title: Neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 579/2010, annettu 29 päivänä kesäkuuta 2010 , lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaattikalvon tuonnissa annetun asetuksen (EY) N:o 367/2006 muuttamisesta

text:
               2.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 168/1

         NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 579/2010,
   annettu 29 päivänä kesäkuuta 2010,
   lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaattikalvon tuonnissa annetun asetuksen (EY) N:o 367/2006 muuttamisesta
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä kesäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 19 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
   sekä katsoo seuraavaa:
   A.   MENETTELY

   I   Aiempi tutkimus ja voimassa olevat tasoitustoimenpiteet

               (1)

               Neuvosto otti joulukuussa 1999 asetuksella (EY) N:o 2597/1999 (2) käyttöön lopullisen tasoitustullin Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaattikalvon (PET-kalvon), joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodeihin ex 3920 62 19 ja ex 3920 62 90, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’, tuonnissa. Asetuksen antamiseen johtanutta tutkimusta nimitetään jäljempänä ’alkuperäiseksi tutkimukseksi’. Toimenpiteet olivat tiettyjen nimeltä mainittujen viejien tuontiin sovellettava arvoon perustuva 3,8–19,1 prosentin tasoitustulli ja muiden yritysten tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevassa tuonnissa sovellettava 19,1 prosentin jäännöstulli. Alkuperäisen tutkimuksen tutkimusajanjakso kattoi 1 päivän lokakuuta 1997 ja 30 päivän syyskuuta 1998 välisen ajan.

               (2)

               Perusasetuksen 18 artiklan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen åneuvosto antoi maaliskuussa 2006 asetuksen (EY) N:o 367/2006 (3), jolla pidettiin voimassa asetuksella (EY) N:o 2597/1999 käyttöön otettu lopullinen tasoitustulli Intiasta peräisin olevan PET-kalvon tuonnissa. Tarkastelua koskeva tutkimus kattoi 1 päivän lokakuuta 2003 ja 30 päivän syyskuuta 2004 välisen ajan.

               (3)

               Intialaisen PET-kalvon tuottajan, Garware Polyester Limitedin, jäljempänä ’Garware’, saamaa tukea koskevan välivaiheen tarkastelun jälkeen neuvosto antoi elokuussa 2006 asetuksen (EY) N:o 1288/2006 (4), jolla muutettiin Garwarelle asetuksella (EY) N:o 367/2006 määrättyä lopullista tasoitustullia.

               (4)

               Toisen intialaisen PET-kalvon tuottajan, Jindal Poly Films Limitedin eli entisen Jindal Polyester Ltd:n, jäljempänä ’Jindal’, saamaa tukea koskevan osittaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen neuvosto antoi syyskuussa 2007 asetuksen (EY) N:o 1124/2007 (5), jolla muutettiin Jindalille asetuksella (EY) N:o 367/2006 määrättyä lopullista tasoitustullia.

               (5)

               Viiden intialaisen PET-kalvon tuottajan saamaa tukea koskevan, komission omasta aloitteesta vireille pannun osittaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen neuvosto antoi tammikuussa 2009 asetuksen (EY) N:o 15/2009 (6), jolla muutettiin kyseisille yrityksille asetuksella (EY) N:o 367/2006 määrättyä lopullista tasoitustullia.

         II   Voimassa olevat polkumyyntitoimenpiteet

               (6)

               On syytä huomata, että Jindal Poly Films Limitediin sovelletaan 0 prosentin suuruista polkumyyntitullia (7).

         III   Osittaisen välivaiheen tarkastelun vireille paneminen

               (7)

               Osittaista välivaiheen tarkastelua koskevan pyynnön esitti intialainen vientiä harjoittava tuottaja Jindal Poly Films Limited, jäljempänä ’pyynnön esittäjä’. Pyyntö rajoittuu tuen tarkasteluun pyynnön esittäjän osalta. Pyynnön esittäjä on toimittanut alustavaa näyttöä siitä, että tukea koskevat olosuhteet, joiden perusteella toimenpiteet otettiin käyttöön, ovat muuttuneet merkittävästi ja että muutokset ovat pysyviä.

               (8)

               Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa komissio päätti, että oli olemassa riittävä näyttö osittaisen välivaiheen tarkastelun vireille panemiseksi, minkä takia se pani Euroopan unionin virallisessa lehdessä9 päivänä syyskuuta 2009 julkaistulla ilmoituksella (8), jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’, vireille osittaisen välivaiheen tarkastelun perusasetuksen 19 artiklan mukaisesti; tarkastelu rajoittuu tuen tason tarkasteluun pyynnön esittäjän osalta, ja siinä pyritään määrittelemään, mitkä toimenpiteet olisi poistettava ja mitä niistä olisi muutettava pyynnön esittäjän osalta.

               (9)

               Osittaista välivaiheen tarkastelua koskevassa tutkimuksessa arvioitiin myös, onko tarkastelun tulosten perusteella tarpeen muuttaa tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin tällä hetkellä sovellettavaa tullia niiden asianomaisen maan vientiä harjoittavien tuottajien osalta, joita ei mainita erikseen asetuksen (EY) N:o 367/2006 1 artiklan 2 kohdassa, eli ”kaikkiin muihin yrityksiin” Intiassa sovellettavaa tullia.

         IV   Tutkimusajanjakso

               (10)

               Tuen tasoa koskenut tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 2008 ja 31 päivän maaliskuuta 2009 välisen ajan, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’.

         V   Tutkimuksen osapuolet

               (11)

               Komissio ilmoitti osittaista välivaiheen tarkastelua koskevan tutkimuksen aloittamisesta virallisesti pyynnön esittäjälle, Intian viranomaisille sekä yrityksille Du Pont Tejin Films, Luxemburg, Mitsubishi Polyester Film, Saksa, Toray Plastics Europe, Ranska, ja Nuroll, Italia, jotka edustavat valtaosaa PET-kalvon tuotannosta unionissa, jäljempänä ’unionin tuotannonala’. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi vireillepanoilmoituksessa asetetussa määräajassa.

               (12)

               Mahdollisuus tulla kuulluiksi myönnettiin kaikille asianomaisille osapuolille, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.

               (13)

               Osapuolten suulliset ja kirjalliset huomautukset tutkittiin ja otettiin tarvittaessa huomioon.

               (14)

               Saadakseen tutkimuksen kannalta välttämättömät tiedot komissio lähetti kyselylomakkeen pyynnön esittäjälle. Kyselylomake lähetettiin myös Intian viranomaisille.

               (15)

               Vastaukset kyselomakkeeseen saatiin sekä pyynnön esittäjältä että Intian viranomaisilta.

               (16)

               Komissio hankki ja tarkisti kaikki tuen määrittämisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot. Komissio teki tarkastuskäynnit pyynnön esittäjän tiloihin ja Intian viranomaisten tiloihin Delhissä.

         VI   Toimenpiteistä ilmoittaminen ja menettelyä koskevat huomautukset

               (17)

               Intian viranomaisille ja muille asianomaisille osapuolille ilmoitettiin olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin esittää pyynnön esittäjään sovellettavan tullin muuttamista. Niille myönnettiin kohtuullisesti aikaa huomautusten esittämiseen. Kaikki toimitetut tiedot ja huomautukset otettiin asianmukaisesti huomioon, kuten jäljempänä esitetään.

         B.   TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE

               (18)

               Tarkastelun kohteena oleva tuote on sama kuin asetuksessa (EY) N:o 367/2006 tarkoitettu tuote eli Intiasta peräisin oleva polyeteenitereftalaattikalvo (PET-kalvo), joka kuuluu CN-koodeihin ex 3920 62 19 ja ex 3920 62 90.

         C.   TUEN MYÖNTÄMINEN

   1.   Johdanto

               (19)

               Komissio tutki Intian viranomaisten ja muiden asianomaisten osapuolten toimittamien tietojen sekä komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella seuraavia järjestelmiä, joista esitettyjen väitteiden mukaan myönnetään tukea:

                           a)

                           ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorization Scheme; aiemmin ennakkolisenssijärjestelmä);

                           b)

                           tuontitullien hyvitysjärjestelmä;

                           c)

                           tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein;

                           d)

                           vientiluottojärjestelmä.

               e)

               kannustinjärjestelmä (PSI).

               (20)

               Edellä a–c alakohdassa mainitut järjestelmät perustuvat 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin (Foreign Trade Act 1992) nro 22/1992, jäljempänä ’ulkomaankauppalaki’. Ulkomaankauppalailla Intian viranomaiset valtuutetaan antamaan vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevia tiedonantoja. Nämä tiedonannot esitetään tiivistelmänä vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevissa asiakirjoissa, joita kauppaministeriö julkaisee viiden vuoden välein ja joita päivitetään säännöllisesti. Tämän tapauksen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kannalta olennainen asiakirja on 1 päivän syyskuuta 2004 ja 31 päivän maaliskuuta 2009 välistä aikaa koskeva viisivuotissuunnitelma, jäljempänä ’EXIM-policy 04–09’. Lisäksi Intian viranomaiset esittelevät kyseistä viisivuotissuunnitelmaa koskevia menettelyjä käsikirjassa ”Handbook of Procedures – 1 September 2004 to 31 March 2009, Volume I”, jäljempänä ’HOP I 04–09’. Myös menettelykäsikirjaa päivitetään säännöllisesti.

               (21)

               Edellä d alakohdassa mainittu vientiluottojärjestelmä perustuu vuoden 1949 pankkivalvontalain (Banking Regulation Act 1949) 21 ja 35A pykäliin, joiden mukaan Intian keskuspankki (Reserve Bank of India, RBI) voi ohjata kaupallisten pankkien vientiluottotoimintaa.

               (22)

               Edellä e alakohdassa mainittua järjestelmää hallinnoivat Intian valtion viranomaiset.

         2.   Ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorisation Scheme, AAS)

   a)   Oikeusperusta

               (23)

               Järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on EXIM-policy 04–09 -asiakirjan kohdissa 4.1.1–4.1.14 ja sitä täydentävän HOP I 04–09 -käsikirjan luvuissa 4.1–4.30. Tämän järjestelmän nimi oli ennakkolisenssijärjestelmä (Advance Licence Scheme) aiemman tarkastelua koskevan tutkimuksen aikaan, joka johti tällä hetkellä voimassa olevan lopullisen tasoitustullin käyttöön ottoon asetuksella (EY) N:o 367/2006.

         b)   Tukikelpoisuus

               (24)

               AAS-järjestelmään kuuluu kuusi alajärjestelmää, joita kuvataan tarkemmin johdanto-osan 25 kappaleessa. Kyseiset alajärjestelmät eroavat toisistaan muun muassa tukikelpoisuusvaatimusten suhteen. Tosiasiallisen maastaviennin AAS-tukea ja vuotuisten tarpeiden mukaista AAS-tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin. Lopulliselle viejälle tavaraa toimittavat valmistajaviejät voivat saada välituotetoimituksiin tarkoitettua AAS-tukea. Pääurakoitsijat, jotka toimittavat tavaraa EXIM-policy 04–09 -asiakirjan 8.2 kohdassa mainituille vientiin rinnastettavaa toimintaa harjoittaville tahoille, kuten vientiin suuntautuneiden yksiköiden toimittajille, voivat saada vientiin rinnastettavan toiminnan AAS-tukea. Valmistajaviejille tavaraa toimittavat välitoimittajat voivat saada vientiin rinnastettavan toiminnan tukea ennakkoluovutusta sekä kotimaisia rembursseja ja vastarembursseja koskevista ARO-alajärjestelmistä.

         c)   Käytännön toteutus

               (25)

               Ennakkolupia voidaan myöntää seuraavasti:
               i)   Tosiasiallinen vienti: Tämä on alajärjestelmistä tärkein. Siinä voidaan tuoda tuotantopanoksia tullitta tietyn vientituotteen valmistukseen. Tosiasiallisella viennillä tarkoitetaan tässä yhteydessä sitä, että vientituote on vietävä Intian alueelta. Lisenssissä mainitaan tuonnin tullihelpotukset ja vientivelvoitteet sekä vientituotteen tyyppi.
               ii)   Vuotuiset tarpeet: Vuotuisia tarpeita koskevia lupia ei ole liitetty tiettyyn vientituotteeseen, vaan laajempaan tuoteryhmään (esimerkiksi kemialliset tuotteet ja niihin liittyvät tuotteet). Lisenssinhaltija voi (aiemman viennin mukaan määräytyvään tiettyyn enimmäisarvoon saakka) tuoda tullitta tuotantopanoksia, joita käytetään minkä tahansa kyseiseen tuoteryhmään kuuluvan tuotteen valmistukseen. Se voi viedä mitä tahansa kyseiseen tuoteryhmään kuuluvaa valmista tuotetta, jonka valmistukseen on käytetty kyseisiä tullitta tuotuja aineksia.
               iii)   Välituotetoimitukset: Tämä alajärjestelmä kattaa tapaukset, joissa kaksi valmistajaa aikoo tuottaa yhtä vientituotetta jakamalla tuotantoprosessin keskenään. Valmistajaviejä, joka tuottaa välituotetta, voi tuoda tuotantopanoksia tullitta ja saada tähän tarkoitukseen välituotetoimituksiin tarkoitettua AAS-tukea. Lopullinen viejä saattaa valmistuksen loppuun, ja sillä on velvollisuus viedä valmis tuote.
               iv)   Vientiin rinnastettava toiminta: Tässä alajärjestelmässä pääurakoitsija voi tuoda tullitta tuotantopanoksia, joita tarvitaan sellaisten tuotteiden valmistukseen, joita myydään vientitavaroihin rinnastettavina tuotteina EXIM policy 04–09 -asiakirjan kohdan 8.2 alakohdissa b–f, g, i ja j mainituille asiakasryhmille. Intian viranomaisten mukaan vientiin rinnastettavalla toiminnalla tarkoitetaan sellaisia liiketoimia, joissa toimitetut tavarat eivät poistu maasta. Eräitä toimituksia pidetään vientiin rinnastettavina edellyttäen, että tavarat on valmistettu Intiassa, esimerkiksi tavaratoimituksia vientiin suuntautuneille yksiköille tai erityistalousalueille (SEZ) sijoittautuneille yrityksille.
               v)   Ennakkoluovutusasiakirjat (Advance Release Orders, ARO): Ennakkoluvan haltija, joka aikoo suoran tuonnin sijasta hankkia tuotantopanokset kotimarkkinoilta, voi halutessaan käyttää niiden hankkimiseen ARO-asiakirjoja. Tällöin ennakkoluvat vahvistetaan ARO-asiakirjoiksi ja siirretään kotimaiselle toimittajalle niissä eriteltyjen tuotantopanosten toimituksen yhteydessä. ARO-asiakirjat oikeuttavat kotimaisen toimittajan tiettyihin vientiin rinnastettavassa toiminnassa myönnettäviin etuihin, joita selostetaan EXIM-policy 04–09 -asiakirjan 8.3 kohdassa (välitoimituksia / vientiin rinnastettavaa toimintaa koskevan AAS-järjestelmän soveltaminen, vientiin rinnastettavan toiminnan palautusjärjestelyt ja lopullisen valmisteveron palautus). ARO-järjestelmässä verot ja tullit palautetaan tuotteen toimittajalle eikä lopulliselle viejälle tullinpalautusjärjestelmässä. Verot/tullit voidaan palauttaa sekä kotimarkkinoilta hankittuja että tuotuja tuotantopanoksia käytettäessä.
               vi)   Kotimaiset remburssit ja vastaremburssit: Myös tämä alajärjestelmä koskee kotimarkkinatoimituksia ennakkoluvan haltijalle. Ennakkoluvan haltija voi pyytää pankilta kotimaisen remburssin avaamista kotimaisen toimittajan hyväksi. Pankki kirjaa lupaan suorassa tuonnissa ainoastaan sellaisten tavaroiden arvon ja määrän, jotka on hankittu kotimarkkinoilta tuonnin sijaan. Kotimainen toimittaja voi saada tiettyjä vientiin rinnastettavassa toiminnassa myönnettäviä etuja, joita selostetaan EXIM-policy 04–09 -asiakirjan 8.3 kohdassa (välitoimituksia / vientiin rinnastettavaa toimintaa koskevan AAS-järjestelmän soveltaminen, vientiin rinnastettavan toiminnan palautusjärjestelyt ja lopullisen valmisteveron palautus).

               (26)

               Pyynnön esittäjä sai tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla AAS-järjestelmästä etuja, jotka liittyivät tarkasteltavana olevaan tuotteeseen. Se hyötyi kahdesta alajärjestelmästä eli i) tosiasiallisen maastaviennin AAS-järjestelmästä ja ii) vientiin rinnastettavan toiminnan AAS-järjestelmästä. Näin ollen ei ole tarpeen määrittää tasoitustoimenpiteiden soveltamisen mahdollisuutta muiden, käyttämättömien alajärjestelmien suhteen.

               (27)

               Intian viranomaisten suorittamien tarkastusten helpottamiseksi ennakkoluvan haltija on laissa velvoitettu tekemään määrämuotoinen totuudenmukainen ja asianmukainen selvitys tullitta tuotujen / kotimarkkinoilta hankittujen tuotteiden kulutuksesta ja käytöstä (HOP I 04–09 -käsikirjan luvut 4.26 ja 4.30 ja lisäys 23) eli pitämään rekisteriä todellisesta kulutuksesta. Ulkopuolisen laillistetun tilintarkastajan / kustannusten ja töiden tarkastajan on varmennettava tämä rekisteri ja annettava todistus, jossa vahvistetaan, että määrätyt rekisterit ja niihin liittyvät tallenteet on tarkastettu ja että lisäyksen 23 mukaisesti toimitetut tiedot ovat kaikilta osin totuudenmukaiset ja asianmukaiset. Näitä määräyksiä sovelletaan kuitenkin vain aikaisintaan 13 päivänä toukokuuta 2005 myönnettyihin ennakkolupiin. Ennen kyseistä päivämäärää myönnettyjen ennakkolupien tai ennakkolisenssien haltijoiden on noudatettava aiemmin sovellettuja varmennusvaatimuksia, eli niiden on tehtävä lisäyksen 18 (HOP I 02–07 -käsikirjan 4.30 kohdan ja lisäyksen 18) mukainen määrämuotoinen, totuudenmukainen ja asianmukainen selvitys tuotujen tuotteiden kulutuksesta ja käytöstä lisenssikohtaisesti.

               (28)

               Niiden alajärjestelmien osalta, joista pyynnön esittäjä hyötyi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, eli tosiasiallinen maastavienti ja vientiin rinnastettava toiminta, Intian viranomaiset määräävät sekä tuonnin tullihelpotusten että vientivelvoitteiden määrästä ja arvosta, ja ne on kirjattu lupaan. Lisäksi vienti- ja tuontihetkellä viranomaiset kirjaavat vastaavat tapahtumat lupaan. Intian viranomaiset päättävät tämän järjestelmän mukaisesti tapahtuvan tuonnin määrän niin sanottujen SION-vakionormien perusteella. Useimmille tuotteille, myös tarkasteltavana olevalle tuotteelle, on olemassa SION-vakionormit, jotka on julkaistu HOP II 04–09 -käsikirjassa. PET-kalvoa ja välituotteena olevia PET-granulaatteja koskevia SION-vakionormeja tarkistettiin viimeksi syyskuussa 2005.

               (29)

               Tuodut tuotantopanokset eivät ole siirrettävissä, ja ne on käytettävä tietyn vientituotteen valmistamiseen. Vientivelvoite on täytettävä lisenssin antamisen jälkeen ennalta määrätyssä määräajassa (24 kuukauden määräaika, jota voidaan pidentää kahdesti kuudella kuukaudella).

               (30)

               Edellä kuvattu järjestelmä ei ole muuttunut pyynnön esittäjän saamien tukien osalta edellisen, tammikuussa 2009 valmistuneen osittaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen. Pyynnön esittäjän tästä järjestelmästä saama tuki on kuitenkin pienentynyt huomattavasti, kuten johdanto-osan 39 kappaleessa esitetään.

               (31)

               Tässä välivaiheen tarkastelua koskevassa tutkimuksessa vahvistettiin, että Intian viranomaisten määräämiä tarkastusvaatimuksia ei noudatettu eikä testattu käytännössä. Pyynnön esittäjällä ei ollut käytössä järjestelmää, jolla voitaisiin todentaa, mitä tuotantopanoksia vientituotteen valmistukseen käytettiin ja missä määrin, kuten FTP 2004–2009:ssä (lisäys 23) ja perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 4 kohdassa edellytetään. Intian viranomaiset eivät koskaan tarkastaneet kulutusrekisteriä.

               (32)

               Syksyllä 2005 voimaantulleita muutoksia FTP 2004–2009:n hallinnossa (kulutusrekisteri on lähetettävä Intian viranomaisille lunastusmenettelyn yhteydessä) ei ole vielä sovellettu pyynnön esittäjän tapauksessa. Näin ollen kyseisen määräyksen todellista täytäntöönpanoa ei voitu tässä vaiheessa todentaa.

         d)   Päätelmät

               (33)

               Vapautus tuontitulleista on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan ja 3 artiklan 2 kohdan mukaista tukea eli Intian viranomaisten taloudellista tukea, josta on koitunut etua tutkituille viejille.

               (34)

               Lisäksi tosiasiallisen maastaviennin AAS-järjestelmä ja vientiin rinnastettavaa toimintaa koskeva AAS-järjestelmä ovat selkeästi oikeudellisesti vientituloksesta riippuvia, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti ne ovat erityisiä ja tasoitustoimenpiteiden alaisia. Yritys ei voi saada tukia näistä järjestelmistä ilman vientisitoumusta.

               (35)

               Tässä tapauksessa sovellettua kahta alajärjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Kyseiset alajärjestelmät eivät ole perusasetuksen liitteessä I olevan i kohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) sääntöjen mukaisia. Intian viranomaiset eivät soveltaneet tehokkaasti uutta tai vanhaa tarkistusjärjestelmää tai -menettelyä varmistaakseen, käytettiinkö tuotantopanoksia vientituotteen tuotannossa ja missä määrin niitä siinä käytettiin (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 4 kohta ja korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyjen osalta perusasetuksen liitteessä III olevan II kohdan 2 kohta). Tarkasteltavana olevan tuotteen SION-vakionormit eivät olleet riittävän tarkkoja. SION-vakionormeja ei voida itsessään pitää todellisen kulutuksen arviointiin soveltuvana tarkistusjärjestelmänä, koska Intian viranomaiset eivät voi kyseisten vakionormien perusteella arvioida riittävän tarkkaan sitä, millaisia tuotantopanosmääriä vientituotannossa on kulutettu. Intian viranomaiset eivät myöskään tehneet tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin perustuvaa lisätutkimusta, vaikka sellaista olisi tavallisesti vaadittava, kun käytössä ei ole tehokasta tarkastusjärjestelmää (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 5 kohta ja liitteessä III olevan II kohdan 3 kohta).

               (36)

               Kyseiset kaksi alajärjestelmää mahdollistavat siis tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton.

         e)   Tuen määrän laskeminen

               (37)

               Koska sallittua tullinpalautusjärjestelmää tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmää ei sovelleta, tasoitustoimenpiteiden alainen etu on tuotantopanosten tuonnista yleensä kannettavien tuontitullien koko palautettu määrä. Tässä yhteydessä on syytä tuoda esiin, että perusasetuksessa ei säädetä ainoastaan liiallisesta tuontitullien palauttamisesta johtuvasta tasoitustoimenpiteiden käyttöönotosta. Perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan ja liitteessä I olevan i alakohdan mukaan liiallinen tullinpalautus voi oikeuttaa tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton ainoastaan, jos perusasetuksen liitteen II ja III edellytykset täyttyvät. Kyseiset edellytykset eivät kuitenkaan täyttyneet tässä tapauksessa. Jos asianmukaista valvontamenettelyä ei näin ollen näytetä toteen, edellä mainittua tullinpalautusjärjestelmiin sovellettavaa poikkeusta ei voida soveltaa, vaan sen sijaan sovelletaan tavanomaista sääntöä, jonka mukaan tasoitustullit määräytyvät maksamattomien tullien määrän (saamatta jääneen tulon) mukaan eikä oletetun liiallisen tullinpalautuksen mukaan. Kuten perusasetuksen liitteessä II olevassa II kohdassa ja liitteessä III olevassa II kohdassa säädetään, kyseisenlaisen liiallisen palautuksen laskeminen ei ole tutkijaviranomaisen tehtävä. Perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaan päinvastoin riittää, että tutkijaviranomainen toteaa, että on olemassa riittävä näyttö siitä, että tietty tarkastusjärjestelmä ei ole asianmukainen.

               (38)

               AAS-järjestelmää käyttäneen pyynnön esittäjän tuen määrä laskettiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla kahden alajärjestelmän nojalla tuotujen raaka-aineiden kantamatta jääneiden tuontitullien (perustulli ja erityinen lisätulli) perusteella (osoittaja). Tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin tuen määrästä perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, jos sitä koskeva pyyntö oli perusteltu. Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen viennin liikevaihtoon (nimittäjä) tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.

               (39)

               Tämän järjestelmän osalta pyynnön esittäjälle vahvistettu tukiprosentti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 0,7 prosenttia.

         3.   Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)

   a)   Oikeusperusta

               (40)

               DEPBS-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on EXIM-policy 04–09 -asiakirjan kohdassa 4.3 ja HOP I 04–09 -käsikirjan luvussa 4.

         b)   Tukikelpoisuus

               (41)

               Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät.

         c)   DEPBS-järjestelmän käytännön toteutus

               (42)

               Tukikelpoinen viejä voi hakea DEPBS-hyvityksiä, jotka lasketaan prosenttiosuutena järjestelmän mukaisesti vietyjen tuotteiden arvosta. Intian viranomaiset ovat vahvistaneet tällaiset DEPBS-prosenttiosuudet useimmille tuotteille, myös tarkasteltavana olevalle tuotteelle. Osuudet on määritetty SION-vakionormien perusteella, ja niissä otetaan huomioon tuonnin oletettu osuus vientituotteeseen käytetyistä tuotantopanoksista ja kyseisestä oletetusta tuonnista kannettu tulli riippumatta siitä, onko tuontitullit tosiasiallisesti maksettu vai ei.

               (43)

               Yrityksen on tämän järjestelmän eduista hyötyäkseen harjoitettava vientiä. Vientihetkellä viejän on ilmoitettava Intian viranomaisille, että vienti tapahtuu DEPBS-järjestelmän mukaisesti. Tavaroiden vientiä varten Intian tulliviranomaiset antavat lähetysmenettelyn aikana viennin lähetysasiakirjan. Asiakirjasta käy ilmi muun muassa kyseiselle vientitapahtumalle myönnettävä DEPBS-hyvitys. Tässä vaiheessa viejä tietää, kuinka suuren edun se saa. Sen jälkeen kun tulliviranomaiset ovat antaneet kyseisen asiakirjan, Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa DEPBS-hyvityksen myöntämiseen. DEPBS-prosenteista sovelletaan etua laskettaessa sitä, joka on voimassa vienti-ilmoituksen tekohetkellä.

               (44)

               DEPBS-hyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä ja voimassa 12 kuukauden ajan niiden myöntämisestä. Näitä hyvityksiä voidaan käyttää minkä tahansa tuontirajoitusten alaan kuulumattomien tavaroiden, tuotantohyödykkeitä lukuun ottamatta, myöhemmin tapahtuvan tuonnin tullien maksamiseen. Hyvityksiä käyttäen tuodut tavarat voidaan myydä kotimarkkinoilla (jolloin niihin sovelletaan liikevaihtoveroa) tai käyttää muutoin.

               (45)

               DEPB-hyvitysten hakemukset tehdään sähköisesti, ja ne voivat kattaa rajoittamattoman määrän vientitapahtumia. Tiukkoja määräaikoja ei tosiasiallisesti sovelleta. DEPBS:in hallinnointiin käytettävä sähköinen järjestelmä ei automaattisesti sulje pois vientitapahtumia, joissa ei noudateta HOP I 04–09 -käsikirjan luvussa 4.47 mainittuja hakumääräaikoja. Lisäksi HOP I 04–09 -käsikirjan 9.3 kohdassa esitetään selvästi, että määräajan jälkeen jätetyt hakemukset voidaan aina hyväksyä pienellä virhemaksulla (10 prosenttia hyvityksestä).

               (46)

               Pyynnön esittäjän todettiin käyttäneen järjestelmää tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

         d)   DEPBS-järjestelmää koskevat päätelmät

               (47)

               DEPBS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. DEPBS-hyvityksissä on kyse Intian viranomaisten taloudellisesta tuesta, sillä hyvitystä käytetään aikanaan tuontitullien maksamiseen, mikä vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. DEPBS-hyvityksestä koituu etua viejälle, koska se lisää tämän maksuvalmiutta.

               (48)

               Lisäksi DEPBS-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista.

               (49)

               Järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i kohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tarkkojen edellytysten mukainen. Viejää ei velvoiteta tosiasiallisesti käyttämään tullitta tuotuja tavaroita tuotantoprosessissa, eikä hyvityksen määrää lasketa tosiasiallisesti käytettyjen tuotantopanosten perusteella. Käytössä ei myöskään ole mitään järjestelmää tai menettelyä, jonka avulla voitaisiin tarkistaa, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa tai onko tuontitulleja palautettu liikaa perusasetuksen liitteessä I olevassa i kohdassa ja liitteissä II ja III tarkoitetulla tavalla. Viejä voi saada DEPBS-järjestelmän edut, vaikkei se toisi maahan lainkaan tuotantopanoksia. Edun saamiseen riittää pelkästään se, että kyseinen viejä vie tavaroita, eikä sen tarvitse osoittaa, että tuotantopanoksia on tuotu maahan. Näin ollen myös viejät, jotka hankkivat kaikki tuotantopanoksensa kotimarkkinoilta eivätkä tuo maahan mitään tuotantopanoksina käytettäviksi kelpaavia tuotteita, voivat saada DEPBS-järjestelmän etuuksia.

         e)   Tuen määrän laskeminen

               (50)

               Perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan sekä tätä järjestelmää varten asetuksessa (EY) N:o 367/2006 vahvistetun laskentamenetelmän mukaisesti tasoitustoimenpiteiden alaisen tuen määrä laskettiin sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todettiin koituneen tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tässä yhteydessä katsottiin, että etu koituu vastaanottajalle sillä hetkellä, kun vientitapahtuma suoritetaan järjestelmän mukaisesti. Kyseisellä hetkellä Intian viranomaisten on siis luovuttava tulleista, ja tämä luopuminen on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua taloudellista tukea. Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa tuen myöntämiseen sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat antaneet viennin lähetysasiakirjan, josta käy ilmi muun muassa kyseiselle vientitapahtumalle myönnettävä DEPBS-hyvitys. Lisäksi yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja kirjasi DEPBS-hyvitykset suoritusperusteella tulona tileihin.

               (51)

               Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin näin määritellyistä hyvityksistä, jos oli esitetty perusteltu pyyntö, ja näin saatiin tuen määrä (osoittaja). Perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tuen määrä on suhteutettu tarkasteltavana olevan tuotteen viennin liikevaihtoon (nimittäjä) tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.

               (52)

               Tämän järjestelmän osalta pyynnön esittäjälle vahvistettu tukiprosentti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 5,1 prosenttia.

         4.   Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)

   a)   Oikeusperusta

               (53)

               EPCGS-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on EXIM-policy 04–09 -asiakirjan luvussa 5 ja HOP I 04–09 -käsikirjan luvussa 5.

         b)   Tukikelpoisuus

               (54)

               Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin ja palveluntarjoajiin.

         c)   Käytännön toteutus

               (55)

               Tiettyihin vientivelvoitteisiin sitoutunut yritys voi tuoda tuotantohyödykkeitä (uusia ja huhtikuusta 2003 myös käytettyjä, enintään kymmenen vuotta vanhoja) alennetulla tullilla. Intian viranomaiset antavat tätä varten pyynnöstä maksullisen EPCGS-lisenssin. Huhtikuusta 2000 lähtien järjestelmässä on sovellettu alennettua 5 prosentin tuontitullia kaikkiin sen mukaisesti tuotuihin tuotantohyödykkeisiin. 31 päivään maaliskuuta 2000 saakka sovellettiin tosiasiallista 11 prosentin tullia (johon sisältyy 10 prosentin lisämaksu) ja erityisen arvokkaassa tuonnissa nollatullia. Vientivelvoitteen täyttämiseksi maahantuotuja tuotantohyödykkeitä on käytettävä tietyn vientituotteiden määrän tuottamiseen tiettynä aikana.

               (56)

               EPCGS-lisenssin haltija voi hankkia tuotantohyödykkeet myös kotimarkkinoilta. Tällöin tuotantohyödykkeiden kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi tuoda tullitta maahan kyseisten tuotantohyödykkeiden valmistuksessa tarvittavia aineksia. Vaihtoehtoisesti kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi saada vientiin rinnastettavassa toiminnassa saatavat edut toimittaessaan tuotantohyödykkeitä EPCGS-lisenssin haltijalle.

               (57)

               Pyynnön esittäjän todettiin käyttäneen tätä järjestelmää tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

         d)   EPCG-järjestelmää koskevat päätelmät

               (58)

               EPCGS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. Tullinalennus on Intian viranomaisten taloudellista tukea, koska kyseinen etu vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Tullinalennuksesta koituu etua viejälle, koska tullien kantamatta jättäminen tuonnin yhteydessä lisää tämän maksuvalmiutta.

               (59)

               Lisäksi EPCGS-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, koska lisenssejä ei voi saada ilman sitoumusta viedä tuotteita. Tämän vuoksi sen katsotaan olevan perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea.

               (60)

               Järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Kuten perusasetuksen liitteessä I olevassa i kohdassa säädetään, tuotantohyödykkeet eivät kuulu tällaisten sallittujen järjestelmien piiriin, koska niitä ei kuluteta vientituotteiden tuotannossa.

         e)   Tuen määrän laskeminen

               (61)

               Tuen määrä laskettiin perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti tuotantohyödykkeiden tuonnissa kantamattomien tullien perusteella jakamalla se ajanjaksolle, joka vastaa näiden tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa kyseisellä teollisuudenalalla. Vakiintuneen käytännön mukaisesti näin laskettua tarkastelua koskevalle tutkimusajanjaksolle kohdennettua määrää on oikaistu lisäämällä siihen kyseisen ajanjakson korko, jotta se paremmin ilmentäisi ajan myötä saavutetun edun arvoa. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla Intiassa voimassa ollutta kaupallista korkoa pidettiin soveltuvana korkona tähän tarkoitukseen. Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin tästä määrästä, jos oli esitetty perusteltu pyyntö.

               (62)

               Pyynnön esittäjä väitti, että EPCG-järjestelmän mukaisesti Khanvelissa sijaitsevassa yksikössä käytettäväksi tullitta tuodut tuotantohyödykkeet eivät ole enää käytössä ja että kyseisiin hyödykkeisiin liittyvää etua ei pitäisi sisällyttää osoittajaan. Tähän on todettava, että pyynnön esittäjä on jo saanut kyseisiin hyödykkeisiin liittyvää etua. Koska ei ole mitään todisteita siitä, ettei pyynnön esittäjällä enää ole kyseisiä hyödykkeitä ja ettei se tule niitä enää käyttämään, väite on hylättävä.

               (63)

               Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen viennin liikevaihtoon (nimittäjä) tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.

               (64)

               Tämän järjestelmän osalta pyynnön esittäjälle vahvistettu tukiprosentti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 2,3 prosenttia.

         5.   Vientiluottojärjestelmä (Export Credit Scheme, ECS)

   a)   Oikeusperusta

               (65)

               Järjestelmää kuvataan yksityiskohtaisesti Intian keskuspankin (Reserve Bank of India, RBI) Master Circular DBOD -yleiskirjeessä nro DIR.(Exp).BC 01/04.02.02/2007–08 (rupia-/valuuttamääräiset vientiluotot) ja Master Circular DBOD -yleiskirjeessä nro DIR.(Exp).BC 09/04.02.02/2008–09 (rupia-/valuuttamääräiset vientiluotot), jotka on osoitettu kaikille Intian kaupallisille pankeille.

         b)   Tukikelpoisuus

               (66)

               Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät.

         c)   Käytännön toteutus

               (67)

               RBI asettaa tässä järjestelmässä sitovat enimmäistasot sekä Intian rupia- että ulkomaanvaluuttamääräisten vientiluottojen koroille, joita liikepankit voivat veloittaa viejiltä. ECS-järjestelmässä on kaksi alajärjestelmää: ennen vientiä sovellettava vientiluottojärjestelmä (Pre-Shipment Export Credit Scheme), joka kattaa viejälle tuotteiden oston, käsittelyn, valmistuksen, pakkaamisen ja/tai kuljetuksen rahoittamista varten ennen vientiä annetut luotot, ja viennin jälkeen sovellettava vientiluottojärjestelmä (Post-Shipment Export Credit Scheme), josta voi saada käyttöpääomalainoja vientisaamisten rahoittamiseen. RBI myös velvoittaa pankit osoittamaan tietyn määrän nettopankkiluotoistaan vientirahoitukseen.

               (68)

               Mainittujen RBI:n yleiskirjeiden ansiosta viejät voivat saada vientiluottoja puhtaasti markkinaehtojen mukaan annettavien tavanomaisten kaupallisten luottojen (käteisluottojen) korkoa edullisemmalla korolla. Korkotasojen ero voi olla pienempi erityisen luottokelpoisilla yrityksillä. Erityisen luottokelpoiset yritykset voivat saada vientiluottoja ja käteisluottoja samoin edellytyksin.

               (69)

               Pyynnön esittäjän todettiin käyttäneen tätä järjestelmää tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.

         d)   ECS-järjestelmää koskevat päätelmät

               (70)

               Johdanto-osan 65 kappaleessa mainituissa Intian keskuspankin yleiskirjeissä vahvistetut ECS-luottojen edulliset korot voivat vaikuttaa alentavasti viejän korkokustannuksiin verrattuna puhtaasti markkinaolosuhteiden mukaan määräytyviin korkokustannuksiin ja tässä tapauksessa antaa tällaiselle viejälle perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua etua. Vientirahoitus ei sinänsä ole kotimarkkinoille suuntautuvaa rahoitusta varmempaa. Sen riskejä pidetään itse asiassa yleensä suurempina, ja tiettyyn luottoon edellytettävistä vakuuksista päättäminen on rahoituskohteesta riippumatta kunkin kaupallisen pankin puhtaasti kaupallisessa harkinnassa. Eri pankkien korkotasojen erot johtuvat RBI:n politiikasta, jonka mukaan lainojen enimmäiskorot vahvistetaan yksilöllisesti kunkin kaupallisen pankin osalta.

               (71)

               Huolimatta siitä, että ECS-järjestelmässä näiden edullisten luottojen myöntäjinä ovat kaupalliset pankit, kyseessä on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitettu viranomaisten taloudellinen tuki. Tässä yhteydessä huomattakoon, ettei perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdassa eikä WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevassa sopimuksessa edellytetä, että tuen antamisesta koituisi julkisia menoja eli että Intian viranomaiset maksaisivat kaupallisille pankeille korvauksen, vaan riittää, että valtio ohjaa perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i, ii tai iii alakohdassa tarkoitettuja toimintoja. RBI on julkinen elin ja kuuluu siis perusasetuksen 2 artiklan b alakohdassa tarkoitettuihin ”viranomaisiin”. Se on täysin valtion omistuksessa, se toteuttaa poliittisia tavoitteita kuten rahapolitiikkaa, ja sen johdon nimittää Intian valtio. RBI ohjaa yksityisiä elimiä perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitetulla tavalla siten, että kaupallisia pankkeja sitovat muun muassa RBI:n yleiskirjeissä vahvistetut vientiluottojen enimmäiskorot sekä RBI:n määräykset siitä, että kaupallisten pankkien on osoitettava tietty määrä nettopankkiluotoistaan vientirahoitukseen. Määräys velvoittaa kaupalliset pankit toteuttamaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettuja toimia eli tässä tapauksessa antamaan edullisia vientiluottoja. Tällainen varojen suora siirto tiettyjen ehtojen mukaisten lainojen muodossa on yleensä valtiolle itselleen kuuluva tehtävä, eikä käytäntö tosiasiassa eroa valtioiden yleensä harjoittamasta toiminnasta (perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohta). Tukea pidetään erityisenä ja tasoitustoimenpiteiden alaisena, sillä edullisia korkoja myönnetään ainoastaan vientirahoitukseen, joten ne ovat oikeudellisesti vientituloksesta riippuvia perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti.

         e)   Tuen määrän laskeminen

               (72)

               Tuen määrä on laskettu tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla käytettyjen vientiluottojen korkojen ja sellaisten korkojen määrien erotuksen perusteella, jotka pyynnön esittäjän olisi pitänyt maksaa tavanomaisista kaupallisista luotoista. Tuen määrä (osoittaja) on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson viennin kokonaisliikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.

               (73)

               Tämän järjestelmän osalta pyynnön esittäjälle vahvistettu tukiprosentti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 0,2 prosenttia.

         6.   Kannustinjärjestelmä (PSI)

   a)   Oikeusperusta

               (74)

               Aiemmissa PET-kalvoa koskeneissa tutkimuksissa, myös siinä tarkastelua koskeneessa tutkimuksessa, jonka seurauksena asetuksella (EY) N:o 367/2006 otettiin käyttöön tällä hetkellä voimassa oleva lopullinen tasoitustulli, on tutkittu erilaisia Intian valtakunnallisia järjestelmiä, joissa on myönnetty kannustimia paikallisille yrityksille. Valtakunnallisista järjestelmistä käytetään yhteisesti nimitystä kannustinjärjestelmä (PSI), koska niihin voi liittyä erilaisia kannustimia. Tutkimuksessa vahvistettiin, että yrityksen oikeus järjestelmän mukaisiin etuihin on esitetty tukikelpoisuutta koskevassa todistuksessa.

               (75)

               Maharashtran osavaltion kannustinjärjestelmää on muutettu useita kertoja sen käyttöön ottamisen jälkeen. Pyynnön esittäjä pystyy hyödyntämään vuoden 1993 kannustinjärjestelmää, ei sitä seuraavia järjestelmiä. Sen vuoksi tämän tapauksen yhteydessä on arvioitu ainoastaan vuoden 1993 kannustinjärjestelmä.

               (76)

               Länsi-Bengalin osavaltion liikevaihtoveron vapautusjärjestelmässä (Sales Tax Remission Scheme) voidaan myöntää vapautus valtakunnallisesta liikevaihtoverosta. Tutkimuksessa kävi ilmi, että pyynnön esittäjän hankinnat oli vapautettu (valtakunnallisesta) liikevaihtoverosta Länsi-Bengalin osavaltion kannustinjärjestelmän mukaisesti. Kyseisellä verosäännöksellä vapautetaan yhtiön kotimaan myynti liikevaihtoverosta (sekä paikallisesta että valtakunnallisesta liikevaihtoverosta).

         b)   Tukikelpoisuus

               (77)

               Jotta yritys olisi tukikelpoinen, sen on investoitava osavaltion vähemmän kehittyneille alueille joko perustamalla sinne uusi tuotantolaitos tai tekemällä suuria pääomainvestointeja olemassa olevan tuotantolaitoksen laajentamiseksi tai sen toiminnan monipuolistamiseksi. Tärkein peruste kannustimen määrää vahvistettaessa on sen alueen luokitus, jolla yritys sijaitsee tai jolle se aikoo sijoittautua, sekä investointien suuruus.

         c)   Käytännön toteutus

               (78)

               Liikevaihtoveron vapautusjärjestelmän mukaan määrättyjen yksikköjen ei tarvitse maksaa liikevaihtoveroa myynnistään. Määrätyt yksiköt on vastaavasti vapautettu liikevaihtoverosta saman järjestelmän mukaisesti tukikelpoiselta toimittajalta tehtyjen tavarahankintojen osalta. Myyntiin liittyvän vapautuksen ei katsota tuottavan mitään etua määrätyille myyntiyksiköille, mutta hankintoihin liittyvä vapautus tuottaa etua määrätyille hankintayksiköille.

               (79)

               Maharashtran osavaltiossa ei enää ole mahdollista saada hankintoihin liittyvää liikevaihtoveron vapautusta (joka myönnettiin aiemmin Maharashtran osavaltion liikevaihtoveron vapautusta koskevan kannustinjärjestelmän mukaisesti). Huhtikuussa 2005 Maharashtran osavaltion sisäistä myyntiä koskeva liikevaihtoverolainsäädäntö korvattiin arvonlisäverojärjestelmällä. Koska pyynnön esittäjää ei ole vapautettu verosta, sen on pitänyt huhtikuusta 2005 alkaen maksaa raaka-aineista arvonlisävero.

         d)   Päätelmät

               (80)

               Maharashtran osavaltion vuoden 1993 kannustinjärjestelmässä pyynnön esittäjä sai vapautuksen valmiiden tuotteiden myynnistä perittävästä liikevaihtoverosta vasta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, minkä vuoksi järjestelmän ei katsottu aiemmin tuoneen etua saajalle (asetuksen (EY) N:o 367/2006 johdanto-osan 114 kappale). Sen vuoksi todettiin, että pyynnön esittäjä ei saanut tasoitustoimenpiteiden alaista etua Maharashtran osavaltion vuoden 1993 kannustinjärjestelmästä.

               (81)

               Kannustinjärjestelmästä annetaan kuitenkin perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia niiden raaka-aineiden osalta, jotka pyynnön esittäjä osti Maharashtran osavaltion ulkopuolella sijaitsevilta yrityksiltä maksamatta niistä valtakunnallista liikevaihtoveroa. Vapautus liikevaihtoveron maksamisesta hankinnoista on taloudellista tukea, koska se vähentää valtion tuloja, jotka se muutoin saisi. Lisäksi vapautuksesta koituu etua yrityksille, koska se lisää niiden maksuvalmiutta.

               (82)

               PSI-järjestelmää voivat käyttää ainoastaan yritykset, jotka ovat investoineet jonkin Intian osavaltion lainkäyttövaltaan kuuluville tietyille määritetyille maantieteellisille alueille. Järjestelmää eivät voi hyödyntää näiden alueiden ulkopuolella sijaitsevat yritykset. Edun suuruus vaihtelee alueittain. Järjestelmä on sen vuoksi perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan ja 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti erityinen ja siksi tasoitustoimenpiteet mahdollistava.

         e)   Tuen määrän laskeminen

               (83)

               Liikevaihtoveron vapautuksen osalta tuen määrä laskettiin sellaisen liikevaihtoveron määrän perusteella, joka tavanomaisesti olisi kertynyt tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla mutta joka jäi kantamatta.

               (84)

               Tuen määrä (osoittaja) on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson viennin ja kotimaanmyynnin liikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki ei ole riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.

               (85)

               Tämän järjestelmän osalta pyynnön esittäjälle vahvistettu tukiprosentti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 0,1 prosenttia.

         7.   Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä

               (86)

               Pyynnön esittäjän osalta asetuksessa (EY) N:o 1124/2007, jolla muutettiin asetusta (EY) N:o 367/2006, tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien määräksi arvo-osuutena ilmaistuna vahvistettiin 17,1 prosenttia.

               (87)

               Nyt tehdyssä osittaisessa välivaiheen tarkastelussa tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä arvo-osuutena ilmaistuna oli pyynnön esittäjän osalta 8,4 prosenttia seuraavassa esitetyn mukaisesti:

                           JÄRJESTELMÄ→

                           AAS (9)

                           DEPBS (9)

                           EPCGS (9)

                           ECS (9)

                           PSI

                           Yhteensä

                           YRITYS ↓

                           %

                           %

                           %

                           %

                           %

                           %

                           Jindal Poly Films Limited

                           0,7

                           5,1

                           2,3

                           0,2

                           0,1

                           8,4

               (88)

               Edellä esitetty huomioon ottaen päätellään, että asianomaisen vientiä harjoittavan tuottajan saaman tuen taso on alentunut.

         8.   Tasoitustoimenpiteet

               (89)

               Tutkimuksessa tutkittiin myös, voitiinko olosuhteiden muutosta tutkittujen järjestelmien osalta pitää pysyvänä. Useiden tekijöiden perusteella sen voitiin olettaa olevan pysyvä.

               (90)

               Ensinnäkin on huomattava, että tämän osittaisen välivaiheen tarkastelun havainnot ovat yhdenmukaisia niiden tuen määrien kanssa, jotka määritettiin viidelle intialaiselle PET-kalvon tuottajalle tammikuussa 2009 julkaistussa osittaisessa välivaiheen tarkastelussa, jossa tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien määräksi vahvistettiin arvo-osuutena ilmaistuna 5,4–8,6 prosenttia. Tämä osoittaa tiettyä vakautta tälle tuotteelle Intiassa myönnettävän tuen tasossa.

               (91)

               Toiseksi, vaikka aiemmassa tutkimuksessa etua myönnettiin eniten AAS-järjestelmästä, kyseisestä järjestelmästä saatava etu on vähentynyt merkittävästi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, ja on olemassa näyttöä siitä, että suuntaus on jatkunut tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeen.

               (92)

               Edellä esitetyn perusteella vaikuttaa siltä, että pyynnön esittäjä saa jatkossakin tukia, joiden määrä on kuitenkin vähäisempi kuin aiemmassa osittaista välivaiheen tarkastelua koskevassa tutkimuksessa määritetty tukien määrä.

               (93)

               Koska on osoitettu, että pyynnön esittäjä saa huomattavasti vähemmän tukea kuin aikaisemmin ja tuen määrä todennäköisesti pysyy aiemmassa osittaista välivaiheen tarkastelua koskevassa tutkimuksessa määritettyä alhaisempana, toimenpiteen tasoa olisi muutettava vastaamaan uusia havaintoja.

               (94)

               Edellä esitetyn perusteella tasoitustulli olisi muutettava tässä osittaisessa välivaiheen tarkastelussa todetun uuden tukitason mukaiseksi, koska alkuperäisessä tukien vastaisessa tutkimuksessa määritetty vahinkomarginaali on edelleen suurempi.

               (95)

               Perusasetuksen 24 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (10) 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti mihinkään tuotteeseen ei saa samanaikaisesti soveltaa sekä polkumyynti- että tasoitustulleja polkumyynnistä tai vientituesta johtuvan saman tilanteen korjaamiseksi. Koska pyynnön esittäjään kuitenkin sovelletaan, kuten edellä johdanto-osan 6 kappaleessa todetaan, tarkasteltavana olevan tuotteen osalta 0 prosentin polkumyyntitullia, kyseisiä säännöksiä ei sovelleta tässä tapauksessa.

               (96)

               On huomattava, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa niihin vientiä harjoittaviin tuottajiin, joita ei mainita erikseen asetuksen (EY) N:o 367/2006 1 artiklan 2 kohdassa, eli ”kaikkiin muihin yrityksiin” Intiassa tällä hetkellä sovellettavan tullin osalta tutkittuja järjestelmiä koskevat säännöt ja järjestelmien tasoitustoimenpiteiden alaisuus eivät ole muuttuneet suhteessa aiempaan tutkimukseen. Kyseisten yritysten tuki- ja tullitasoja ei siis ole syytä laskea uudelleen. Tämän vuoksi kaikkiin muihin yrityksiin kuin pyynnön esittäjään sovellettava tulli säilyy muuttumattomana,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
   1 artikla
   Korvataan asetuksen (EY) N:o 367/2006 1 artiklan 2 kohta seuraavasti:

      ”2.   Jäljempänä lueteltujen yritysten valmistamien tuotteiden vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava lopullinen tasoitustulli on seuraava:

                  Yritys

                  Lopullinen tulli (%)

                  Taric-lisäkoodi

                  Ester Industries Limited, 75–76, Amrit Nagar, Behind South Extension Part-1, New Delhi 110 003, Intia

                  7,2

                  A026

                  Garware Polyester Limited, Garware House, 50-A, Swami Nityanand Marg, Vile Parle (East), Mumbai 400 057, Intia

                  5,4

                  A028

                  Jindal Poly Films Limited, 56 Hanuman Road, New Delhi 110 001, Intia

                  8,4

                  A030

                  MTZ Polyfilms Limited, New India Centre, 5th Floor, 17 Co-operage Road, Mumbai 400 039, Intia

                  8,7

                  A031

                  Polyplex Corporation Limited, B-37, Sector-1, Noida 201 301, Dist. Gautam Budh Nagar, Uttar Pradesh, Intia

                  8,6

                  A032

                  SRF Limited, Block C, Sector 45, Greenwood City, Gurgaon 122003, Haryana, Intia

                  5,4

                  A753

                  Uflex Limited, A-1, Sector 60, Noida 201 301 (U.P.), Intia

                  6,4

                  A027

                  Kaikki muut yritykset

                  19,1

                  A999”

   2 artikla
   Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
      Tehty Luxemburgissa 29 päivänä kesäkuuta 2010.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         E. ESPINOSA

      (1)  EUVL L 188, 18.7.2009, s. 93.

      (2)  EYVL L 316, 10.12.1999, s. 1.

      (3)  EUVL L 68, 8.3.2006, s. 15.

      (4)  EUVL L 236, 31.8.2006, s. 1.

      (5)  EUVL L 255, 29.9.2007, s. 1.

      (6)  EUVL L 6, 10.1.2009, s. 1.

      (7)  EUVL L 288, 6.11.2007, s. 1.

      (8)  EUVL C 215, 9.9.2009, s. 17.

      (9)  Tähdellä merkityt tuet ovat vientitukia.

      (10)  EUVL L 343, 22.12.2009, s. 51.


title: Komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 711/2012, annettu 3 päivänä elokuuta 2012 , yksityiskohtaisista toimenpiteistä ilmailun turvaamista koskevien yhteisten perusvaatimusten täytäntöönpanemiseksi annetun asetuksen (EU) N:o 185/2010 muuttamisesta muiden henkilöiden kuin matkustajien ja näiden henkilöiden mukana olevien tavaroiden turvatarkastusmenetelmien osalta  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               4.8.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 209/1

         KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 711/2012,
   annettu 3 päivänä elokuuta 2012,
   yksityiskohtaisista toimenpiteistä ilmailun turvaamista koskevien yhteisten perusvaatimusten täytäntöönpanemiseksi annetun asetuksen (EU) N:o 185/2010 muuttamisesta muiden henkilöiden kuin matkustajien ja näiden henkilöiden mukana olevien tavaroiden turvatarkastusmenetelmien osalta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon yhteisistä siviili-ilmailun turvaamista koskevista säännöistä ja asetuksen (EY) N:o 2320/2002 kumoamisesta 11 päivänä maaliskuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 300/2008 (1) ja erityisesti sen 4 artiklan 3 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 300/2008 liitteessä vahvistettujen siviili-ilmailun turvaamista koskevien yhteisten perusvaatimusten täydentämisestä 2 päivänä huhtikuuta 2009 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 272/2009 (2) säädetään, että asetuksen (EY) N:o 300/2008 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksyttävissä täytäntöönpanosäännöissä voidaan sallia räjähdysainejäämäilmaisinten (ETD) ja räjähdekoirien käyttö muiden henkilöiden kuin matkustajien ja näiden henkilöiden mukana olevien tavaroiden turvatarkastuksiin.

               (2)

               On tarpeen hyväksyä räjähdysainejäämäilmaisinten (ETD) ja räjähdekoirien käyttöä muiden henkilöiden kuin matkustajien ja näiden henkilöiden mukana olevien tavaroiden turvatarkastuksiin koskevat yksityiskohtaiset säännökset.

               (3)

               Räjähdysainejäämäilmaisinten (ETD) ja räjähdekoirien käytössä muiden henkilöiden kuin matkustajien ja näiden henkilöiden mukana olevien tavaroiden turvatarkastuksiin olisi otettava huomioon henkilöstön turvatarkastusten erityisluonne, ja käytöllä olisi voitava helpottaa tarkastusmenettelyä ja lisätä sen tehokkuutta.

               (4)

               Yksityiskohtaisista toimenpiteistä ilmailun turvaamista koskevien yhteisten perusvaatimusten täytäntöönpanemiseksi 4 päivänä maaliskuuta 2010 annetussa komission asetuksessa (EU) N:o 185/2010 (3) vahvistettuja metallinilmaisinportteja koskevia säännöksiä olisi tarkistettava siviili-ilmailuun kohdistuvan uhan muuttumisen ja eri henkilöryhmien aiheuttaman riskin perusteella.

               (5)

               Sen vuoksi asetusta (EU) N:o 185/2010 olisi muutettava.

               (6)

               Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat siviili-ilmailun turvaamista käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
   1 artikla
   Muutetaan asetuksen (EU) N:o 185/2010 liite tämän asetuksen liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
      Tehty Brysselissä 3 päivänä elokuuta 2012.

            Komission puolesta

         José Manuel BARROSO

            Puheenjohtaja

      (1)  EUVL L 97, 9.4.2008, s. 72.

      (2)  EUVL L 91, 3.4.2009, s. 7.

      (3)  EUVL L 55, 5.3.2010, s. 1.

      LIITE
      Muutetaan asetuksen (EU) N:o 185/2010 liite seuraavasti:

                  1)

                  Korvataan 1.3.1 kohta seuraavasti:
                  ”1.3.1   Muiden henkilöiden kuin matkustajien ja näiden henkilöiden mukana olevien tavaroiden turvatarkastus

                              1.3.1.1

                              Muut henkilöt kuin matkustajat ja näiden henkilöiden mukana olevat tavarat on turvatarkastettava jollakin seuraavista tavoista:

                                          a)

                                          tarkastus käsin;

                                          b)

                                          metallinilmaisinportit;

                                          c)

                                          räjähdekoirat;

                                          d)

                                          räjähdysainejäämäilmaisimet (ETD);

                                          e)

                                          turvaskannerit, joissa ei käytetä ionisoivaa säteilyä.

                              1.3.1.2

                              Muiden henkilöiden kuin matkustajien turvatarkastukseen sovelletaan 4.1.1.3–4.1.1.6 ja 4.1.1.10 kohtaa.

                              1.3.1.3

                              Räjähdekoiria ja räjähdysainejäämäilmaisimia saa käyttää ainoastaan täydentävänä turvatarkastusmenetelmänä tai ennakoimattomana vaihtoehtona käsin suoritettavalle tarkastukselle, metallinilmaisinporteille tai turvaskannereille.

                              1.3.1.4

                              Muiden henkilöiden kuin matkustajien mukana olevat tavarat on turvatarkastettava jollakin seuraavista tavoista:

                                          a)

                                          tarkastus käsin;

                                          b)

                                          läpivalaisulaitteet;

                                          c)

                                          räjähdysaineilmaisimet (EDS);

                                          d)

                                          räjähdekoirat;

                                          e)

                                          räjähdysainejäämäilmaisimet (ETD).

                              1.3.1.5

                              Muiden henkilöiden kuin matkustajien mukana olevien tavaroiden turvatarkastukseen sovelletaan 4.1.2.4–4.1.2.7 kohtaa.

                              1.3.1.6

                              Räjähdekoiria ja räjähdysainejäämäilmaisimia saa käyttää ainoastaan täydentävänä turvatarkastusmenetelmänä tai ennakoimattomana vaihtoehtona käsin suoritettavalle tarkastukselle, läpivalaisulaitteille tai räjähdysaineilmaisimille (EDS).

                              1.3.1.7

                              Lisäyksessä 4-C lueteltuja esineitä saa olla mukana ainoastaan siinä tapauksessa, että henkilölle on annettu siihen lupa, jotta hän voi suorittaa lentoaseman laitteiden tai ilma-aluksen toiminnan kannalta välttämättömiä tehtäviä tai lennon aikaisia tehtäviä.

                              1.3.1.8

                              Kun muut henkilöt kuin matkustajat ja näiden henkilöiden mukana olevat tavarat on turvatarkastettava toistuvin satunnaistarkastuksin, toimivaltaisen viranomaisen on määritettävä tarkastustiheys riskinarvioinnin pohjalta.

                              1.3.1.9

                              Muiden henkilöiden kuin matkustajien ja näiden henkilöiden mukana olevien tavaroiden turvatarkastukseen sovelletaan myös erillisessä komission päätöksessä säädettyjä lisäsäännöksiä.”

                  2)

                  Korvataan 12.1.2 kohta seuraavasti:
                  ”12.1.2   Metallinilmaisinporttien standardit

                              12.1.2.1

                              Metallinilmaisinporteille on kaksi standardia. Näitä standardeja koskevat yksityiskohtaiset vaatimukset esitetään erillisessä komission päätöksessä.

                              12.1.2.2

                              Kaikkien yksinomaan muiden henkilöiden kuin matkustajien turvatarkastamiseen käytettävien metallinilmaisinporttien on oltava standardin 1 mukaisia.

                              12.1.2.3

                              Kaikkien matkustajien turvatarkastamiseen käytettävien metallinilmaisinporttien on oltava standardin 2 mukaisia.”


title: Neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 792/2011, annettu 5 päivänä elokuuta 2011 , lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Thaimaasta peräisin olevien rengaskirjamekanismien tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta

text:
               9.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 204/11

         NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 792/2011,
   annettu 5 päivänä elokuuta 2011,
   lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Thaimaasta peräisin olevien rengaskirjamekanismien tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 9 artiklan 4 kohdan,
   ottaa huomioon ehdotuksen, jonka Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
   sekä katsoo seuraavaa:
   1.   VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET

               (1)

               Komissio otti 10 päivänä helmikuuta 2011 annetulla asetuksella (EU) N:o 118/2011 (2), jäljempänä ’väliaikaista tullia koskeva asetus’, käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin tiettyjen Thaimaasta peräisin olevien rengaskirjamekanismien tuonnissa.

               (2)

               Menettely aloitettiin, kun Ring Alliance Ringbuchtechnik GmbH, jäljempänä ’valituksen tekijä’, teki 6 päivänä huhtikuuta 2010 valituksen sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa huomattavan osan eli tässä tapauksessa yli 50 prosenttia tiettyjen rengaskirjamekanismien kokonaistuotannosta unionissa. Valituksessa esitetty alustava näyttö kyseisen tuotteen polkumyynnistä ja siitä johtuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäväksi perusteeksi menettelyn aloittamiselle.

               (3)

               Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 7 kappaleessa todetaan, polkumyyntiä ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 2009 ja 31 päivän maaliskuuta 2010 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahingon määrittämiseen tarvittava kehityssuuntien tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 2006 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajan, jäljempänä ’tarkastelujakso’.

         2.   MYÖHEMPI MENETTELY

               (4)

               Niiden olennaisten tosiasioiden ja huomioiden ilmoittamisen jälkeen, joiden perusteella päätettiin ottaa käyttöön väliaikaiset polkumyyntitoimenpiteet, jäljempänä ’alustavien päätelmien ilmoittaminen’, useat asianomaiset osapuolet ilmoittivat kirjallisesti näkökantansa alustavista päätelmistä. Kuulemista pyytäneille osapuolille, erityisesti kahdelle tuojalle ja kyseiselle thaimaalaiselle tuottajalle, annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi.

               (5)

               Komissio jatkoi polkumyyntiä, vahinkoa, syy-yhteyttä ja unionin etua koskevien lopullisten päätelmiensä tekoon tarpeellisina pitämiensä tietojen hankkimista ja tarkistamista. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 6 kappaleessa mainittujen tarkastusten lisäksi tehtiin tarkastuskäynti Rima Benelux Holding BV:n toimitiloihin; kyseinen yritys on ainoa käyttäjä, joka toimi yhteistyössä tutkimuksessa ja vastasi käyttäjille lähetettyyn kyselylomakkeeseen.

               (6)

               Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottoa tiettyjen Thaimaasta peräisin olevien rengaskirjamekanismien tuonnissa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullista kantamista. Osapuolille annettiin myös määräaika, jonka kuluessa ne voivat tehdä tästä alustavien päätelmien ilmoittamisesta johtuvia huomautuksia.

               (7)

               Kaikkia asianomaisten osapuolten toimittamia suullisia ja kirjallisia huomautuksia tarkasteltiin, ja ne otettiin huomioon soveltuvin osin.

         3.   TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE

               (8)

               Koska huomautuksia tarkasteltavana olevasta tuotteesta ja samankaltaisesta tuotteesta ei tehty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 8–11 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.

         4.   POLKUMYYNTI

   4.1   Normaaliarvo

               (9)

               Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 14 kappaleessa selostetaan, ainoastaan yksi thaimaalainen vientiä harjoittava tuottaja toimi yhteistyössä tutkimuksessa ja vastasi kaikesta Thaimaasta unioniin suuntautuvasta viennistä tutkimusajanjaksolla. Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja ja yksi yhteistyössä toiminut etuyhteydetön tuoja väittivät, että riippumaton ulkopuolinen asiantuntija, joka avusti komissiota vientiä harjoittavan tuottajan tiloihin tehdyn tarkastuskäynnin aikana, oli tehnyt raportissaan joitakin laskentavirheitä. Asiantuntijan tehtävänä oli muun muassa tutkia nikkelipinnoitusprosessia sekä vientiä harjoittavan tuottajan eri tuotantovaiheissa käyttämien raaka-aineiden määriä. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 15 kappaleessa mainitaan, tutkimuksessa paljastui, että vientiä harjoittava tuottaja antoi puutteellisia ja virheellisiä tietoja tuotantokustannustensa olennaisista osatekijöistä ja muista raaka-aineista. Komissio tutki vientiä harjoittavan tuottajan sekä yhden tuojan väitteet asiantuntijan raportissa olevista laskentavirheistä ja tuli siihen tulokseen, että väitteet ovat perusteettomia. Näin ollen vahvistetaan väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 15 kappaleessa esitetyt päätelmät.

               (10)

               Kyseinen vientiä harjoittava tuottaja sekä yksi tuoja kiistivät lisäksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 19 ja 20 kappaleessa esitetyt alustavat päätelmät. Ne väittivät muun muassa, että määritettäessä alustavasti normaaliarvoa niille tuotelajeille, joille ei ollut vahvistettu erityistä normaaliarvoa, oli tehty yliarviointeja, sillä menetelmä oli perustunut virheellisesti normaaliarvojen aritmeettiseen keskiarvoon. Komissio hyväksyi väitteen, muutti menetelmää ja tarkisti kyseisten muiden tuotelajien normaaliarvoja koskevaa laskelmaa ottaen huomioon kyseisen thaimaalaisen tuottajan tuotevalikoiman siten, että laskenta vastaa tarkemmin tuottajan tilannetta.

               (11)

               Lisäksi kyseinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että myynti-, yleis- ja hallintokustannuksina käytetty 16 prosentin osuus sekä voittomarginaalina käytetty 8 prosentin osuus ovat liian suuret. Vientiä harjoittava tuottaja esitti, että myynti-, yleis- ja hallintokustannusten olisi oltava enintään 12,59 prosenttia, mikä vastaa tuottajan omia vastaavia kustannuksia lukuun ottamatta sisämaan rahtikustannuksia.

               (12)

               Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 15–17 kappaleessa todetaan, kyseinen vientiä harjoittava tuottaja ei toiminut yhteistyössä tutkimuksessa eikä näin ollen ilmoittanut tietoja kaikista myynti-, yleis- ja hallintokustannuksistaan. Koska yrityksen myynti-, yleis- ja hallintokustannusten kokonaismäärästä ei toimitettu lisätietoja, tässä tilanteessa päätettiin käyttää edelleen valituksessa esitettyjä tietoja. Saatavilla olleiden tietojen ja mahdollisuuksien mukaan tehtyjen tarkistusten perusteella katsottiin, että 16 prosentin myynti-, yleis- ja hallintokustannusosuus on kohtuullinen. Tämän vuoksi väite hylättiin.

               (13)

               Vientiä harjoittava tuottaja totesi, että alustavassa laskelmassa käytetty 8 prosentin voittomarginaali on liian suuri ja että sen sijasta olisi pitänyt käyttää 5 prosentin marginaalia. Perusteluina esitettiin ensinnäkin, että 5 prosentin voittomarginaalia on käytetty vahinkoanalyysissä voittotavoitteena, ja toiseksi, että 5 prosentin voittomarginaali on yhdenmukainen samaa tuotetta käsitelleiden aiempien tutkimusten kanssa. Ensimmäisen perustelun osalta komissio totesi, että unionin tuotannonalan voittotavoitteen määrittämisessä ei sovelleta samoja periaatteita kuin normaaliarvon määrittämiseen käytetyssä voittomarginaalissa, joten näiden lukujen ei tarvitse olla samoja. Toisen perustelun osalta komissio myönsi, että on aiheellista käyttää samaa voittomarginaalia kuin samaa tuotetta käsitelleissä aiemmissa tutkimuksissa, ja se päätti hyväksyä tämän väitteen ja muuttaa normaaliarvojen laskennassa käytettyä voittomarginaalia.

               (14)

               Lopulliseen ilmoittamiseen liittyen unionin tuotannonala ja vientiä harjoittava tuottaja esittivät joitakin huomautuksia. Unionin tuotannonala ei hyväksynyt voittomarginaaliin tehtyä korjausta, sillä sen mielestä 5 prosentin voitto ei riitä kattamaan niiden kolmen etuyhteydessä olevan yrityksen kannattavuusvaatimuksia, jotka harjoittavat tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoa ja myyntiä, mutta unionin tuotannonala ei kuitenkaan esittänyt muita olennaisia perusteluja. Tämän vuoksi väite hylättiin.

               (15)

               Vientiä harjoittava tuottaja väitti, että yhden tuotelajin normaaliarvon laskemisessa ei ollut käytetty samoja poisto-, rakennus- ja vakuutuskustannuksia kuin muiden tuotelajien tapauksessa, ja se totesi, että kaikkiin tuotelajeihin olisi käytettävä samoja lukuja. Komissio tarkisti väitteen ja havaitsi todellakin laskentavirheen. Vientiä harjoittavan tuottajan väitteestä poiketen virhe todettiin kuitenkin muiden tuotelajien normaaliarvon laskennassa. Muiden tuotelajien normaaliarvoon tehtiin vastaava korjaus.

               (16)

               Vientiä harjoittava tuottaja väitti myös, että sen todellista tuotevalikoimaa ei ollut otettu täysimääräisesti huomioon laskettaessa normaaliarvoja niille tuotelajeille, joille ei ollut vahvistettu erityistä normaaliarvoa. Vientiä harjoittava tuottaja vaati tässä yhteydessä uudelleen, että muiden tuotelajien tapauksessa olisi käytettävä todettujen normaaliarvojen painotettua keskiarvoa, sillä tämä vastaisi vientiä harjoittavan tuottajan todellista tuotevalikoimaa. Kuten 10 kappaleessa mainitaan, komissio tarkisti kyseisten muiden tuotelajien normaaliarvojen laskentaa ottaen huomioon kyseisen thaimaalaisen tuottajan todellisen tuotevalikoiman, ja kunkin tuotelajin todellisista myyntimääristä riippumatta laskettiin normaaliarvo pienille, keskisuurille ja suurille rengaskirjamekanismeille. Komissio kuitenkin hylkäsi asianmukaisten perusteiden puuttumisen vuoksi sen väitteen, että lisäksi olisi otettava huomioon viejän unioniin suuntautuvaan myyntiin perustuva painokerroin.

               (17)

               Vientiä harjoittava tuottaja väitti lisäksi, että komission käyttämä rengaskirjamekanismin pituuteen perustuva normaaliarvon laskentamenetelmä on epätarkka ja puutteellinen, ja se ehdotti uutta keskiarvojen laskentamenetelmää, jossa eri pituudet otettaisiin tarkemmin huomioon. Kuten 16 kappaleessa selostetaan, komissio laski normaaliarvon niille tuotelajeille, joille ei ollut vahvistettu erityistä normaaliarvoa, ja laski normaaliarvot pienille, keskisuurille ja suurille rengaskirjamekanismeille. Viejän laskelma todettiin puutteelliseksi ja tuloshakuiseksi. Tämän vuoksi väite hylättiin.

               (18)

               Edellä mainittuja muutoksia lukuun ottamatta ja muiden huomautusten puuttumisen vuoksi väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 15–20 kappaleessa esitetyt päätelmät normaaliarvon määrittämisestä vahvistetaan lopullisesti.

         4.2   Vientihinta ja vertailu

               (19)

               Vientiä harjoittava tuottaja väitti, että polkumyyntilaskelmassa ei ollut käytetty oikeaa valuuttaa kuljetuskustannusten laskentaan. Komissio hyväksyi tämän väitteen.

               (20)

               Koska muita huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 21–24 kappaleessa esitetyt päätelmät vientihintojen määrittämisestä ja vientihintojen vertaamisesta vastaavaan normaaliarvoon vahvistetaan lopullisesti.

         4.3   Polkumyyntimarginaali

               (21)

               Vientiä harjoittava tuottaja väitti, että polkumyyntimarginaalin laskennassa ei otettu huomioon kahdelle tuotelajille määritettyä erityistä normaaliarvoa. Väite hyväksyttiin ja vastaava korjaus tehtiin.

               (22)

               Edellä mainituista normaaliarvon laskemista koskevista muutoksista ja vertailusta sekä edellä mainitun vientihintaa koskevan laskentavirheen oikaisusta johtuen polkumyynnin lopullinen määrä prosenttiosuutena vapaasti unionin rajalla tullaamattomana cif-nettohinnasta määritettiin seuraavasti:

                           Vientiä harjoittava tuottaja

                           Polkumyyntimarginaali

                           Thai Stationery Industry Co. Ltd, Bangkok, Thaimaa

                           16,3 %

               (23)

               Koska yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja vastasi kaikesta tarkasteltavana olevan tuotteen Thaimaasta peräisin olevasta tuonnista unioniin, katsottiin, että jäännöspolkumyyntimarginaali olisi vahvistettava kyseisen yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan osalta todetun polkumyyntimarginaalin suuruiseksi eli 16,3 prosentiksi.

         5.   UNIONIN TUOTANNONALAN MÄÄRITELMÄ

               (24)

               Koska unionin tuotannonalan määritelmästä ei esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 28–32 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.

         6.   VAHINKO

   6.1   Unionin kulutus ja Thaimaasta peräisin oleva tuonti

               (25)

               Thaimaalainen tuottaja ja useat tuojat kyseenalaistivat väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa vahvistetut unionin kulutuksen kehityssuuntaukset. Ne väittivät muun muassa, että kulutus väheni voimakkaammin kuin alustavasti oli määritetty (noin 30 prosenttia). Lisäksi ne pyysivät selventämään menetelmää, jolla komissio oli määrittänyt kulutuksen, sillä rengaskirjamekanismien tullinimikkeeseen kuuluu muitakin tuotteita.

               (26)

               Vaikka nämä asianomaiset osapuolet kiistivät kulutusta koskevat päätelmät, ne eivät ole toimittaneet todisteita tai lukuja väitteidensä tueksi. Lisäksi on huomattava, että ne eivät ole tuoneet esiin menetelmiin liittyviä puutteita.

               (27)

               Menetelmien osalta on syytä toistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 33 kappaleessa oleva toteama, jonka mukaan kulutuksen määritysperusteina olivat yhteistyössä toimineiden osapuolten (kaksi unionin tuottajaa ja thaimaalainen viejä vuoden 2008 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana) kyselylomakevastauksissaan ilmoittamat tarkastetut myyntimäärät sekä Eurostatin luvut muun tuonnin osalta. Muista lähteistä peräisin oleviin rengaskirjamekanismeihin sovelletaan polkumyyntitoimenpiteitä, ja siksi (kaikista lähteistä peräisin oleva) tuonti kirjataan tullitariffitietokannan (Taric) alanimikkeiden mukaisesti, jotka yksilöivät tutkimuksen kohteena olevan tuotteen erittäin tarkasti. Näitä alanimikkeitä käytettiin, jotta huomioon otettaisiin varmasti vain tarkasteltavana oleva tuote, vaikka tuotemääritelmää päivitettiin hieman tässä tutkimuksessa.

               (28)

               Eurostatin luvut on ilmaistu kilogrammoina, kun taas kulutus on laskettu kappaleina, ja siksi yksi tuoja pyysi lisätietoja menetelmästä, jolla kilogrammat oli muunnettu kappaleiksi. Olisi siksi selvennettävä, että muuntokertoimena käytetty 50 grammaa/kappale vastaa aiempia tutkimuksia ja että se todettiin kohtuulliseksi, kun sitä verrattiin thaimaalaisen vientiä harjoittavan tuottajan toimittamiin tietoihin. On myös lisättävä, että jos komissio olisi käyttänyt thaimaalaisen vientiä harjoittavan tuottajan toimittamista tiedoista johdettua keskimääräistä painoa kappaleelta tarkalleen, Thaimaasta tulevaa tuontia mittaavat luvut olisivat nousseet tarkastelujaksolla jyrkemmin sekä absoluuttisena volyymina (25 prosentilla, kun väliaikaista tullia koskevan asetuksen luku oli 19 prosenttia) että markkinaosuutena (11,8 prosentista 15,5 prosenttiin, kun väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa todettu vastaava nousu oli 12,0 prosentista 15,0 prosenttiin).

               (29)

               Lisäksi yksi tuoja väitti, että Thaimaasta peräisin oleva tuonti tosiasiassa väheni 40 prosenttia tarkastelujaksolla, mutta tämä luku perustui tullikoodin yhteenlaskettuun tuonnin arvoon eikä volyymiin, joten siinä on tutkimuksen kohteena olevien tuotteiden lisäksi mukana muitakin tuotteita. Tämä väite oli hylättävä.

               (30)

               Edellä sanottu huomioon ottaen voidaan vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 33–40 kappaleessa esitetyt päätelmät unionin kulutuksesta (joka laski yli 15 prosenttia vuoden 2008 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana) ja Thaimaasta peräisin olevasta tuonnista.

         6.2   Unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne

               (31)

               Yksi tuoja totesi, että vahinkoanalyysi on puolueellinen, sillä unionin tuotannonalan heikon taloudellisen tilanteen vertailukohdaksi olisi otettava taloudellinen tilanne yhdessä kyseiseen tuojaan etuyhteydessä olevassa yrityksessä, jonka rengaskirjamekanismien kaupan väitetään olevan voitollista. Tässä yhteydessä on huomattava, että vahinkoanalyysissä olisi keskityttävä ainoastaan unionin tuotannonalan unionissa tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen myyntiin unionin markkinoilla. Koska kyseinen etuyhteydessä oleva yritys ei ole unionin tuottaja ja koska se käy kauppaa pääasiassa muualta kuin unionista peräisin olevilla tuotteilla, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 69 kappaleessa mainitaan, sitä ei pitäisi ottaa huomioon vahinkoanalyysissä.

               (32)

               On kuitenkin korostettava, että kyseinen tuoja ei ole toimittanut tietoja, jotka osoittaisivat edellä mainitun etuyhteydessä olevan yrityksen olevan hyvässä taloudellisessa tilanteessa, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta edellä esitettyyn. Tutkimuksen aikana saadut luvut pikemminkin osoittavat, että myös tämän yrityksen rengaskirjamekanismien myynti pieneni volyymiltaan merkittävästi tutkimusajanjaksolla.

               (33)

               Koska vahinkoanalyysistä ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 41–57 kappale voidaan edellä esitetyin perustein vahvistaa, ja päätelmänä voidaan todeta, että unionin tuotannonalalle on aiheutunut perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa.

         7.   SYY-YHTEYS

   7.1   Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vaikutukset

               (34)

               Vaikka jotkin asianomaiset osapuolet kiistivät muiden tekijöiden vaikutuksia koskevat alustavat päätelmät (ks. jäljempänä), yksikään niistä ei kiistänyt sitä alustavaa päätelmää, että Thaimaasta peräisin oleva tuonti on aiheuttanut vahinkoa unionin tuotannonalalle. Näin ollen väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 58–64 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.

         7.2   Muiden tekijöiden vaikutukset

               (35)

               Jotkin asianomaiset osapuolet kiistivät muiden tekijöiden vaikutuksista tehdyt alustavat päätelmät ja esittivät, että vahingon pääasiallisena syynä ovat muun muassa kysynnän supistuminen, unionin tuottajien välinen kilpailu, Intiasta peräisin oleva tuonti ja itse aiheutettu vahinko.

               (36)

               Kysynnän supistumisen osalta viitataan 25–30 kappaleeseen, jossa vahvistetaan väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa todettu kulutuksen kehityssuuntaus. Väitteet kulutuksen supistumisen vaikutusten aliarvioinnista olisi näin ollen hylättävä. On kuitenkin syytä palauttaa mieliin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 67 kappaleessa tehty päätelmä, jonka mukaan kulutuksen lasku on ehkä vaikuttanut unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen merkittävään vahinkoon, vaikka polkumyynnillä tapahtunut tuonti on vahvistanut kulutuksen laskun vaikutusta huomattavasti. Kulutuksen laskun vaikutus ei kuitenkaan ollut sen luonteista, että se olisi poistanut polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja todetun vahingon välisen syy-yhteyden.

               (37)

               Thaimaalainen viejä väitti lisäksi, että unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon syynä oli myös unionin tuottajien välinen kilpailu. Tämä johtui lähinnä siitä, että unionin tuotannonalan markkinaosuuden supistuessa toinen unionin tuottaja kasvatti markkinaosuuttaan.

               (38)

               Vaikka thaimaalaisen viejän esittämät laskelmat eivät ole täysin paikkansapitäviä, on kiistatonta, että toisen tuottajan markkinaosuus myös kasvoi tarkastelujaksolla. On kuitenkin pidettävä mielessä, että kyseinen tuottaja tuo rengaskirjamekanismeja Thaimaasta merkittävässä määrin, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 30 kappaleessa mainitaan. Mielenkiintoista on, että samana vuonna kun kyseinen tuottaja onnistui kasvattamaan unionissa valmistettujen tuotteiden myyntiään ja markkinaosuuksiaan, se myös kasvatti merkittävästi Thaimaasta peräisin olevien rengaskirjamekanismien myyntiään. Itse asiassa siitä tuli jopa merkittävä thaimaalaisten rengaskirjamekanismien tuoja, sillä se osti suuren osan Thaimaan viennistä kyseisenä vuonna. Vaikka toinen unionin tuottaja tosiaankin onnistui jossain määrin valtaamaan markkinaosuuksia unionin tuotannonalalta, on vaikea olla päätymättä siihen johtopäätökseen, että onnistuminen oli sen ansiota, että kyseinen tuottaja myös hyötyi polkumyynnillä tapahtuneesta rengaskirjamekanismien tuonnista Thaimaasta. On huomattava, että tämä tuottaja suljettiin unionin tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle, koska tuottajan tuontitoiminta oli merkittävää verrattuna sen omaan tuotantoon.

               (39)

               Asianomaiset osapuolet toivat uudelleen esiin jo väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 69 kappaleessa esitetyn väitteen, jonka mukaan myös Intiasta peräisin oleva tuonti aiheutti vahinkoa unionin tuotannonalalle. Väite perustui siihen, että Intian markkinaosuus unionin markkinoista on noin 50 prosenttia eli kolme kertaa suurempi kuin Thaimaan markkinaosuus ja että vastaavat keskimääräiset hinnat alenivat 3 prosenttia vuoden 2009 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana ja olivat tuolloin 24 prosenttia alhaisemmat kuin unionin hinnat. Lisäksi korostettiin, että eräs unionin tuotannonalaan etuyhteydessä oleva yritys osti huomattavan osan Intiasta peräisin olevasta tuonnista.

               (40)

               Asiasta ei kuitenkaan esitetty uusia perusteita, ja nämä väitteet on jo käsitelty väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa. Intiasta peräisin oleva tuonti oli yleisesti ottaen todellakin suurempi kuin Thaimaasta peräisin oleva tuonti absoluuttisesti mitattuna, mutta nämä tuonnit kehittyivät eri tavalla, kuten väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa mainittiin: Thaimaasta peräisin oleva tuonti lisääntyi tarkastelujaksolla sekä absoluuttisesti että suhteellisesti mitattuna, kun taas Intiasta peräisin oleva tuonti väheni (lähes 10 prosenttia) ja myös markkinaosuudet supistuivat hieman. Lisäksi Intian keskimääräinen hinta oli korkeampi kuin Thaimaan tuontihinta. Vaikka unionin tuotannonalaan etuyhteydessä oleva yritys tuo rengaskirjamekanismeja Intiasta, tutkimustulosten mukaan tämän tuonnin määrä on vähentynyt huomattavasti vuosien myötä, kuten 32 kappaleessa mainitaan.

               (41)

               Useat asianomaiset osapuolet väittivät myös, että valituksen tekijä menetti asiakkaitaan, koska se alkoi toimia tuotantoketjun loppupään markkinoilla emoyhtiönsä Ring International Holdingin (RIH) kautta, ja että rengaskirjamekanismien myyntiä etuyhteydessä oleville yrityksille olisi tarkasteltava huolellisesti, koska se ei tapahtunut tavanomaisin markkinaehdoin. Nämä väitteet on kuitenkin hylätty, koska niiden tueksi ei esitetty perusteita ja koska tutkimuksessa ilmeni, että etuyhteydessä oleville yrityksille tapahtunut myynti oli vähäistä verrattuna kokonaismyyntiin.

         7.3   Syy-yhteyttä koskevat päätelmät

               (42)

               Edellä esitetyn perusteella voidaan vahvistaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 65–76 kappaleessa esitetyt alustavat päätelmät. Vaikka tuonnin ohella myös muut tekijät vaikuttivat jossain määrin unionin tuotannonalan tilanteeseen, voidaan päätellä, että Thaimaasta peräisin oleva polkumyynnillä tapahtunut tuonti on aiheuttanut unionin tuotannonalalle perusasetuksen 3 artiklan 6 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa; tämä päätelmä perustuu analyysiin, jossa on asianmukaisesti erotettu toisistaan yhtäältä kaikkien tiedossa olevien tekijöiden vaikutukset ja toisaalta polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin vahingolliset vaikutukset.

         8.   UNIONIN ETU

               (43)

               Tutkimuksessa yhteistyössä toimineista viidestä tuojasta kaksi reagoi alustavien päätelmien ilmoittamiseen ja toimitti kirjallisia huomautuksia. Yksi näistä tuojista pyysi saada tulla kuulluksi, ja vastaavan pyynnön esitti toinenkin tuoja. Lisäksi komissio päätti tehdä tarkastuskäynnin ainoan tutkimukseen osallistuneen käyttäjän tiloihin.

               (44)

               Huomautuksia ei esitetty väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 79–90 kappaleesta, joka koskee markkinoiden kuvausta, eikä jaksosta, jossa käsitellään unionin tuotannonalan etua.

         8.1   Tuojat ja kauppiaat

               (45)

               On ensiksikin syytä muistaa, että väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa pääteltiin, että toimenpiteiden käyttöönotolla olisi merkittävä kielteinen vaikutus ainoastaan yhden tuojan, joka myös tuottaa rengaskirjamekanismeja unionissa, tilanteeseen. Kyseinen tuoja ei reagoinut väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönottoon.

               (46)

               Eräs toinen tuoja, joka myös pyysi kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan johdolla järjestettävää kuulemista, kyseenalaisti lähinnä polkumyyntimarginaalin laskennan, vahinkoanalyysin sekä unionin kulutusta koskevan laskelman. Se ei kuitenkaan tuonut esiin uusia huomautuksia unionin etua käsitelleestä analyysistä.

               (47)

               Kolmas tuoja, jonka osuus oli 20 prosenttia koko Thaimaasta peräisin olevasta tuonnista, pyysi kuulemismenettelyä, jonka aikana selvitettiin, että vastoin tutkimuksen aikana aiemmin toimitettuja tietoja kyseinen tuoja ei ollut lopettanut kaikkea rengaskirjamekanismeihin liittyvää toimintaansa, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 92 kappaleessa mainitaan, vaan se oli siirtänyt toiminnan toiseen toimipaikkaan. Kuulemismenettelyn aikana kyseinen tuoja selosti, että sen rengaskirjamekanismeja koskeva liiketoiminta pelkästään täydentää sen pääasiallista, muita tuotteita koskevaa liiketoimintaa ja että se ei pidä rengaskirjamekanismien tuontia Thaimaasta poissuljettuna, vaikka toimenpiteitä otetaan käyttöön. Tuojan laajasta jakeluverkostosta johtuvien yleiskustannusten vuoksi tuontipäätös riippuu polkumyyntitullien suuruudesta ja asiakkailta perittävän hinnan korottamismahdollisuudesta. Toisaalta rengaskirjamekanismeja koskevan liiketoiminnan lopettaminen ei aiheuttaisi tälle tuojalle merkittäviä kielteisiä seurauksia, sillä tämän toiminnan osuus tuojan koko liiketoiminnasta on vähäinen.

         8.2   Käyttäjät

               (48)

               Kuten 5 kappaleessa mainitaan, ainoan yhteistyössä toimineen käyttäjän kyselyvastaus tarkastettiin sen tiloihin väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen tehdyn tarkastuskäynnin aikana. Kyseisellä käyttäjällä on useita eri hankintalähteitä, muun muassa unioni, Intia ja Thaimaa. Aiemmin se toi rengaskirjamekanismeja myös Kiinasta, mutta vaihtoi hankintalähdettä polkumyyntitullien käyttöönoton jälkeen.

               (49)

               Thaimaasta peräisin olevan tuonnin osuus yrityksen rengaskirjamekanismihankintojen kokonaismäärästä on noin 10 prosenttia, ja yritys päätti lopettaa thaimaalaisten tuotteiden tuonnin väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen. Vaikka toimenpiteet eivät toistaiseksi nähtävästi olleet vaikuttaneet merkittävästi yrityksen taloudelliseen tilanteeseen, yritys piti kuitenkin valitettavana hankintalähteidensä vähenemistä ja varsinkin sitä seikkaa, että nyt se ei voi aina luottaa saavansa rengaskirjamekanismeja lyhyellä toimitusajalla.

               (50)

               Asianomaiset osapuolet toistivat jo väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa käsitellyn väitteen siitä, että toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen hankintalähteet olisivat rajalliset unionin markkinoilla. On paikallaan mainita uudelleen, että tutkimustulokset todellakin osoittavat, että unionin markkinoita leimaa toimijoiden vähälukuisuus: Intiassa on yksi tuottaja, Thaimaassa yksi, unionissa kaksi ja Kiinassa muutamia. Polkumyyntitoimenpiteiden tarkoituksena on palauttaa terve kilpailu unionin markkinoille eikä estää tuontia. Kun toimenpiteillä korjataan polkumyyntituonnin kauppaa vääristävä luonne, seurauksena saattaa olla tuonnin väheneminen. Tämä ei sinänsä ole kuitenkaan riittävä syy kyseenalaistaa polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöönottoa. Voitaisiin jopa perustella, että unionin markkinoilla olisi varmistettava terve kilpailu, jotta kaikki hankintalähteet olisivat jatkossakin käytettävissä pitkäjänteisesti.

               (51)

               Voidaan odottaa, että lopullisen tullin ollessa väliaikaista tullia pienempi unionin markkinoille voisi yhä tulla Thaimaasta peräisin olevaa tuontia, ja lisäksi tutkimuksen mukaan käytettävissä on myös muita, tosin harvalukuisia, hankintalähteitä.

         8.3   Unionin etua koskevat päätelmät

               (52)

               Koska muita huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 77–110 kappale voidaan edellä esitetyin perustein vahvistaa, ja kaiken kaikkiaan päätelmänä voidaan todeta, että unionin edusta saatavilla olevien tietojen perusteella ei ole pakottavia syitä olla ottamatta käyttöön lopullisia toimenpiteitä Thaimaasta peräisin olevien rengaskirjamekanismien tuonnissa.

         9.   LOPULLISET POLKUMYYNNIN VASTAISET TOIMENPITEET

   9.1   Vahingon korjaava taso

               (53)

               Koska vahingon korjaavasta tasosta ei esitetty huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 111–114 kappaleessa esitetyt päätelmät voidaan vahvistaa.

         9.2   Lopulliset toimenpiteet

               (54)

               Vahingollisen polkumyynnin vaikutukset poistavan tullin määrän osalta on huomautettu, että polkumyyntitulli olisi alennettava 6 prosenttiin, koska Intiasta peräisin oleva tuonti ei tapahdu polkumyynnillä ja on 6 prosenttia suurempi kuin Thaimaasta peräisin oleva tuonti. On huomattava, että polkumyyntitullien tarkoituksena ei ole tasata hintoja muiden lähteiden hintoihin nähden vaan poistaa vahingollisen polkumyynnin vääristävät vaikutukset.

               (55)

               Polkumyynnistä, vahingosta, syy-yhteydestä ja unionin edusta tehtyjen päätelmien perusteella katsotaan, että perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti olisi otettava käyttöön lopullinen polkumyyntitulli alhaisimman havaitun polkumyynti- ja vahinkomarginaalin suuruisena alhaisemman tullin säännön mukaisesti. Tässä tapauksessa tullin olisi suuruudeltaan vastattava todettua polkumyyntiä. Se laskettiin 16,3 prosentiksi, joka on merkittävästi alempi kuin alustavassa vaiheessa.

               (56)

               Lopullinen polkumyyntitulli yhteistyössä toimineeseen viejään nähden on edellä mainituin perustein suuruudeltaan 16,3 prosenttia.

         10.   VÄLIAIKAISEN TULLIN LOPULLINEN KANTAMINEN

               (57)

               Koska todettu polkumyyntimarginaali on huomattavan suuri ja unionin tuotannonalalle aiheutunut vahinko on merkittävä, katsotaan tarpeelliseksi kantaa lopullisesti väliaikaista tullia koskevalla asetuksella käyttöön otetun väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät tällä asetuksella käyttöön otettavan lopullisen tullin suuruisena. Koska lopullinen tulli on alhaisempi kuin väliaikainen tulli, lopullisen polkumyyntitullin ylittävät vakuutena olevat määrät olisi vapautettava,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
   1 artikla
   1.   Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli tiettyjen Thaimaasta peräisin olevien, tällä hetkellä CN-koodiin ex 8305 10 00 (Taric-koodit 8305100011, 8305100013, 8305100019, 8305100021, 8305100023, 8305100029, 8305100034, 8305100035 ja 8305100036) kuuluvien rengaskirjamekanismien tuonnissa. Tätä asetusta sovelletaan rengaskirjamekanismeihin, jotka koostuvat vähintään kahdesta teräslevystä tai -langasta, joihin on kiinnitetty ainakin neljä teräslangasta tehtyä puolirengasta ja joita pitää yhdessä teräskuori. Ne voidaan avata joko vetämällä puolirenkaista tai rengaskirjamekanismiin kiinnitetyn pienen teräksisen laukaisumekanismin avulla.
   2.   Vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava lopullinen polkumyyntitulli on 1 kohdassa kuvattujen tuotteiden osalta 16,3 prosenttia.
   3.   Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
   2 artikla
   Kannetaan lopullisesti asetuksella (EU) N:o 118/2011 käyttöön otetun väliaikaisen polkumyyntitullin vakuutena olevat määrät tämän asetuksen 1 artiklalla käyttöön otetun lopullisen tullin suuruisina. Vapautetaan lopullisen polkumyyntitullin ylittävät vakuutena olevat määrät.
   3 artikla
   Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
      Tehty Brysselissä 5 päivänä elokuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. DOWGIELEWICZ

      (1)  EUVL L 343, 22.12.2009, s. 51.

      (2)  EUVL L 37, 11.2.2011, s. 2.