätelmiä. Näiden seitsemän yrityksen havaittiin erityisesti ilmoittaneen virheellisesti tuotantomääränsä, sytyttimien osien tuonnin ja kokonaismyynnin. Lisäksi havaittiin, että osaa tutkimuksen kohteena olevaan tuotteeseen liittyvästä liiketoiminnasta ei ollut sisällytetty viralliseen kirjanpitoon ja että tietyistä kokoonpanotoimista vastasivat epäviralliset alihankkijat. Kiinasta tuotujen osien määriä ei myöskään ilmoitettu tai ne ilmoitettiin virheellisesti, eikä osaa myynnistä ollut merkitty yritysten kirjanpitoon. Tämän vuoksi ei ollut mahdollista vahvistaa luotettavasti etenkään kyseisten yritysten tuotannon ja myynnin kokonaismäärää tai täsmäyttää tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tosiasiallisia myyntihintoja ja keskeisiin tuotantopanoksiin, kuten kaasuun, liittyviä kustannuksia kyselylomakkeessa annettujen tietojen kanssa.

               (30)

               Kun otetaan huomioon 29 kappaleessa kuvattu tilanne, vientiä harjoittaville tuottajille ilmoitettiin, että tutkimuksen havainnot ja päätelmät aiottiin perusasetuksen 18 artiklan mukaan vahvistaa parhaiden käytettävissä olevien tietojen perusteella. Osapuolille annettiin mahdollisuus esittää huomautuksia ja mahdollisuus tulla kuulluiksi, jos ne niin pyysivät. Kukin osapuoli sai yksilöllisen kirjeen, jossa esitettiin erityiset ja täsmälliset tiedot, joiden perusteella tehtiin päätelmä, että toimitettuja tietoja ei voitu pitää luotettavina eivätkä ne soveltuneet tutkimuksen kannalta tarpeellisten tietojen vahvistamiseen.

               (31)

               Kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa ei toimittanut huomautuksia aikomuksesta soveltaa perusasetuksen 18 artiklaa. Muut viisi vientiä harjoittavaa tuottajaa, jotka koostuivat kahdesta erillisestä yrityksestä ja yhdestä kolmen yrityksen ryhmästä, pyysivät kuulemista, joka järjestettiin marraskuussa 2012. Nämä vientiä harjoittavat tuottajat myös toimittivat havaintojaan kirjallisena. Ne vastustivat komission aietta olla ottamatta huomioon niiden toimittamia tietoja ja sitä, että päätelmät toimenpiteiden kiertämisen esiintymisestä tehtäisiin parhaiden käytettävissä olevien tietojen perusteella.

               (32)

               Vientiä harjoittavista tuottajista neljä ei kiistänyt sitä, että niiden toimittamat tiedot eivät olleet täydellisiä tai luotettavia, ja ne myönsivät ristiriitaisuudet kirjanpidossa sekä sen, että kaikkea toimintaa ei tuotu ilmi tai kirjattu niiden kirjanpitoon. Ne kuitenkin väittivät, että nämä erot koskivat vain niiden kotimarkkinamyyntiä eivätkä vaikuttaneet niiden vientimyyntiin. Yksi osapuoli väitti, että sen kirjanpito oli tuhoutunut tulipalossa, mikä selitti käytettävissä olevien tietojen epätäydellisyyttä. Lisäksi ne väittivät, että komissio oli arvioinut väärin sytyttimiin sisältyvän kaasun määrän, minkä vuoksi tuotantomääriä koskevat päätelmät olivat virheellisiä. Yksi yritys väitti, että epäjohdonmukaisuus kaasunkulutuksessa selittyi kaasun tahallisilla päästöillä lämpimämpien kuukausien aikana. Nämä osapuolet eivät kuitenkaan toimittaneet mitään näyttöä väitteidensä tueksi.

               (33)

               Yritykset myös totesivat, että ne toimivat yhteistyössä täysimääräisesti eivätkä jättäneet toimittamatta mitään liiketoimintaansa koskevia tietoja. Ne myönsivät toimittaneensa puutteellisia vastauksia mutta kiistivät voimakkaasti virheellisten tai harhaanjohtavien tietojen toimittamisen. Niiden mukaan julkistamattomat ja todentamiskelvottomat tiedot eivät sinällään osoita kiertämistä, ja ne katsoivat, että komissio ei ollut osoittanut positiivisen näytön perusteella, että kiertämistä tapahtui.

               (34)

               Vaikka yritykset eivät itse toimittaneetkaan täydellisiä ja paikkansapitäviä tietoja toiminnastaan, komissio on käyttänyt vaihtoehtoisia menetelmiä, kuten raaka-aineen kulutusta, sovittaakseen yhteen kyselylomakkeissa toimitetut keskeiset tiedot paikan päällä annettujen ja havaittujen tietojen kanssa. Tällaiset vaihtoehtoiset menetelmät, vaikkakin ne ovat vähemmän tarkkoja kuin varsinaiset asiakirjat, osoittivat, että toimitetut tiedot eivät olleet luotettavia. Esimerkiksi tuotantomäärää koskevat tulokset osoittivat, että yritysten ilmoittamat tuotantomäärät eivät vastanneet niiden raaka-aineiden kulutusta.

               (35)

               Komissio katsoo, että luotettavien asiakirjojen puutteessa tutkimuksen kannalta merkityksellisten tietojen toimittamatta jättäminen sekä virheellisten tai harhaanjohtavien tietojen toimittaminen teki tiedoista epäluotettavia tarkastusprosessin perusteella.

               (36)

               Edellä esitetyn perusteella Vietnamista unioniin tapahtuvaa sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuontia koskevat päätelmät oli tehtävä perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti parhaiden käytettävissä olevien tietojen perusteella. Sen varmistamiseksi, että tutkimus ei vaarannu, vaikka osapuolet eivät toimittaneetkaan tietoja, komissio on tämän vuoksi korvannut vietnamilaisten tuottajien tiedot, joita ei voitu tarkistaa, muilla käytettävissä olevilla tiedoilla, kuten Eurostatin Comext-tietokannasta saaduilla tiedoilla, Vietnamista unioniin suuntautuneen tuonnin kokonaismäärien määrittämiseksi ja pyynnössä toimitetuilla kustannustiedoilla kiinalaisten osien osuuden määrittämiseksi (ks. 50 kappale).

               (37)

               Kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät toimineet yhteistyössä. Tämän vuoksi päätelmät tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnista unioniin ja sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien viennistä Kiinasta Vietnamiin oli tehtävä käytettävissä olevien tietojen pohjalta perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Kiinasta Vietnamiin suuntautuvan kokonaisviennin määrittämisessä käytettiin pyynnössä toimitettuja YK:n Comtrade-tilastotietoja.

         2.4   Muutos kaupan rakenteessa

               (38)

               Tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti Kiinasta väheni vuonna 1991, jolloin toimenpiteet otettiin ensimmäistä kertaa käyttöön. Tuonti on pysynyt vähäisenä, kun toimenpiteitä muutettiin ja laajennettiin vuosina 1995, 1999, 2001 ja 2007.

               (39)

               Kiinasta tapahtuva sytyttimien tuonti 1 päivän tammikuuta 2008 ja 31 päivän maaliskuuta 2012 välisenä aikana pysytteli määrältään suhteellisen vakaana: vuosina 2008 ja 2009 tuotiin noin 50 miljoonaa kappaletta, vuonna 2010 noin 70 miljoonaa ja vuonna 2011 ja raportointijaksolla 60 miljoonaa. Kyseessä olivat kuitenkin vain uudelleen täytettävät mallit ja pietsosähköiset sytyttimet, joihin toimenpiteitä ei sovellettu.

               (40)

               Tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuonti Vietnamista on kasvanut ajan myötä. Vuonna 1997 tutkimuksen kohteena olevaa tuotetta ei tuotu käytännössä lainkaan Vietnamista unioniin, mutta vuodesta 2007 lähtien tuotteen tuontimäärät ovat kasvaneet nopeasti.

               (41)

               Raportointikaudella Vietnamista tulevan tuonnin osuus oli 84 prosenttia kaikesta unioniin tulevasta tuonnista.

                  Kertatäyttöisten sytyttimien tuonti Vietnamista unioniin, % kokonaistuonnista

                           2008

                           2009

                           2010

                           2011

                           Raportointijakso

                           Markkinaosuus

                           80 %

                           84 %

                           83 %

                           84 %

                           84 %

                              Lähde: Pyynnössä esitetyt tilastotiedot.

               (42)

               Kiinasta vietiin Vietnamiin sytytinkivellisten sytyttimien osia tutkimusajanjaksolla. Vietnam on sytytinkivellisten sytyttimien osien Kiinasta tapahtuvan viennin tärkein kohde. Pyynnössä esitettyjen tilastotietojen mukaan sytyttimen osien vienti Kiinasta Vietnamiin on kasvanut merkittävästi vuodesta 1999 lähtien. Vuonna 1999 sytyttimen osien vienti Kiinasta Vietnamiin oli alle 3 prosenttia kokonaisviennistä, mutta vuonna 2010 Vietnam oli sytyttimen osien tärkein vientikohde 26 prosentin osuudella viennistä. Määrinä tämä vastaa lisäystä alle 50 miljoonasta 200 miljoonaan valmiiseen sytyttimeen.

               (43)

               Koska vietnamilaisten tuottajien toimittamia tietoja ei voitu ottaa huomioon, ei ollut mahdollista saada tarkistettavissa olevia tietoja sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien todellisen tuotannon mahdollisista määristä.

         2.5   Päätelmät kaupan rakenteessa tapahtuneesta muutoksesta

               (44)

               Kiinasta unioniin tapahtuvan viennin vähentyminen ja viennin kasvu Vietnamista unioniin vuodesta 2007 lähtien sekä sytyttimien osien viennin merkittävä kasvu Kiinasta Vietnamiin vuodesta 1999 aiheuttivat muutoksen Kiinan sekä Vietnamin ja unionin välisen kaupan rakenteessa.

         2.6   Toimenpiteiden kiertämisen luonne

               (45)

               Perusasetuksen 13 artiklan 1 kohdan mukaan kaupan rakenteen muutoksen on johduttava käytännöstä, menettelystä tai toiminnasta, jolla ei ole muuta riittävää syytä tai taloudellista perustetta kuin tullin käyttöön ottaminen. Tällaiseen käytäntöön, menettelyyn tai toimintaan sisältyy muun muassa osien kokoonpanotoiminta kolmannessa maassa. Tätä varten määritettiin kokoonpanotoiminnan esiintyminen perusasetuksen 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

               (46)

               Kuten edellä todettiin, luotettavien rekistereiden puutteen ja tutkimuksen kannalta merkityksellisten tietojen toimittamatta jättämisen vuoksi sovellettiin perusasetuksen 18 artiklaa. Se, voitiinko katsoa, että Vietnamissa harjoittavalla kokoonpanotoiminnalla kierrettiin toimenpiteitä, oli määritettävä käytettävissä olevien tietojen perusteella.

               (47)

               Tutkimuksessa kävi ilmi, että vietnamilaiset yritykset, jotka toimivat tiiviissä yhteistyössä Kiinaan ja Hongkongiin rekisteröityneiden yritysten kanssa, kiertävät toimenpiteitä harjoittamalla kokoonpanotoimintaa. Yli puolet yhteistyössä toimineista vietnamilaisista tuottajista on kiinalaisten ja hongkongilaisten yritysten omistuksessa. Myös vietnamilaisten yritysten johto koostuu suureksi osaksi kiinalaisista asiantuntijoista, jotka ovat aiemmin työskennelleet sytyttimien tuottajien palveluksessa Kiinassa.

               (48)

               Vietnamilaiset tuottajat tuovat sytyttimien osat Kiinasta Hongkongiin rekisteröityneiden etuyhteydessä olevien yritysten kautta. Joillakin vietnamilaisilla tuottajilla on jalostussopimuksia päämiehinä toimivien kiinalaisten ja/tai hongkongilaisten yritysten kanssa. Näiden sopimusten mukaisesti kiinalainen päämies toimittaa sytyttimien osat ja muovin vietnamilaiselle tehtaalle ja myy valmiit sytyttimet. Vaikkei tällaisia jalostussopimuksia olisikaan, Vietnamissa tuotetut sytyttimet myydään yleensä hongkongilaisille yrityksille, jotka vastaavat kaupallisista suhteista unionin tuojien kanssa.

               (49)

               Koska vietnamilaisten tuottajien toimittamat tiedot olivat epäluotettavia, ei ollut mahdollista määrittää, täyttyivätkö perusasetuksen 13 artiklan 2 kohdassa esitetyt prosenttirajat. Ei ollut mahdollista varmentaa, muodostivatko Kiinasta peräisin olevat sytyttimien osat yli vai alle 60 prosenttia koottujen sytyttimien kokonaisarvosta ja oliko osien tuoma lisäarvo enemmän vai vähemmän kuin 25 prosenttia valmistuskustannuksista.

               (50)

               Koska vietnamilaisilta tuottajilta ei saatu luotettavia tietoja, määrittäminen oli tehtävä käytettävissä olevien tietojen perusteella. Pyynnössä toimitettujen tietojen mukaan Kiinasta peräisin olevien sytyttimen osien osuus on 60–70 prosenttia kokonaisarvosta ja tuotujen osien lisäarvo vastasi 12:ta prosenttia valmistuskustannuksista. Nämä arvot perustuvat Kiinassa sijaitsevan valmistajan vertailukelpoisiin tuotantokustannuksiin. Voidaan katsoa, että perustana olevat laskelmat ovat kohtuullisen tarkkoja ja niissä otetaan huomioon kustannusten jakautuminen Vietnamissa, koska käytetyt sytyttimien osat ja raaka-aineet ovat samat sekä Kiinassa että Vietnamissa. Mahdolliset oikaisut Vietnamin alempien kustannusten vuoksi johtaisivat vieläkin suurempaan kiinalaisen arvon osuuteen valmiissa sytyttimissä.

         2.7   Muun riittävän syyn tai taloudellisen perusteen kuin polkumyyntitullin käyttöönoton puuttuminen

               (51)

               Tutkimuksessa ei tullut esiin muita riittäviä syitä tai taloudellisia perusteita kokoonpanotoiminnalle kuin tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevien alkuperäisten toimenpiteiden välttäminen. Vietnamilaiset tuottajat väittivät, että tuotannon siirtämisen syynä olisivat olleet Vietnamin alemmat työvoimakustannukset, mutta väitteen tueksi ei esitetty näyttöä. Työvoimakustannusten yleinen ero ei missään tapauksessa selitä, miksi tietyn sektorin (sytyttimien) valmistus siirtyisi Vietnamiin, kun taas tuotanto muilla sektoreilla, kuten esimerkiksi sytyttimien osien tuotannossa, jatkuu Kiinassa.

         2.8   Vahinko tai polkumyyntitullin korjaavan vaikutuksen vaarantuminen

               (52)

               Vahingon esiintymistä on käsitelty alkuperäisessä asetuksessa, ja tämän tutkimuksen piiriin kuului sen arviointi, vaarantuvatko käytössä olevien tullien korjaavat vaikutukset, kun otetaan huomioon samankaltaisen tuotteen hinnat ja/tai määrät.

               (53)

               Koska Vietnamista tulevan tuonnin määrästä ja hinnasta saatiin parhaat tiedot Eurostatin Comext-tietokannasta, näitä tietoja käytettiin sen arvioimiseksi, onko tutkimuksen kohteena olevan tuotteen tuonti heikentänyt tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin sovellettavien alkuperäisten toimenpiteiden korjaavia vaikutuksia määrän tai hinnan osalta. Näin saatuja hintoja verrattiin asetuksen (EY) N:o 1006/95 johdanto-osan 63 kappaleessa unionin tuottajien osalta vahvistettuun vahingon korjaavaan tasoon.

               (54)

               Vietnamista unioniin suuntatuvan tuonnin lisääntymistä 0,6 prosentista unionin tuonnista (vuonna 1998) 80 prosenttiin vuonna 2008 (tutkimusajanjakson alku) ja 84 prosenttiin raportointikaudella (tutkimusajanjakson loppu) pidettiin merkittävänä määrien osalta (ks. taulukko 2.4 kohdassa). Samalla kaudella tuonti Kiinasta unioniin väheni merkittävästi; osuus kokonaistuonnista väheni 30 prosentista 10 prosenttiin.

               (55)

               Alkuperäisessä tutkimuksessa vahvistetun vahingon korjaavan tason vertaaminen ilmoitetun vietnamilaisen viennin hinnan painotettuun keskiarvoon todisti lisäksi merkittävästä alihintaan myynnistä. Näin ollen pääteltiin, että tullin, sellaisena kuin se on määriteltynä alkuperäisessä asetuksessa, korjaavat vaikutukset vaarantuvat sekä määrän että hinnan osalta.

         2.9   Polkumyyntiä koskeva näyttö

               (56)

               Lopuksi komissio tarkasteli perusasetuksen 13 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti, oliko polkumyynnistä olemassa näyttöä, vertaamalla alkuperäisessä tutkimuksessa aiemmin vahvistettua normaaliarvoa Vietnamin vientihintoihin.

               (57)

               Koska alkuperäisessä tutkimuksessa Brasilian katsottiin olevan soveltuva markkinataloutta toteuttava vertailumaa Kiinalle kyseisessä tutkimuksessa, normaaliarvo määritettiin Brasiliassa sovellettavan hinnan perusteella.

               (58)

               Vientihinnat Vietnamista perustuivat saatavilla oleviin tietoihin eli sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien keskimääräisiin vientihintoihin raportointijaksolla (Eurostatin Comext-tietokannan mukaan). Käytettävissä olevien tietojen käyttö johtui siitä, että vietnamilaisilta tuottajilta ei saatu luotettavia tietoja tutkimuksen kohteena olevasta tuotteesta.

               (59)

               Jotta normaaliarvon ja vientihinnan vertailu olisi tasapuolinen, hintoihin ja niiden vertailukelpoisuuteen vaikuttavat erot otettiin asianmukaisesti huomioon tekemällä oikaisuja perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti. Oikaisuja tehtiin kuljetus-, vakuutus- ja pakkauskustannusten erojen huomioon ottamiseksi. Koska vietnamilaisilta ja kiinalaisilta tuottajilta ei saatu luotettavia tietoja, oikaisut oli vahvistettava parhaiden käytettävissä olevien tietojen perusteella. Tämän vuoksi oikaisut perustuvat prosenttiosuuteen, joka lasketaan kuljetus-, vakuutus- ja pakkauskulujen osuutena unioniin myydyn tuotteen CIF-hinnasta, jonka yhteistyössä toimineet kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat ovat ilmoittaneet alkuperäisessä tutkimuksessa.

               (60)

               Perusasetuksen 2 artiklan 11 ja 12 kohdan mukaisesti polkumyynnin taso määritettiin vertailemalla alkuperäisessä asetuksessa määritettyä normaaliarvon painotettua keskiarvoa tämän tutkimuksen raportointijaksolla määritettyyn vietnamilaisen ilmoitetun viennin (Comext-tietokannan mukaan) hintojen painotettuun keskiarvoon, joka ilmaistiin prosentteina CIF-hinnasta unionin rajalla tullaamattomana.

               (61)

               Kun verrattiin normaaliarvon painotettua keskiarvoa ja vientihinnan painotettua keskiarvoa (59 kappaleessa selitettyjen oikaisujen tekemisen jälkeen), havaittiin merkittävän polkumyynnin esiintyminen.

         2.10   Päätelmien ilmoittamista koskevat huomautukset

               (62)

               Päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asianomaisten osapuolten ryhmä, joka koostui vietnamilaisista tuottajista ja EU:n tuojista, teki huomautuksia tutkimuksen havainnoista, vaikka ne myönsivätkin, että toimenpiteet eivät vaikuta niihin suoraan. Ne väittivät jälleen, että harhaanjohtavia tietoja ei ollut toimitettu tahallisesti, että komissio ei ollut löytänyt mitään varmaa näyttöä toimenpiteiden kiertämisestä ja että toimenpiteiden takautuvalla käyttöönotolla ei saavuteta mitään korjaavaa vaikutusta, mitä osoittaa myös se, että alkuperäisiä toimenpiteitä Kiinaa vastaan ei jatkettu. Näiden osapuolten mukaan Kiinaan kohdistuvien toimenpiteiden jatkamatta jättäminen perustui havaintoihin, jotka koskivat samaa ajanjaksoa kuin päätelmä, jonka mukaan kiertämiskäytännöt estävät alkuperäisten toimenpiteiden korjaavat vaikutukset. Ne myös kyseenalaistivat halutun vaikutuksen ja sen, mikä olisi unionin etu sellaisten toimenpiteiden laajentamisessa, jotka päättyivät joulukuussa 2012. Niiden mukaan toimenpiteiden laajentaminen ei toisi mitään etua unionin tuotannonalalle vaan pelkästään rankaisisi unionin tuojia.

               (63)

               Kiertämisen vastaista tutkimusta koskevan pyynnön esittämisen ja hyväksymisen yhteydessä komissiolla on oikeudellinen velvoite tutkia asia täydellisesti ja toteuttaa asianmukaiset toimet, jos ne ovat perusteltuja. Käsillä olevassa asiassa havaittiin, että kaikki perusasetuksen 13 artiklassa esitetyt edellytykset sen määrittämiseksi, esiintyykö toimenpiteiden kiertämistä, täyttyivät. Tämän vuoksi toimenpiteitä oli laajennettava asianmukaisesti niin, että ne koskevat tuontia Vietnamista.

               (64)

               Arvioidessaan sitä, estävätkö kiertämiskäytännöt alkuperäisten toimenpiteiden korjaavat vaikutukset, komission on perustettava analyysinsä toimenpiteiden käyttöönoton jälkeiseen kehitykseen ja otettava huomioon alkuperäisen tutkimuksen havainnot, joiden perusteella korjaavat vaikutukset on määritetty. Toimenpiteiden päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanon tarpeellisuutta koskeva arviointi sitä vastoin tehdään polkumyynnin ja vahingon jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyden perustella eri ajanjaksoon liittyvien havaintojen perusteella. Sen vuoksi toisin kuin osapuolet väittivät, nämä kahdet havainnot eivät koske samaa ajanjaksoa. Mitä tulee siihen väitteeseen, että toimenpiteet vaikuttaisivat ainoastaan unionin tuojiin eikä niistä olisi etua unionin tuotannonalalle, toimenpiteiden käyttöönottoon liittyvä unionin etu vahvistettiin alkuperäisessä tutkimuksessa. Perusasetuksen 13 artiklan mukaisesti alkuperäisten toimenpiteiden korjaavien vaikutusten laajentaminen kiertämistä vastaan on tässä mielessä perusteltua, niin kauan kuin alkuperäiset toimenpiteet ovat voimassa. Toimenpiteiden laajentamisen tarkoituksena ei missään tapauksessa ole rankaista osapuolia vaan korjata toimenpiteitä kiertämällä Vietnamista polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vääristävät vaikutukset unionin markkinoilla ottamalla käyttöön tasapuoliset toimintaedellytykset tällaisen tuonnin hintojen tai määrien osalta. Väite, jonka mukaan toimenpiteet vaikuttavat ainoastaan tuojiin, ei saa tukea mistään näytöstä tai analyysistä.

               (65)

               Toinen asianomainen osapuoli, tuoja, toimitti huomautuksia tutkimuksesta ja väitti, että sille ei ollut tiedotettu kiertämistä koskevan tutkimuksen vireillepanosta. Tältä osin on huomattava, että tämä osapuoli ei ollut komission tiedossa ennen tutkimuksen vireillepanoa ja että vireillepanoilmoitus oli julkinen, koska se julkaistiin virallisessa lehdessä.

               (66)

               Yksi muu tuoja ilmoitti, että se toimittaisi kuuden kuukauden kuluessa näyttöä, joka osoittaa, että sen sytyttimien tuontiin ei liity toimenpiteiden kiertämistä. Komissio huomauttaa, että kaikkia asianomaisia osapuolia on kehotettu vireillepanoilmoituksessa toimittamaan näyttöä tutkimuksen aikana (ks. erityisesti asetuksen (EU) N:o 548/2012 johdanto-osan 10, 19 ja 20 kappale sekä 3 artiklan 2 kohta). Komission on saatettava tutkimus päätökseen 9 kuukauden lakisääteisessä määräajassa, minkä vuoksi se ei voi odottaa lisätoimituksia tässä vaiheessa.

         3.   TOIMENPITEET

               (67)

               Edellä esitetyn perusteella pääteltiin, että Kiinasta peräisin olevien sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuonnissa käyttöön otettua lopullista polkumyyntitullia kierrettiin perusasetuksen 13 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla harjoittamalla kokoonpanotoimintaa Vietnamissa.

               (68)

               Tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin sovellettavat alkuperäiset toimenpiteet olisi perusasetuksen 13 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaisesti laajennettava koskemaan tutkimuksen kohteena olevan tuotteen eli saman mutta Vietnamista lähetetyn tuotteen tuontia riippumatta siitä, onko tuotteen alkuperämaaksi ilmoitettu Vietnam.

               (69)

               Kun otetaan huomioon yhteistyön puute tässä tutkimuksessa, laajennettavien toimenpiteiden olisi oltava niitä, jotka on vahvistettu asetuksen (EY) N:o 1458/2007 1 artiklan 2 kohdassa, eli lopullinen polkumyyntitulli, joka on 0,065 euroa sytytintä kohti.

               (70)

               Perusasetuksen 13 artiklan 3 kohdassa ja 14 artiklan 5 kohdassa säädetään, että laajennettuja toimenpiteitä on sovellettava vireillepanoasetuksella käyttöön otetun kirjaamisvelvoitteen alaiseen unioniin tulevaan tuontiin, ja siksi kyseisestä Vietnamista lähetetystä sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien kirjatusta tuonnista olisi kannettava tullit. Kun otetaan huomioon, että alkuperäisten toimenpiteiden voimassaolo päättyi 13 päivänä joulukuuta 2012 ja että kirjaaminen lopetettiin samana päivänä, tullien kantamista sovelletaan kyseiseen päivään asti.

         4.   VAPAUTUSTA KOSKEVAT PYYNNÖT

               (71)

               Kyselyyn vastanneet seitsemän vietnamilaista yritystä pyysivät perusasetuksen 13 artiklan 4 kohdan mukaisesti vapautusta mahdollisesti käyttöön otettavista laajennetuista toimenpiteistä.

               (72)

               Kaikkien näiden seitsemän yrityksen todettiin toimittaneen vääriä tai harhaanjohtavia tietoja. Perusasetuksen 18 artiklan 4 kohdan mukaisesti näille yrityksille ilmoitettiin, että niiden toimittamia tietoja ei oteta huomioon, ja yrityksille annettiin määräaika, jonka kuluessa ne saattoivat toimittaa lisäselvityksiä.

               (73)

               Yritysten toimittamat lisäselvitykset eivät olleet sellaisia, että ne olisivat johtaneet päätelmien muuttamiseen. Tämän vuoksi kyseisiä yrityksiä koskevat päätelmät perustuivat käytettävissä oleviin tietoihin perusasetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

               (74)

               Kun otetaan huomioon edellä esitetty väärien tai harhaanjohtavien tietojen luonne, näiden seitsemän yrityksen pyytämiä vapautuksia ei voitu perusasetuksen 13 artiklan 4 kohdan mukaisesti myöntää.

         5.   ILMOITTAMINEN

               (75)

               Kaikille asianomaisille osapuolille ilmoitettiin niistä keskeisistä tosiseikoista ja huomioista, joiden perusteella edellä esitettyyn päätelmään päädyttiin, ja niitä kehotettiin esittämään huomautuksia. Osapuolten suulliset ja kirjalliset huomautukset tutkittiin. Mikään esitetyistä väitteistä ei antanut aihetta muuttaa päätelmiä,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
   1 artikla
   1.   Laajennetaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1458/2007 1 artiklan 2 kohdalla Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien, tällä hetkellä CN-koodiin ex 9613 10 00 kuuluvien sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuonnissa käyttöön otettu lopullinen polkumyyntitulli koskemaan Vietnamin sosialistisesta tasavallasta lähetettyjen sytytinkivellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuontia, riippumatta siitä, onko niiden alkuperämaaksi ilmoitettu Vietnamin sosialistinen tasavalta.
   2.   Tämän artiklan 1 kohdalla laajennettu tulli kannetaan sellaisesta Vietnamista 27 päivän kesäkuuta 2012 ja 13 päivän joulukuuta 2012 välisenä aikana lähetetystä tuonnista, joka on kirjattu asetuksen (EU) N:o 548/2012 2 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 1225/2009 13 artiklan 3 kohdan sekä 14 artiklan 5 kohdan mukaisesti, riippumatta siitä, onko alkuperämaaksi ilmoitettu Vietnam.
   3.   Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
   2 artikla
   Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
      Tehty Brysselissä 18 päivänä maaliskuuta 2013.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         S. COVENEY

      (1)  EUVL L 343, 22.12.2009, s. 51.

      (2)  EYVL L 326, 28.11.1991, s. 1.

      (3)  EYVL L 101, 4.5.1995, s. 38.

      (4)  EYVL L 22, 29.1.1999, s. 1.

      (5)  EYVL L 248, 18.9.2001, s. 1.

      (6)  EUVL L 326, 12.12.2007, s. 1.

      (7)  EUVL C 382, 12.12.2012, s. 12.

      (8)  EUVL L 340, 13.12.2012, s. 37.

      (9)  EUVL L 165, 26.6.2012, s. 37.


title: Komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/1930, annettu 4 päivänä marraskuuta 2016, klorokresolin hyväksymisestä vanhana tehoaineena käytettäväksi biosidivalmisteissa valmisteryhmissä 1, 2, 3, 6 ja 9 (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti )

text:
               5.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 299/29

         KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2016/1930,
   annettu 4 päivänä marraskuuta 2016,
   klorokresolin hyväksymisestä vanhana tehoaineena käytettäväksi biosidivalmisteissa valmisteryhmissä 1, 2, 3, 6 ja 9
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon biosidivalmisteiden asettamisesta saataville markkinoilla ja niiden käytöstä 22 päivänä toukokuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 528/2012 (1) ja erityisesti sen 89 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komission delegoidussa asetuksessa (EU) N:o 1062/2014 (2) vahvistetaan luettelo vanhoista tehoaineista, jotka on arvioitava sen selvittämiseksi, voidaanko ne mahdollisesti hyväksyä käytettäviksi biosidivalmisteissa. Luettelossa on mukana klorokresoli.

               (2)

               Klorokresoli on arvioitu käytettäväksi valmisteryhmässä 1 (ihmisen hygienia), valmisteryhmässä 2 (desinfiointiaineet ja levämyrkyt, joita ei ole tarkoitettu käytettäviksi suoraan ihmisillä tai eläimillä), valmisteryhmässä 3 (eläinten hygienia), valmisteryhmässä 6 (tuotteiden varastoinnissa käytettävät säilytysaineet) ja valmisteryhmässä 9 (kuitujen, nahan, kumin ja polymeeristen materiaalien säilytysaineet), sellaisina kuin ne kuvataan asetuksen (EU) N:o 528/2012 liitteessä V.

               (3)

               Ranska, joka oli nimetty arvioinnista vastaavaksi toimivaltaiseksi viranomaiseksi, toimitti arviointikertomukset sekä suosituksensa 8 päivänä lokakuuta 2013, 15 päivänä marraskuuta 2013 ja 18 päivänä joulukuuta 2013.

               (4)

               Biosidivalmistekomitea valmisteli 13 päivänä huhtikuuta 2016 Euroopan kemikaaliviraston lausunnot delegoidun asetuksen (EU) N:o 1062/2014 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti ottaen huomioon arvioinnista vastaavan toimivaltaisen viranomaisen päätelmät.

               (5)

               Kyseisten lausuntojen mukaan valmisteryhmiin 1, 2, 3, 6 ja 9 kuuluvien biosidivalmisteiden, jotka sisältävät klorokresolia, voidaan olettaa täyttävän asetuksen (EU) N:o 528/2012 19 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyt vaatimukset edellyttäen, että niiden käyttöä koskevia tiettyjä spesifikaatioita ja edellytyksiä noudatetaan.

               (6)

               Siksi on aiheellista hyväksyä klorokresolin käyttö valmisteryhmiin 1, 2, 3, 6 ja 9 kuuluvissa biosidivalmisteissa edellyttäen, että tiettyjä spesifikaatioita ja edellytyksiä noudatetaan.

               (7)

               Kohtuullinen määräaika on tarpeen ennen tehoaineen hyväksymistä, jotta asianomaiset osapuolet voivat tarvittavalla tavalla valmistautua uusiin vaatimuksiin.

               (8)

               Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän biosidivalmistekomitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
   1 artikla
   Hyväksytään klorokresoli käytettäväksi tehoaineena biosidivalmisteissa valmisteryhmissä 1, 2, 3, 6 ja 9 siten, että sovelletaan liitteessä vahvistettuja spesifikaatioita ja edellytyksiä.
   2 artikla
   Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
      Tehty Brysselissä 4 päivänä marraskuuta 2016.

            Komission puolesta

            Puheenjohtaja

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  EUVL L 167, 27.6.2012, s. 1.

      (2)  Komission delegoitu asetus (EU) N:o 1062/2014, annettu 4 päivänä elokuuta 2014, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 528/2012 tarkoitetusta kaikkien biosidivalmisteisiin sisältyvien vanhojen tehoaineiden järjestelmällistä arviointia koskevasta työohjelmasta (EUVL L 294, 10.10.2014, s. 1).

      LIITE

                  Yleisnimi

                  IUPAC-nimi
                  Tunnistenumero

                  Tehoaineen vähimmäispuhtausaste (1)

                  Hyväksymispäivä

                  Hyväksymisen päättymispäivä

                  Valmisteryhmä

                  Erityisedellytykset

                  Klorokresoli

                  IUPAC-nimi:
                  4-kloori-3-metyylifenoli
                  EY-numero: 200-431-6
                  CAS-numero: 59-50-7

                  99,8 painoprosenttia (w/w)

                  1. toukokuuta 2018

                  30. huhtikuuta 2028

                  1

                  Biosidivalmisteiden lupien on täytettävä seuraavat edellytykset:
                  Valmisteen arvioinnissa on kiinnitettävä erityistä huomiota altistumiseen, riskeihin ja tehoon, jotka liittyvät lupahakemuksen kattamaan käyttötarkoitukseen mutta joita ei ole käsitelty tehoaineen riskinarvioinnissa unionin tasolla.

                  2

                  Biosidivalmisteiden lupien on täytettävä seuraavat edellytykset:

                              1)

                              Valmisteen arvioinnissa on kiinnitettävä erityistä huomiota altistumiseen, riskeihin ja tehoon, jotka liittyvät lupahakemuksen kattamiin käyttötarkoituksiin mutta joita ei ole käsitelty tehoaineen riskinarvioinnissa unionin tasolla.

                              2)

                              Arvioiduissa käytöissä todettujen riskien vuoksi valmisteen arvioinnissa on kiinnitettävä erityistä huomiota:

                                          a)

                                          teollisuus- ja ammattikäyttäjiin;

                                          b)

                                          lapsiin, kun kyse on yksityisillä ja julkisilla alueilla käytettävistä valmisteista.

                  3

                  Biosidivalmisteiden lupien on täytettävä seuraavat edellytykset:

                              1)

                              Valmisteen arvioinnissa on kiinnitettävä erityistä huomiota altistumiseen, riskeihin ja tehoon, jotka liittyvät lupahakemuksen kattamiin käyttötarkoituksiin mutta joita ei ole käsitelty tehoaineen riskinarvioinnissa unionin tasolla.

                              2)

                              Arvioiduissa käytöissä todettujen riskien vuoksi valmisteen arvioinnissa on kiinnitettävä erityistä huomiota:

                                          a)

                                          ammattikäyttäjiin;

                                          b)

                                          maaperään.

                              3)

                              Niiden valmisteiden osalta, joista voi jäädä jäämiä elintarvikkeisiin tai rehuihin, on tarkistettava, onko tarpeen asettaa uudet jäämien enimmäismäärät tai muuttaa voimassa olevia jäämien enimmäismääriä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 470/2009 (2) tai Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 396/2005 (3) mukaisesti, ja toteutettava kaikki asianmukaiset riskinhallintatoimenpiteet sen varmistamiseksi, etteivät sovellettavat jäämien enimmäismäärät ylity.

                  6

                  Biosidivalmisteiden lupien on täytettävä seuraavat edellytykset:

                              1)

                              Valmisteen arvioinnissa on kiinnitettävä erityistä huomiota altistumiseen, riskeihin ja tehoon, jotka liittyvät lupahakemuksen kattamiin käyttötarkoituksiin mutta joita ei ole käsitelty tehoaineen riskinarvioinnissa unionin tasolla.

                              2)

                              Arvioiduissa käytöissä todettujen riskien vuoksi valmisteen arvioinnissa on kiinnitettävä erityistä huomiota:

                                          a)

                                          ammattikäyttäjiin säilyväksi käsiteltävän valmisteen formuloinnin aikana ja kun säilyväksi käsiteltyä valmistetta käytetään paperintuotannossa;

                                          b)

                                          imeväisiin, jotka ryömivät pinnalla, joka on puhdistettu säilyväksi käsitellyllä valmisteella.

                  9

                  Biosidivalmisteiden lupien on täytettävä seuraavat edellytykset:

                              1)

                              Valmisteen arvioinnissa on kiinnitettävä erityistä huomiota altistumiseen, riskeihin ja tehoon, jotka liittyvät lupahakemuksen kattamiin käyttötarkoituksiin mutta joita ei ole käsitelty tehoaineen riskinarvioinnissa unionin tasolla.

                              2)

                              Arvioiduissa käytöissä todettujen riskien vuoksi valmisteen arvioinnissa on kiinnitettävä erityistä huomiota ammattikäyttäjiin.

         (1)  Tässä sarakkeessa ilmoitettu puhtaus on asetuksen (EU) N:o 528/2012 89 artiklan 1 kohdan mukaisesti arvioidun tehoaineen vähimmäispuhtausaste. Markkinoille saatetussa tuotteessa olevan tehoaineen puhtausaste voi poiketa vähimmäispuhtausasteesta, jos sen on todettu teknisesti vastaavan arvioitua tehoainetta.

         (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 470/2009, annettu 6 päivänä toukokuuta 2009, yhteisön menettelyistä farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämien enimmäismäärien vahvistamiseksi eläimistä saatavissa elintarvikkeissa, neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2377/90 kumoamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/82/EY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 726/2004 muuttamisesta (EUVL L 152, 16.6.2009, s. 11).

         (3)  Torjunta-ainejäämien enimmäismääristä kasvi- ja eläinperäisissä elintarvikkeissa ja rehuissa tai niiden pinnalla sekä neuvoston direktiivin 91/414/ETY muuttamisesta 23 päivänä helmikuuta 2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 396/2005 (EUVL L 70, 16.3.2005, s. 1).